Hej Jeg vil gerne høre Jeres erfaringer om baby alarmer? Jeg er på jagt efter en som har LANG rækkevidde (er jo på landet ;o) Og det er mindre vigtigt om den er sikret fra at "andre" baby alarm signaler blander sig - da vi har et godt stykke til nærmeste nabo. Erfaringer - gode som dårlige... På forhånd tusind tak Lene
en walkie talkie. Den er købt i Harald Nyborg for 150 kr. Tænkte at for den pris kan det sku da aldrig gå være end galt. Den virker også fint. Den har en rækkevide på 2 km. Jeg bor også på landet og her har jeg ingen problemer med den. Men er jeg på besøg inde i byen eller andre steder hvor der er flere mennesker er den uduelig. Den modtager nærmest alt hvad der er indenfor de to km. Og som det ikke er nok så gir den også støj lyd ude ved barnevognen, så Sebastian blev vækket af den i starten. Men min kærste har klippet ledningen til højtaleren ude ved baby. Så det er ikke længere et problem. Skulle jeg købe en ny, ville jeg købe sådanne en som min svigerinde har. Kan ikke huske mærket men den er lille og orange og grå i farverne. Den har en indbygget vibrater, således at hvis du eks. støvsuger og ikke kan høre baby så kan det mærkes når der er liv. Hun har givet 800 kr. for den på tilbud.
vi har også en w.t. og den rækker i hvert fald fint selv når jeg er ude på marken og hun "sover" i haven  Vores er også købt i Harald Nyborg, mener dog vi måtte slippe 250, den er blålilla med en rimelig kort og kraftig antenne (kan probbes i lommen)
Super Nova har vi.   Og den er jeg super glad for. 
Ja så blev han ½år og vejer nu ca. 9kg. og er 73cm. lang.  Han er altid en glad dreng, er glad for piger, chamere dem og man kan altid få et smil/grin af ham.  Han skal starte i vuggestue d. 1/6   og så skal mor her ud og arbejde.  Her er lidt nye billeder af den skønne prins Silas.        Ja så er vi lige en tur i bad. Dejligt.        Dejligt.   
se på  Herlig knægt 
Skøn og grinende unge 
Ja nu er det hele jo stadig så nyt for mig, har kun lige fået den gode nyhed - så er ikke langt henne. Men jeg har virkelig problemer med at jeg får nogle meget fæle "kramper" i underlivet som stråler hele vejen rundt til lænden. Det føles som om luften bliver klemt ud af mig fordi det gør ondt. Jeg havde lidt dengang jeg skulle have haft menstruation - og det var jo nok helt naturligt med lidt mentruationslignende smerter der omkring. Men det bliver ved - og er blevet værre. Får det ca. 4 gange i døgnet og det varer ca. 10-15 min. Ofte så slemt at jeg bare må ligge og stønne lidt frustreret  Ville bare høre om der er nogle der kan nikke genkendende til dette? Hilsen Lotte.
Hejsa, Ville lige høre jer ad hvornår I fortalte den gode nyhed videre (mest til nærmeste familie)? Der er jo en risiko i starten af graviditeten - men det er da bare så svært at vente  Hilsen Lotte
Ja det er jo lige det - især fordi vi har prøvet længe - og så ville det bare være rigtig hårdt at fortælle det og så skulle sige at man havde mistet det senere. Alt kan jo ske - men stadigvæk... De fleste har jo lugtet lunten med at alkoholindtagelse har været lig nul i lang tid... Lotte
Først lige et tillykke med spiren herfra! Vi fortalte det begge gange, meget kort tid efter den positive test. Personligt vil jeg have brug for at snakke med mine venner og familie, hvis jeg mister, så derfor kunne vi ligeså godt dele ud af den gode nyhed og glæden 
Hejsa Lotte Tillykke med de lykkelige omstændigheder. Vi valgt at vente med at fortælle det til efter NF scanningen. Det følte jeg var rigtigst, også fordi jeg var aktiv rytter - og gerne ville undgå de undrende blikke det første stykke tid ;o) Desuden syntes jeg det var hyggeligt og intimt at kæresten og jeg var de eneste der vidste den store nyhed. Jeg vil klart vælge at vente en anden gang også. Knus Lene
Jeg kunne ikke lade være. Første gang var jeg kun 4 uger henne da vi fandt ud af det, og alligevel fortalte vi det. Anden gang var jeg 7 uger henne, og da fortalte vi det også. HVIS det går galt, så kan man jo dele sin sorg med de nærmeste. Jeg fortalte det på arbejdet da jeg var 12 uger henne.
Tillykke tillykke med maven... Vi nåede ik at fortælle noget... Juleaften 05 blev det gættet. De spurgte mig om jeg havde lagt mig ud eller om jeg var med rogn...          Ja, sådan så både kæresten og mig selv ud i hovedet og kunne jo selvfølig ik holde masken og fortalte det der... Jeg var på det tidspunkt 8 uger henne, men min egen læge mente jeg var 4 uger længere henne fordi jeg var så "stor" til kun at være 8 uger henne, så jeg blev sendt til en tidlig scanning hvor man så fandt to små blinkende hjerter... Så resten af familien fik det at vide på scanningsdagen...
Hej Lotte! De 2 første gange ventede vi til uge 12-14. 3. gang fortalte vi det allerede i uge 8. Andre end "de nærmeste" måtte alle gange vente til det kunne ses. Venligst Lone
Vi fortalte det samme dag til mine og kærestens forældre samme dag jeg fandt ud af det altså i 6. uge.. Var så ivrig for at fortælle det at det ikke kunne ventes med, tænkte ikke lige i den dur at jeg kunne tabe det. Ellers vil det også være blevet gættet siden jeg har lagt mig så meget ud  Mvh Sandra C
1. gang uge 10, det gik så galt i uge 22   , men der havde alle jo alivl kunnet se det  2. gang fortalte vi det først efter en vellykket misdannelsesscanning i uge 14, da vi ikke ville bekymre folk for meget... Desuden ville vi ikke igennem at skulle fortælle en masse "perferi"-bekendte at det var gået galt, det er godt at dele med de nærmeste, men ikke alle behøver at vide det jo :-/ Og tada... er nu 26+6 henne 
Ja det lyder til at nogle kan vente og andre ikke kan  Jeg er jo kun lige gået en uge over tid - så alt afhængig af hvornår i perioden det er sket - så er det svært at sige hvor langt jeg er henne. Vil gerne selv vente så lang tid som muligt - men skal nemlig være sammen med familien her i påsken - og det var jo oplagt at dele den gode nyhed... Hvis man nu får denne her spontane abort - kan man så være i tvivl om det? Jeg mener, kan man fortat gå rundt og tro man er gravid - eller vil man have en tydelig blødning eller? Lotte.
ChrevisCal: Nu er jeg jo helt grøn på dette område så hvad er NF scanning? Og hvornår får man denne? :-) Lotte
har jeg fortalt det til min chef efter NF-scanningen (noget med, at vi så kunne genansætte en vikar, der ellers skulle stoppe osv.), dvs. omkring uge 12. De nærmeste venner fik besked på nogenlunde samme tidspunkt, og familien fik det at vide, da de selv spurgte (ca. uge 19). Og da én så havde spurgt, fortalte vi det selv til resten. Sidste gang fortalte vi det straks efter NF-scanningen, men jeg fortrød det egentlig lidt. Blev hele tiden vurderet, og folk skulle gætte på, om det nu blev en pige eller en dreng, familien spurgte hele tiden til, hvordan jeg havde det, om jeg nu mærkede liv osv osv. Det syntes jeg var ret belastende, hvis jeg skal være ærlig... Man bliver jo næsten selv helt nervøs for, om alt nu er ok. Denne gang skulle det så være anderledes, og der fik vi det for os selv i næsten to måneder længere, og det har været rart. Nu ved vi jo selv, hvilket køn det bliver, og det ved familien så ikke noget om; synes det vil være vildt komisk, hvis svigermor gætter forkert. Hun er   skråsikker på, at hun kan se det. Har ikke udtalt sig endnu, men jeg har så heller ikke haft ret meget at se før nu. Hvis der går noget galt, er det alligevel ikke familien, jeg har lyst til at snakke om det med.
vi fortalte det til venner og familie ugen efter jeg havde testet positiv - synes den uge var svær nok, men skulle lige være helt sikker på at den ikke "faldt ud" havde en gang gået nogle dage over tid og så kom den, nåede aldrig at teste, men tror lidt at det var en meget tidlig abort. Jeg er af den holdning at aborterede jeg så ville jeg da ikke først skulle fortælle at jeg havde været gravid men desværre ikke var det mere - som forklaring på hvorfor man er ked... Og havde jo lyst til at fortælle det til ALLE man møder ned igennem byen!
Ja, jeg fløj i mobilen til først min mand og derefter min mor, i det øjeblik jeg gik ud nede fra lægen hvor graviditetsundersøgelsen blev lavet på 1. dag med udebleven menstruation. De vidste det altså 5 minutter efter jeg selv  Alle på arbejde fik det at vide i går - altså 2 dage efter. /Mia.
vores søn i 32. uge sidste sommer, så jeg tror nok, at hele familien med spænding ventede på, at der igen skulle komme besked om to streger... Derfor fortalte vi det også så tidligt som næsten muligt denne gang - mener det var i 6.-7. uge. Også arbejdskollegerne osv. fik det tidligt af vide - mest fordi rigtig mange også spurgte, om vi ikke ville prøve igen - og jeg ville ikke lyve for dem. Jeg ved om nogen, at det kan gå galt når som helst, så jeg tror, at man skal fortælle det, når man føler for det. Uanset om det går skidt eller godt, så er det rart at kunne dele det med omverdenen... Held og lykke med det...
Tusinde tak alle sammen for jeres svar - Min bedre halvdel har nok været den mest utålmodige (dejligt at han sådan glæder sig til at være far  ) - så han er allerede igang med at sprede de gode nyheder  SÅ nu tager vi den allernærmeste famile - og så må resten komme hen ad vejen. Lotte.
Hej! Jeg er altså nød til at fortælle dette! Torsdag aften jeg kom træt hjem fra arbejde, lignede en stor træt elefant, med store render under øjnene og hårdet klasket til hovedet, kalder min kæreste på mig fra gangen af, jeg skulle lige komme derud - tænker kort at IH - hvor irriterende, hvad er så vigtigt at trække mig op af sofaen... Da jeg kommer derud ligger han på knæ med 2 påskeliljer (plukket i haven) i den ene hånd og en æske med en ring i den anden hånd, og spørger om jeg ville gifte mig med ham! Jeg blev helt paf - fattede slet ikke hvad der lige skete - men da det gik op for mig der var jeg ikke nem at pille ned fra den lyserøde sky! Så jeg skal giftes! - hvornår ved vi ikke, men regner med engang i foråret 2008 - så har jeg chance for at få min krop tilbage, og den lille har en alder hvor hun forhåbentlig kan passes af en barnepige! Skulle altså lige fortælle det - er bare så lykkelig!
da dejligt Maria  Stort tillykke med det 
Hvor er du bare heldig,det lyder til at være en dejlig kommende mand du har dig der!!! Så var det måske slet ikke så slemt at blive jaget op af sofaen  Mvh Hotbandit!
Ja han er rigtig dejlig - og heldigvis fik jeg da ikke brokket mig højt over at blive jaget op af sofaen... Jeg blev så forvirret at han måtte bede mig om at svare - for det havde jeg lige glemt...
Stort tillykke herfra!! Det lyder til at være et dejligt frieri han præsterede... Uhh nu har du både en baby og et bryllup at glæde dig til   spændende!!!
Ved godt der er lang tid til, at jeg skal tilbage på arbejdet igen (holder barsel indtil 5/1-08). Men jeg har bare ikke lyst til at skulle tilbage. Jeg blev ansat 15/3 sidste år og blev sygemeldt 28/8-06 pga graviditet (ryg og bækken problemer). Altså har kun været der et halvt års tid. Jeg arbejder som handicaphjælper hos en ung mand. Vi er kun en på arbejde af gangen, så det er ikke sådan lige, at holde kontakten med kollegaerne. Vi har så en gæstebog, hvor vi kan skrive i - hvad dagen er gået med, meddelelser osv. Jeg skrev så kort tid efter min sygemelding, at jeg da godt ville komme til et personalemøde så jeg kunne hilse på dem allesammen - men fik slet ingen respons. Har skrevet i gæstebogen at jeg eftersøgte, at de skrev i den, så jeg kunne følge med i hvad der sker. Det har de så haft oppe på et møde, men der er stadig ingen der skriver i bogen. Det sker en gang hver måned max. Måske de er sure over jeg blev gravid??? Det samme skete nemlig også med hende der var ansat før mig og hun kom aldrig tilbage. Synes bare det er underligt, at de faktisk ikke reagere på mine henvendelser. er så heller ikke sikker på min ryg kan tåle arbejdet mere, men det er straks en helt anden sag.
Hej Bodil Uha, hvor jeg kender dit problem... Jeg var lige blevet ansat, da jeg fandt ud af jeg var gravid med Andreas... Men eftersom vi lige var flyttet til nordjylland fra nordsjælland, tænkte jeg at jeg bare skulle være glad for at få et arbejde.. Jeg er uddannet pædagog og arbejder med fysisk og psykisk handicappede/udviklingshæmmede.. Lige siden jeg startede vidste jeg at det ikke var mit drømme job, men eftersom jeg var gravid måtte jeg bide i det sure æble og fortsætte mit nye job.. Jeg var alligevel glad for at komme lidt ud blandt andre mennesker, da det for mit vedkommende, godt kan blive lidt trivielt at gå hjemme, men jeg måtte 6 uger før planlagt barsel gå fra pga. mange og kraftige pluk-veer... Min plan var at jeg heller ikke skulle tilbage, men min plan om nyt arbejde faldt til jorden da jeg blev gravid igen før jeg var færdig med min forældre-orlov. Så jeg har måtte starte op igen - ikke noget jeg var særlig vild med, men trods alt var det nu rart at komme til at lave noget der var mit eget, efter så lang tid hjemme... Jeg har fundet ud af jeg ikke duer til at gå hjemme - jeg var brug for mere en baby-input og er denne gang bare så ked af jeg igen har måtte gå fra - denne gang pga. bækken-problemer... Denne gang er jeg kun halvvejs - så der er lange tid til jeg skal igang med at finde noget andet.. Jeg har siden min sygemelding i sidste uge taget en beslutning om at jeg ikke kommer tilbage efter endt orlov... Det kan simpelthen ikke hænge sammen i min verden, da jeg primært har aftenvagter og weekendvagter... Uha, hvor jeg kender dit problem med ikke at ville tilbage - så nu håber jeg bare ikke at jeg bliver nødt til at tage tilbage hvis jeg ikke kan finde noget andet?!?!?! Men der er jo et stykke tid til endnu - skal jo lige føde først til august...
Forstår dig alt for godt. Jeg har heller ikke meget lyst at skulle "tilbage". Men det er så på grund af noget helt andet.   Har simpelthen været væk fra arbejdesmarkedet alt alt for længe. Og der har ikke være nogel hjælp at hende hos AF eller ligne.     Så jeg gruer for hvad jeg skal, jobsamtler osv.   Ikke fordi jeg ikke vil lave noget. Det vil jeg meget meget gerne. Men selvtilliden har bare fået et enormt knæk fordi jeg har været så længe væk.   Øv. Øv. Har enligt barsel til en gang i august, men har fået vuggestueplads til Silas pr. 1/6-07  Nogle gode idère? 
hejsa... kan kun følge dig... sådan har jeg også...gider ikke tilbage efter barsel den 15-7-07.. gider slet ikke tilbage til mit fag for jeg er så træt af at skulle løbe stærkere og stresse rundt hele dagen og aldrig kunne gå hjem med god samvitighed og så samtidig skulle forsvar mit erhverv-er social og sundhedsassistent.. og så få en dårlig løn.. så jeg har valgt at sige farvel til faget og så tager jeg ud og finder mig et job på en fabrik eller sådan noget.. held og lykke med dit valg
Vil lige høre om der er nogen der kan anbefale en barnevogn og gerne komme med erfaringer... Synes nemlig det er en jungle at finde ud af. Håber folk vil komme med noget input hilsen Pernille
prøvet emmaljunga, og har indtil nu være SUPER tilfreds. Den opflyder mine behov og krav om sikkerhed. Den har et stort liggemål og et flot design efter min smag. Vi var 3 emmeljunga-piger i vores mødre gruppe og en odder. Os med emmealunga vogne har intet at klage over og vi har alle været tilfredse. Hene med odder vognen har oplever meget rust på hjul og støtteben, et skævt understel og de udløsere man skal udløse når kassen tages af er gået i stykker 2 gange hvad jeg ved af. Jeg har også hørt historier om at emmaljunga er dårlig og odder er toppen. Det er i hvert fald vigtig at man vælger ud fra ens behov, og design. Ikke på grund af vognens navn.
vi har en Basson grande - vores datter er kun lige godt 1 måned gammel, men pt er der intet at klage over. Den er let at skille og samle, har et stort ligge mål og så er den rimelig billig i forhold til andre i samme størrelse...
også en Basson Grande, og Mikkel er nu 1 år om lidt. Og den opfylder til fulde alle vores behov  Den er ret klassisk i design, og jeg han have vældig mange varer i kurven, når de pakkes godt. Den kører fint, og Mikkel elsker den  Udover funktionerne har den jo det plus at den ligger på 4700 kr. og tit kan findes på tilbud enten alene eller i div. babypakker som de forskellige forretninger fører, og så er den billigere endnu. Odder og Emmaljunga er også flotte vogne, men jeg er for nærig til at give SÅ meget for en barnevogn. Mikkel rykker i klapvogn nu, og så er barnevognen ren soveplads. Og ville hellere slå mig gul og grøn end give op til 7000 kr. for en barnevogn der kun blev brugt 1 år  /Eva
Vi har en Brio sport og kan ikke klage på nogen måder.. vores datter er nu 2år og vi skal have nr.2 her d.19 og den er lige så flot nu som dengang Katrine blev født MVH Rikke
Er hvad vi valgte da vi skulle have en barnevogn.. Den er vi enormt glade for - dejlig blød og fjedrende at køre med når man bor på landet med grusvej og sten.. Ville godt have haft en odder, men vil jo også godt have en porche, men må således "nøjes" med en Simo og en Fiat... At jeg så er blevet enormt glad for begge dele er mit held - faktisk er jeg så glad for min barnevogn at jeg valgte at købe en Gammel, gammel, gammel brugt Simo barnevogn til vuggestuen, den er jeg også glad for.. Nu skal barnevognen bruges til nummer to - og overvejer om jeg skal finde en gammel simo mere, så vores den store også kan stå ude og sove... At min lillebror så vil ofre en klapvogn med skivebremser, håndbremse og lavprofil alufælge er en anden sag - så den håber jeg vi også bliver glade for - og det er af et ukendt udenlandsk navn...
Vi købte først en Odder. Den er rigtig god, men også hundedyr. Den er tærrengående, og er god hvis man skal have den med på folden eller andet hvor der kan være vådt højt græs, pløre osv. Den har et stort liggemål, det er rart at kunne bruge den til barnet når "børnehave-alderen". Nu skulle vi bruge endnu en vogn til lillesøster. Vi ville ikke bruge så mange penge igen, da den kun skal holde et års tid. så vi valgte en Basson Balder. Den har et lidt mindre liggemål, og virker robust. Jeg vil dog ikke mene den kan klare ethvert tærren, på sammen måde som odder-vognen, men ellers så kører den glimrende og virker ikke tung. Venligst Lone
Vi har kigget lidt og er faldet over Odder basic. Er der nogen der har erfaringer med den? bonus er, at den kan klappes meget sammen så den kan være bag i bilen. Er nemlig afhængig af, at den kan være i en Fiat punto Den kan fåes i Babysam til 5999kr incl pusletaske og lift hilsen Pernille
uha.. jeg har en odder basic og en fiat punto.. de to ting går glimragende i hak  den er skide nem lige at slå sammen , dog skal du altså afmontere hjulene men det er jo bare et klik på hvert..
Hej hej Er der nogen der ved noget om hvornår og hvordan børnepenge udbetales. Skal man ansøge eller kommer de automatisk og hvor gammel skal barnet være før man har ret til dem? Er det et fast beløb man får, eller er det afhængigt af indkomst?
Vi får børnepenge her den 20 april. De kommer den 20 januar, 20 april, 20 juli og 20 oktober. De kommer helt automastisk, og barnet får det kvatalet efter det er født, f.eks. blev Bastian født d. 19 januar og så vi får først børnepenge første gang 20 april. Hvis han var blevet fødst senest 31 december, ville vi have fået dem 20 januar. Alle får et det samme beløb lige meget om du er på bistand eller direktør i Danske Bank. Her er hvor meget man får: Satser for 2007:
ok, det vil sige, at de udbetales på bestemte tidspunkter om året og ikke afhængig af barnets fødselsdag?
Børnepenge bliver udbetalt 20 jan, 20 april, 20 juli og 20 okt. De skulle meget gerne komme af sig selv, når det er meddelt at barnet er født. De kommer ik ud over disse datoer. Det er faste beløb og det er forskelligt afhængig af hvor gammelt barnet er... Jo ældre barnet bliver des færre penge. Det kommer også an på om du er alene forsørger eller bor sammen med barnets far.
Se evt. dette link.
Ok, tak skal I have. Så blev jeg lidt klogere 
Andre der har erfaringer med Odder basic? Gerne med hensyn til holdbarhed hilsen Pernille
Terkels altanbarnevogn er os en odder basic, den er dog 6 år gammel og terkel er nr 4 der bruger den.. den fejler ikke en skid.. bortset fra at den jo er falmet en del og en trykknap i overlæredet er faldet af.. så mon ikk de holder ok ^^
Lige en påskefortælling: Så røg sutten her hos os. Havde tænkt planen skulle være og da jeg fik "vores børn" ind af brevspræken så var der lige en artikel om farvel sut. Sådan gjorde vi. Stinus sov til middag i går og jeg havde sat en stor Bruder Lastbil og kæmpe påskeæg uden for. Da han stod op fortalte jeg at påskeharen havde været der med nogle ting og en lille skål... Og i den skål skulle han så lægge sutterne, hvis han vil have glæde af "gevinsten" hehe. Og han smed glad og tilfreds sutterne deri. Og stolt var han af den her kæmpe lastbil. Om aftenen skulle den så med i seng... Fint nok, og sutterne ja... de var der ikke. Farmand brugte god tid til at få hygget om putningen. 15 min efter kalder han... Faaarrr, Peter gik derop og Stinus bad ham gå ud og kikke efter sutterne. Peter sagde han gerne ville prøve men kunne jo ikke love noget... Og så sov knægten til den lyse morgen. Nu sover han til middag uden sut. Havde jeg vidst den 1. nat skulle gå så nemt, havde jeg ikke behøvet mine sommerfugle i maven... Han er 2 år og 9 måneder og skal i børnehave til juni så jeg synes den skulle væk inden. Havde hidtil også kun brugt den til natten. Lise
Her har mine piger sendt deres aflagte sutter til julemanden. Han modtager heldigvis sutter hele året. Vi gjorde det at sutterne blev sendt fra posthuset så de selv kunne se at afsted det kom. At adressen på pakken så var til nogle bekendte som havde fået besked, er så en anden sag. hi hi I pakken var så selvfølgelig en tegning og et ønske om et bestemt stykke legetøj. Plastikken fra sutterne kunne julemanden jo så bruge til at lave legetøjet med. Drøn smart. Og sørme om ikke at den ønskede gave dukkede op i forenden af sengen en morgen... Har virket perfekt hver gang. Og har de spurgt til sutterne, ja så har vi mindet dem om at de var lavet om til nyt legetøj. Mine piger har også været omkring 2½-3 år. Solskinshilsner fra det forblæste nordvest jylland
Det var også en god ide med julemanden. Synes bare ikke han var klar til jul og der startede han også ferien med opkast... Så var den ligesom lagt på hylden. Havde ellers strejfet mig til jul med samme tanke. Nu er Stinus lige vågnet. Kunne godt mærke at sutten manglede. Han plejer jo lige ligge med dem inden han står op. Middags luren blev afholdt på sofaen. Det er helt legalt her i huset. Han spurgte ikke til den... underlig men han er måske så klar at han godt ved den ikke kommer tilbage. Han tager heller ikke lillebrors... Glæder mig til i aften og håber det går lige så godt. God påske fra vestjylland. Lise
Og det er jo ellers det, jeg "frygter" mest.. Hvordan pokker undgår man, at de "snupper" lillesøsters sut eller bare generelt bliver mindet om det hele tiden  Måske en fælles afvænning er vejen frem..
Her i huset har de begge navne sutter.Købt hos   Dog bruger de altid hver sin farve. Og Stinus har tit kikket på sin og sagt, her står MIG.. Og hvis han er ked har vi nogle gange drillet med at han lige kan få Elias sut... Hvorefter han bryder ud...NEEEJJJ Så den tanke har jeg slet ikke tænkt før jeg havde begivet mig ud i fravænningen... Men vi har heller aldrig haft 10 sutter til at lægge rundt omkring. De har max. haft gang i 2 sutter af gangen. Her til morgen spurgte han igen til sutten, men så spurgte jeg om han havde glemt hvem der havde fået dem... Hm... så var der ikke mere snak om den sut. Skønt. Lise
Emmaljunge har jo vundet diverse test osv og jeg synes personligt, at det er en flot "vogn". Min mand mente dog at vi godt kunne beholde vores gamle Oddervogn. Hvilket jeg nu er glad for. Vores vogn har vi fået gratis af nogle bekendte. da vi fik den havde den været brugt til 2 børn og Frida er nu barn nr. 4. den er 10 år gammel og der har aldrig været noget med den. der er stort set intet rust, kun lidt overfladisk ved bremsen. Solen har afbleget den lidt og så er farven ikke moderne (mørkeblå med prikker på kaleche og overlæder. Den er hverken skæv eller noget, så det er super.DEn har kostet os 4 nye hjul, men kun fordi vi havde smidt det ene væk  Vi har et vennepar som har en datter der bliver to til juni. De købte en Emmaljunge til 8500 kr og er ikke tilfredse. Stellet er rusten (meget) og pga. den lilles ånde er den begyndt at mugne indvendigt. Men desværre er der jo nok intet de kan gøre, da Emmaljunge nærmest fraskriver sig disse skader i garantien. De vil dog prøve, da de synes det er for dårligt at den ikke stadigf er pæn. De har opbevaret den som man normalt opbevarer en barnevogn. Men efter hvad jeg kan høre synes alle andre at Emmaljunge er rigtig godt. Men hvad er jeres erfaringer med rust osv.
De fleste jeg kender med Emmaljunga er meget glade og tilfredse med deres vogn. Jeg kender også et par stykker, som er irriterede over at den ret hurtigt kommer til at hænge fortil. Men ærligt - jeg har set mange, der virkelig overlæsser deres vogne og så synes jeg ikke man kan regne med, at den holder sig som ny. Selv har jeg Odder, da jeg er sådan en kedelig klassisk een som ikke synes Emmas poppede design er noget for mig - men jeg beundrer Emma for deres nytænkning.  Min svigerinde har købt en Emma i designet "Elk" som jeg dog synes er rigtig sød, men når det gælder mig selv så er jeg alt for "gammeldaws" og så er det jo godt, der findes Odder som passer til det.
Ved jeg nu ikke. synes Emmaljunge bliver rost til skyerne og der bliver talt ned om de "gamle" type vogne. Synes selv godt om Emmaljunges design. Bringer det kun op pga. af den vogn vores venner har. Folk taler ikke så godt om Odder, som de gjorde før i tiden, der var den jo den foretrukne. Men måske de ikke laver samme standard mere?
Nu har jeg arbejdet på odder...og synes at det er nogle flotte vogne og virker som god kvalitet når man nu står med dem i hænderne. Desværre synes jeg ikke at Odder er helt med på "moden" hvis man kan sige det sådan. Emmaljunga er derimod super smarte at se på, synes jeg, men der har da før været en tråd herinde og kunne forstå på mange at holdbarheden hos emmaljunga´en er begrænset dvs. ledløshed, hænger og generalt div. småting. Nu synes jeg jo altid Odder har haft et ry for kvalitet eftersom den jo har eksiteret i mange år, jeg har aldrig selv eget en Odder, men skulle jeg købe en ny, så kunne man faktisk godt overveje det. Jeg står selv med en Emmaljunga, kan godt lide designet(den er vist fra 2003=den er arvet) men må da sige at den hænger i fodenden, vi har fået skiftet et hjul og en knap på forlæderet er faldet af gentagne gange, den er ledløs.Og vi har kun haft/brugt den i 14 mdr.Før vi fik den, skulle den vist have stået i et sommerhus og kun blevet brugt når familien var der. Så... er måske lidt skuffet. Oppe hos min mor har vi en Odder, vi ved ikke rigtig hvordan den er blevet behandlet, men kan da sige så meget at den er meget MEGET rusten på hjulene, den er ikke vildt gammel(set på designet) Tror at Odder har svært ved at leve op til både mode også holde den gode kvalitet. Jeg vil nu være fortaler for en odder, ville dog vælge grundigt og noget klassisk, da jeg tror og mener at det er på det område at Odder stadig er stærke. Også fik jeg vist også slidt lidt på tastaturet.  Håber på at det kunne bruges til lidt.
Så er der kun 1 mdr til jeg skal starte på job igen. Karoline bliver 10 mdr her D.9 April og skal starte i dagpleje D. 17. Nu kommer det lidt for tæt, vil hellere blive hjemme og passe min prinsesse, men det går jo nok ikke  Jeg møder på arbejde kl. 04.30 så det bliver min søde kæreste der skal stå for alt det hyggelige om morgenen, øv! Hvordan taklede i andre at barslen nærmede sig slutningen,at skulle starte på job igen osv. ?
Jeg kunne næsten ikke holde ud, at det var slut med at gå hjemme - og det var endda drømmejobbet, jeg skulle starte på. Var virkelig depri de sidste par uger - men måtte også til sidst indrømme overfor mig selv, at Sebastian var ved at være træt af kun at se på mig. Det var faktisk virkelig skønt at komme i gang med arbejdet, og jeg fandt ud af, at det også på en måde var rigtig rart at gå og savne Sebastian - når jeg så kom hjem, kunne vi virkelig nyde at være sammen. Det hjalp selvfølgelig også, at han trivedes fantastisk godt med at komme i dagpleje og være sammen med nogle andre børn i stedet for kun sin KEDELIGE mor 
jo helt i den anden grøft.. jeg glæder mig helt vildt til at skulle i gang igen.. sidste uge var jeg i praktik mens far var hjemme hos Jonas.. Jeg skal starte den 30/4 og jeg glæder mig til at gense arbedskolegerne og komme i gang med noget andet end den samme hverdag, om jeg har det så nemt fordi det er far der skal hjem og tage sig af guldklumpen ved jeg ikke. Tina
Jeg skal starte d. 7/6 og jeg glæder mig nu heller ik, men mon ik bare det er noget der skal overvindes? Tror det bliver godt at komme hjemmefra igen, men lige nu kan man slet ik overskue det. Og bare det at pigerne skal passes et fremmed sted   ...-uha siger jeg bare... (Det er nok værst for diverse mødre   )
Uha, det store hellige begreb!  Den anden dag så jeg Camilla Miehe-Renard i TV i forbindelse med udgivelsen af en bog om moderskab el. lign. Hun sagde blandt andet, at hun var skuffet da hun fødte sit barn. Hun blev nemlig ikke overvældet af "en tsunami af moderfølelser", som hun udtrykte det. Nej hun skulle da først lige lære sit barn at kende. Hun var også inde på at det nok var tabu at tale om. Men jeg går da gerne til bekendelse. Da jeg fik Luker i armene, så var det da også lidt uvirkeligt. Der lå han med rynket pande og skeptiske øjne og gloede på mig. Jeg følte, at han vurdere mig og måske tænkte: "NÅ! Er det så blevet min lod at skulle trækkes med dig!" De første 2 døgns tid, var han da også en slags vedhæng, som andre bar væk og skiftede og kom tilbage med og hægtede på brystet af mig. Hvornår jeg blev ramt af den store alhellige moderfølelse ved jeg ikke, men da han blev indlagt 7 dage gammel, var jeg naturlig helt i opløsning. At han lå der i kuvøsen og jeg ikke måtte have ham i armene i over 24 timer! Puha! Nu kan jeg naturligvis ikke fatte hvor heldig jeg er, at netop jeg fik Luker og at I andre blot "må nøjes" med jeres.  Måske er det anderledes når man får barn nummer 2?
har faktisk allerede være der i graviditeten.. og blev fuldstændig overvældet af den, da barnet var presset ud, og lå på mit bryst. en lykkerus og forelskelse må jeg sige, den skønneste fornemmelse af alt.  Mette
Min "papsvigerinde" havde fortalt mig, at hun havde det som dig, da hun havde født deres første dreng. Og netop som du skriver tror jeg, at der er meget tabu omkring dette. Hvilket jo er helt forrykt, og nok virkelig kan skabe dårlig samvittighed hos en mor, der ikke kender til dette. Jeg synes, at det var rart at have snakket om det, inden jeg fødte, selvom det ikke blev aktuelt for mig. Jeg var MOR lige med det samme. Og ja, kender godt den der med, at andre "må nøjes" med deres børn, for det bedste barn i verden bor jo hos mig 
Hej Den bog er bare så god. Jeg er halvvejs (på 2 dage) Den kan virkelig anbefales. Den viser alle sider af moderskabet. Se her: Bidrag af:  Camilla Miehe-Renard, Anne-Grethe Bjarup Riis, Sherin Khankan, Anna Bridgwater, Susanne Herredsbjerg Søbye, Lise Hansen, Maria Montell, Liv Thomsen, Rikke Aydas, Dorthe Rytter Feddersen, Anna Thygesen, Lene Tvilling Citater fra bogen:  "Jeg syntes, det var så synd for mit barn, at hun havde fået mig som mor. Jeg tænkte, at af alle de dejlige mødre, hun kunne have fået, så havde hun trukket en nitte. Hun havde simpelthen fået mig."  Camilla Miehe-Renard "Jeg følte mig som en bedrager. Når jeg kiggede på mit spejlbillede med ham i armene, så syntes jeg, jeg så ud, som om jeg legede mor. Som en lille pige, der leger, at dukken er et levende spædbarn."  Anna Bridgwater "Jeg har altid haft en dyb tro på, at der er noget urkvinde i mig, og at det er det, der kommer op, når jeg skal passe et barn. På det punkt har jeg selvtillid og tænker, at det kan jeg bare, fordi jer er kvinde, og det har vi kunnet gennem årtusinde."  Anna Thygesen
Jeg ved ikke helt, hvornår min moderfølelse kom. Min søn og jeg blev nemlig skilt ad lige efter fødslen og blev først rigtigt forenet efter et døgn. Tror den kom rigtigt efter få dage, men var alligevel bare MOR fra 1. sekund - havde tudedage, men kun fordi jeg var så lykkelig for min lille søn  Vi har efterfølgende været indlagt med ham 2 gange, og jeg som troede min moderfølelse nu ikke ku blive stærkere, ja der tog jeg fejl. Jeg har efter hvert hospitalsophold følt et vanvittigt stærkt bånd til ham, og jeg vil helst kun lade farmand passe ham - ikke andre. Vil helst ikke ha ham ud af mine arme. Har også nærmest den der forelskelsesfølelse - det er vist det der beskriver det bedst. Og jo jeg kender også rigtig godt den med, at i andre må "nøjes" med jeres "mindre søde" børn. Min er nemlig den sødeste og dejligste 
Hej Jeg var som Mette - smask forelsket i mit skønne barn. Jeg var lige så hysterisk med at forlade ham som en hoppe er når den skal skilles fra føllet første gang.  Hilsen Jette
Jeg følte et kæmpe ansvar og en pligt til at gøre alting rigtigt. Men jeg følte ikke kærlighed med det samme som jeg havde troet. Der gik en dags tid. Jeg kan huske, jeg lå i hospitalssengen med min datter, og kiggede på hende, og undrede mig over at jeg ikke bare elskede hende med det samme. Jeg lovede hende endda, at hun aldrig ville komme til at vide, at jeg manglede den følelse. Som om jeg troede, den ville udeblive permanent. Det gjorde den selvfølgelig ikke... 12 timer senere var jeg rendyrket løvemor   Og har været det lige siden   Jeg var ikke bekymret over hvordan jeg havde det... kun forbløffet. Nu kan jeg jo slet ikke forstå, at jeg havde det sådan, men jeg husker det meget tydeligt. Mvh Julie
Jeg var selv flere uger om at få den ægte moderfølelse og suset af den vilde kærlighed da jeg fødte vores ældste datter - med den yngste gik det lidt hurtigere. Selvfølgelig syntes jeg at mine børn var de smukkeste og dejligste i heeele verden og jeg slap dem bestemt heller ikke at syne eller lod tanker fare væk fra dem. Men kærlighed kan jeg ikke levere på kommando og jeg har åbenbart brug for, at kende dem jeg skal elske - og det er jeg så sandelig også kommet til  I øvrigt er moderkærlighed meget svær at beskrive - min lillesøster spurgte forleden hvordan det føltes. Kunne ikke forklare det, så jeg følte at det slog til...
Hej alle sammen Nu er jeg på den med "Mariehønen Evigglad" og har brug for hjælp af de professionelle. Min kærestes knægt på snart 5 år er på påskeferie og har sunget Mariehønen Evigglad med de andre unger i børnehaven. han har lært et (måske to) vers ud over de gængse 4 vers som jeg kan hjælpe med. Jeg har prøver Google som har mange gode forslag til flere vers - bare ikke lige dem vi savner  Det første vers er noget med et stikkelsbær - måske et blad fra en stikkelsbær og så kan den lille fyr ikke huske mere som jeg kan forstå  Det andet vers er noget med at de får børn og ender med noget i retning af at hvis man ser en snegl med tær', så ved man hvor den stammer fra. (det er sg.. ikke mærkeligt at ungerne har lidt svært ved at forstå hvad man kan og ikke kan   ) Som sagt handler det måske kun om et vers - det er ikke helt til at lure.. Min korte udgave med "kongens ostemad" kunne desværre ikke erstatte de manglende vers  Er der nogen der kan hjælpe?
 
Hej Annemarie Tak, de første 4 vers kan vi godt  Problemet er at sangen er meget populær at lave "tillægs-vers" til og nu kender drengen 1 eller 2 som jeg ikke kan eller har kunnet finge på Google. Jeg kan f.eks. den her... Der er mange bud på andre vers - bare ikke lige dem jeg prøver at finde og så håbede jeg at der var andre med et bud...
Nårh, oki... Der kan man bare se... Så kan jeg desværre ik være til meget hjælp for dem kender jeg ik...  Held og lykke "med versjagten"...
så fik de mange søde små sneglebørn med prikker på som ofte flyver op og ned i nærmeste rabarber bed
Hej trilsen Den er sød - den kendte jeg ikke... Flere med gode bud?
Og børn det fik de masser af  det kan man se en sommerdag  de flyver højt på himlen blå  med store træskostøvler på. så tog de begge to en tørn  og lavede en masse børn  så hvis du ser en snegl med ben  så ved du hvad det er for en.  og de fik mangesøde små  sneglebørn med prikker på  de flyver hele dagen lang  og synger denne lille sang  Så fik de mange søde små  sneglebørn med prikker på  de legede hele dagen lang  så derfor slutter denne sang. Mariehønen evigsur  gik tur på madsens kukkeur  Og da den kom til klokken to  da mødte den en trynet ko  Og koen den hed petersen  den spiste kun af porcelæn  dens livret det var røget ål  det åd den af en sukkerskål  I sukkerskålen var et hul  det brugtes kun som dansegulv  Der dansede en lille mus  som ønsked´ sig et lille hus Det var vist de versioner jeg kunne komme på:O)
Der er vist flere versioner af "sidste vers". Her er mit: Og måske får de mange små mariehøns med vinger på som flyver rundt i alt slags vejr imens de synger dette her: tra la la la la la la la tra la la la la la la la tra la la la la la la la tra la la la la la la la Kh. Anja
Så fik de mange søde små sneglebørn med prikker på som alle sammen kravler op i rabarbarbladets høje top
Hej Jeg har valgt en Odder Olympia lux med X-treme stel - og den syntes jeg da er fremme i skoene mht design. De kan jo fåes både med den stramme kaleche og en blød - og man kan selv vælge farver mv. Grunden til vi valgte Odder fram for Emmaljunga er at den er fuldt understøttet - og at det nye letvægts stel er for fedt. Jeg tror begge vogne er super gode - men nu har jeg jo ikke født endnu, så jeg kan ikke skrive meget om hvordan den er i brug ;o) Mvh Lene
Da vi for nylig var ude og se på barnevogn, kiggede vi også på Emmaljunga og Odders nye. Jeg synes Odders nye design ligner Emmaljungas rigtig meget. Der er altså ikke SÅ stor forskel på "stilen" på de 2, som der var for nogle år siden. Venligst Lone
at Emma og Odder ligner hinanden, på nogen måde. Emma har den der "regnskærm", det der snore-halløj på overlæderet osv. Og så har den thermobund hvor Odder har træ. En af jer skrev at Odder ikke var så smart at se på, men det er jo netop det som Odderfans godt kan lide ved den. Den er stilren og klassisk - hvor Emma følger tidens trend.
er efter min mening noget pænt bras. barnevogne hænger efter korttids brug, klapvogne er så lave i sædet at barnet som 2 årig ikke mere kan sidde i den med kalechen slået op.. den er pæn, men jeg ville aldrig købe en emmaljunga. Mette
Jeg er mest til det enkelte design...-dvs. kort og godt Odder. Kan slet slet ik li' Emmaljunga's stil... Den er alt for "blød" til min smag. Godt at der er delte meninger...
den emmaljunga sag . Spurgte i forretningen ang det med at den hænger. De sagde at der altså var en "knap" som man kunne dreje. Det skulle justere den igen. noget med affedring tror jeg det var. Den er dyr men jeg satser da også meget på, at man får noget kvalitet for pengene Er ellers meget spændt på den når den skal i brug
Kom faktisk til at tænke på noget... Forhandler Babysam ik Emmaljunga længere?  Jeg har fået deres helt nyr katalog og der findes ik nogen produkter fra Emmaljunga. Jeg leder tanken lidt hen på at de måske er kommet på andre tanker efter forbruger programmet Basta fandt nogen lidt grimme/grumme salgsbetingelser fra Emmaljunga's side... Det kan jo også bare være et tilfælde at de ik er i kataloget... BKauffmann *Hifa*: Undskyld jeg lige bruger din tråd... 
Kan ikke lige huske hvordan det hænger sammen, men mener da at babysam ejes af Odder (eller omvendt)og der har du nok forklaringen på ophøret mht. salg at emmaljunga. Ønskebørn her i horsens forklarede da at de holdte op med at sælge Odder da disse vogne kun måtte sælges i i Babysam butikker.
Dengang vi skulle købe vogn, stod valget mellem en emmal og odder. Vi valgte emmal da dens design var noget mere "up to date" end odders, men nu her to år efter har jeg fortrudt. Nu er jeg meget mere til odders mere stilrene design, og næste gang vi skal have et barn, så bliver det en oddervogn.
Er det så noget nyt? For da vi var i vores Babysam butik (Malles barnevogne) for 4 mdr siden havde de stadig Emmaljunga barnevogne og klapvogne. Synes bare det er og forvirre forbrugerne, for kan se på Babysams side i Odense der er stadig produkter fra Emmaljunga. Ik at jeg skal købe noget, undrede mig bare...
handler stadig med Emmaljunga, det er bare ikke alle deres butikker der gør, hvorfor ved jeg ikke, men de fleste gør. Men da ikke alle butikker er forhandlere valgte baby sam ikke at have dem med i deres katalog. Det katalog er trykt før end programet med Basta, så det har ingen sammenhæng den vej. Udover det så sværger jeg til emmaljunga!!! Jeg har godt nok ikke prøvet en odder, men ville aldrig skifte, da jeg ingen problemer har haft med min emmaljunga. Den hverken ruster, hænger eller er muggen pga barnets ånde??? Det med barnets ånde lyder meget mærkeligt. Det kan vel ske for alle vogne, hvis det er derfor den er blevet muggen. Jeg syntes selv stadig jeg har en ny vogn at se på, og jeg er ikke den der holder tilbage for vandpytter, sne og mudder. Jeg plejer dog min vogn, med olie og regelmæssig vask. Mit stel kan ikke ruste nogen steder, så der er selvsagt ingen rust. Jeg ville til en hver tid vælge en emmeljunga igen, jeg er ikke til odder og deres klassiske look. En fra min mødregruppe havde en odder, som rustede, og var meget skæv i stellet. Selv efter gentagne gange, hvor hun tog fat i odder og baby sam, skete der ingen ting. Så hun har nu for 7000 kr rust og bras. Og hvor er hun ked af det! Jeg skal om kort tid ud og have en klapvogn, og der bliver selvfølgelig en emmaljunga!!!
For lige at starte, så har vi en Odder. Vi er særdeles glade for kvaliteten af barnevognen, og netop også det stilrene dessign Min svigermor er dagplejemor igennem mere end 30 år, og min mor arbejder på en børneafdeling, og begge siger følgende; Emmaljunga; Den hænger hurtigt, og er ustabil i stellet efter kort tid. At kalechen er blød er et stor minus i og med at dens bløde system gør den "blødere" med tiden, og falder ofte ned. Der er mange små "lommer" hvor små børnefingre nemt kan komme til skade. Odder; God kvalitetsbarnevogn, der holder lang tid. En pragtisk afstivret kaleche. Et gedignt stel, der er fast, også efter lang tid. Vidste i forresten at man kan komme ned med sin Odder barnevogn efter 1 år og få den til service?? Jeg har nemlig hørt at mange Babysam butikker glemmer at informere deres kunder om dette. Kh Mette
har haft odderbarnevogn til alle tre er dog vildt med emmaljungas desing, men synes også de fleste barnevogne hænger dog måtte jeg eje en emmaljunge soft pink cerox men, dog surt at vores datter på 2 år dårligt kan sidde op rejs så solgte den simpelthen, så ærgeligt odder ikke laver klapvogne mere for odder det er sagen. hilsen Mette
helt klart Emmaljunga, vores er fra 2002 og står flot, hænger ingen steder og er ikke spor ustabil eller blød nogen steder, har både barnevogn og klapvogn. Synes de er praktiske og komfortable... vores "vogne" fra 2002 står nu klar til nr. 2  vores er ganske alm. sorte og ikke synderlig "fixe" (men meget neutrale)
Da jeg lige havde født, var jeg lidt "skuffet"/"flov" over mig selv, for fra første minut af elskede jeg   Malin fuldstændig betingelses-løst. -Jovist elskede jeg hende, men ikke sådan overvældende som jeg havde hørt "man" skulle. Der gik da nogle dage hvor vi lige skulle se hinanden an og lærer hinanden at kende. Hvornår denne absolutte moderfølelse kom, ved jeg ikke. Men ret hurtigt. Den dag idag er Malin jo det absolut vigtigste i mit liv. Hun er mit et og alt! -Hele mit liv er centreret omkring hende, og alt hvad vi gør er for hende. Hun er   for mig!
noget at gøre med, hvordan grav. og fødsel har været. I hvert fald var det sådan for mig. Jeg havde en lidt øv graviditet af flere årsager og fødslen skulle sættes i gang på 12. dagen over termin, der fulgte 3 dage med først ballonkateter, så stikpiller, jeg åbnede mig aldrig en disse, men havde frygtelige veer en hel aften og nat, uden det mindste resultat. Så det endte med kejsersnit og DEN skal man altså også lige sluge, når man nu er sådan en der tror, at man kan alt og har svært ved at slippe kontrollen. Derefter var jeg ret smadret af kejsersnittet og måtte have hjælp til alt på barselsgangen. Amningen fik en dårlig start og han var stor og sulten og utålmodig. Så jeg vil sige, at han skræmte mig meget. Der lå sådan en stor basse med mørke øjne og kiggede på mig, skreg som en besat af sult og jeg blev virkelig grebet af en følelse af, at DET HER KAN JEG BARE IKKE!!! Følelsen fortog sig i løbet af 2 mdr., han kom på flaske og i dag har jeg svært ved at forstå hvorfor det gik sådan. Jeg knuselsker ham, og har da gjort det hele tiden, men altså hele det forløb med igangsættelse og en vis mand og hans pumpestok, det skræmte mig og slog totalt benene væk under mig. Nu er det næsten glemt, og jeg glæder mig til den dag hvor nummer 2 er på vej og jeg har en masse erfaring med i rygsækken - så er det ikke noget, der kan skræmme mig 
...dybt betaget og fascineret og forelsket i mit barn, da jeg lige havde født den første. Men jeg følte mig ikke som mor. Vi gik egentlig længe og ventede på at hendes "Rigtige" mor og far skulle komme og hente hende!   Men i løbet af de første uger blev betagelsen og forelskelsen til ægte kærlighed og en dyb følelse af at være bundet til det lille væsen på godt og ondt, sammen med et ønske om at gøre alt for at det lillebitte menneske skulle være glad og lykkelig. Og det er vel egentlig det, moderfølelsen er.  Anden gang kom den fornemmelse hurtigere - i løbet af en uges tid og tredje gang endnu hurtigere - i løbet af et par dage.  Måske hænger det sammen med en manglende evne til helt at fatte, hvad det er man har rodet sig ud i, når man bliver gravid...!   Jeg vidste i hvert fald ikke en hujende fis om at være mor inden jeg stod med en baby i armene. Det mindste barn jeg havde holdt inden da var 3-4 år, så alle følelser og alle erfaringer skulle gøres fra nul-punktet.  Camilla
Ja så nåede jeg vist dertil hvor jeg må ud med det. Jeg har en meget 6 glad mand og hvor er det da skønt at han elsker at være sammnen med mig.  MEN(det ventede i på, ik?   ) Under hele min graviditet havde han lidt svært,okey okey, MEGET svært ved at forstå min manglende interresse for 6(især da maven blev stor),og min lyst til at kysse var ikke stor, da jeg følte at jeg smagte af råden fisk  Til det skal nævnes at vi havde 6 den 8 jan.06,caroline er født 23 jan.06, også var vi sammen igen 3 uger efter fødsel. Det han bare gjorde var at "Hiv ohøj" down there istedet(undskyld mit sprogt) altså i smug.(jeg fandt jo "desværre" ud af det) Dette blev jeg meget ked af, da jeg følte at han ikke respekterede mig, men han var jo bare uforstående. Sagen er den at det er ved at komme tilbage, bare lidt anderledes.  Vi kan ikke engang sidde op af hinanden i sofaen uden at han straks tænker på 6 og mener så at jeg skal tage trykket(ikke med hånden hvis i ved hvad jeg mener) Jeg skal heller ikke gå igennem stuen i undertøj. Hvis vores datter sover til middag(weekenden) Og hvis jeg ikke vil  , så bliver han sørme lige nødt til at tage en udflugt til toilettets herskabelige lokaler, grr...  Sagde om han ikke kunne vække mig imorgen tidlig når han kom hjem(han arbejder om natten)til sådan lidt morgen hygge, men det kunne "down under" ikke klare helt indtil imorgen. Nogle gange bliver han sur over et nej, også er det bare at jeg bliver sur/ked af det over at han ikke kan repektere at jeg ikke har lyst. Også til det: Tænker mænd med deres weeni!?? sidder hjernen virkelig derude på spidsen og flavre. Tja jeg spør` bare.!?  Eller er det mig der en en dum gås!??? 
Et stort tillykke med den vidunderlige bette pige.  Hvor er hun sød. Mvh. Pia
Stort tillykke...  Hvor ser hun sød ud!! VH Anja.
Hvor ER hun dog yndig den bette fis  Stort tillykke med hende, og dejligt du havde en god oplevelse 
Med prinsessen hun er da bare dejlig. Og det var sørmer en hurtig fødsel du havde 
Med din prinsesse. Lyder til en dejlig "nem" fødsel. Endnu engang tillykke herfra.
tillykke fra mig. Hun ser jo super skøn ud din prinsesse  Mange hilsner Anja
er da bedre han tager trykket selv, eller ønsker at DU skal hjælpe, fremfor han tager på "udflugt"  Har du prøvet at sætte dig ned med ham, og rent faktisk fortælle det du lige har skrevet herinde? Mænd skal helst ikke kun have vink med vognstænger, nej de skal have det lige på og hårdt. Så hvis ikke du har fortalt ham direkte hvad du tænker og mener, så er det svært for ham at vide 
det lyder som min mand før i tiden. Han har dog lært at respektere mit nej nu og påtvinger mig ikke noget mere - hvilket jeg følte, at han gjorde førhen. Han blev også møgsur og fik mig til at føle mig rigtig dum og ked af det. tror han har lært, at jo mere han "tvinger" jo mindre lyst får jeg.
Tja synes at jeg har prøvet af og til, men så kommer   frem og så er han ellers sur. Men måske det er et forsøg værd igen.  Dengang under graviditeten, hvor han gjorde det i smug, da jeg spurgte om hvorfor og prøvede at snakke med ham om hvordan jeg havde det, ja det blev der et   skænderi ud af.  Han er i forvejen tung at danse med.! Men er selvfølgelig klart tilhænger af "hjemmearbejdet". 
Lige mine følelser:  Hvordan har du kureret ham!? 
skal lige forstå dig korrekt. Du bryder dig IKKE om, at han gør det selv, eller vil have hjælp fra dig? Har du sagt direkte til ham, at du føler han tvinger dig, og det får du så absolut ikke lyst af? Har du sagt direkte til ham hvad du synes? Hvis du kun har prøvet, men ikke føler han har forstået det, ja så har du nok ikke sagt det forståeligt nok. Nogle gange kan man tænke "Hvor mange gange skal jeg sige det?", så mange gange til han forstår det. Han skal jo vide hvad det gør ved dig, og ikke bare tro, at du bliver rasende fordi du er et hysterisk stykke kvinde vel 
Jeg bryder mig ikke så meget om han bare skal ud at han hive og slide selv, hvis det er fordi jeg har sagt nej tak til 6. Kan han ikke bare respektere et nej. Dette kan ske selvom vi har været sammen dagen før, altså med at tage trykket. Forstår hvad du mener, tror da osse at jeg skal have snakket med ham igen, men ville jo osse lige fornemme om jeg er den gås, hvis du forstår. 
...han virkelig har så stort et behov, at han bare SKAL have udløsning på daglig basis, så er det da fint, at han gør det selv. HVIS det vel og mærke foregår uden sure miner og uden bebrejdelser. Og han er endda så hensynsfuld at han går afsides, så du ikke behøver at føle dig presset til at deltage.  Dum gås? Absolut nej. Men når du siger, at han skal respektere, at du ikke har lyst, skal du så ikke også respektere, at han har behov?   Og er det ikke også at respektere, at du ikke har lyst, når han klarer sagen selv?  Bare lidt omvendte tanker...  Camilla
så hvis han skal respektere dig, så skal du også respektere ham. Du behøver vitterligt ikke forstå ham, men siger du nej, hvorfor skal han så ikke have lov til at tage trykket? Jeg synes ikke du er en dum gås, men måske en smule snerpet? Som jeg ser det: Han har lyst og "inviterer" dig, du bliver sur og siger nej, så går han ud og ordner tingene selv, og det bliver du også sur over. Fordi du ikke har lyst, så skal din mand vel ikke leve i cølibat samtidig...vel 
Er helt enig med Camilla. Jeg sender da gladeligt min kæreste ud på toilettet hvis jeg ikke har lyst, så er jeg da fri for det plageri. Du kan også spørge din kæreste om han synes det er specielt fedt når det kun er ham som har lyst. Forholdet går jo ikke i stykker fordi man ikke gør det så meget, synes endda slet ikke han har noget at klage over da i jo har fået den lille også. Så ud på lokummet med ham! 
Jeg tror nu ikke Lymmes problem er at han gør det selv. Hvis jeg forstår det korrekt, så er problemet, at Lymme føler at hendes mand giver hende skylden for, at han må gøre det selv. Tja jeg ved ikke hvordan jeg vænnede ham fra det. tror bare langsomt at det fes ind. Har taget ca. 3 år før han kune godtage et nej. Det værste var, at jeg nærmest allerede var gået i forsvar, når han kom og spurgte. Kunne jeg også finde på selv om jeg havde lyst. det blev nærmest en vane. En rigtig ond cirkel. Jeg kunne også finde på at love ham 6 den næste dag eller love ham at vi hyggede os ca 4 gange pr. uge. Men igen det skulle jeg aldrig have gjort, for man skal ikke love noget, som man muligvis ikke kan holde. Men det der nok i bund og grund har hjulpet, er at han nu kan acceptere et nej uden at presse på eller bliver sur og tvær (så det endte med jeg blev ked og han gjorde det selv). det har virkelig gjort, at jeg ikke går i forsvar mere og kan slappe af. Hvis du forstår?
Jamen dog, piger! I skal da ikke spørges.  I skal tændes!  Afsted med jer til nærmeste boghandel og erhverv jer "Tænd din kvinde på X antal måder" og køb tilsvarende "Tænd din mand på X antal måder"
Tina: Behøver vist kun at købe den første  Men du har ret. Nogle friske input ville da helt sikkert være dejligt. 
Jamen her i huset ville "Tænd din kvinde" skam også være nok.   Den anden skulle man skam kun købes i ligestillingens navn og for ikke kun at skubbe lorten over på den anden banehalvdel. "Tænd din mand" tsk tsk, her i huset er det skam nok at rose ham for et eller andet eller klæde om i umiddelbar nærhed.   Nok er mænd simple væsener (på det punkt) men de kan måske også lide at blive overrasket alligevel.
Hej alle takker alle for de gode indlægt, synes at det giver noget at tænke over og det er dejligt.  Nogen gange så kommer alt hans "presseri" også selvom at vi lige har været sammen 12 timer før.  Han må gerne gøre det selv, men det som BKauffmann *Hifa* skriver passer meget godt på hvordan jeg har det med det, altså når anledningen til toilet besøget er pga. mit nej.
Stort tillykke med den lille prinsesse, hvor ser hun dejlig ud.
Årrrhh Minna hun er bare pragtfuld  Et kæmpe stort tillykke til jer, jeg er ked af at jeg ikke har fået skrevet retur, men se, du klarede det fantastisk. Stort knus fra Mette
...tillykke herfra  Dejligt at det er overstået og det lyder da som en god og hurtig fødsel  Og hvor er hun bare smuk den lille prinsesse!
...nysselig og fin hun er! Tillykke med hende.  Camilla
Så er der billeder fra Bastians barnedåb søndag d. 1 april. Barnedåben blev holdt hos min mor, som har god plads i stuen      Bastians fulde navn: Bastian Simoni Nordahl Nielsen   Mor, far, søn og de 3 faddere    Mor, far og søn    Så er vi klar til at tage hjem   Det var en dejlig dag, den gik desvære alt for hurtig. Vi fik en masse gode gaver bla. sølvske med H.C. Andersen motiv, sølvflag hvor jeg skal have indgraveret Bastians navn og fødselsdag, aktivitetsbøjle til autostol, mit første år bog, bøger med fortællinger, penge, øretermometer og... et aktivitetstæppe som lige skulle afprøves   
Det ser ud til, at I havde en god dag - og sikke et fint bord i fik dækket i rigtige drengefarver... Hvor er han fin i sit hvide skrud   og hvor ser far og mor stolte ud   . Tillykke med ham!
Så er der billeder fra Bastians barnedåb søndag d. 1 april. Barnedåben blev holdt hos min mor, som har god plads i stuen      Bastians fulde navn: Bastian Simoni Nordahl Nielsen   Mor, far, søn og de 3 faddere    Mor, far og søn    Så er vi klar til at tage hjem   Det var en dejlig dag, den gik desvære alt for hurtig. Vi fik en masse gode gaver bla. sølvske med H.C. Andersen motiv, sølvflag hvor jeg skal have indgraveret Bastians navn og fødselsdag, aktivitetsbøjle til autostol, mit første år bog, 2 bøger med fortællinger, penge, øretermometer og... et aktivitetstæppe som lige skulle afprøves   
Sikke skønne billeder, er helt vild med hans hat...  Det ser da ud til i har haft en rigtig dejlig dag. Han er da godt nok nuttet, lige til at kramme 
tillykke med dåben af Bastian, dejligt for jer at I havde en god dag. Vi skal have barnedåb den 13. maj og glæder os meget. Jeg sad lige og kiggede på det flotte dækkede bord og undrede mig over hvor du har købt de små minisutter og rangler henne for det kunne vi da også godt bruge til ekstra bordpynt  Klemmer herfra
Ja nu er det til at se en ende på den tykke vommi. Vågnede kl. 7 i morges med kraftig tegnblødning. Ringede til fødegangen og fik af vide, at jeg bare skulle holde øje med, at det ikke blev for kraftig blødning og ellers skal jeg bare vente på veer... UHH...- Er bare så spændt og nervøs 
men han har efter 10 års samliv også lært at tolke mit nej som et nej og ikke give mig dårlig samvittighed over det. Det kan jo slå lysten i ihjel i flere dage at blive presset til noget man egentlig ikke har lyst til på det givne tidspunkt. Jeg har dog også nogle gange dårlig samvittighed, når der går for lang tid mellem vi er sammen og han så føler sig afvist fordi jeg ikke har samme behov som han har. Men han må jo også lære at der er flere metoder til at få sin lyst styret end at spørge direkte om det - med kram og kæl kommer man langt hvis bare man gider give sig tid. Men man har jo forskellige behov og må finde ud af at løse det sammen.
godt nok der er mange der er sippede! Om mænd (eller kvinder) gør det selv, så er det da FULDSTÆNDIG en privatsag! Tænk at i vil bestemme over jeres mænds kroppe!  Lymme: Du er HELDIG! du har en mand der elsker dig, og som vildt gerne vil være sammen med dig - når som helst. Selvfølgelig skal han respektere hvis du ikke har lyst, og det gør han jo også. Om han så vælger at "tage trykket" selv når du afslår ham, eller om han gør det når i lige HAR været sammen, så kommer det faktisk overhovedet ikke dig ved! Vil du også bestemme om dit barn må fornøje sig selv når det blivere gammelt nok? Enhver har ret til at bestemme over egen krop. At gøre det selv, handler jo ikke om utroskab, svigt eller at manden/kvinden tænker på en fremmed når de gør det.. det handler om at det er rart - ligesom et karbad kan være rart og afslappende. Eller en lur når man er træt. Ville i også nægte jeres mænd det??? Jeg er virkelig chokeret over at så mange forholdsvis unge kvinder har et sådant forhold til den slags... Synes det er synd 
Føler sådan i 2007. Han har en større drift end du, og du skulle være himmel lykkelig over at han kan og vil selv. Som HHansen skriver, vi ejer på intet tidspunkt andres kroppe og tanker. Han er dig IKKE utro, han er ganske normal. Det er et total privat sag, så get over your self. Du ejer jo ikke hans sæd, du har brugen af den og et bevis på samme 
Aarrhh, skal vi nu ikke give Lymme og andre lidt mere kredit!? "Problemet" er vel ikke at manden selv tager trykket, men mere at han gør det med sur mine, fordi Lymme ikke lige står til rådighed. Det var nu sådan jeg tolkede indlægget. Jeg fik selv barn i oktober og manden var jo nærmest i hopla med det vuns. Det var jeg så ikke og jeg ville da godt nok også føle mig presset og ked af det hvis han, i den anledning, havde smækket med døren og fornøjet sig selv i trods og med sure miner.
Lymme skriver da ellers i sit første indlæg at manden gjorde det i smug, men at hun fandt ud af det... Så det er jo ikke noget med at han småfornærmet har sagt "så gør jeg det bare selv" - han har faktisk forsøgt at holde det som en del af sit privatliv.
alle indlæg, så lyder det som om at Lymmes mand ikke må når det er fordi hun ikke vil  Det svarer så til at manden kommer og siger: "skat jeg har sådan lyst til et stykke chokolade, vil du også have?" Og når hun så siger nej tak, så må han heller ikke spise noget chokolade selv - bare fordi HUN ikke har lyst. Faktisk må han ikke engang spise det i smug... Jeg synes det er et skråplan at ville bestemme over hinandens lyst og behov.
Jamen, det er vi da enige i, HHansen. Men chokoladekage smager nu bedst når den deles i godt selskab.
og 6 er absolut bedst når man deler det  Men den enes lyst til det går jo ikke væk bare fordi den anden ikke har lyst. Og det er egentlig det der forlanges af Lymme. Han må ikke have lyst fordi hun ikke har. Og sådan fungerer det altså ikke!
Sikke mange der skriver. Takker for alt kritikken, det giver stof til eftertanke. Han må skam gerne have lyst selvom at jeg ikke har, det er bare at han forsvinder med den sure mine fordi jeg ikke lige har lyst.  Som jeg jo osse skriver i udlægget til debatten, ja så kan vi ikke engang sidde og hygge uden at det skal drejes hen på 6, der kan ikke puttes,krammes og kysses uden at det skal resultere i 6. Og hvis jeg bare har brug for at kramme eller ligge i ske,hvorfor kan han så ikke respektere det!??  bliv endelig ved. 
læs lige denne joke - der har et gran af sandhed i sig  --- Fra en mands perspektiv  Jeg har aldrig rigtig fundet ud af hvorfor de seksuelle behov hos kvinder og mænd er SÅ forskellige.  Jeg har heller aldrig kunnet se meningen med alt det der Venus og Mars snak.  Hvorfor tænker mænd med deres hoved og kvinder med deres hjerte.  En aften i sidste måned var jeg og kæresten på vej i seng, og øøøh, safterne steg men hun sagde bare:"Jeg har ikke rigtig lyst i aften, jeg vil bare gerne ha', at du holder om mig".  Jeg sagde"Hvad?!!"  Hun fortsatte med de ord, som jeg og alle andre mænd på planeten hader.  Hun forklarede at jeg ikke rigtig var på bølgelængde med hendes følelsesmæssige behov som kvinde.  Jeg overvejede hvorfor hun så varmede op under mig, men indså at der intet ville ske den aften og lagde mig til at sove.  Ugen efter var vi på shoppingferie i London og endte selvfølgelig i Harrods.  Jeg fulgte troligt med hende, mens hun prøvede 3 meget dyre sæt tøj.  Hun kunne ikke bestemme sig for hvilket af dem hun skulle købe, så jeg bad hende tage alle tre.  Hun fortæller så, at hun jo må have sko der matcher det nye tøj.  Skoene hun fandt koste 1500,- kr. parret, men jeg sagde bare OK.  Derefter fortsætte vi op i smykkeafdelingen, hvor hun falder for et par diamantøreringe.  Hun var helt oppe og køre og ænsede mig efterhånden ikke.  Jeg tror hun testede mig, for hun bad også om en tennisketsjer - og hun spiller ikke engang tennis.  Men jeg returnerede bare bolden og sagde"selvfølgelig, skat" Hun blev helt opstemt (på den rigtige måde) og I skulle ha' set hendes ansigt da hun sagde:"Jeg er færdig, lad os gå til kassen og betale".  Jeg kunne næsten ikke holde mig, da vi stod ved kassen og jeg stille sagde:"Nej, skat. Jeg har egentlig slet ikke lyst til at købe alle disse ting".  I skulle ha' set hendes fjæs...hun blev ligbleg.  Jeg fortsatte:"For at være ærlig, skat. Jeg ville bare ha' at du skulle holde disse ting et øjeblik"  Og lige da hun gav mig"dræberblikket" og var på vej til at flå mig, tilføjede jeg"Du er ikke rigtig på bølgelængde med mine finansielle behov som mand"  Jeg regner med at jeg nok ikke får @!#$ igen før engang i foråret 2010 --- Det er ikke nemt med mænd og kvinders forskellige behov for forskellige ting 
... hvor heldigt man lige falder ind i dette forum og får så godt et grin  Men med hensyn til tråden så forstår jeg overhovedet ikke problemet  Jeg synes det er langt ude, at manden ikke må "gøre det selv". Mvh. Lisbeth
Jamen manden må gerne gøre det selv, det er slet ikke det der er problemet her. Tror mere det handler om Lymmes følelser. Lymme: angående det sidste du skrev. Sådan var det også med min mand og til sidst havde man dårligt lyst til at kramme eller kysse, for så ville han jo bare have mere. hvilket ville ende i et skænderi, fordi man selv bare havde lyst til lidt omsorg.
håber du får en nem fødsel  Glæder mig til resultat og når det blir min tur 
Krydser fingre for dig at det er hurtigt overstået... Held og lykke...
Nu har jeg jo allerede sparket en stor pose vestøv efter dig på mobilos, men du får også lige en kodyl stor en denne vej fra  Det ser jo desværre ud til, at jeg taber vedr. datoen   ØV ...men dejligt for dig at han snart kommer ud og hilser på  KÆMPE knus herfra 
Uha hvor er det spændende... Jeg håber, at det bliver en god oplevelse og er helt vildt spændt på at se, hvad maven gemmer på   . Gi den gas!!!
jeg sad faktisk igår og tænkte at nu var det snart din tur. Rigtig mange gange held og lykke. det er en super fantastisk oplevelse.
Hvordan går det? Er der snart optræk til noget (jeg er MEGET nysgerrig) 
Nej... Ikke så meget som en plukkeve kan det blive til. Kom nu baby 
Uha uha mange gange held og lykke, sender en kæmpe portion vestøv til dig.. Og vi vil da se billeder, når du engang kommer på HN igen  Mvh Moni
Spændene Maria   Puster massere af ve støøøøøøøøøøøv din vej. Jeg har fulgt dig og din fine mave her fra sidelinen og ser frem til at høre hvordan din fødsel af din søn var det vist ikke? er gået
-har du ik lige et måske sidste mavebillede, så vi kan nå at se den??? Det er jo sååå spændende 
er i fødsel nu  Har lige skrevet med hende på mobilen. Hun er 7 cm åben og har lige fået lagt epidural. Hun er for sej  - Undskyld Maria, men "damerne" er jo også ved at revne af spænding herinde  Kom nuuu...PREEES... 
Tak for updaten... Så krydser vi alt der kan krydses...  Det er sååå spændende...
Har lavet et indlæg før der er lidt ligende. Men sagen er den, at Rene har taget ferie i ugen efter påske. Det er så vores menning at Sebastian, som er seks mdr. gammel, skal flyttes ind på sit eget værelse, og at det så er farmand rene, der skal tage sig af ham om natten. Vi har snakket om at give ham vand, hvis han vil have noget (plejer at blive ammet og vil da også stadig amme om dagen). Jeg har været fuldt indstillet på denne beslutning, men nu hvor Rene har fået fri til det, og at det altså er en realitet at vi vil gør det, er jeg ved at få kolde fødder. Så kunne godt bruge lidt opbakning og råd. Er det for tidligt? Hvad gør vi hvis han overhobvedet ikke vil acceptere vandet? (plejer at få vand til sin grød). Skal han tages op af sengen og trøstes, eller skal rene lade ham blive i sengen og forsøge at trøste ham der? Hvor gamle var jeres da i "fravænnede" dem, og begyndte at arbejde målrettet på at får dem til at sove natten igennem? Hvordan greb i det an? Håber meget på at få nogle råd osv. For er meget i tvivl lige nu. Hilsen Susie
...han ikke vil have vand, så er han ikke tørstig.   Vandet er jo sådanset kun for at vise ham at vågner han om natten, så er dét det mest spændende han får tilbudt, så han kan lige så godt bare sove.  Vi har altid taget vores op og har trøstet og gået rundt med dem, til de faldt til ro. Vær indstillet på en vågen nat og find et høreværn med radio!   Det kan godt være svært at være standhaftig efter 3 timers gråd!  Men det er jo ikke sikkert det bliver så slemt.Vi var foberedt på det værste, men der var to nætter med måske 15-20 minutters gråd i alt og så sov de bare igennem. De var begge 6 måneder.  Camilla
Ja, hvad laver man så sådan en lørdag aften hvor man sidder alene? Kæresten er til polterabend og den lille sover sødt i sin seng. Man sidder da foran computeren og leger "kreativ"  Har tidligere leget lidt med at sætte nogle videoklip sammen. Så her forleden kom kæresten med et ønske -Han havde en bestemt sang, som han gerne ville have sat nogle billeder til. Her er så det han ønskede:  Er der nogen af jer andre, der har syslet med lidt movie maker? /Anette
Hvor er den sød  Har også selv lavet en, men det er nu i Studio 9, den er her: Mvh Moni
Hvor er Jesper bare en skøn dreng -Sikke et smittende smil han har  /Anette
Hvor er hun sød, hende Frederikke   Jeg er helt vild med billedet med det hvide snetøj. Jeg kreerede   som en takkehilsen efter jul til al vores familie i England, som så sjældent ser vores datter. Den er lavet i moviemaker, og jeg har fået at vide, at der er for mange overspring... så jeg øver mig lidt mere. Og ønsker mig noget ordentligt software  Mvh Julie
Hvis I synes, vi roder, er det fordi vi alle sammen bor i køkkenet, mens vi bygger om  Mvh Julie
Det er da bare en rigtig dejlig video, du har fået lavet -Og din pige er bare dejlig  Jeg kan forestille mig, at filmen bragte lykke i England  /Anette P.S. Jeg synes bestemt ikke det ser rodet ud, i betragtning af, at I alle bor i samme rum -Tværtimod 
...jeg kender da også følelsen...men af og til kan det være godt at få det vendt. For vel er det ikke rart at blive "vraget", men når man nu selv siger nej, så giver man ham jo ikke ret meget valg, vel?  Men det er rigtigt - det med et knus og et kys. Man tør sq ikke være lidt kærlig, for så vil de bare have mere, og så føler man sig igen rådden, fordi man bare trængte til at føle sig elsket og ikke som et stykke kød med et bekvemt hul...!     Og igen bliver han muggen fordi man ikke har vild lyst og man føler sig endnu mere presset og får endnu mindre lyst, for man har bare brug for et knus!   Man kan til sidst blive helt desperat efter lidt ømhed og værdsættelse. Og en kvinde, der føler sig forsømt og overset får man ikke noget på den dumme af!  Camilla
Kære BKauffmann *Hifa* og tilde14 Takker for de fine ord.  Jeg prøver at skrive det hele tiden at han gerne må selv og at han gerne må have lyst, men i skriver det meget godt.  Bla.:" ."- lige præcis.  Indvidere passer dette også:" lige præcis  Bliv endelig ved. 
... direkte til manden, som det forholder sig   ... eller mener du, at han bør kunne gætte sig til, hvordan du føler  Mvh. Lisbeth
puha det er en skidt glidebane i er ude i, hvor 6 for dig er blevet et samvittigheds spg. og ikke en lyst ,hvor man gør det af pligt.. har selv været der med min exmand efter vores første datter. men at 6 livet går dårligt er bare et symptom og det første der går galt i et forhold hvis det ikke køre godt. find ud af hvor det går galt i jeres forhold for grunden har intet med mangel på 6 lysten kun et resultat. kontakt evt. en parrådgiver. jeg havde det på præcis samme oplevelse som dig hvor manden kun koncentrede sig om at få noget på den dumme. og tilsidst turde jeg ikke bevæge mig eller dreje mig om i frygt om at han ville tolke det som "ok så spring da på mig" det er skrækkelig tilsidst gik jeg rundt og troede at 6 bare ikke var noget for mig og mente at det var dybt opreklameret. så indså jeg at tiden var over og jeg egentlig kun betragte ham som en kammerat. men red jeres forhold nu inden det er forsent - hvis det vel og mærke er værd at redde
... hvad der skal lægges i ordene "han er i forvejen tung at danse med"  Jeg tør ikke rode mig ud i gætterier, men i min verden er det ikke en positiv beskrivelse af en anden person ... slet ikke om ens egen mand  Mvh. Lisbeth
Tja, hvordan skal jeg starte. oliviaemilie: Da jeg jo faktisk stadig godt kan lide ham, så synes jeg jo at det er værd at redde. Denne tråd er jo også for at få et frisk pust ude fra, der er virkelig nogle indlæg der giver stof til eftertanke. Nå, men nu vil jeg prøve at beskrive hvad jeg mener med sætningen:  Hmm, han har det med at blive MEGET sur over ingenting, det kan f.eks. være at jeg ikke har nået at rydde op efter mig. Normal vis så er hesten bare noget der er ivejen, men når jeg ikke har været derude længe, så synes han jo at jeg da skal kigge til den, når jeg så er derude, så ringer han efter 1 time og 3 kvarter for at spørge om jeg er på vej hjem. Hingstekåring i herning, det vidste han at jeg skulle i ca. 1 måned før, alligevel er der halv sure miner over at jeg tager afsted. Da jeg fik mit arbejde, der gik han i skole, det droppede han så fra og straks var mine arbejds tider noget @!#$ og jeg ved da ikke hvad der var ivejen. Jeg ligger med influenza pt., så bliver han pisse sur over at jeg behøver hjælp til at få vore datter i vuggestue, fordi jeg har 39,6 i feber. Og sådan forsætter det... Når jeg skriver at han bliver MEGET sur, så resultere det i at nogle ting bliver smadret, en eltandbørste, en biblioteks bog,mundstykket til støvsugeren,en fjernbetjening,tørrestativ og en dør. Kan ikke lige huske flere ting pt.
...forhåbentlig har han da en sindsyg mængde enormt positive kvaliteter siden du finder dig i det dér? den gik godt nok ikke her i huset. Vi er TO der bor her,TO der gør rent, TO der har fået børn, TO der passer dem - og der er ingen sure miner over at hjælpe hinanden, for når man er TO, så er det dét, man gør.  Og hans måde at reagere på giver jo heller ikke ligefrem mere lyst til intimt samvær, vel? Han lyder lidt som et barn, der har mistet sin bamse og er sur...! Du har pludselig fået en baby, som optager dig meget og det er han sur over. Men han er også sur, når du så forventer, at han tager del i "legen" og skal tage ansvar for den lille. Dét, du fortæller her til sidst, giver jo et helt andet billede af hvad der foregår. Det handler jo ikke om 6. Det handler jo om alt det andet. For hvis han var verdens sødeste og mest forstående kæreste, der hjalp til med alt med et smil, så ville din lyst til 6 garanteret vende mirakuløst tilbage. Det lyder jo grangiveligt som om at han tager dig for givet på den værste måde. Og det er da svært at bygge et (intimt) forhold på...? Og du kan " "?! Ved du hvad...det lyder som du skulle overveje om du er det rigtige sted...  Camilla
Lymme - din mand kunne tænde mig, men ikke på den fede måde!  Manden her i huset skulle ikke byde mig en brøkdel af det du beskriver, før han var ret så meget single! Jeg må give Himmelfjer så uendelig meget ret.
Men han mener at så længe at jeg opføre mig som jeg gør så bliver han ved, i aner ikke hvor mange gange jeg har sagt at han skal holde op med det der. Tankerne har længe kørt på om jeg er det rigtige sted, men når skænderiet er igang og jeg så siger: Så sætter han sig til at kigge på ledige lejligheder mens jeg imellem tiden er taget på arbejde, når jeg så kommer hjem, så siger han med blanke øjne:  Det virker nogle gange som at han ikke får snakket med nogle om hvordan det går herhjemme, altså andre end mig. Det er min overbevisning at dette har man brug for. Hmm, når det gælder mig og nogle ting jeg har glemt at gøre, så skal han da hurtigt påpeje det, hvorimod jeg gør det bare, altså fjerner underbukser,t-shirt og sokker, carolines overtøj der stort set aldrig bliver hængt på plads,osv.altså småting som der ikke burde gå noget skår af en får lige at gøre. Hvorfor kan han ikke bare gøre nogle ting for mig, uden at skulle sige:  osv osv.
... end dig "lymme" og det gør mig frygtelig ondt at læse, hvordan dit parforhold er. Jeg håber det er i orden, at mit spørgsmål fik hul på det virkelige problem, for det er da ikke et ligeværdigt forhold, du lever i. Du har da helt ret i, at han har brug for at blive påvirket af andre, nogle der kunne inspirere ham til en anden og mere ansvarlig opførsel. Jeg forstår 100% at din lyst til det 6uelle ikke er på toppen. Mvh. Lisbeth
Jeg har nu sat og læst den efterhånden lange tråd. Og må sige at jeg efter dit sidste svar meget bedre kan forstå du ikke har lyst til ham!   Jeg forstår slet ikke at du kan holde ham ud, at han er sur over alt det du her skriver. Han er da slet ikke værd at leve sammen med, han gør dig da ikke glad, gør han? Jeg ved I har et barn sammen, og dette jo kun gør situationen vanskeliger. Men jeg har selv fundet mig i alt for meget fra en eks´s side, og den dag idag er jeg så lettet over jeg fik slået op og kom videre så jeg idag er sammen med en sød og dejlig kæreste, som er alt det min ex ikke var! Nemlig sød og seriøs! Jeg vil blot bede dig tænke dig om. Vi har kun dette ene liv, og vi skal få det bedste ud af det, og det gør man ikke ved at nøjes. Jeg håber ikke jeg har været for hård og kontant, jeg bliver bare ked af det når jeg læser den slags. Men det er dit liv og dit valg!
hvorfor pokker skrev du dog ikke alt det til at starte med? Så gav det jo en helt anden mening, end at det var dig der var sippet  Hvad i alverden laver du dog sammen med ham? Hvis jeg var i dine sko, så ville jeg sætte stolen for døren. Jeg ved det er meget meget svært, men det der, det var lige hvad jeg IKKE ville finde mig i. Jeg ville kræve han gik til psykolog eller andet!
...ikke hans mor! Og hvis han elsker jer, så skulle han da tage at vise det...Men måske er det sdåan, at det bliver for besværligt at skulle klare sig selv uden én til at gøre det hele for ham, og det kommer han i tanke om, når han sidder og kigger på lejligheder?!  Alene dét, at han rent faktisk sætter sig til at lede efter en lejlighed ville være nok for mig til at vinke farvel til ham! Magen til utaknemmeligt bæst! Du er kun 21 år. Det er altså for tidligt at være degraderet til rengøringshjælp og (undskyld udtrykket) l*der - for det er jo det, han bruger dig til. Er det sådan du føler det af og til? Jeg kender hverken dig eller ham, men ud fra det, du fortæller, så trænger jeres forhold virkelig til en revurdering. Har det altid været sådan? Vil det altid være sådan? Og er det så det, du vil? Du kan ikke basere dine beslutninger på at han siger, at han elsker jer, men kun på hvad der er godt for dig og din datter. HAn er voksen (eller burde være det!) og han må altså klare sig selv.  Camilla
med den lille Prins - så får han fødselsdag sammen med min Mikkel, der bliver 1 år i dag  Håber det hele er gået godt, og at i alle tre har det godt  /Eva
Så har Maria født sin lille Mikkel...  Han er bare SÅ vakker, den lille mand. Har lovet Maria at hun selv kommer med billeder, så det må I vente på 
Jamen, et kæmpe stort tillykke skal lyde herfra... TILLYKKE! Glæder os allerede til billeder.
KÆMPE tillykke herfra... Jeg glæder mig til at se billeder af charmetrolden og til at høre beretningen (hvis der kommer sådan en)  Ej, hvor er det vildt, at de næste billeder ikke er mavebilleder men mikkel-billeder  Håber at både mor og baby har det godt!
7 cm åben   ...det må da gøre nas.
Tillykke Maria, det var sikkert rart at få det overstået... mvh. Rikke Sender dig lige en PB som du lige kan overveje.
Jeg gik glip af hele spændingen i denne tråd - suk, det er så vildt at følge med  Glæder mig til at se og høre nyt fra/om Mikkel.
Tillykke med din lille dreng, Maria. Jeg har fulgt din graviditet hele vejen, da jeg begyndte at opsøge dette forum efter jeg fandt ud af, at jeg var gravid - og det har jo været tæt på dig. Det er altid spændende at følge en tråd om en nært forestående fødsel!! Kom endelig med billeder, når du er kommet hjem og får overskud til dét. Trine
maria, glæder mig til at se billeder af den lille skønhed...
   glæder mig sådan til at se lille mikkel... nu er du blevet en moaaar hehe.. 
...Næh, det gør ikke nas at være 7 cm åben. Eller 10. Men muskelsammentrækningerne, der åbner - DE gør ondt af r*ven til!  Maria: Tillykke med sønnen.  Camilla
Med den lille Prins Mikkel  Det er en god dag han har valgt at kigge fram, og et godt navn i har valgt - sidste år samme dag kom min Prins Mikkel til verden  Vi glæder os til billeder, og håber alt er gået godt  /Eva
Med din lille Mikkel   pudsigt vi har samme navn og min første søn/første barn hedder også Mikkel  Håber du er frisk og i alle har det godt.
...med lille Mikkel! Jeg glæder mig til beretning og billeder 
nat hvor jeg stoppede med at amme, var jeg vågen i halvanden time. Nu var Mads vant til at sove selv på sit værelse så det var der ikke noget nyt i. Jeg har brugt bogen "godnat og sov godt" da jeg skulle lære ham at blive puttet om aftenen, så det var også denne fremgangsmåde jeg brugte da vi stoppede natamningen. Det jeg gjorde var at når han vågnede gik jeg ind og gav ham sutten. Så forlod jeg værelset og hvis han igen begyndte at græde gik jeg ind og trøstede ham. Jeg tog ham kun op hvis han græd meget slemt. Og lige så snart han var faldet til ro, lagde jeg ham igen og puttede ham og forlod værelset. Når han så begyndte igen ventede jeg hele tiden lidt længere med at gå ind til ham. Dog højst 5 min. Og til sidst endte det med at han faldt i søvn og sov  Jeg har ikke givet vand om natten, for jeg synes lige så godt han kunne lære at om natten sover vi. Og der er der ingen servering. Efter jeg er stoppet med natamingen er han lige så stille begyndt at sove meget bedre. Også om dagen. I nat var jeg kun inde og give ham sutten en gang. Det er da flot  Held og lykke med projektet.
både at flytte værelse og stoppe med amningen på en gang. Men held og lykke med projektet. Forårshilsner fra Gitte
det er svært at råde, men jeg vil mene at hvis du er ved at få kolde fødder, så er du ikke klar til at lade ham komme i eget værelse og stoppe amningen. min mening er at det er alt for tidligt. Men nu er jeg jo også langtidsammer   og bryder mig slet ikke om at små børn skal sove på eget værelse. men når det er noget i gerne vil, så ville jeg måske lade overgangen være lidt mere gradvis. Og jeg ville altid tage ham op af sengen ved gråd. Forstår slet ikke at man vil lade sit lille barn ligge og græde. et barn der kun er 6 mdr. har slet ikke samme fornemmelser som et barn på f.eks 2 år. han vil ikke kunne forstå hvorfor i ikke vil tage ham op når han nu græder, og vil med garanti græde endnu heftigere, end hvis i bare tog ham op og trøstede. Gå rundt med ham og så lægge ham igen når han er faldet til ro. Lige pludslig en dag kan han lægges uden gråd, da han ikke vil forbinde sengen med noget hæsligt, men med noget rart. Held og lykke med det. Mette
Vi er ved at vænne Anna fra mælk om natten. Hun er godt 8 mdr. og har været mælkefri om natten i lidt over én uge nu. Det har foregået helt smertefrit. Det startede faktisk med, at hun en nat vågnede tidligere end hun plejede (fik mælk én gang om natten) og jeg sagde, at Peder måtte give hende noget vand, for hun skulle ikke til at vænne sig til mere servering om natten. Så hun fik noget vand og sov resten af natten uden et pip. Det var det som sagde til mig, at hun var klar nu. Så fremgangsmåden har været farmand har givet vand, hvis hun er vågnet, og så har hun lige skulle trøstes (ikke hver gang) lidt, og har så sovet resten af natten. I starten var det hver anden nat hun ville have vand, men de sidste 3 nætter har hun bare sovet...og sovet...og sovet  Næste trin er så, at hun skal ind på sit værelse. Det bliver nok i påsken (senest). Vi skal lige rydde op derinde, og have sat mørklægningsgardiner op. Anna var helt sikkert ikke klar til dette som 6 måneder, men der er jo stor forskel. Ligesom Mette vil jeg dog mene, at hvis du har lidt kolde fødder, så er du måske ikke klar. Jeg tror også at det vil smart at gøre en ting ad gangen. Fx. starte med at droppe amningen, og så i eget værelse nar det kører. Og jeg vil helt sikkert tage ham op, hvis han er ked af det. Jeg synes også, at et 6 måneders barn er for lille til at man bare kan lade dem ligge. Held og lykke med det. Hører gerne hvordan det går, og hvad du/i beslutter.
lidt feedback. Altså er det slemt at lade ham sove i egen værelse? Jeg mener han ligger i sin tremmeseng nu og sover uden problemer. Så det er ikke fordi han skal vænnes fra at ligge i min favn og sove. For det gør han jo ikke. Så når han acceptere at ligge i sin egen seng, mon ikke han så er lige glad med om den er det ene eller det andet sted??? I skal endelig ikke tro at det var min menning at lade ham ligge og græde. Det er mig meget i mod. Men mange af dem som jeg har snakket med her hjemme sagde at det var hvad man skulle gøre og det var også derfor jeg var ved at få kolde fødder, for det er jeg slet ikke indstillet på. Så dejligt at høre at man gerne må tage ham op og trøste ham. jeg havde godt hørt om den bog. Min storebror har den og har også anbefalet den. Vi skal være sammen med ham i påsken og der regner jeg med at låne bogen med hjem. Håber den kan hjælpe os. Håber da så sandelig ikke at det ender ud med en gråd på tre timer. Så kunne jeg nok godt blive i tvilv om jeg nu var en ond mor osv. Så please kryds fingre for at det ikke går så galt. Men ellers er tjek listen indtil videre: Høreværn  Trøst Selvsikkerhed Evt. vand og ellers masser af tålmodighed og støtte til/fra kærsten. Håber det går nemt for os...
starte med at flytte ham ind på eget værelse. Når han er vant til at sove i sengen, så tror jeg ikke at han opdager, hvilket værelse han sover i. Det kan endda være at roen alene i værelset gør, at han sover igennem! Men hvis han fortsat vågner, så ville jeg fortsætte lidt med at amme.
Så er din søn formentlig heller ikke  Du skal have ro i maven når i "går igang", og du skal være stensikker på, at det i gør, er for jeres barns bedste  Hvis ikke du og din mand udstråler selvsikkerhed og viden når i skal lære ham at sove på eget værelse, og ikke mindst uden mad, så vil han mærke det lige med det samme. Så i skal tro på jer selv når i starter på projektet. Bogen godnat og sov godt har vi også brugt herhjemme med stor succes, hvis den er noget for jer, så er det vigtigt at i begge to læser den inden i starter - i skal begge være klar over hvad i gør. Mange som ikke har læst bogen tror, at det "bare handler om at lade barnet græde indtil det lærer" - og det er HELT helt forkert. Det er SLET ikke det bogen byder ind med. Vi har også taget op og trøstet herhjemme, hvis Ida blev alt for ked af det, men ærligt talt, så kan det tælles på en hånd hvor mange gange det er sket, og hun har sovet på sit eget værelse og uden mad siden hun var lige knap 6 måneder.(Nu er hun 21 måneder) (at man i et stykke tid måske skal ind og give sutten et par gange i løbet af natten, tæller altså ikke for at barnet ikke sover igennem   ) På et tidspunkt er de store nok til at finde sutten i sengen selv. Vi har selv Viktor på 6 måneder nu, og jeg tror IKKE han er klar til en kold tyrker, hverken med ikke at få mad, eller med at komme på eget værelse (han skal dele med Ida) - så han sover stadig i vores soveværelse, men i egen seng, og han får mad 2 gange om natten (på tolv timer). Med Ida var vi ikke i tvivl om da hun var klar, men det er vi altså med Viktor, og derfor prøver vi ikke, før vi fornemmer at "nu er det nu" - for ellers kan vi ikke selv have ro i maven til at gøre det. Jeg håber det lykkes for jer snart, og ville egentlig bare sige at i skal tro på det når i gør det - så får i sikkert en rigtig dejlig frisk og veludhvilet søn (og mor) efter ganske kort til 
Som andre også har skrevet, så vil jeg også sige; en ting af gangen. Her har vi startet med at flytte Tobias (7 mdr) på egent værelse. Mest fordi vi alle 3 ikke sov ret godt om natten og far "fik nok" en morgen, og så blev beslutningen taget   . Han var 5 måneder. Det gav meget mere ro og han sov meget bedre. Nu er vi begyndt at droppe natmåltidet. Jeg gør med det, som med de andre måltider han har haft om natten. Når han først af sig selv har "glemt" det, og ikke har bedt om det en nat, så har han jo vist, at han kan klare sig uden. Nu gør jeg så det, at jeg giver ham sutten i stedet. Bliver han ved og beder mange gange, så får han sin flaske, og spiser så oftest omkring 200 ml. Det er ofte omkring kl. 4.30. Men nu kan han tit vente til kl. 6 eller endda 7. Det er nu - efter en lille uge - ca. hver 3. nat at han spiser. Jeg er ikke til det med en kold tyrker. Om Tobias har brug for sin natmad kommer også an på, hvor meget han har spist i løbet af dagen, og det svinger meget, så jeg vil ikke nægte ham mad om natten, hvis han er sulten. Men det er hele tiden med sundhedsplejerskens ord i baghovedet om at, det jo også bliver en vane at spise om natten. Husk at gøre det, på den måde, I har det bedst med. Held og lykke med projektet.
Jeg har bare ventet på, at de selv sov igennem.. - Og venter stadig på, at den store lærer det  Laura stoppede selv sin ene natamning, da hun var 7 måneder. Og hun kom forøvrigt ind på eget værelse ( og direkte fra min seng ) samtidig. Opdagede at der sov hun bedst uden forstyrrelser. Ingen reaktion på det. Alexander vågner stadig om natten, men det er nu min egen skyld. For han kommer direkte ind i min seng. Han vil så gerne - Jeg vil gerne give ham trygheden - Og så sover vi alle uden afbrydelser resten af natten. Ved dog, at jeg kunne vænne ham af med det, hvis jeg virkelig ville. Det er et fint projekt, men mener også, at man virkelig skal ville det. Og ikke Bare gøre det, fordi der står i bogen, at de kan sove igennem fra de er 6 måneder. VH Anja.
...og så skal det være far, der tager ham om natten. Du lugter alt for meget af mad og mælk, så der vil sikkert blive mere ballade, hvis det er dig.  Jeg synes ikke, det er "synd" at flytte ind på eget værelse samtidig med ammestop. Det gjorde vi også med begge de to store. Så var der ro om natten hos dem - ingen mor eller far til at skramle rundt og vække dem.  begge mine var kalr til det, da de var 6 måneder. Og Silje har ikke noget valg, for jeg begynder at arbejde om 25 dage (gisp!) og så har jeg ikke kræfter til natteroderi. far skal så gå hjemme, men han kan jo ikke amme om natten!  Meeen...jeg har nu tænkt at mon ikke det kan passes ind, så hun kan få en morgentår og så igen når jeg kommer hjem...? Jeg vil jo gerne give hende lidt endnu, når nu mælken er der.  ...men altså...hun kommer også ind på eget værelse samtidig med fravænning. også for min skyld.  Camilla
henholdsvis: 1 dag i uge og ca 3 uger da de sov natten igennem fra kl. 19.00/20.00 til kl. 7.30/8.00 Og vænnede dem fra, når de selv valgte at holde op... Havde kun ½ års barsel og ammede længe efter det..      Har aldrig fattet den der med, at ungen skal være vænnet fra, inden en bestemt dato... ???
ja tak for orderne. jeg lader høre fra mig igen når projektet er i gang. Vi ahr siddet og snakket om det mig og gemalen. Og skal nok have en snak mere (eller to...) inden ferien indtrædder. Således at vi begge er helt aklaret med hvordan vi vil gribe det an. Håber dog ikke det bliver alt for hårdt ved lille mand. Men når jo også lige at få fat i sove bogen inden vi går i gang så kan vi støtte os lidt til den.
Jeg kan ikke anbefale dig "Godnat og sov godt". Jeg har ikke selv læst og brugt den, men kender flere der har, som siger at de ikke ønsker den fremgangsmåde for deres værste fjende. Men der er jo forskel på børn. Læs hellere "Sov igennem uden gråd". Jeg kan desuden 110% tilslutte mig Mette (Bolssi). Og hvis dit barn græder, så tag det op   Det værste for et barn er ikke at græde... det er ikke at føle sig hørt (alene). Jeg synes derfor også at det er hårdt for et barn både at skulle undvære mælk OG mor. Der er jo tusind holdninger til dette emne. Dette var bare min  God påske. Kat 1.
Blot min mening også: Hvordan kan man ligefrem   anbefale en, at læse en bog, som man ikke engang selv har gidet at læse før man udtaler sig om den  Jeg kunne iøvrigt også godt tænke mig at læse: "sove igennem uden gråd" - men det er blot fordi jeg synes det er et yderst interessant emne, og jeg gerne vil kunne udtale mig om det  Så den skal jeg nok på biblo efter snart.
Du har ret... Næsten alt hvad jeg har hørt om den, er bare mile vidt fra min egen overbevisning om børns behov for tryghed. Jo, folks børn lærer at sove igennem på under en uge, men hvad har man så lært sit barn på disse dage ud over at sove? Måske har man samtidig lært dem at mor og far ikke er der når man har brug for dem? (set bort fra de børn som ikke når at græde alene i processen) Men du har ret   Sorry... Kat 1.
Fyyy  Jeg ved godt, jeg måske får smæk, men hvor er det ulækkert, at se en 8 (!!!) årrig die hos hendes mor.     Amning er godt, men der må være grænser. Desuden er den udsendelse smæk fyldt med fejl informationer. WHO anbefaler ikke amning til 2 år. Det er i U-lande pga. infektionsfare og undernæring. Jeg må heller slukke og komme i seng. Kille
...det var også lige det jeg tænkte. Det kunne gå an med de to årige tvillinger, jeg væmmedes ved den fireårige dreng og ved pigen på 8 var det lige før, jeg måtte se væk - AD for pokker!! For vis skyld var det nu lige, hun skulle ammes? Jeg tænkte mere på, at det var synd for hende, at hendes mor ikke kunne finde ud af at vælge anderledes for hende, for det er sgu da ik normalt, at en så stor pige skal ammes som om hun var en baby. Det må virkelig være en mor, der har svært ved at acceptere, at hendes piger bliver ældre og derfor vil fastholde dem i babystadiet, hendes argumenter dem forstod jeg i hvertfald ikke... Jeg synes altså også, at hende med adoptivbarnet var et hak for meget. Tænk at hun har holdt drengen på fire til patten bare for at hun kunne amme pigen når adoptionen var i orden. Hvorfor SKULLE pigen (det var to år hun var ik)lære at amme, når hun ikke før var blevet ammet i sit liv? Sikke nogle mødre. Måske vil de gerne deres børn det bedste, men det er ikke det de opnår, set fra mit synspunkt.
Jeg glemte lige at kommentere ham manden, der også lige fik en tår med i ny og næ - jammen hvad sker der dog? Det er da omend endnu mere klamt end de store børn, og hvad formål er det nu lige, at det skal tjene   . Bræk siger jeg bare!!!
Føj føj føj. Jeg synes amning er helt ok, som vigtig ernæring. OG DET ER GODT NOK IKKE VIGTIG ERNÆRING FOR BØRN I DEN ALDER!!! PUHA. Havde selv en fætter der blev ved til 7 år... kan tydelig huske min mormor... hun var ild rød i hovedet af at se den her store knægt. Han kunne finde på i bilen læne sig forover til hans mor der sad på passager sædet, rykke op i hendes trøje hvorefter at sige "jeg vil at pat mor" For pokker. Sikken klam ide. Og hvorfor pokker sagde hun ikke fra! Føj. HAr selv ammet til 8 måneder ved 1. barn og 3 uger ved 2. barn. Kan slet ikke se at mine børn skal ligge og få babs når de kan gå...uh ha... Lise
Jeg måtte slukke helt og fuldstændigt, da manden fortalte at han nogle gange fik en tår på det ene bryst, mens hans datter lå ved det andet.       Det væreste af det hele er, at det hele bliver drejet over på, at amning er så sundt (og det er det!!) og dem som ammer til de er fx 8 mdr - 1 år er unormale. At bryst er det naturligste i verden og selvfølgelig skal børn ammes til skolealderen. Jeg vil vove og påstå, at de mødre har nogle psyiske problemer. Kille
Hold da op, jeg så ikke udsendelse, men det lyder vildt. Jeg tænker bare på at jeg har ammet min den ældste dreng til han var 1 år og Mathias til han var 9 mdr og håber at jeg kan amme Michelle til hun er 1 år også, men så er det også slut. Jeg får mange kommentarer til at jeg gerne vil/kan amme til de er 1 år, folk syntes allerede der de er for store. Jeg er nu ligeglad, mine børn skal have det bedste for dem, og det er babs til de er 1 år. (De har en far som har været multi-allergiker incl. mælkeallergi... sååååå frem med babsen her i huset) Grunden til Mathias "kun" fik babs til han var 9 mdr, var at han ikke GAD den mere, vendte hovedet væk og ville hellere have frikadeller med sovs og kartofler.   Jeg kan jo heller ikke tvinge ham.  Hilsen Jette
...Du skulle da bare have nægtet ham noget andet end bryst!  Jeg synes amning er godt. Jeg vil ikke selv amme længere end til max. 1 år. Så synes jeg personligt, at de bliver for store. Men vil andre amme længere, så er det fint med mig. Men jeg synes, at tankegangen er forkvaklet. Der er altså i min verden grænser for hvor naturlig man skal være! Jeg ønsker ikke, at mine børn skal føle sig fremmedgjorte overfor deres egen krop, og vi har et ret afslappet forhold til vores kroppe og dens funktioner her i huset (indenfor rimelighedens grænser!), men at lade et 7-årigt barn røre ved/snakke med/lege med mine bryster...hold op jeg ville føle det krænkende! Selvom det var mit eget barn, så ville jeg føle, at det gik over min blufærdighedsgrænse. Mange eskimokvinder ammer deres børn til de er 6-10 år gamle. Men det er lidt noget andet, synes jeg. Det handler om ren overlevelse. Enten får de bryst eller også får de ingenting. Så er bryst trods alt bedst. Det er jo ikke nød, der er grunden i den udsendelse...  Camilla
Hvis der er en af jer der gene vil have lavet et påskekort med jeres barn/børn eller andet, kan jeg godt lave det, så skal jeg bare have et billede.. så sender jeg det tilbage til jeres mail.. I kan bl.a. sende den rundt til venner/familie på mail eller printe det ud.. Det vil komme til at se sådan her ud (med jeres eget billede i stedet for):   I kan sende billedet til:  mvh Moni
... have fat i, hvilke drømme og forventninger i har til jeres liv sammen "lymme"  Jeg har læst nogle af dine forholdsvis nye tråde, hvor du skriver om jeres uenigheder om hesteholdet. Jeg læser det lidt sådan, at dine planer går i mod nogle ønsker han har om f.eks. at komme lidt ud at rejse. Hvad med at lytte lidt til ham??? ... i skulle måske alvorligt overveje, om i ikke mangler nogle fælles oplevelser ud over det 6uelle??? For ganske nylig luftede du også tanken om snart at planlægge barn nr. 2   ... hvordan hulen passer det sammen med, at han er så utålelig??? Eller har du en naiv forestilling om, at han så vil ændre sig, hvis i får endnu et barn??? Jeg tror ikke kun, det er ham der har fejl. Mvh. Lisbeth
Nej det har ikke altid været sådan, ellers tror jeg at jeg var smuttet inden caroline var blevet til, jeg tror og mener at han havde været sur på den destruktive måde omkring 2 gange før at vi fandt ud af at caroline var derinde. Hvordan kunne jeg vide at det ville forsætte!? Jeg ønsker jo egentligt bare sådan at det skal blive bedre, øv nu tuder jeg  Nogle gange kan man godt undre sig over hvor den kasper jeg blev forelsket   i er forsvundet hen!? Af hensyn til hans ønsker, så er det bare lidt svært at opfylde, når en rejse næsten ikke kan koste mindre end 10000 kr, fladskærmen skal være en sony til lidt over 9000 kr.,ligeledes er vi blevet forelsket i end hund(hvid schæfer) og sådan en koster 12000, andet og mindre kan ikke gøre det. Selvfølgelig er jeg ikke fejlfri.
... da du forelskede dig i ham ikke? ... måske i virkelig skulle gøre hinanden den tjeneste, at leve hver jeres liv   ... hvis jeres ønsker er så svært forenelige. Sådan umiddelbart lyder 10.000 jo heller ikke vildt, hvis i skal ret langt hjemmefra og opleve noget. Jeg synes hans dyre ønsker "lugter" af, at han er ret fikseret af, at han vil have noget dyrt, som modvægt til hestene  Det er godt at ønske noget bliver bedre, men hvis i ikke kan blive enige om, hvad "bedre" er og arbejde sammen hen imod det, så bliver det da svært at bevare troen. Man skal ikke blive sammen for enhver pris, heller ikke for din datters skyld, hun kan da heller ikke undgå at blive påvirket af det efterhånden. Mvh. Lisbeth
... meget af berøringsangst i dette forum   ?? Så længe man kan dømme på et spinkelt grundlag, så hu hej hvor det kører med at få luftet sin mening om mænd  Når der så bliver skåret ind til sagens kerne ... så pist borte er de fleste?? Mvh. Lisbeth
...Det synes jeg ikke. Eller det ved jeg da ikke. Det kan jeg jo ikke vide noget om.  Lymme>> Det er lidt svært det dér med parforhold. At finde balancen mellem at give og tage. Jeg får lidt den samme tanke som Lisbeth...At måske har han store ønsker fordi når du nu har hestene...? Udgifter til hest løber jo meget hurtigt op i 10.000,-, kan man jo sige, så hvis han skulle have en rejse til 10.000 hver gang du havde brugt et tilsvarende beløb på heste, så ville han nok komme ud og rejse 2 gange årligt som minimum.  det lyder ikke som om I er helt indstillet på at give plads til hinanden. Og slet ikke som om I er enige i jeres prioriteringer. Et forhold er jo et langt kompromis, hvor man er afhængig af den andens gode vilje til at gøre én glad - man kan ikke bare bestemme, at nu gør man kun ting for sig selv. Gør man det, så er forholdet nok ved at være slut. Man skal selvfølgelig tænke på sig selv, men lige så meget på den anden.  Der skal to til en tango, som man siger, og hvis du ved, at du har nogen fejl (eller bærer noget af skylden for at det ikke fungerer), så start med at rette dig selv. Forhåbentlig har det en positiv effekt på ham, så han også forbedrer sig, men ellers må du jo sige det til ham. "Jeg skal nok prøve at blive bedre til...dit og dat...Kunne du så ikke også prøve at gøre lidt ved ...det ene og andet..?" Et godt forhold kræver en masse arbejde. Fra begges side.  Camilla
et stykke tid siden jeg har læst i tråden og kan se der er kommet en masse frem. Puha Lymme lyder jo næsten som vores forhold herhjemme, som det var før. Vil dog sige at begge har fejl og som der skrives skal der to til at danse tango. Desværre sker der tit det at kommunikationen falder ud på et sidespor. Vi var lige så "langt ude" som jer, da jeg besluttede mig for at slå op. det gjorde vi og han flyttede på et værelse og havde prinsessen hver anden weekend og nnår han havde lyst. der skete virkelig noget med ham i den tid (skal siges han aldrig havde boet alene). Nu måtte han jo selv lave mad, gøre rent, holde orden (både i papirer og på værelset). Han begyndte så at komme ind på livet af mig igen. I starten var jeg nervøs og tilbageholdende, for hvad nu hvis det blev det samme igen?? Når men vi fandt sammen igen, men boede hver for sig. Men efter 9 mdr ialt flyttede vi sammen igen. jeg med forbehold for at 6 skulle tages stille og roligt, da der var andre aspekter i forholdet som der skulle arbejdes på før end 6 livet ville blive godt igen. Og ja der har været problemer efter, men det er der i alle forhold. Men nu er det faktisk mest min skylde pga. de dårlige situationer fra tidligere. For ham, ja han har virkelig ændret sig. Bruger oceaner af tid på at lave hus og så brokker jeg mig over,at han ikke bruger tid på os andre.. puha jeg skulle skamme mig  Med Freya tog han sig faktisk ikke af hende da hun var lille, men med Frida er han meget bedre og jeg føler virkelig, at han har tid når jeg kommer og giver ham hende. har også haft tid til at være mig selv, tage ud til hesten alene osv. Hvilket dog er begrænset, da jeg ammer. Men bare det at komme væk og være sig selv, det er skønt. førhen kunne jeg tage ud til hesten eller op til en veninde og så gik der en time og han ringede og spurgte, hvor jeg blev af. Hesten var et stort problem, for det er dyrt. Jeg måtte så sige at jeg ikke ville være til, at være i nærheden af uden hesten. Han præsterede engang jeg sov hos en veninde efter en bytur, at ringe kl 9 om morgenen for at høre om han skulle hente mig. Alt det er et overstået kapitel og når jeg læser at de fleste forhold går i stykker inden 7 år, ja så er jeg glad for at vi nu har været sammen i godt 6 og at det kun bliver bedre... Det må da siges at være positivt. nu skal jeg bare lære at leve i nuet og ikke i fortiden. Lymme du kan sikkert ikke bruge det, jeg har skrevet til noget. Kan ikke rådgive dig i hvad du/I skal gøre, da det kun er dig/jer der ved hvad er bedst for jer. Og så fik jeg da vist skrevet en hel roman 
Jeg er ikke flygtet nogle steder, kan jo bare ikke sidde og skrive når han er hjemme. Nå men de lange romaner gør nu ikke noget... Som jeg har skrevet mange gange, så er der meget der giver stof til eftertanke... Jeg har selv tænkt meget over om en pause,lidt tid fra hinanden ville hjælpe, altså ikke for alvor gå fra hinanden, men bo hver for sig.!?? Den snak med arbejdsfordelingen har vi haft fornylig(under 14 dage siden) Men mangler snakken om 6-livet!! Jeg håber at det kommer, tænker virkelig meget over alle de ting der er skrevet. Bliv endelig ved.
I skal have noget ud af at have pause, så vil det bedste være, at I bor hver for sig. På den måde kan I få øjnene op, begge to. Om det så bliver for det ene eller det andet, det må tiden jo vise. Nu ved jeg ikke om du eller han kan flytte hjem til nogen, men det ville jo være en idé at starte med det. Det er jo ærlig snak, at fortælle ham, at du har tænkt meget over tingene, og du kunne godt tænke dig en lille pause, for at se, om det hjalp at være fra hinanden.
...har I da en aftale om, at det er dig, der sørger for opvasken? Laver han så noget andet? Eller går du hjemme, så du har mere tid til den slags end han har? Hvorfor er det, at han mener, det er din opgave? Vi har hver vores opgaver her i huset. Sådan er det blevet, for der er ting jeg bare ikke gider og ting, som manden ikke er så god til!   F.eks. laver jeg stort set altid mad (medmindre han henter en pizza!   ) og jeg ordner vasketøj og gør rent. Til gengæld tømmer han skraldespandene, ordner køkkenet efter maden, vasker vinduer og sørger for brænde til brændeovnen om vinteren og ordner haven om sommeren.   det fungerer. Men hvis han ikke passer "sine" ting, så bliver jeg også mobset!   Altså hvis det bare er fordi han ikke gider. Der kan jo være en grund til det og vi går heller ikke i små sko. Vi hjælper hinanden. Men hvis jeg altid føler, at det er mig, der skal gøre alting, så bliver jeg lidt stram i betrækket!  Så hvis han går rundt og føler, at alt hænger på ham, så var det måske en idé at lave et arbejdsskema hvor I får fordelt opgaverne? På den måde gør du det tydeligt hvad både du og han egentlig laver.  Amok lyder meget voldsomt. Hvis han går amok over en opvask, så kan jeg da godt blive lidt bekymret for hans reaktion den dag, du laver en alvorlig fejl!   Så jeg håber da lidt på, at det er en overdrivelse for at fremme forståelsen.  Camilla
Jamen han var da på vej til at smadre tørrestativ nr. 2!? Så synes desværre ikke selv at det er en overdrivelse for at fremme forståelsen. Men synes faktisk at det med en arbejdsplan lyder tiltalende.  Jeg arbejder eftermiddag-aften(tidligst fra kl.12-19) Vi har ikke nogen bestemt aftale andet end at man rydder op efter sig selv, men der er gange hvor jeg ikke får det gjordt, men der er tilgengæld også gange hvor han ikke får ryddet op efter sig selv, så synes jo ikke at han er "mr.perfekt" i den sammenhængende,ikke mere end mig.
...lyder lidt som om han skulle tage et "anger-management"-kursus!   Det er jo ikke holdbart at smadre ting omkring sig, bare fodi man er lidt sur og SLET ikke, når der er børn i huset!  Måske I skulle prøve arbejdsplanen. Men så skal I engagere jer i den begge to. Ikke noget med at springe over en dag fordi man er doven eller har lyst til noget andet.   Hvis det er et problem i husholdningen, at den ene synes, der bliver lavet for lidt og den anden synes der bliver lavet for meget, så må man jo finde en måde at mødes på midten. Igen: kompromis.  Det er ikke sikkert, at det løser problemerne på det 6-uelle område. Men måske for du mere lyst, hvis han hjælper mere til. Sådan er det i hvert fald her i huset. Jo mere manden aflaster og hjælper, jo mere får han!   Så har jeg nemlig overskud og ro i både krop og sjæl til at give mig hen til den slags. Men det er ikke sjovt hvis tankerne drøner rundt om vasketøj, indkøb, økonomi og andre praktiske ting, og man så samtidig måske føler sig overset og u-værdsat i dagligdagen eller bare føler sig dårligt behandlet.  Camilla
Efter en aften hvor jeg var helt ude af den og sagde at jeg bare ikke havde lyst til at være her(altså bo under samme tag som ham) Så han har været meget sød på det sidste, vi har været sammen én gang og har faktisk haft "cølibat"(staves??) hvad angår tæt kontakt også kysseri. Synes at jeg har fået tænkt over en masse ting og har faktisk fundet meget hjælp i denne tråd. Afholdenheden resulterede i et kys hvor det kildede ned i tæ`erne og GUUD hvor er det lang tid siden.  Pt er det godt, håber at vi kan holde stilen.  Takker samtidig for alle der har skrevet, er utrolig glad for det 
Det er som at høre min egen historie da Timmi var blevet født... Han blev også destruktiv når han blev vred/ked af det og det har resulteret i et smadret kamera, døre, bilruder og andet i den dur... Jeg blev træt af at føle jeg havde 2 børn - kunne ikke tænde på ham mere (ville det ikke være incest?) og havde mindre og mindre lyst til at gøre noget for ham. Det endte med at min datter engang han havde et af sine "anfald" kom med et stykke af sit legetøj og lagde for hans fødder, så far kunne blive glad igen. Jeg ved ikke hvad det var, men et eller andet ved det fik mig til at sige Så stopper festen. Min datter skulle ikke føle at hendes fars humør var hendes ansvar (hun har været 2 på det tidspunkt). Jeg krævede at vi holdt en pause og flyttede hver for sig (var prøvet en gang før, men han skulle bare ud) og endte med at jeg slog op. Senere mødte jeg den skønneste fyr, der rent faktisk respekterer mig, og som kommentar til min tid med min ex sagde "I'm looking for a wife here.. Not a mum" (han er irlænder).. De er altså derude, og jeg ved bare nu, at jeg aldrig mere vil nøjes.. Hmm det kom mere til at handle om mig.. Sorry... Det jeg egentlig vil sige er at du hele tiden skal være klar på hvornår det er nok. Jeg lod det køre alt for langt ud, og det er jeg ked af på alles vegne i dag Jeg håber virkelig du finder ud af det eller at han finder ud af at respektere dig. Knus herfra
Jamen, det er helt ok  Jeg bliver bare sådan lidt små irriteret når folk udtaler sig om en bog som de ikke engang har læst   Derfor min reaktion  Jeg kan jo netop fortælle dig, at bogen absolut handler om, at du ER der for dit barn, hele vejen igennem den tid hvor DU skal lære dit barn at det er godt at sove   Men måske nogle opfatter bogen anderledes end jeg (altså, dine venner), eller også har de ganske enkelt ikke forstået konceptet 
Jeg må give Christel ret. Bogen handler netop om at man er der for sit barn, men at det også lærer at det altså godt kan falde i søvn alene. Inden jeg havde læst bogen udtalte jeg mig også som dig og dine venner, men jeg ændrede syn bagefter. Det er en rigtig god bog, og det virker. Nu er det ca. en ugees tid siden jeg stoppede med at amme om natten og Mads sov for første gang igennem igår   jubii!!!
Ja, vælling havde desværre ingen effekt, selv om han drak 200 ml. Han vågnede stadig mange gange. Hvad med i andre har i brugt det at give dem et eller andet end mælk at sove på? Og har i haft effekt med det?
også vælling. Men tror heller ikke det havde den store effekt. Efter jeg er begyndt slet ikke at give noget om natten går det fremad. Jeg tror han har fundet ud af at han alligevel ikke får noget. Jeg er tilmed begyndt at give alm. mme inden sengetid og det giver det samme resultat som vællingen.
Puha den er svær, og jeg kan godt forstå, at du og resten af familien er bekymrede for hende. Men når alt kommer til alt er beslutningen om endnu et barn din søster og svogers alene. I kan jo ikke gøre fra eller til, og I kan tænke, hvad i vil. Når din søster udtrykker, at hun ikke har lyst til at snakke med nogen af jer, mener jeg ikke I kan være bekendt at kime hende ned. Det ville jeg selv blive træt af. I bliver nødt til at gå ud fra, at de har tænkt konsekvenserne omkring endnu et barn igennem og ved hvad de går ind til. Der skal jo to til tango så den der med at skyde "skylden" over på din svoger holder altså ikke! Skriv en besked til hende om, at det glæder jer at høre, at hun venter sig...det vil alle gravide sgu gerne høre. Bekymringerne fra jer skulle jo ikke så gerne fjerne glæden fra hende vel?! I må også lade hende vide, at I gerne vil hjælpe alt det, der er behov for, men at hun selv må sige til... Sådan ser jeg sagen...
Emma har en meget x-trem tør hovedbund, det er ikke arp og olie hjælper ik.  Det ligner lidt skæl, men man må da ik bruge skælshampoo til så små (8 mdr), eller må man.   (Er ik vild med tanken)... De bliver ik badet i noget sæbe overhovedet. Ved ik rigtig hvad jeg skal gøre ved det, så hvis nogen har et godt råd (eller flere) så vil jeg være taknemlig. 
locobases Repair? Det er en rigtig fed creme der virker bedre end olie iflg. min shpl. Det har da også virket på Victoria  Måske det kunne hjælpe... Den fåes på apoteket og i Matas mener jeg...
-det har jeg slet ik tænkt på, det ku være jeg skulle prøve det... Takker...
Hej Ja jeg ville nok også prøve den creme, men ellers har vi total god sucess med Matas bade-olie, den fedter ikke som almindelig olie, og hud og hårbund bliver så lækker og blød. Bare ned i badevandet og lækker baby dukker op.  Denne badeolie har de ikke haft til mine de to andre børn, men jeg bruger bare ikke olie i vandet mere efter jeg har fundet denne, syntes den er god. Hilsen Jette
A-derma er også super godt...
Diverse olier er afprøvet, både fra matas, apoteket og flere andre steder fra...-desværre uden resultat. Tror jeg vil prøve locobase repair...
Jeg vil i den grad anbefale A-Derma creme og så kun bruge A-derma vaskegel i badet. Den kan bruges under bruser, i badekar og DEN INDEHOLDER IKKE SÆBE. Men rengører alligevel. Min den yngste havde store tørre pletter fra bette af og siden jeg gik over til den vaskegel så har de bare været væk, helt uden at smøre i dit og dat... Lækkert. OG uden brug af olie der gør badekaret fedtet og ikke just lækkert at se på. Lise
Vi er også stoppet med at skrive til hende og ringe. Og ja, det er deres valg, men det er bare så sært at lade stå til..
Jeg tror I skal forkæle hende... Giv hende fx nogle behandlinger hos en akupunktør, dette kan måske lette hende både fysisk og psykisk. Lok hende med forskellige ting, hvor I også kan have hendes lille datter med (fx. svømmehal, zoo, legepladser osv.). I tager jer at datteren men din søster er med og kan dermed have følelsen af at lave gode ting med sin datter (føle at hun er en god nok mor) Gør alt hvad I kan for at få hende til at få det bedre... Bekymringer omkring graviditeten tror jeg ikke I skal tage op med hende, medmindre hun selv tager fat i emnet. Kh. Anja
Hmmm... har I nogensinde givet udtryk for at I synes det er en dårlig ide med endnu en graviditet samt at en abort måske er en god ide? Det ville få mig til at holde afstand, hvis jeg havde fået det at vide.  Ja hun er sikkert bange, men det kræver støtte og ikke bebrejdelser. Hun bliver vel fulgt af jordemor og læge, så hvis graviditeten tager for meget på hende skrider de vel ind??? Selvfølgelig er I bekymrede, men sørg istedet for en god dialog med parret i stedet for bebrejdelser og hjælp dem så godt I kan. Det Anja foreslår er en god ide... men hvis hun er for afkræftet er det nærmere i hjemmet hun skal forkæles. Måske går denne graviditet også bedre... mine har været vidt forskellige. Nogen gange er det skidesvært at tage telefonen når folk ringer, hvis de derimod dukker op med et tillykke og en stor buket blomster, så gå snakken nemmere   .
Her vil jeg gerne lige "forsvare" din søster lidt. Jeg forstår hende så udmærket, har lige (er stadig lidt i det) været det samme igennem. Jeg er 10 uger henne, og ca. fra 7. uge fik jeg voldsom kvalme og kastede op konstant i en uge. Jeg var så træt og orkede ingenting andet end at ligge på sofaen. Næring blev det heller ikke rigtig til, det hele kom op igen hvis jeg fik taget mig sammen til at få lidt ned. Efter den uge havde jeg et par dage hvor det gik nogenlunde, jeg kastede ikke op, men havde den slemmeste kvalme og fik heller ikke her så meget at spise. Så begyndte opkastningerne igen! Havde fået nogle piller hos min egen læge mod kvalme, som ikke gjorde andet end at gøre mig endnu mere træt. Ville ikke gå til læge da han jo nok ikke kunne gøre noget, tænkte at sådan er det jo at være gravid. Dog havde jeg så en tid hos lægen til at få skrevet papirer, men da lægesekretæren kom hen til mig i venteværelset og spurgte om jeg havde det dårligt, begyndte tårerne bare at trille ned af kinderne, jeg orkede bare ikke mere. Jeg sprang køen over og kom ind til lægen, der indlagde mig med det samme. Jeg kom ind og fik lagt drop, taget blodprøver og blev scannet. Så lå jeg der nogle dage hvor jeg fik en masse væske i droppet, fik noget andet medicin mod kvalmen og langsomt gik det fremad. Jeg har også fået akupunktur, der hjalp nogle dage, og skal ud på fødegangen idag og have en gang mere. Jeg er nu hjemme igen og har det mange gange bedre. Helt godt er det dog ikke. Jeg tager en pille hver morgen mod kvalmen, så får den lov at virke inden jeg får et stykke brød inden jeg står op, og så går det nogenlunde. Jeg kan i løbet af dagen mærke at kvalmen ligger og lurer under overfladen, men kan holde den nede, og bliver også hurtigt træt, men det er bedre end konstant kvalme. Det jeg vil sige med denne lange smøre er at der er ting der kan forsøges, for at din søster kan komme en lille smule ovenpå. Håber for hende at noget kan hjælpe, for det er virkelig ikke til at holde ud.
Jeg forstår godt i er bekymrede, men men men jeg forstår godt din søster - måske er det bedste at lade hende få lidt fred, fortælle hende at uanset om hun ligger syg nu, så vil hun altid være den bedste mor for hendes børn, og hun kan ikke fyres pga. sygdom. Slå bekymringerne ud af hovedet på hende og vær dem der hjælper hende med at se virkeligheden som den er. Støt hende og vær glade på hendes vegne over det nye liv der kommer i huset. Normalt ville jeg ikke være så bekymret for at hun ligger i sengen hele dagen, det er bedre at hun slapper godt af og får hvilet sig - hun er jo HELT VILDT træt i starten af graviditeten , det er også det bedste for lille baby. Når hun kommer sig over det punkt hvor hun bliver træt af at ligge i sengen og hvor hun er sikker på at i alle er glade for det nye familiemedlem hun bærer så vil der også komme lidt lyst til at komme lidt ud i luften. Det er uanset også hårdt for hendes mand at se hende sådan så vær rar mod ham også og hjælp så meget i hverdagen i kan. Hun går jo til lægen og jordemoder og kan her vende nogle ting som hun måske ikke orker at tale med jer om, så hun behøver ikke at være alene - Håber det løser sig for jer alle
...de er voksne mennesker og man skal ikke blande sig. Men havde det været min søster, så havde jeg - ud fra det, du har fortalt - mødt op på adressen, tiltvunget mig adgang ved egen hjælp og forlangt en forklaring på hvad der foregår, hvordan hun har det, om hun ønsker det barn eller ej. Og uanset HVAD hun så siger, så ville jeg ikke gå, før jeg havde fået nogle svar og selv set, hvordan hun havde det. Og så ville jeg samtidig støtte hende 100% uanset hvad hendes følelser og beslutninger er. Men det er jo så baseret på det forhold, jeg har til min egen søster. Hvordan jeres indbyrdes forhold er, aner jeg jo ikke, og der kan være mange grunde til at holde lav profil. Men fornemmede jeg, at min søster var på vej ned i et hul, så skulle jeg minsandten sørge for at være der til at fiske hende op igen.   Eller i hvert fald prøve på det, og sikre mig, at manden gjorde en indsats.  Håber hun får det bedre.  Camilla
Først vil jeg sige har ikke læst de andre indlæg, og jeg er allerde forberedt på en masse skæld ud over det jeg nu skriver. Men gud hvor jeg føler med din søster og hendes mand og ej at glemme deres lille barn. At læse det du har skrevet er som at læse om hvad jeg selv lige har gennemgået, dog er min mand ikke som du beskriver og jeg har selv valgt at få et barn mere. Men det har din søster nok også, har har vel næppe holdt hende? Din søster har haft en hård graviditet, jeg har selv været der og ingen kan snakke med om hvad man gennemgår i sådan et forløb når de ikke selv har været der. Hun er nu i lykkelige omstændigheder igen, trods den hårde tid, ved hun nu frem for sidste gang, hvad der er i vente, en lille ny skabelse af liv.. Jeg kan ikke beskrive hendes følelsesmæssige situation, men jeg kan forklare min egen, der er mange ting der læner sig op af det du skriver om din søster. Midt i januar fik vi endelig svaret hos lægen, vi skulle være forældre igen, jeg var kun 7 uger henne, men det så lovende ud, for i min første graviditet var jeg allerede indlagt da jeg var fem uger henne og jeg var sygemeldt resten af graviditeten. Jeg nåede at nyde min nye status som gravid i fem dage, så begyndte det hele igen og også denne gang blev jeg indlagt, en stor rutchetur startede, jeg fik angstanfald, turde ikke være alene, græd hele tiden. ( det viste sig dog at være de piller lægen havde udskrevet som havde disse bivirkninger) En dag ringede jeg til min svigermor og sagde jeg ville have det fjernet. Gudskelov vågnede jeg op da jeg havde afsluttet sætningen, for det var jo et spirende liv jeg ville af med. Pillerne blev afleveret hos lægen og min mand mindede dem lige om at han aldrig ville høre det navn igen. Angstanfaldene var væk, dog var jeg stadig hunderæd for de næste mange måneder, hver gang jeg havde to gode dage så vendte det og blev være end før og jeg blev indlagt igen. Det der pinede mig endnu mere var de folk der ingen forståelse havde, jeg ville ikke snakke i telefon og gæster var helt udelukket, men folk ville ikke respektere det. Men når man kaster op 24 timer i døgnet,har man ingen enrgi og det kræver energi at snakke med andre, den smule gnist jeg til nøds kunne finde, var jeg nødt til at bruge på min søn. alligevel blev folk ved med at dukke op og jeg måtte have hjælp fra min mor og min mand, til at forklare at vi kontaktede dem når jeg var klar. Folk forstod heller ikke at vi ville have flere efter den tur med den første. Jeg fik nogle meget sårende kommentare, mest fra folk der ikke selv har børn, men de ved jo heller ikke hvad det vil betyde at blive mor, men det er en følelse der overgår alt, uanset de hårde måneder inden. Jeg havde dog et lille håb i denne graviditet, lægerne sagde at det ikke behøves at vare lige så længe anden gang med opkastninger. Og efter mange indlæggelser og et vægttab på 8 kilo, er mine opkastninger næsten væk. Jeg er i uge 15 har stadig meget kvalme, men nu kan jeg stå ud af sengen og gå rundt udenfor. Mit råd til dig vil være at respekter din søsters valg, det kan måske være svært for andre at forstå, at man ikke har brug for omsorg i sådan en situation, men i risikerer at kvæle hende, som flere gjorde ved mig, jeg har valgt fortsat at tage afstand fra nogle af dem, jeg er ikke helt ovenpå og de respekterede ikke mine valg. Hun har sikkert også en masse følelser hun slåsser med, jeg slåssede med en enorm følelse af at være en dårlig mor. Samtidig var jeg enorm rasende på min mand, han burde ikke have ladet mig blive gravid igen. Jeg hadede min mor, hvad pokker skulle hun bekymre sig sådan for. Men jeg er glad for det i dag og kan ikke vente med at blive mor igen. Og lige en sidste ting, det med at barnet ikke får næring er noget vrøvl, det eneste opmuntrene lægerne gang på gang kunne fortælle mig, var at min barn skulle nok tage det den skulle bruge, det var mig der manglede, heldigvis er disse små spirer egoistiske og tager for sig. Derudover har en undersøgelse vist at de kvinder der har meget opkast i graviditeten har en mindre abort risiko end den anden gruppe uden meget opkast. Jeg vil ønske jer held og lykke med det hele og så håber jeg i er der for din søster på en god måde, hun har meget at kæmpe med lige nu. Vh.Susanne.
Mange tak for alle jeres svar. Det er et stykke tid siden jeg har læst denne tråd, og der er sket en del siden. Min anden søster tog ind og besøgte min gravide søster den fredag, og søndag besøgte mine forældre hende. HUn spiste med dem, men havde meget kvalme. De efterfølgende dage og indtil nu er hun heldigvis blevet lidt bedre. Hun kan stå ud af sengen, gå en lille tur og være i sofaen i stedet for sengen på gode dage! Andre dage ligger hun bare i sengen, eller kaster op. Vi respekterede deres valg, efter jeg skrev sidst, og vi undlod at skrive og ringe. Vi vidste godt, at vi blev nød til at respektere det de nu en gang fandt bedst for dem, men det var bare så svært, når man gerne ville have lidt svar, som Himmelfjer skriver. Og hun HAR haft depression før, og vi var så bange for, at vi aldrig fik hende op af hullet, hvis hun kom derned igen. Men nu går det ok. Hun er på sygehuset blevet lovet kejsersnit, så det tog da en stor bekymring fra hende. Men endnu en gang mange tak for jeres ærlige svar og erfaringer, som I ville dele med mig. Det har faktisk hjulpt mig meget. DEt har gjort det lidt nemmere at sætte mig i min søsters sted, og jeg er sikker på nu, at der er lys forude, og hun nok skal klare sig igennem graviditeten. Jeg skal i hvert fald støtte hende så godt, som jeg overhovedet kan, uden at trænge mig på 
Jeg er nu i uge 22 - og begynder jo så småt at tænke på hvad vi skal ud og investere i til baby ? Kan man dele indkøbene op i faser - altså hvad skal vi bruge fra begyndelsen, hvornår begynder de at bruge kravlegård, klapvogn osv ? Vi har INGEN små børn i familien og ikke haft i 20 år - så jeg er ret meget på bar bund, med hvornår man bruger hvad  Hvad er det vigtigste og hvad kan vente lidt ??? Vi bor på landet i en lille lejlighed, så jeg mener det VIGTIGSTE - ikke alt muligt fint og fancy som man alligevel aldrig kommer til at bruge! Jeg vil meget gerne høre hvad I startede ud med af udstyr (og hvor meget i egentlig fik brugt) den dér shoppingtrang begynder jo at presse lidt meget på 
Hej Jeg er kommende førstegangsmor, så er også lidt på bar bund, og ved jo derfor ikke om der er noget vi ikke får brugt... Men indtilvidere har vi valgt at starte med: Vugge til at sove i om natten Barnevogn med lift Babyautostol Puslebord Diverse tøj i str. 56 (har købt lidt i 50 også) Vi venter så med nogle ting til senere, ønsker os dem blandt andet i dåbsgave: Tremmeseng Bæresele Skråstol Aktivitetstæppe Ang. tøj, så skal man jo lige tænke på hvornår barnet forventes ankommer, da vores er et sommebarn har vi altså sprunget vanter og halstørklæde over, og jeg tænker da også over hvad jeg køber af tøj, er meget til tynde lag på lag, så vi kan tage et lag af og på alt efter sommervarmens luner. Kravlegård har vi på måske-listen, og det er også pga at vi har hund, men vi vil lige vente og se om vi kan klare os uden - synes det er et skrummel at have stående midt i stuen... Held og lykke med det
købte vi seng - som vi så og sige ikke brugte. barnevogn. Bæresele. Lift. Autostol, dengang var der ingen boxette, som vi har brugt til de andre. En masse stofbleer. Puslebord. Badekar. Skumsvampe, babyolie og numsecreme. En masse stofbleer. Kravlegård hvis man har hund, ellers er gulvet med et tæppe under baby ligeså godt.. Lidt legetøj til at kigge på - uro mm. Neglesaks, termometer, sutter - hvis man vil have baby skal bruge sut. Babydyne + lidt sengetøj. OG så tøj efter behag. Det er hvad jeg lige husker, det er også snart 17 år siden. Når de så er lidt større, har vi købt. Klapvogn. Legetøj i alt for store mængder. Højstol. Til de efterføgende børn har vi købt da de var babyer. Slynge. En masse unødvendigt legetøj igen igen... Mere tøj. Voksipose. Det som man bare ikke kan undvære er efter min mening... til første barn. Barnevogn m . dyne og sengetøj, badekar, seng - hvis den skal sove i en sådan. og så tøj, stofbleer, vaskeklude og babyolie, termometer og en baby neglesaks.. Vil man ikke have puslebord, kan man nøjes med en hynde som så kan flyttes rundt i huset efter behov. Det er så også sige også hvad man behøver den første tid. Boxette til hvis man har bil er også uundværlig.. og senere autostol. Mette
Jeg tror ikke vi vil have seng - vores soveværelse er meget småt så jeg tænker om hun ikke kan sove i sin lift - den er jo også så nem at flytte rundt med. Hvad er en voksipose ? og boxette ??  Nej hvor skal jeg snart i babyforretning - men på den anden side - så er jeg også meget til at sidde på nettet og købe brugte (pæne)sager. Fx Barnevogn - den bliver altså nok købt brugt. Så har vi også råd til én i god kvalitet. Og hvis der kun er ét barn der har brugt den - skulle den vel kunne holde til én eller måske to mere. Vi har også bestemt at vi skal have to barnevogne - én til hjemme og én til bedsteforældrene som alle bor på Fyn. Mht pudslebord så har jeg bedt kæresten lægge hjernen i blød og finde på en eller anden brilliant løsning på vores lille badeværelse.
vores pusleplads på bordet i badeværelset. men det er så også et stort rum. der er bla. to håndvasker på den samme bord og det er så i mellem disse to at puden ligger. det fungere fint og vi er så fri for at have en eller anden skab til at stå som slet ikke passer ind i møbelmagent. Ang. barnevogn. Vi købte vores brugt. den har været brugt til tre børn før, og fejler så abselout intet. det er en odder og jeg er rigtig glad for den. vi gav 1000 kr. for den. Men i købet fulgte der lift, to allergi madrasser, tre allergi dyner, klapvogn, babyalarmer, lammeskind, sengetøj osv. Det hele er i god stand og madrasserne og dynerne er ikke flade eller andet. Dog kan barnevognen ikke justeres på styret og det kunne jeg måske godt tænke mig. Men det er jo småting. Vi købte også en bæresele men er aldrig blevet brugt, så kan jeg ikke anbefale. Kravlegården bruger jeg og har gjort det fra start når jeg eks. skulle fodre, så hunden ikke kunne komme til baby.
stofbleer (gerne 15-20 evt flere) barnevogn inkl lift liftnet til bilen 3 sæt nattøj (nogle gange er det lige knap nok) alle str 56 og dem passer hun fint selvom hun er lille en stak body'er ca 6 stk igen i str 56 bluser både 50 og 56 mener vi har 5 (rigeligt) 3 par "bukser" (dem der knappes på skulderen) 1 i 50 og 2 i 56 (køb kun dem med knapper i mellem benene, de andre er trælse når der skal skiftes ble) 1 kjole (bliver meget sjældent brugt) pusle hynde og bord Hun sover i liften som står på en stol ved siden af min seng så skal der også bruges små bleer - her anbefales libero (de virker til at suge bedre end pampers) Jeg har kun brugt alm. bind og trusse indlæg herhjemme, men var også indlagt i 10 dage efter fødsel. zinksalve og vaseline termometer engangsklude (eller hvad I vil bruge til at rengøre numsen i ved ble skift) badekar og evt. specielle håndklæder med "hat" til babyer/småbørn så selvfølgelig div. til sengen/liften (dyne betræk mm) Tror det var det - held og lykke
En kravlegård med en bund som kan hæves, og den brugte signe meget til at sove i om dagen. Vi har nemlig også en stor hund, som vi ikke vidste hvordan ville reagere overfor lillepigen. Vi havde den stående inde i stuen ved siden af sofaerne, så kunne vi holde øje med hende. hvis i er heldige med vejret kan i jo bare lægge baby ud og sove i barnevognen, og så kan i jo vente lidt med kravlegården, der er jo nok som i skal bruge penge på nu. konklusion på mit lange indlæg : vi har været meget glade for vores kravlegård, men den kan sagtens undværes. Held og lykke med indkøbene Mette & Signe Louise nu 8 mdr.
En voksipose er en salgs blød lift, lidt alla en kørepose.   En boxette er en liftligende ting til bilen i stedetfor en lift. Barnet   fastspændt i den som i en autostol.   Billedet er ik så godt, men det kan da ses..
Så er jeg gået Shop-amok!!! Min mand tror, at det rabler fuldstændig for mig... - og jeg er fuldstændig høj, at alle de pragtfulde indkøb, som mit dankort og jeg nu har på samvittigheden... Thi hi! Jeg har været ret tæt på flere gange, ikke at kunne få lige præcis dét jeg gerne ville - for man er vel lidt besværlig - men jeg har været heldig op til flere gange, at opdrive nogen af de sidste modeller i landet. Hvor føler man sig dog heldig!!! Barnevognen blev købt i sidste uge - den sidste i landet. Vi måtte helt til Sønderborg efter den. Gaia & Ko.-pusletasken i sandfarvet kanvas produceres ikke længere, men gemalen fandt en forhandler på nettet, som lå inde med tre på lageret - ligeledes de sidste i landet. Jeg har netop i dag fået den på forskud som fødselsdagsgave (har fødselsdag til sankt hans - d. 23. juni. Derudover har vi været i BabySam i dag, hvor jeg vist gik lidt shop-amok. Vi fik købt: Gode madrasser til lift og barnevogn, babydyne, autostol, en stokke-seng (sponseret af min SØØØØØØØØØDE svigermor) med div. tilbehør (himmel, rand mv.), puslebord, sædeskåner til bilen, badekarstativ (badekar og badestol er på forhånd købt i Bilka til under halv pris!), lagner, tisseunderlag, badetermometer og lidt tøj i str. 50 og 56. Resten har jeg i forvejen, så nu skulle vi gerne være klar. Det eneste jeg mangler er et par badeslag, lidt "dikkedarer" til børneværelset, nogen frottévaskeklude og ammeindlæg. I morgen går jeg igang med indretningen af børneværelset, og jeg glæder mig som et lille barn til juleaften. Eneste problem er, at der er knap to måneder til min termin endnu, og tiden snegler sig bare afsted... Jeg håber, at det vil hjælpe lidt, når jeg kan komme igang med at vaske og klargøre tøj, osv. Hvordan går det med Jer andre gravide? Kan I få tiden til at gå?
jeg er først gået på barsel her 4 uger før termin, så tiden er gået ok stærkt. Alt er dog på plads til juniors ankomst, lige på nær tasken til hospitalet... Men jeg har ikke ville pakke den, før jeg gik på barsel af princip. Det eneste jeg egentlig mangler er solcreme, store bind, badeslag (skal dog bare syes af nogle store håndklæder) og... tja, jeg har nok glemt et eller andet. Så nu skal der slappes af, gåes nogle lange ture når energien er der (har gået til og fra arbejde indtil i dag) og ryddes op(gøres rent... Så der er reelt set kun ventetiden tilbage *suk*... 
Den sidste tid inden Lukers ankomst, fik jeg en del tid til at gå med at lave noget mad til fryseren. Der blev bagt en del brød og nogle kager. + andet mad, som lasagner mm. Billigere end dit shop-amok trip. Til sidst var jeg dog så træt, at jeg sov meget af tiden væk. Jeg kunne sove hele tiden.
Ork jeg mangler at købe mange ting og sager, men der er mest småting tilbage på huskelisten... Jeg har besluttet at få det ordnet lige efter påske, for det lurer hele tiden i baghovedet, at jeg skal have det klaret... Jeg har købt en del til børneværelset, men da det ikke er bygget endnu (huset ligger næsten i ruiner   ) så kan jeg ikke komme til at indrette - ret frustrerende, men det er der ikke noget at gøre ved. Jeg er glad for at den gulpladede bil er solgt og at familievognen er klar til afhentning om et par dage, så er det i det mindste på plads. Nøj, hvor er der bare helt utroligt mange ting, der skal klares før man føler sig helt klar til babys ankomst i Juni!
Jeg har termin d. 19. april og føler mig overhovedet ikke klar til at føde endnu. Men hvor jeg nyder bare at være herhjemme siden jeg gik på barsel for to uger siden. Min lænd var temmelig træls de sidste par måneder jeg arbejdede - særligt min køretur på 45 min. hver vej var hård. Jeg tog en lang shoppedag sammen med min mor kort efter jeg var gået på barsel, hvor jeg fik købt de vigtigste ting vi mangler. Men mit shoppegen har aldrig været voldsomt veludviklet...   Måtte derimod rive min mor væk fra hylderne indimellem, selvom det bliver hendes 3. barnebarn. Fik pakket noget af tasken i går - ved ikke jeg har udskudt det pga. min hoppe, som har termin d. 10. april - hun har bare at fole inden jeg skal!! Desuden har vi et par stuer, der også gerne må være lidt mere færdige inden den bette melder sin ankomst, såeh... jeg har slet ikke travlt. Den må godt vente lidt endnu - er slet ikke klar til at blive mor endnu. Hvis du har lyst, er du da velkommen til at kigge forbi Paarupgaard en dag i din barsel   . Pøj-pøj med alle dine forberedelser. Trine
  Synes lige vi ville sprede lidt glæde... Billedet er fra i dag hvor vi sidder og hygger på gulvet.
Sikke et skønt billede og nogle skønne unger. God påske. Hilsen Jette
  Ved ik lige hvad det er Laura forstiller sig. Det er lige et morgen billede, hvor Laura er kommet i tøj...
Sikke nogle dejlige børn du har 
ihh ha da.. sikke de er dejlige dine to prinsesser 
-ja, de er herlige de unger og de er som regel altid glade... Andre er altså også velkomne til at sætte billeder ind...
ja det er jo ikke løgn - man bliver da i fantastisk humør af at se på sådan nogle glade smil!
Jeg vil, lige som Maria G, sige at disse billeder smitter helt enorm af på ens humør. Jeg sidder lige nu på arbejde i en reception på t hotel. Der er 29 personer i huset, hvoraf alle er til påskefrokost. Jeg er helt alene på hotellet, INTET andet personale, what so ever og jeg skal være her til kl 23 i aften...*GAAAB* Så sådan nogle billeder spreder helt sikkert glæde, smil, godt humør og varme hertil  Dejlige dejlige billeder alle sammen!!! Gerne flere af slagsen 
Hejsa, Jeg har brug for at høre lidt erfaringer omkr. mødregrupper. Har I fået meget ud af dem, eller? I min kommune er man i jordemoder gruppe - og kan efter fødslen vælge at fortsætte i mødre gruppe. Vi har så været samlet i dag til jordmodergruppe - og jøsses en blandet flok ;o) Vi er 8 - hvilket jeg personlig syntes er en stor flok, men jeg ved ikk hvad der er "normalt". Men egentlig er jeg også meget i tvivl omkr. hvad gavn / hjælp jeg vil få af at være i en mødregruppe. Vi er 4 i min omgangskreds som skal gå op barsel samtidig - og jeg er sikker på vi kommer til at ses og hjælpe hinanden meget. Og spørgsmålet er jo så, om jeg har brug for andre også. Ved godt at det nok skal have en chance - men hvordan havde I andre det?? Mvh Lene (uge29)
Jeg synes det lyder heldigt, at der er flere i din omgangskreds, der skal gå på barsel på samme tid. Det får I da nok gavn og sjov ud af. Det ville jeg til en hver tid bytte mødregruppe ud med. Mødregruppe siger ikke mig noget. Jeg var stærkt i tvivl om jeg skulle sige ja. Så prøvede jeg det og det har sådan cirka været lige så kedeligt, som jeg forestillede mig. Jeg synes ikke jeg har en hulens masse til fælles med de andre, udover vores børns ankomsttid. Og så er det sådan lidt en blæremåsklub, hvor man viser sit velklædte dyyygtige barn frem, mens man taler om sin boligindretning mm. Jeg har fået en pænt antal fornærmelser hældt ned over hovedet - pænt forklædt i bedrevidende sprog. De sidste 4 ud af 5 gange har jeg været forhindret på grund af Lukers skoldkopper og undersøgelser. Men jeg er stadig med, endnu da. Jeg er gået lidt i "trods-mode" - når jeg har fået en træls kommentar, så bider jeg fra mig. De synes ski nok jeg er en harpe, hvis de ellers fatter det. I øvrigt er vi 5 i alt. 8 lyder noget voldsomt. Så mange ville der ikke være plads i mit hus.
jeg har fået et par gode venskaber ud af det. herude på landet er det jo meget normalt at børnene havner i samme institution og skole. Jeg har ikke oplevet noget snobberi men hvis ikke man passer ind, kan man jo vælge at melde fra. Jeg ses stadig med alle 3 mødregrupper. tanja
jeg er kommet i en gruppe hvor vi alle er fra vores lille landsby, så det er jo nærliggende at børnene kommer til at gå sammen - dog er jeg den eneste med en pige. Vi er 5 i gruppen pt (der kommer   én mere) og det er passende, der må bestemt ikke være flere hvis jeg bliver spurgt...
mødregruppe er bare super. vi er 8 og det syntes jeg ikk er for mange da det er sjældent alle kan komme hver gang. vi mødes en gang om ugen (hver 2 gang til babysvøm og hver 2 gang hos hinanden) alle er 1 gangs, kommer fra samme område og alle bebserne er født i nov/dec. her er plads til alle nogle bor i en lille lejlighed andre i store huse men ingen snobberi hverken med tøj eller bolig mode. nu har jeg selvfølgelig ikke nogen jeg kender som skal/er på barsel og jeg snakker da også bedre mmed nogen frem for andre i gruppen men sådan er det vel altid. jeg ville give det en chance måske der kom et nyt venskab ud af det (om ikke andet nogle gode timer sammen) og hvis det ikke er dig kan du jo altid melde fra... hilsen mette og frederik 15 uger
min mødregruppe... Jeg er førstegangsfødende og det er der 2 andre der er, vi er i alt 5 og der er så to der er andengangsfødende. det er rart at vi er blandet lidt syntes jeg. vi er alle fra samme landsby, har børn i sammme aldre, ellers er vi faktisk en del forskellige, men vi går bare super godt i spænd sammen, det er helt utroligt, her er intet snobberi og ingen er bedre end andre, her er plads til alle. jeg ved ikke om 8 er for mange, men vi kunne nok ikke være 8 hos mig, jeg bor i en lejlighed nemlig, men 5 er her plads til. vi ses en del til daglig også, altså ved siden af "gruppe dagene" hehe.. det er dejligt. jeg har intet ondt at sige.. jeg har også en del i min omgangskreds der er på barsel og snakker også meget med dem, men det er kun dejligt at snakke med forskellige og de går jo også i deres mødre gruppe, så kan vi snakke om det eller vi kan hygge os på en anden måde, jeg syntes bare det er rart med så mange mennesker at snakke med som muligt, men det kommer jo selvfølgelig an på hvad du selv syntes, men forsøg dog, så kan du altid droppe gruppen hvis du ikke gider den. det er nemmere end at komme ind i en hvis man fortryder.. god fornøjelse.. stine
...kunne jeg ikke bruge mødregruppen til noget...eller det vil sige første gang bestod "gruppen" af 3. Mig og et par veninder, som desuden var naboer. Tiden gik med at sladre om naboer og fælles venner og det gad jeg ikke bruge tid på at høre på.  Så med nummer to valgte jeg at sige nejtak til mødregruppe. Men her med nummer 3 har jeg sagt jatak til mødregruppen - vi er flyttet og jeg tænkte at det var en god måde at lære nogen at kende.  Vi var 6 til at starte med, men 1 er faldet fra. Så nu er vi 5 og det er eb rigtig god gruppe, som jeg er glad for at være i. Vi har rigtig meget gavn af hinanden.  Så hvis du har overskud til det, så sig jatak. Og siger gruppen dig så intet, så kan du melde fra. Men det kunne jo også være, at der lå et venskab eller to og lurede.  Camilla
Ja, kom med dem.. Børneværelserne, til piger, drenge, babyer, 1årige, 2årige, mangeårige  Allesammen! Jeg kan ikke vist vores da det, høhø pt. er kedeligt hvidt. Men om små 5min går jeg igang med mine kreative evner og prøvet at få udviklet en nuttet, glad Pluto derinde. Så skal I nok få billeder efterfølgende - men KUN hvis I har vist jeres  Sæt igang
Hej se vores profil der er billeder. hilsen mette glæder mig til og se billeder
er noget fra Mathildes værelse. Vi bruger meget, at sætte billeder i rammer af familie ferier osv. Hit er gl tallerken række til bøger, og masser af gulvplads, et hjørne med puder og bogskab og en masse bamser, et stort spejl at danse og lave ansigter foran, og en sække gynge fra Ikea. Men her er lidt...  
iøvrigt link til søgning på børneværelser... Ved ikke hvor mange billeder der stadig er der, men du kan da kigge på det. God fornøjelse...
Jaeh, jeg har jo været kretiv - i hvert fald forsøgt på det  Jeg har ikke fået farvet den kære Pluto endnu, men han er der da i sort/hvid:   Nogen der ved om man kan farvelægge ham med acryl maling, "beregnet" til lærreder? Hvad syntes I?
Vi har en datter på knapt 2 år og i går kom jeg til at tænke på at vi kender slet ikke andre piger på samme alder og er tit alene med hende derhjemme. Hun leger selvfølgelig i vuggestuen, men hvad med sådan en påskeferie, hvor møder man andre børn (piger) på hendes alder ??? Vi bor ude på landet og har selvfølgelig en nabo dreng på hendes alder men han er ikke så langt fremme talemæssigt og generalt, så det er ikke så godt et match.
af min graviditet var jeg også tilknyttet sådan en fælles jordmodergruppe hvor vi var 6 i alt. Hu ha det var dog ikke mig, mest fordi jeg intet havde tilfælles med de andre i gruppen. Så jeg hoppede fra. Nu her hvor jeg så har født er jeg så blevet tilbudt at komme i mødregruppe, hvor man så er op til seks personer som så vist skal mødes en gang i ugen i hjemmene på skift. Er da en smule skeptisk og håber nu ikke det er de samme som jeg var i jordemodergruppe med  Men det vil tiden jo vise. Kunne jo også være det bare blev en super gruppe.
Jeg valgte at prøve om mødregruppe var noget for mig - og det var det så ikke. Havde intet til fælles med dem jeg kom i gruppe med, og synes ikke jeg havde noget at snakke med dem om. Det hele gik op i hvad 2 af de andre havde lavet sammen siden sidst gruppen mødtes, og hvis barn der nu kunne mest... Så for mig var det spild af tid. Linda.
Jeg er bare SÅÅÅÅ glad for min mødregruppe  Det er fantastisk at komme ud og møde nogen i samme situation som mig, det er skønt at vi spiser frokost og snakker og griner, og ungerne sover (måske) og ellers så hygger vi bare. Jeg elsker det. Og Ida´s mødregruppe, hvor ungerne nu er knap to år, ja, der har jeg altså fået nogle veninder for livet! Sidste lørdag, var vi ude og spise og få en lille en i byen, kun os mødre, ingen unger og ingen mænd, og jeg kan love dig for at der blev grinet og storhygget til en guldmedalje.  Så ja, jeg har virkelig haft godt af mine mødregrupper, ville faktisk ikke undvære det for noget. Den mødregruppe jeg er i nu, vi har kun mødtes 7 gange, og vi ses hver 14 dag, hos en af os. Jeg har kunne dele med dem at jeg ikke havde det så godt, men vi snakker også om meget andet end baby, bleer, gylp og efter fødselsreaktioner. Så - jeg synes du skal give det en chance, men gå ind i det med åbent sind  Jeg har ofte nemt ved at snakke med alle, og jeg har også et stort behov for det, så måske det er derfor jeg har fået så gode oplevelser 
Jeg har samme overvejelser omkring mødregruppe, som du, Lene, men jeg tror nu nok, at jeg melder pas. Jeg har det lidt sådan, at jeg SAGTENS kan få tiden til at gå, og at skulle mødes med en mødregruppe EN GANG UGENTLIGT ville jeg slet ikke kunne afse tid til... Jeg har en del gode venninder, som netop har født - eller i al fald indenfor det sidste år, og dem tror jeg nok, at jeg trækker lidt på i stedet, hvis jeg bliver i tvivl om noget... Jeg tror dog, at det er smag og behag, og man skal gøre, hvad man hver i sær føler rigtigt... Held og lykke med det.
Været i en mødre gruppe da jeg fik min ældste søn og det var ikke lige mig... vi havde da noget til fælles det var ikke det men det er nok bare ikke mig at sidde i større/mindre grupper og knevre   eller? Jeg ved det faktisk ikke. Jeg ikke været i mødre grupper de andre 3 gange men har brugt mine veninder i omgangs kredsen der også har fået børn samtidig. Jeg vil dog indrømme at denne gang savner jeg nogle at sludre lidt med. Og dog for tiden er bare presset med heste og 4 børn  Prøv om du synes om det og man har jo altid lov til at hoppe fra igen.
Jeg valgte det fra... Primært af den årsag at 4 af mine veninder blev mor for første gang i 2006 -så jeg havde lidt min egen mødregruppe  Der er meget delte meninger omkring mødregrupper, men jeg tror det er en god ting af prøve af hvis man er i tvivl om hvorvidt det vil være noget for en -man kan jo til hver en tid vælge det fra igen 
Kunne man få at vide hvad maling du har brugt til Peter Plys og Æsel?? Flot projekt 
Her er en lille opdatering, har været igang med farverne. Mangler "det svære" Plutos gule farve. Pyyh det er hårdt at male på en lodret væg...   Men han ligner da lidt, ikke?
Nogle steder kan man få de der maling-prøver gratis - har jeg fået i en butik i Allerød (kan ikke huske navnet, men den ligger på MD Madsensvej - jeg skulle bruge det til afmærkning af rute til Ridemærke 5). Selv er jeg gået i gang med at lave nogle tegninger på lærred til vores børneværelse/hjørne - jeg har kopieret nogle tegninger, jeg har fundet på nettet op i den størrelse, jeg ville have, og har så købt noget gennemslagspapir, og så har jeg tegnet over. På den måde får jeg også en bedre stilling, når jeg maler, samt at billederne kan flyttes rundt på efter forgodtbefindende - især til når vi indenfor et par år (efter planen) flytter.
Jeg har brugt akrylmaling. Man kan få 10 for 100 kr i bilka og det kan enten vaskes af eller dækkes igen med hvid maling.
Jeg er også begyndt at lave figurer på væggen i Bastian værelse. Har fået lavet en færdig... Har købt malingen i silvan hvor man kunne købe nogle fejlprøver til en 10'er stykket.  
Hej Min datter som fylder 4 måneder d. 10. april er lige begyndt på smagsprøverne på skemad. Jeg har så denne gang fået et barn, som rent faktisk kan lide det og som spiser en hel portion allerede efter en uge  Derfor vil jeg gerne høre om Jeres opstartsforløb og hvor hurtigt I gik frem osv, da jeg ikke kan huske noget som helst fra første barn og han var også meget svær at få til at spise, så der behøvede vi i hvert fald ikke at bekymre os om, at han fik for meget  MVH Tanja
Luker startede, som din datter, med lidt smagsprøver, et par uger inden han blev 4 måneder. Da han var de 4 måneder tog han en pæn portion risgrød hver formiddag. Så prøvede jeg med noget kartoffelmos til aften. Det ville han ikke og så ventede jeg ca 14 dage, så tog han til gengæld pænt fra med det også. Nu får han så også havregrød om morgenen, fra han var 5½ måned. Plus lidt frugtmos til aften, efter kartoffelmosen. Ved ikke om han får for meget. Men han sidder ofte og gaber som en fugleunge efter maden og er ellers godt tilpas, så det må vel være rimeligt rigtigt for ham. Det var egentlig kun kartoffelmosen han lige skulle vente en 14 dage med, resten er blevet guffet fra start. Han er jo også en basse på 9 kilo i en alder af 6 måneder(men nu er vi da inden for normalkurven   )Han kan altså ikke leve af mælk alene.
Vi gjorde lidt ligesom Tina, startede da Malthe var 3,5 måned med grød til middag og da han var 4 mdr begyndte han også at få kartoffelmos til aften. Husk de ikke må få ærter før de er 6 mdr, det viste jeg ikke så lærte det på "den hårde måde" (ret bogstaveligt) Regner med at han skal have rugbrød nu her når han er 6 mdr (er det ikke der de må det?) Selvom det kun er 1 år siden Ea var så lille, kan jeg slet ikke huske det  Malthe spiser også en hel portion af gangen og får suppleret med bryst som mellemmåltid. Vi er startet på vælling til natten for et par dage siden.
Min shpl sagde at til at starte med må de kun få ½ dl af gangen... Nu er Victoria 7 mdr. og må få op til 1½ dl af gangen. Jeg ved ikke hvad din størrelse portion er, men det er hvad jeg fik af vide... Katja: jo det er som 6 mdr. de må få rugbrød uden kerner...
stik du ham bare en lidt rugbrød. Min Mads startede også med rugbrød før han blev 6 mnd. Han var syg med det  Lige lidt leverpostej på og så i mini ryttere så ryger det lige ned i løgneren  Bare husk at købe uden kerner det kan de nemlig ikke fordøje endnu.
Laura & Emma gnasker bondebrød i sig til den store guldmedalje. Leverpostej, smørreost, tun med mayo under og meget andet... Jeg tror han vil nyde at få lidt og tygge i, så bare igang... 
Hej alle sammen... Tak for jeres mange hilsner. Vi er næsten lige kommet hjem igen - skønt. Bette manden er bare så nem. Han har sovet igennem begge nætter og sover også det meste af dagen. I har jo hørt lidt om, hvordan det gik, men kan da lige kort fortælle det igen. Veerne startede kl 22. mandag aften. Kl 3 tog vi på sygehuset, da veerne kom konstant med max. 2 min. varrighed. Da vi kom derind, var jeg allerede åbnet 4 cm. Jordemoderen sagde det var utroligt flot og nu var det væreste faktisk overstået... NÅE JA  Jeg kom i karbad ved 4 tiden, men gad ikke rigtig ligge der. Egentlig havde kæresten og jeg det meget sjovt, men efter en time tog veerne til i styrke og varrighed og så ville jeg op. Jeg fik akupunktur mod lændesmerterne. Lige på det tidspunkt var det det væreste, for veerne kunne jeg arbejde med g stadig holde ud. Men det skulle ændre sig... De blev stadig mere stygge og kom uden pause. Jeg kunne slet ikke arbejde med og lå bare og rystede. Bad om epiudral, for havde kun åbnet mig lidt over 2 cm siden kl. 4. Fik lagt blokaden kl 7 og da den virkede blev jeg pludselig forvandlet til supermand... Der kunne jeg klare hele verden... Lige indtil jeg skulle på toilet. Der lignede jeg vist en der havde fået en genstand eller 400 for mange. Blokaden tog alle mine veer og også presseveerne, så jordmoderen slukkede for apparatet kl 9 og så gik der ikke længe før jeg kunne begynde at arbejde med igen. Jeg havde presseveer i 25 min, men troede aldrig han ville komme ud. Hold op en kamp... Det gør jeg altså ikke lige igen forløbig! AV AV AV... Men ud kom han da. Fandt så ud af, da jeg læste min jounal, at han havde navlesnoren stramt om halsen, da han blev født. Der var heller ikke meget liv i ham. Faren klippede navlesnoren - uden at besvime   . Kl. 11.25 var Mikkel født. 52 cm og 3530 g. 13.55 timer med veer.. Nå, men i vil jo nok se nogen billeder           
Tillykke, tillykke, tillykke. Ja, en epidural kan gøre underværker!