Hej ænder. Lige et hurtigt spørgsmål. Jeg er pt ansat for et år på sygehuset, og min ansættelse stopper ved udgangen af august. Mit spørgsmål går på, om jeg skal skrive slutdato i mit CV, eller lade den stå åben når nu dagen ikke har været her endnu? Normalt står der jo ikke slutdato på det job man er igang med. Forstår I?
Ja jeg forstår. Nej jeg ville ikke skrive slutdato på CV'et, da du jo stadigvæk er ansat på sygehuset. Du kan evt. skrive midlertidig ansættelse/vikariat, hvis du synes.
Jeg ville skrive i min ansøgning at jeg pt var i et vikariet eller hvad det nu er med afslutning ved udgangen af august. Det er både i forhold til, så ved de du kan starte hurtigt, især når vi kommer hen i august, så kan du jo ikke når at sige op hvis det var en fast stilling og så skulle de jo vente på dig ind til 1. oktober tror de. Til de jobs jeg har søgt den sidste tid og ansøgninger jeg har sendt er det blevet spurgt ind til om jeg havde et job, hvis ikke jeg fik det her job, og det havde jeg jo. Derfor er jeg måske også blevet valgt fra. Mange virksomheder overvejer helt sikkert at de måske hellere vil hjælpe en som ikke har job allerede end end som faktisk har et job allerede.
Du kan bruge udtrykket 'forventes afsluttes med udgangen af august' el.lign.
Sjovt spørgsmål.   . Når jeg tænker over det så har jeg vist aldrig været alene hjemme en eneste nat. Boede i en stor by og havde familie tæt på. Tror vi var omkring 10 da vi var alene hjemme en aften. Husker vi spillede boldt i stuen, bevæbnet med hver en stor kniv ...   (det var jo en stor og 'farlig' by...   ) Tilgengæld så var jeg så "hærdet", at jeg flyttede hjemmefra da jeg var 15...   . Til oplysning så flyttede jeg på landbrugsskole og derfra til job hos familie. Det første et   -skod sted, men det næste mere som "medarbejdende" datter. 
Jeg har vel været omkring 12 da jeg var alene i en hel weekend for første gang, men nu var jeg vist også et så ansvarsfuldt og fornuftigt barn, at jeg var(/er) på grænsen til at være kedelig  Da jeg var 14 rejste mine forældre til England og var i omkring 5 dage, hvor jeg så også var alene. Det var dog med god kontakt til min veninde og hendes familie, der boede 1-1.5 km. væk.
jeg var 12, jeg så en gyserfilm og hylede resten af natten.. resten af weekenden gik ok 
... 13-14 år da jeg fik lov at være alene hjemme i weekenden. Da jeg var 15 fik jeg lov at tage hjem fra ferie før tid (sejlerferie - jeg blev SÅ søsyg og ville hellere være hjemme så jeg kunne ride). Der var jeg alene en ugestid. Da jeg var 16 var jeg alene hjemme en måned da mine forældre tog ud og sejle. Dog altid med en nabo som "bagvagt" som jeg kunne gå til hvis jeg havde problemer og som havde lov at sige noget til mig hvis jeg lavede ulykker. Og med klausul om ikke at holde nogen fester (det kan jo hurtigt blive til noget man ikke kan overskue, i den alder) Jeg NØD at have huset for mig selv, og har aldrig været ked af at være alene. Eneste gang hvor jeg fik brug for naboen var en dag jeg havde været oppe og slås med en vandmelon og en meget skarp kniv og havde skåret mig i hånden. Der var jeg i tvivl om jeg burde på skadestuen, så der gik jeg over til Ellen - hun var sygeplejerske, og kunne se på det og vurderede at det ikke skulle sys. Så lidt førstehjælp og så kunne jeg gå hjem og tørre blodet op   .
Hejsa Allesammen  Skæg læsning......, her har jeg gået og prædket ørne fulde på min datter, at der kan ske dit, og der kan ske dat osv osv.... Og det er slev om, begge mine piger er fuldt ud ansvarlige og fornuftige unge mennekser......., og alligevel har jeg svært ved det der, med at give slip..... Måske det bare er et spørgsmål om, at træde ud over kanten, og lad dem vise, om de godt kan eller ej......  Puha...., det kræver nu alligevel, at man som forældre har nærver af stål....