hej jeg har været med til at aflive 6 af mine ejne heste, og jeg må sige at det at de få lov at sove ind er nok det jeg syntes bedst om den sidste jeg mistede var anicho som jeg havede haft i 14 år, det var hårdt, men må sige det gik meget stille for sig, han fik en til at sove på og lage sig ned efter den.også fik han den sidste, det gik ikke et min før han var væk.rat at se på han mærkede ikke noget sov bare ind. så når jeg skal aflive nogle af mine dyr bliver det ikke med boldbistol, har prøvet det og det var ikke rat selv om det gik stærkt.det er syntes var hårdt eller ratter sagt underligt var at min dreng gik altid med dækken om vinterne, og da det var den 23/2-2008 så var det jo vinter kunne ikke lide at trække han ned hvor han skulle sove for han kunne jo fryst, og dækken kunne jeg jo ikke give ham på, tænker stadig på om han frøs den dag.
Tusind tak for alle de mange beskeder! Jeg sætter virkelig stor pris på at I vil dele jeres oplevelser med mig! Jeg har faktisk hele tiden vidst at det skulle foregå med sprøjte. Jeg frygter dog at han vil gøre modstand og gå i panik (det må bare ikke ske - men det ved man jo aldrig) Jeg har en utrolig dygtig og yderst sympatisk dyrlæge, og jeg går ud fra at han fortæller hvad der skal ske. Jeg har bestemt mig for at jeg vil prøve at lade være med at græde inden, men jeg ved at jeg begynder at græde hvis dyrlægen fortæller hvad der skal ske. På den anden side har Diablo set mig græde før - hver gang der er det mindste problem er han jo min psykolog, og han vil helt sikkert også være der for mig denne gang. Han vil få en masse æbler og gulerødder inden. Puha, nu begynder jeg jo at græde, det bliver bare SÅ hårdt!!!! Men igen, tusind tak for alle beskeder!! Diablo får skoene af inden aflivning (det ordner smeden) Jeg har tjekket DAKA's priser, og der er stor forskel på en hest med eller uden sko. Desuden vil jeg gerne have Diablos sko med hjem...
Som en bivirkning ved mit job, har jeg været med til at aflive en del heste efterhånden. Mange hesteejere har ikke lyst til at være der når det sker, eller også har de bare brug for at man er der. Alle de heste jeg har stået med har betydet noget for mig, da jeg i det daglige har sørget for dem med fodring, fold osv. Alle gange er det gået godt, men man vænner sig aldrig til det, man kan blive mere "rutine-præget" (ligesom dyrlægerne også er det), men det er altid supertrist, og for mig falder der altid en tåre. Hos os gør vi det sådan, at hesten først får lidt beroligende, så trækker vi ud til det på forhånd bestemte aflivningssted, her får hesten den aflivende sprøjte (eller to), hesten falder og slut er det. Dyrlægen bliver hos hesten og køre først når han har sikret sig at hesten 100% er død. De dyrlæger vi bruger er gode til at give sig rigtig god tid, også af respekt for den ulykkelige ejer, de ved godt hvor meget hestene betyder for os, og at den sidste rejse skal foregå roligt og "pænt". De fortæller også løbende hvad de nu gør osv. Du skal ikke være bange for at han går i panik, det sker ikke med en dygtig dyrlæge. Det du kan meditere over er, at tænke på selv at være rolig omkring ham når i skal "til det", du skal være der for ham og "sende ham afted" på en rolig måde. Det er helt fint at græde, det gør man, men vent med at blive "rigtig" ulykkelig til det er overstået. Håber du forstår, som du ved er heste meget sensitive overfor vores sindsstemning, og selv om det kan være svært at beherske sin sorg over det som skal ske, så er det en god ide at kontrollere sig selv for hestens skyld. I 2006 blev min gamle dejlige Lipi-hoppe aflivet, og det var selvfølgelig en hjælp at jeg havde prøvet det før, jeg vidste præcist hvad der skulle ske og hvordan. Men da det jo var min øjesten, var der langt flere følelser at holde styr på. Men jeg tænkte sådan: Det er min fornemmeste opgave at sende hende afsted på en god og afstressende måde, dette er dagen hvor jeg skal være der for hende, så hun ikke bliver nervøs, hun skal føle sig tryg hos mig selv hun nok kan mærke, at dette er en anderledes dag en normalt. Jeg må gerne græde, og kysse og nusse hende, men bevare roen for hendes skyld. Jeg føler dybt med dig, det er en svær "opgave".
Basse blev aflivet d. 15/09/08 ude på sin mark hvor hun har gået hele sommeren sammen med sin gode veninde. Først havde min svigerinde lovet at komme, men dyrlægen bad om at måtte komme kl. 8 om morgenen, og det kunne hun ikke. Det var så OK med mig, efter at jeg havde tænkt mig en del om, selvom det ikke gjorde det lettere. Nu kunne jeg jo ikke vælte en del sorg og ansvar over på en anden. Jeg ringede også og bestilte DAKA i forvejen, som lovede at komme om aftenen eller tidligt næste dag for at hente hende. Jeg brugte masser af tid på at nusse hende, kæle med hende, tage billeder osv. Da dagen kom stod jeg tidligt op og var ude hos dem kl. 6. Tiden gik hurtigt med nus, strigling, godbidfodring, og fortællen hende hvor meget jeg elskede hende. Derefter gik det egentlig meget hurtigt, da dyrlægen kom. Jeg havde i forvejen nøje udvalgt et sted der fulgte DAKA's kriterier til afhentningssted og som var afskærmet så naboernes børn ikke ville kunne se hende ligge der. Jeg ledte hende derhen, solen var begyndt at skinne, fuglene sang, himlen var blå og skyerne helt hvide. Hun fik først en bedøvelsessprøjte hvor hun så begyndte at blive træt og stod ret længe før hun faldt. Det var meget surrealistisk at stå med det man næsten elsker mest på denne jord og se det ske - være skyld i at det sker. Så fik hun den lilla sprøjte, og jeg sagde farvel. Desværre gik det derefter lidt galt, for hun blev ved med at ånde og hjertet slog i ca. 20 minutter, så hun fik 3 sprøjter før hun var væk. Dyrlægen sagde at det kunne ske specielt ved syge heste eller heste med dårligt kredsløb, men hun kørte ikke før hun var sikker på at Basse var væk. Det tog ca. 30 minutter fra hun kom. Det var dog meget meget hårdt at sidde og bede sin elskede hest dø, efterhånden som minutterne gik og hun stadig holdt fast. Jeg fortryder ikke, fortrød ikke, og vil aldrig fortryde at jeg var der, for det gav mig også den styrke at vide at jeg kan gøre alt for dem jeg elsker - selv de sværeste ting. Jeg er også glad for at jeg valgte sprøjte og ikke boltpistol eller Givskud, fordi det var denne specielle hest som jeg havde lovet aldrig aldrig skulle bort fra mig så længe hun var i live. /Lene
Inde på galop banen i år, da der var en hest fer brækket benet. det var lige foran næsen på mig.
jeg har heldigvis ikke (endnu) prøvet at få aflivet en hest, da isabella er min første og eneste... men jeg er allerede fast besluttet på hvordan det skal foregå, når den tid kommer om forhåbentlig maaange år.. (selfølgelig kan "planen" afvigem, i tilfælde af akut sygdom osv) men min "plan" er, at hun skal aflives, der hvor hun nu står på det tidspunkt (forhåbentlig vores egen gård).... hun skal aflives med sprøjte (da jeg er imod slagtning)... og bagefter skal hun transporteres til krematorium, hvor hun skal kremeres, og hjem til mig igen bagefter... jeg føler virkelig med dig.. og jeg har virkelig svært ved at se at hele "hn´s" diablo delight skal væk   synes bare ikke det er længe siden at du var til stævne, hvor han havde været så fin så fin.... men verden ændre sig hurtigt,.... desværre
Jeg har været med til at få aflivet to heste. Den ene var min gamle nabo´s shetter der havde fået tarmslyng mens han var på ferie. Den faldt med det samme og var hurtigt væk. Den anden var et sted jeg stod. Ejeren havde ikke selv lyst til at være der, så parten og mig var der. Det var en stor hest på 167, og synes det var hårdt da den faldt. Hesten var forholdsvis hurtigt væk. Min første hest blev skudt, men var der ikke selv da jeg valgte at huske ham levende. Derudover har vi fået aflivet to selv pga sygdom, men har heller ik her været der selv. Den ene så jeg da han var væk, og vidste der, det var det bedste for ham. Føler virkelig med dig, for det er hårdt at sige farvel og vide man aldrig mere skal se, høre eller røre ens bedste ven  Savner stadig de gamle venner, men ved de er raske og glade nu..
Jeg takker igen for alle beskeder! Jeg er glad for at høre om andres erfaringer, og det gør det lettere for mig at forestille mig hvordan det kommer til at ske. Jeg er 100% sikker på at jeg vil være der, og jeg vil nok også sidde ved ham en halv time efter, hvor jeg bare kan græde ud.. Jeg vil virkelig forsøge alt jeg kan, ikke at virke ked af det imens Diablo er i live - for ja, jeg tror hesten meget hurtigt sanser når noget er unormalt. Igen, tusind tak for beskederne og de søde ord - de varmer helt vildt, specielt i denne svære tid!
Da min første hest blev aflivet, hyggede vi og nussede indtil dyrlægen kom. Jeg var med da hun fik den første afslappende sprøjte og overlod så tovet til den hjælper dyrlægen havde med. Jeg gik ind i stalden, for ville ikke se hende vælte omkuld. Min kæreste blev udenfor og sagde at hun lagde sig ligeså stille ned, som hvis hun bare skulle sove. Da jeg var helt sikker på at hun var væk, gik jeg ud og sagde farvel og klappede hende en sidset gang. Det var en rigtig god oplevelse, når det nu ikke kunne være anderledes. Sidder her og får tåre i øjnene ved tanken, selvom det er 5-6 år siden nu. Synes det er rigtig godt at du ikke sender din gode gamle dreng ud til en uvis fremtid   til det.
Jeg har 2 gange taget med på slagteriet med veninders heste, for at være der for dem samt for at se hesten død, da de ikke selv kunne klare det. Har også været der for en veninde hvis hest skulle aflives, fordi hun ikke var sikker på om hun kunne klare at være der, hvilket hun så kunne. Det er svært uanset hvad, også selvom jeg ikke kendte hestene vildt godt - det var dog heste jeg har fodret og lukket ud + ind osv, enkelte af dem har jeg også redet lidt. Når min egen engang skal aflives, så vil jeg selv være der hele vejen - det betyder meget for mig at jeg kan sige farvel og være der for ham. Har det lidt svært med at jeg 3 gange med 1 års mellemrum har stået med en venindes hest der skulle enten aflives eller slagtes. Håber at det ikke kommer til at ske igen foreløbigt! Det gør mig ondt at din Diablo skal aflives. Linda.
var forfærdeligt. ponyen blev aflivet pga kronisk forfangenhed som følge af en operation.. Samtidig havde han dårligt kredsløb.. Han blev aflivet med sprøjte, et meget dårligt valg for han var så lang tid om at ånde ud at det var forfærdeligt..Den beroligende virkede ikke så godt selvom han fik meget, og den dosis han fik til sidst kunne ha slået en elefant ihjel.. Det forgik ikke stille og roligt men meget dramatisk. Dårlig dyrlæge, dårlig oplevelse samt en forfærdelig måde at afslutte livet på for pony Men det går heldigvis sjældent sådan.. Men tror ikke man rigtig kan foberede sig på det, for man kender ikke sin egen reaktion før man står i det..
Jeg har set begge dele et par gange, og hver gang har boltpistolen været en "grim" oplevelse. Ikke fordi noget gik galt, men bare det at benene forsvinder væk under dem, er et grimt syn, og at de efterfølgende skære halsen op, og derefter jager en spydlignende genstand gennem hullet i hovedet og "roder" rundt, synes jeg er barsk. Der imod kan jeg bedre forholde mig til sprøjten. Det har for mig altid foregået stille og roligt. Først får de bedøvelse, og derefter sovemedicin i store mængder. Ret hurtigt ligger de sig stille og roligt ned, og langsomt holder deres vejrtrækning op. Inden dyrlægen køre, lytter han efter hjerteslag, som naturligvis skal være holdt op. Det er aldrig en god oplevelse at sige farvel til et elsket dyr, og billederne derfra sidder for altid printet fast i erindringen. Oplevelsen og savnet af hesten får altid tårene frem, og kun tiden gør det nemmere at tænke igennem. I juli fik jeg aflivet min gamle hest på 22 år, da hun var stærkt forfangen. Jeg har haft hende i 11 år, og selv om jeg er voksen, gift, har børn, hus og en travl hverdag, så er savnet bare så ufatteligt stort. Held og lykke.. hvis man kan sige såden.
og de foregik begge stille og roligt, dyrlægen kom vi snakkede imens han gav noget bedøvende(eller noget den kan slappe af på) så trak jeg hesten ud hvor den skulle lægge så daka(kambas) kunne komme til og hente den også fik den den blå/lilla væske(sprøjte) også gik der ikke mange sekunder så lå den ned og var død det gik hurtigt og dyrlægen blev til den var konstateret helt død så fik den en presening over sig og man havde selvf fået sagt farvel og taget grimen af. husk at tage skoene af hvis hesten har det på da daka kræver ekstra betaling for sko.. men lad vær m at se når de henter din hest jeg var glad for jeg IKKE så det fik afvide det ikke var noget kønt syn.. ved godt hesten er død men syntes det må være hårdt at se på alligevel man har haft noget m dette væsen så skal man ikke have et grimt billed af en afhentning i hovedet
Jeg holdt min egen, da han blev aflivet med sprøjte. Det er en voldsom oplevelse (måske især fordi min hest var 173, og jeg er 163 - det giver et ordentligt ryk), det sætter spor i hukommelsen - men det er det værd, synes jeg. At vide jeg har fulgt ham helt til enden. Jeg har aldrig set en hest blive aflivet med boltpistol, men da jeg er fobisk angst for pludselige, høje lyde ville det være et rigtig dårligt valg i mit tilfælde. Det vigtigste, det allervigtigste, er at man selv er afklaret og ikke har følelserne siddende udenpå tøjet. Man må godt være ked af det, men helst inden og bagefter - ikke under. Føler med dig. At få min hest aflivet var en af de hårdeste (og på en måde, letteste) beslutninger, jeg har taget, og oplevelsen har sat sig fast for livet. -+- Zip.
Ja, jeg har set en hest blive aflivet. Flere endda. De blev alle aflivet med sprøjte. Og det vil jeg klart foretrække...  Om du kan gøre noget for at vende dig til tanken...det tror jeg ikke, ligemeget hvor meget man forbereder sig mentalt til at ens hest skal aflives, så er det alligevel meget hårdt.
Jeg takker igen for alle beskeder og erfaringer! Jeg har hele tiden vidst at jeg skulle være der til det sidste, og det er mig der skal holde ham. Når hjertet er holdt op med at slå vil jeg nok blive siddene lidt alene med ham, men jeg vil ikke være der når DAKA kommer efter ham. Jeg kan godt forestille mig at det er et grimt syn. Men så længe Diablo er i live er det mig der vil være der for ham!
Der kommer en god udfordring Jen9, for billedet på min præs ad fjordhesten var der nemlig hvid tråd bagved. Og det fjernede jeg, og må sige at resultatet blev godt 
Hvis du vil, så er de ting i baggrunden heller ikke for pæne at se på...
Er svært at fjerne så store genstande Jen9, men såret og snoren er væk nu  Kan sagtens bruge dem Sabrina. Bruger to af dem faktisk for at skabe stemning i billedet 
Uh, glæder mig til at se... hvis der er noget på min præs, du kan bruge, ta'r du bare. Godnat og sov godt. 
Her kommer der lige to. Den første er til Jen9. Jeg synes selv at såret er blevet skjult godt, og det samme gælder snoren   håber du bliver glad for det.   Her kommer den nye til Simkas. Den er blevet bedre. Jeg gik efter et lidt gammeldags udseende, og jeg synes selv at jeg ramte plet.;)  
Så Sabrina. Så kommer dit billede   Jeg synes det er virkelig smukt, og så var det utrolig let at lave. Hvis du kigger efter kan du sikkert godt se at jeg har sløret noget af græsset og træerne   Lidt drømme agtig må det gerne være  
håber også du har set de billeder jeg lagde ind.. Og håber også du gider redigere lidt i dem... Stella.
hvor er de fine er total vid med det sidste billede du har lavet
 Jeg har skam set dine billeder, og er selv MEGET stolt af dit. Her kommer det:   Her kommer dit Jane  Synes det er fint, men jeg synes at ren græs bare vil få hunden til at forsvinde, så jeg faldt pladask for et billede af stranden ved Rønbjerg jeg selv havde taget.  
Ih, hvor fint DitteLouise. Kan det på nogen måde gøres større? Det er taget med et knap så godt mobilkamera, så når jeg forsøger, bliver pixeleringen, (er der noget der hedder det?), meget tydelig. Måske dit program kan hekse?
Synes lige jeg ville vise jer det allerførste billede der blev lavet inde i programmet   
Når man gør billeder størrere er der en vis risiko Jen9, men jeg skal se hvad jeg kan gøre.:)
Her jen9, det kan ikke blive størrere uden at jeg skal sløre det mere, og så bliver det bliver mere sløret..   Her kommer dit Katla, jeg lagde følelser i det, og synes selv det er blevet godt.:)  
Hvis du har tid og lyst må du meget gerne prøve med Leika   Og med min afdøde hest Saphira