Man kan fint piske fløde i en skål med en gaffel. Det tager lidt tid med en halv liter fløde på den måde. Kan du ikke låne et piskeris/elpisker af en nabo?
Hvis du også lægger en mønt i plastikposen, så går det hurtigere...har jeg hørt. Jeg ville dog nok lige vaske mønten først.
Det kan sagtens lade sig gøre at få fornuftigt flødeskum ud af posemetoden. Det har jeg gjort dengang jeg var spejder. Som Trine foreslår, så prop en mønt i, det fremmer processen 
Når jeg skal lave en lille smule flødeskum, plejer jeg at bruge en meljævner(dims), meeen tror ikke lige det er det der går hurtigst når der skal anvendes en ½ liter 
Så fik jeg pisket ½ liter fløde a to gange. Det passer, det tager et kvarter. Jeg turde ikke prøve med en pose. Hvad nu hvis den gik i stykker. Så skulle jeg hen og gøre køkken rent. I bunden af en køkkenskuffe fandt jeg et træpiskeris og pikede så armene blev ømme. Dejligt, nu har jeg 1½ liter risalament. Tak for råd.
det ogå at bruge et stort glass med låg på   Det lærte vi på skolekøkken da vi var små. Smør kan man også lave sådan!
Den med posen er stensikker; det bliver bare ikke så let og luftigt. Før håndpisker og deslige kunne man altså også piske skum. Jeg har formået at piske flødeskum med en lille kvist med "tværkviste" på - i Lejre Forsøgscenter. Det tog sin tid, men hele madholdet skiftedes, så til sidst havde vi flødeskum til æblekagen (hvad æbler så lavede i oldtiden 
Jeg plejer bare at tage to gafler i den ene hånd og piske, det går hurtigere end med én gaffel 
Da vi en gang på Vorbasse marked ville have kakao med flødeskum, prøvede vi metoden med en pose og en femkrone. (Naturligvis renset i sprit og kogt af) Det tog ikke ret lagt tid, så var der skum. Og posen holdt da godt nok.   Det var bare en alm. frysepose.
jeg pisker altid i hånden. jeg starter bare med en lille smule så pisker jeg det og tilsætter resten lidt af gangen  ellers kan det også proppes i en pose og så skal der bare rystes. (det går hurtigere med en mønt i det syntes jeg bare er for klamt) øverste anebefales dog bedst. jeg syntes ikke det bliver jævnt i pose.
havede ikke hørt den med flødeskumsposen før  har selv brugt en el boremaskine m. almindeligt piskeris i det virker også fint 
Engang til et eller andet pædagogisk-ih-hvor-skal-vi-bare- rystes-sammen-arrangement jeg har været til skulle vi "piske" fløde uden pisker. Det røg i en frysepose sammen med en sukkerknald, det har stort set samme effekt som mønten. Har man ikke en sukkerknald, og synes man mønten er for ulækker at blande i fløden, så virker det også fint at putte en teske i posen og ryste.
Er i sikre på at mønten i posen er for at det går hurtigere ? da jeg var lille lærte jeg at lave flødeskum i en melryster og der puttede vi en glaskugle i.. ikke fordi det gik hurtigere, men fordi når den ikke fløj rundt mere så var skummen færdig.. tænkte bare at det lød som om mønten havde lidt samme funktion..
Ja i en pose med det, men undlad mønten, det er simpelthen for klamt... den er så smæk fuld af alle mulige bakterier og alt muligt skidt!
Ja, jeg har pisket fløde i hånden flere gange nu. Men jeg kan ikke få de til at blive så luftigt som det man sprøjter på lagkager. Kan det bare ikke lade sig gøre med et piskeris eller gør jeg det forkert. Skal man ikke bare slå ned i fløden.
man skal huske at stoppe i tide, ellers bliver det til smør. Har jeg hørt 
..det er mit helt store problem Jeg er startet på uddannelse i dag, og vi havde første dag på skolen. Jeg havde det ikke godt med at skulle afsted fra morgenen, men sådan har de fleste det nok første dag. Der var en del mennesker i salen, da jeg ankom, men jeg satte mig bare ved et af bordene ved siden af en anden. Hvis ikke det var fordi at min sidekammerart havde snakket til mig, så tror jeg slet ikke at jeg havde åbnet min mund hele dagen. Vi snakkede lidt sammen, og det gik også ok, men jeg føler mig så usikker og tumpet når jeg endelig taler med andre folk. Jeg bilder mig ind, at alle føler sådan i de første par dage, men alle andre folk falder bare i snak med hvem som helst, og kan snakke om hvad som helst. Og jeg sidder bare og siger ingenting. Har det rigtig dårligt med det - også fordi folk tænker at jeg er sur/snobbet/sær fordi jeg ikke snakker til dem eller går op i sammenholdet osv. Jeg har tænkt lige siden, at jeg vidste jeg var optaget på uddannelsen, at jeg virkelig ville tage mig sammen denne gang, fordi jeg ved hvor vigtigt det er at få nogle gode venner, som man kan være sammen med. Uden venner og selskab, så er 3½ år på uddannelse alt for lang tid, hvis jeg overhovedet gennemfører. Jeg droppede ud af gymnasiet af samme årsag. Vi skal til velkomstfest på fredag, og inden jeg startede på skolen, var det noget jeg glædede mig til, men nu har jeg ikke lyst til at tage afsted overhovedet - men jeg tvinger mig selv til det i håb om at jeg kan skabe nogle kontakter. Hvis det ikke lykkedes, bliver jeg altid så skuffet over mig selv. Udadtil vil jeg mene at jeg er en pæn pige. Når jeg endelig har en samtale med folk, så går det som regel også fint nok, bortset fra at jeg har de tanker om mig selv. Jeg prøver at se bort fra tankerne, og være mig selv, men det er ikke nemt. Jeg giver op bare i løbet af en dag, og allerede i dag, tænker jeg at der er meget lang tid til sommerferien. Jeg har det meget svært ved at se de andre finde sammen i små grupper og to-og-to. Specielt hvis det er nogen af dem som jeg måske godt kunne tænke mig at lære at kende - så føler jeg ligesom at chancen er spildt. Øv - jeg er så bange for at ryge tilbage til det gamle mønster, hvor jeg bare render rundt for mig selv hver dag, og ende med at droppe ud halvejs igennem uddannelsen. Jeg vil virkelig gerne gennemføre denne uddannelse, og have nogle venner. Andre folk synes det er noget pjat med dem der er så generte, og ikke "kan" snakke. Den kommentar har jeg fået før. Jeg synes heller ikke selv at jeg burde være typen der var sådan. Hvad skal jeg gøre?
Jeg har det lige som dig.... og kæmper også meget med det og det kan ødelægge rigtig meget..men er desværre ikke kommet frem til en løsning på problemet. så kan desværre ikke komme med nogle gode råd. folk har nemlig også tit den opfattelse af mig at jeg er sur,snobbet og ikke gider de andre....men sådan er det bestemt ikke jeg tør bare ikke tage kontakt til folk   ... Så kan desværre ikke komme med nogle gode råd til hvordan man kommer over det... Så vil da også følge denne tråd hvis der er nogen der har nogle gode råd.... Og håber du kommer over det og at du bliver glad for din uddannelse 
Nu du siger du startede i dag og der er fest på fredag, - du skulle vel aldrig være startet som pædagog på VIA i Holstebro?  For det er jeg i dag, og har det på samme måde som dig. - Jeg er rigtig dårlig til bare sådan, at begynde at ævle til folk og skal helst lige se folk an. Men prøver lidt, sådan, - der var nogle som snakkede om et emne jeg går meget op i, og kunne simpelthen ikke tie stille  Jeg har dog bestemt mig for ikke at ta' med til festen på fredag, og kan jeg slippe udenom det også hytteturen - det er FOR... tvungen socialt til mig, jeg hader store forsamlinger af folk jeg ikke kender. - Så sådan en start på skolestarten med 70+ andre man ikke kender er lige mig, eller noget 
Rollo: Jo jeg er nemlig startet på pædagogseminariet i holstebro i dag. Jeg lurede godt dit navn i papirene, og tænkte nok at det var dig fra hn  Synes det virker lidt kunstigt for mig, sådan at tage med til festen og på hytteturen, fordi jeg kan mærke på mig selv at jeg ikke har lyst, men jeg tvinger mig selv til at gøre det, for at vise de andre at jeg gerne vil være med i fællesskabet.. Egentlig lidt råddent, for jeg er sikkert ikke mig selv når det er sådan en tvungen ting. Jeg er bare bange for at de andre kigger skævt på mig, hvis jeg ikke tager med.
Ååh ha! Al begyndelse er svær. Når jeg skal starte et nyt sted, hvad end det har været uddannelse eller job, så er jeg altid knald hamrende nervøs. Jeg er bare modsat dig/jer. Når jeg bliver nervøs, så snakker jeg. Ikke i overdrevent mængder, men jeg snakker, spørger ind til folk, fyre en smart kommentar afsted eller 5 og satser på, at det skjuler min nervøsitet. Man kan hurtig lægge for meget pres på sig selv, når man hele tiden tænker over hvordan man bliver set eller hvad man siger/ikke siger. Mit bedste råd? Snak alligevel, det er nemmest at spørge folk hvad de interesserer sig for end, at begynde at snakke om sig selv. Så måske det kunne hjælpe? Og ellers, så giv det tid, der er næsten altid nogle kloge hoveder, der ser igennem nervøsiteten eller er for nysgerrige til bare, at lade dig være. Så når den/de personer kommer, så er det bare med ikke at skubbe dem væk  Håber I kan bruge det?
Jamen så må vi da lige få sagt hej til hinanden   Så ved vi da hvem én af de andre er, hehe. Hvad hold kom på du på i dag?
Jeg er simpelthen nødt til at spørger: Hvorfor vælger du at blive pædagog? Som pædagog skal man jo netop i kontakt med alt og alle i løbet af en dag. Man kan ikke gemme sig nogle steder. Man skal i kontakt med både forældre, børn, bedsteforældre, kollegaer og tværfaglige samarbejdspartnere. Og børn gennemskuer jo usikkerhed hurtigere end andre. Når den kritik så er sluppet ud af min mund, så vil jeg sige at hvis man sørger får at få italesat det man frygter, så plejer det at blive nemmere. At sætte sig og sige "hej, jeg hedder..... Er i ligeså nervøse som mig?" bryder gerne isen og der er helt sikkert andre der har det på samme måde. Mht festen, hvorfor spørger du så ikke lige åbent om der er nogle af de andre der kunne tænke sig at mødes før og få en bid mad sammen? Så er I nogle der kan følges ad, det er lidt nemmere at komme til en fest når man er flere sammen end når man er alen.
Jeg kom på hold 1 i dag.. Aner ikke hvordan du ser ud, haha  Kan ikke helt gennemskue det ud fra billedet på din præsentation. Pretty Fancy: Fordi jeg har følt mig godt tilpas de steder jeg har arbejdet (både børn og handicappede). Jeg er helt anderledes sammen med børn, og er aldrig usikker, og jeg kan mærke at de værdsætter mig. Jeg kan sagtens tage en snak med fremmede folk, jeg er bare ikke god til at starte samtalen med mindre det er nogle jeg kender eller har set igennem længere tid. Det er mest i situationer som disse, da jeg ved det gælder min uddannelse og fremtid i de næste mange år, og så vil jeg bare så gerne have nogen at snakke med og rende rundt med på seminariet.
Får i os en side frem som siger at siden er usikker når i er igang med at lukke ind? Hva vælger i at gøre? Sisse
jeg. Sådan har det været hele dagen hos mig. Rigtig træls.
Jeg har ikke noget problem men jeg synes til gengæld at FB chatten altid er så dum.
hvis i får e-mails fra facebook, om kommentar osv, Kan i logge ind på den måde :s Mærkeligt, Sisse
ikke her.