Læste lige med i en anden diskution om æg.. og jeg kunne se at den drejede lidt en anden vej, så jeg tænkte at man kunne oprette en ny. Jeg synes egentlig at det er mærkeligt at det er tilladt at have høns siddende som burhøns. Der er ellers meget fokus på velfærd, ja... se bare i hesteverdenen. Hvorfor skal hønsene have så dårlige vilkår? Hvad synes du? Køber du buræg, økologiske æg eller.. og hvorfor?
Hej, Først og fremmest vil jeg sige, at det er HELT NATURLIGT for dig at føle som du gør. Altså, at du gerne vil have nogle ting, der kun er DINE, og at det er anstrengende, at din søster "aber efter". Også, at du er skuffet over ikke at komme på efterskole ligesom dine søskende. Og tro mig - selv om man har haft en helt "normal" storesøster (hvem er nogensinde normal?), så kan man blive MEGET træt af hende, og det er OGSÅ helt naturligt.... Ligeså hvis man har små søskende, så er de bare nogen gange vildt irriterende..... Desuden er det absolut også helt normalt at kunne føle sig udenfor socialt med klassekammerater (og navnlig når man er lidt senere udviklet end dem). Sådan har jeg selv haft det, men efter nogle år blev jeg meget mere social og har siden haft en stor omgangskreds og nære, trofaste veninder. Det er bare en fase. Her kan miljøskift også nogle gange være en fordel. At skifte skole (f.eks. fra folkeskole til gymnasium) kan betyde en fantastisk chance for at udfolde sig på en helt ny måde (en ny start). Jeg havde nogle hårde år, hvor min mor blev meget syg, mine forældre havde knapt med penge og det hele var noget surt. Da jeg så samtidig manglede visse vigtige stoffer i bla. mit stofskifte, var jeg altid træt og ret sart, så det gjorde ikke tingene lettere, før jeg senere kom i den rette behandling. Siden indhentede jeg det tabte og fik en hæderlig studentereksamen ud af det. Så mange af os kender til det med hårde perioder i vores liv. "If it does not kill you, it makes you stronger" - passer meget godt... Det er noget møg, at du ikke lige har nogen, du synes du kan læsse af på, for det er til stor gavn! Har du mostre, tanter, andre kusiner, du har tillid til? Hvis du har, så brug dem! Hvis det kniber, så prøv at skrive dagbog. Eller du kan prøve at skrive digte. Bare det at sætte ord på papir (og som andre skriver, så er du rigtigt god til det) kan være med til at få frustrationer ud af systemet. Jeg er sikker på, at dine forældre er meget kede af ikke at kunne tilbyde dig det samme som dine søskende. Forældre ønsker jo sjældent at forskelsbehandle deres børn. Nu er der jo så lige din søster, der har særlige behov, og det vil sikkert være godt for dine forældre (og især din mor efter det hun har været igennem, har selv prøvet, det er dæleme hårdt) at hun kommer på efterskole - og det går så ud over dig. Det er rigtig surt for dig, men det kan du ikke ændre på, så du må forsøge at få det bedste ud af situationen - tænk på, at så får dine forældre tid og overskud til at interessere sig mere for dig! Du er selv inde på, at dine forældre har store forventninger til, at du holder niveauet i skolen. Det kan være frygteligt stressende. MEN lad være med at gå ned med flaget af den grund! Det er jo for DIG, at du går i skole. D.v.s. at de resultater du får og de ting du lærer, er det du kan udvikle dig videre på, uanset hvilken retning du vælger at uddanne dig i. Så lad være med at prøve at leve op til krav, du ikke kender præcist, og sæt så dine egne mål! Hav det godt og pas på dig selv! MVH Jette
Selv tak  Jeg synes det lyder rigtig fornuftigt at du vil forsøge at snakke med dine forældre om det. Nu har jeg ikke selv børn men jeg ved fra mange jeg kenders synspunkt at deres børn er det vigtigste for dem i verden. Som Smukke tarzan har skrevet: Selv om din mor lige nu har det svært, så vil hun ikke blive vred, hun vil ønske at lytte til dig, forstå din følelser og hjælpe dig alt det hun kan. Faktisk vil hun være langt mere ked af at du ikke betror dig til hende, og af misforstået hensyn ikke lader hende hjælpe dig. Som jeg har skrevet tidligere så har du en rigtig velformuleret tekst i denne dabat som jeg ville printe ud hvis jeg var dig og give til dine forældre. Netop fordi det er svært at snakke óm det, for når man står der ved man ikke hvor man skal starte og slutte og så kan der hurtigt komme misforståelser.  Held og lykke med det og selvfølgelig er du ikke alene, der er mange mennesker der gerne vil hjælpe og sikkert også dine forældre, men det er svært at vide man skal hjælpe nogle gange hvis man ikke rækker en hånd ud og beder om den. Vær ikke bange jeg er sikker på at du vil have det meget bedre og føle dig lettet når du har snakket med dine forældre. Lad os vide herinde hvordan det går dig  hilsen Sabrina
Hej Astrid. Jeg syntes det lyder som om at du trænger til at komme lidt hjemme fra. Har i prøvet at snakke med kommunen, de kan gå ind og hjælpe økonomisk med efterskole i specille tilfælde, og det er det jo at leve sammen med fysisk/psykisk udviklingshæmmede. Hvis de kan betale det meste er det måske ikke dyrer at have dig på efterskole end at havd dig på kost hjemme. Jeg håber i finder ud af noget. Mvh Suzi
Puha, ved slet ikke hvad jeg skal sige til alt det der, håber du har fået gode svar nok fra de andre.   Mht. efterskole, har i overvejet at snakke med kommunen om hjælp til at betale? Jeg har selv taget 8. kl på efterskole dette år, hvor kommunen betalte mit ophold, udover opstaldning af min hest derhenne, det var det eneste min far skulle betale. Prøv at snakke med kommunen sammen med dine forældre, i kan være heldige at få hjælp til at betale det. 
skriver, så er du utrolig velformuleret, virker til at have stor selvindsigt og forståelse for din og din families situation. Og det er dælme helt i orden, at "sige højt", at du ind imellem er dødtræt af din søster og alle hendes behov der kræver særhensyn. Og det er helt i orden, at føle at hun får nogle ting/tilbud, som der fratages dig FORDI hun har et særligt behov. Og jeg læser dit indlæg sådan, at du 100% har forståelse for det, men at du bare er så død hamrende træt af det nogen gange. Og det må du godt være - Tror at det vil være de færreste "lille-søstre" (Og søskende generelt) der ikke ville være det. Mht. efterskole, så kan jeg godt se, at det stinker at i ikke begge kan komme afsted, og jeg kan også godt forstå at du endnu engang føler dig tilsidesat. Men som du selv skriver, så har du fået forklaret og forstået hvorfor - Det gør det jo bare ikke mindre trælst. Hvis dine forældre ikke har råd til at sende jer begge afsted, så har de ikke råd og så er det jo sådan det er. Så jeg ser faktisk ikke problemet som værende det, at din søster skal på efterskole, og ikke du. Problemet, som jeg ser det, er alt det du går og tumler med. At du føler dig gjort til "den store", at du altid skal tage hensyn og vise forståelse. Og det er det dine forældre skal vide. Man kan sige, at fordelen ved at din søster kommer på efterskole kan være, at du, når hun ikke er hjemme, har dine forældre for dig selv, og at du så faktisk har mulighed for at være den "lille" og blive forkælet med ekstra meget opmærksomhed og kærlighed.
Jeg har ikke meget andet at byde på end hvad de andre siger: Du er velformuleret, har en moden tankegang og så er det SÅ flot du står frem og beder om hjælp! Stor respekt herfra og en kæmpe krammer, til en sej pige  Sender dig masser af skulderklap og styrke til at stå frem 
du er en velformuleret og moden pige for din alder, det er flot du står frem med de ting der går dig på i stedet for at bure dig inde. jeg har selv haft en mor jeg følte jeg skulle passe på, og det gjorte jeg, jeg talte ikke med mine forældre om hvad der gik mig på da jeg var din alder, men det fik jeg gjort da jeg over 25 år, nogle år for sent, men der var der jo ikke noget de kunne gøre for at det blev bedere. mit råd til dig er at prøv at få snakket med din mor om de ting der går dig på, hun vil ikke blive sur over det, hun vil lytte til dig, alle forældre vil gerne være der for deres børn, det lærte jeg dengang. med hensyn til efterskole kan du måske foreslå dine forældre at de søgte om det hos kommunen, så du kunne komme afsted, jeg var på efterskole, og det var kommunen der betalte det, jeg ved ikke om de kun giver tilskyd til det nu, men det er da et forsøg værd. men op med humøret, prøv at få snakket med dine forældre om det.