Frisko 
Helt klart Frisko!
Jeg er mest til Nestlé, men det er fordi jeg er helt vild med deres Cocio is... Mmmm den er mums.. Gid jeg arbejdede på Hjem-Is fabrikken igen, der lavede vi nemlig cocio is, og der kunne man bare tage alle dem man kunne spise..
...I har jo allesammen glemt DIPLOM is...de er altså i en klasse for sig.... Mvh  Winnie
- dem der laver Kæmpelæsken!
og hvis der skal være en favorit is, så er det helt klart DAIM.. Ellers har jeg det Tine Sommer..
Helt klart Frisko... 
Frisko!
overskrift Mvh Mia
Hjem-is er nu heller ikke at forglemme 
Kung Fu black, mener da det er Frisko der laver den
Og kæmpelæske samt super-wofler er favoritterne 
Er klart den bedste is, men da de jo ikke er til butikker, så er jeg klart med på Frisko-vognen..
Jeg eeelsker Sandersvig. Vi var fastlæggere på Buen i et par sæsoner   Men hov - så tjekker man hjemmesiden ud og ser at den elskede pool har fået tag på. Det var ellers så skønt at bade i regnvejr! Så vidt jeg husker var jeres is rigtig gode dengang, så bare fortsæt med det gode arbejde 
Ja Jeg er også barn af narkomaner, min far døde af en OD, da Jeg var 3 år, PÅ det tidspunkt var min mor gravid med min søster.Efter min søster kom til verden blev vi fjernet af kommunen, og kom på observationshjem. Vi var der kun kort tid, da vi blev hentet af min mormor og morfar, der kom vi så i pleje. Hele min barndom har Jeg kun oplevet svigt fra min mors side, og har den dag i dag besluttet, at Jeg ikke vil have så meget kontakt til hende, da Jeg ikke kan blive ved med at tilgive hendes svigt. Jeg tror ikke man kan holde ud, at have en fornuftig kontakt til misbrugere, fordi det altid vil være stofferne, som kommer i første række. Til slut, vil Jeg bare sige til alle dem, som er børn af misbrugere, og selv har klaret sig godt og uden misbrug. Hold da op hvor er det flot klaret, Jeg ved hvad I har gået igennem, og det fortjener sgu et skulderklap, giver også lige mig selv et  Jeg har gennemgået en masse samtaleterapi, igennem tiden, og det har hjulpet mig til at være den skønne person Jeg er i dag   Katja
Jeg har ingen kontakt til ham længere, hvilket er mit valg, efter at jeg har fået børn.... Jeg husker ikke vildt meget fra ham, men husker da at mine halvbrødre og jeg stod for alt det huslige hjemme hos min far og hans kone når jeg var på besøg... der i huset fik man ikke lov til at være barn.... Jeg husker også tydligt den kamp min mor havde med at holde mig væk fra min far, hun kæmpede den ene sag efter den anden i retten, og han fik mig aldrig helt (tak mor), husker tydligt en episode fra jeg var 7 at jeg blev spurgt af 2 damer fra retten om jeg kunne tænke mig at se min far igen.... lille mig sagde selvfølge ja for jeg troede da at de mente at jeg aldrig mere i hele mit liv ville se min far.... så han fik igen ret til at se mig hveranden weekend.... Min far måtte ikke tage os med til hans hjemland (norge), men alligevel kom jeg tit hjem i ferierne og fortalte min mor at vi havde været oppe og besøge bedstemor... Jeg har læst samtlige papier og breve min mor har på min far, og det er ikke pæne ting der står deri... vil ikke udybe dem her, da det ikke kommer andre ved, men kan da fortælle at han for det 1 lod hans venner tage mig mens han tog på druk og min mor var på arbejde.... han truede med at skære i mig da jeg var 5 mdr. og han har holdt mig ud fra altanen fra 2 sal da jeg var spæd også..... da jeg var 17 kort før min 18 års fødselsdag lod jeg mig adoptere af min stedfar, selvom han og min mor stod i skilsmisse, og det blev godkendt, min helbror blev også adopteret der.... Den eneste grund til at min far nogensinde har ville have mig er for at få børnepengene, han har aldrig vist interesse i min bror... Det er hårdt at have et familiemedlem som er narkoman, virkelig hårdt, min bror har også været ude i misbruget, men er ude af det den dag i dag... Jeg indrømmer sågar også at jeg har leget med det, har været weekendnarkoman, men har ikke rørt stoffer siden jeg flyttede fra min hjemby for 6-7 år siden, og det er jeg meget glad for... Jeg kommer heller aldrig til det igen, for mine børn skal ikke udsættes for noget lignende det jeg har været igennem, for jeg var en del igennem selvom jeg ikke boede hos ham, så har vi jo levet i frygt hele livet, levet i skjul, var bange for at han skulle finde os....
altså min far var en virkelig hardcore narkoman, i mange år ca i hele min barndom. var han væk eller ikke sig selv. Min mor gik fra ham lige præcis pga hans stof problem, da jeg var 10 og min lillebror 6. men vi besøgte ham ca 1 gang om måneden. Optil flere gange "forsvandt" han bare fra mit og min lillebrors liv. så vi var næsten sikre på at han var død. Jeg har flere gange oplevet da jeg var yngre at han lovede mig en pony og alt muligt til min fødselsdag og til jul. men de fleste gange kom han hverken eller ringede og sagde tillykke. I hele mit liv har jeg kun fået to gaver af ham, som jeg efterfølgene har vogtet med mit liv. Da jeg blev ældre og startede på landbrugsskole "forsvandt" min far igen, og jeg hørte ikke fra ham i 1 1/2 år. Før jeg eb dag blev ringet op af en socail arbejder, der sagde at min far havde fået en hash depretion, og han havde været på komunen, som havde henvist ham til en afvænningshjem, som han nu boede på, og han ville gerne fortælle mig nogle ting. Men det var iorden hvis jeg ikke ville snakke med ham endnu. Jeg sagde klart ja. Det endte med at min far og jeg snakkede sammen o 2 timer hvor vi begge vrælede hele tiden igennem. han ringede for at sige undskyld for alt det han havde budt mig og min lillebror igennem vores barndom. Jeg ved at jeg aldrig får den mistet barndom med min far tilbage, men jeg ved at han nu er stoffri og selvom han bor helt over i jylland er han nu nærværende nu og i min fremtid. Jeg ved heller ikke om jeg har tilgivet ham, men jeg har da indset at han har forandret sig og og vi i fremtiden kan være en "familie".
Wauw! Jeg ved ikke rigtig hvad jeg skal sige, andet end at jeg har dyb dyb respekt for alle jer der har klaret sådan en barndom! Hvor er det dog tragisk at børn skal oplevet de svigt I beskriver! Jeg har lyst til at tude! Anna, at dine forældre truer med selvmord viser hvor egoistiske de er! De er godt klar over de er elendige forældre, og ved at true med selvmord, kan de tvinge dig til at "blive". Min mor truede selv flere gange med selvmord da jeg var teenager. Dengang slog det mig helt ud, og jeg var så frygtelig bange for at hun skulle gøre det. Nu kan jeg så se at det var et nødråb hun kom med. Hun nægtede/nægter dog at modtage hjælp, men brugte/bruger os som boksebold/skydeskive osv. for at komme af med al det dårlige inde i hende hoved. Hun får det bedre af at gøre os kede af det! Jeg har så ikke længere kontakt til hende. Det er så ærgerligt at den person der burde være en kærlig og tryg forældre, bliver lige det modsatte. Så jeg besluttede at jeg ikke kunne holde til mere. Jeg er ked af at jeg har mistet en mor, men jeg er ikke ked af at have mistet hende. Hvis du forstår. Jeg husker de gode tider med hende, som tider med den "rigtige" mor der så bare desværre ikke er mere, og alle de dårlige ting med en hadefuld kælling jeg ikke gider se. Og skulle hun en dag gøre alvor af sine trusler - ja så har jeg forlængst grædt de tårer jeg skal, og håber så blot at hun så har fået fred! Det gør det lettere! Bare husk - det er IKKE dit ansvar hvordan dine forældre lever og ender deres liv!!! Varme tanker Anne
Anna ♥Vanilla Ice♥: Det med at miste sine forældre eller droppe kontakten med dem er rigtig svært. Det værste for mit vedkommende er at jeg ikke ved om de er levende eller døde. Hvis de er døde føler jeg ligesom jeg kan få ro i mit sind og komme videre hvis du forstår. Jeg regner som sagt ikke med at få noget af vide når den dag kommer så det kan ikke engang berolige mig. Jeg lod mærke til at jeg længere oppe havde skrevet om min far i datid, som om han ikke eksisterede mere og blev lidt overrasket da det slet ikke var bevist. Mht at din far rent faktisk har gjort brug af truslerne om selvmord kan jeg desværre ikke hjælpe da jeg ikke ved hvordan du bør gribe det an. Du har ret i at det er ufatteligt svært at få folk indlagt i dagens danmark. Hvis du har brug for at snakke er du velkommen til at skrive en pb til mig
Jeg udtaler dem som "Djódpurs" /Lene
.....   .... var også mit bedste bud i denne tråd, der kom på museum >>>>  Mvh. Lisbeth
Er bukserne. Jvf tråden som Listbeth refererer til ovenfor. En jodphurs-støvle er en kort ridestøvle.  Men læs tråden- og bliv klogere- og i bedre humør.   Læs også mit herostratisk berømte digt!  I det hele taget er den tråd bare, det mest informative på HN i årevis. Om sprog vel at mærke.
Mit er helt igennem forkert, men bliver udtalt Jordhupser 
Hernede siger vi jord-pur. Hehe, simpelthen fordi vi ikke ved hvordan det skal siges, så kan man lige så godt lave noget sjov..
Djåtpøørse , det er da lige ud af landevejen 
... at jeg da SKAL have mig en lille gård på et tidspunkt. Men det må vente til økonomien er til det. Og NÅR det er, ved jeg da lige hvordan grøntsagshaven skal se ud - og der skal være plads til heste. Men jeg tror nu at jeg vil foretrække at købe kød hos andre der har dyrene gående. At have BÅDE heste, grønthave nok til at være næsten selvforsynende - og flere dyr, vil være for meget arbejde for en person. Man skal jo ikke tage så meget på sig at det ikke længere er sjovt! Og jeg tror ikke at jeg kan spise en hel gris eller hel kalv selv - så hellere købe en del af en - fra et sted hvor jeg ved de har haft det godt. Men du har ret i at det er rart at kunne se dyrene og lære dem at kende - det giver en respekt som man ikke har for den annonyme pakke hakkekød man køber i Bilka.
også Gerda med naboen. Og har haft delt ansvar for hende i oppvæksten  En sånn en er rætt og slætt for meget kød til to personer!! Ellers så hender det også at jeg køber fra sånne som har samme indstilling som meg selv til dyrene. dessværre er der ikke for mange av dem. Kyllinge er til eksempel vanskelig å få tag i annet end masseproduseret.
Vi havde også lykkelige slagtesvin på en stor mark sommeren over. Vi sad gerne på en spand ude hos dem og kløede dem, der gad dét (resten lagde sig til at sove op af os). Min mand legede jævnligt med dem (gæt, hvem der var til grin på hele øen!), han gravede mudderhul til dem og sørgede for at der altid var frisk smat (!) og de fik al deres yndlingsmad hver dag - byg, wrappet lucerne UHMMM, græs og halm. De havde et stort hus med masser af halm og ligge i, når det regnede (så gik dem nemlig IKKE ud!). Til gengæld savnede jeg dem altså HELT VILDT, da hele flokken blev slagtet i december   . Men UHADA hvor smager krebinetterne og flæskestegene godt! TIL GENGÆLD har vi i år bestilt 5 grisesøer, som skal levere små øko-grislinger hér i marts måned. Så får jeg MASSER af grislinger at kæle med og forkæle. Juhu!   Grise er bare de sødeste (og mest renlige!) dyr, der findes. Hilsen Gitte
Uhm vi ville også gerne ha' en gris eller ko gående til slagt. - Vi bor 3 generationer på samme vej, fordelt på 2 huse og en gård, og vi kunne nemt dele både en gris og en ko. Men pga. min onkels arbejde må vi ikke ha' grise, og han vil ikke ha' køer gående (Han vil ikke indrømme at han er småræd for dem  ) Så vi har kun fårene, - og der er altså intet bedre end hjemmeavlet lammekølle! - Ironisk nok bliver vædderlammene næsten altid døbt noget med Lammekølle, Spegepølse, Lammesteg m.v.  Tror også man får en sundere indstilling til ens mad og dyrehold. Jeg har kun oplevet éet lam jeg ikke ville sætte tænderne i, - men ham havde jeg også flasket op og trænet som en lille hund. Onklen havde lovet han ikke skulle slagtes, - men hvad blev han!  Så god fornøjelse med grissebassen, både i live og på bordet  - Herlig måde at ha' slagtedyr på!
det blir da spænnende! Vi skal nog også på et tidspunkt ha en so med unger. Synes ikke din man skal ta seg av at de ler ad ham. Det gør de bare fordi de ikke ved bedre! Og grise er fantastisk renlige. Gerda rer alltid sin seng selv inden hun lægger seg. Og det blir gjort med maner! Hun rydder også selv bort våd halm, og lægger den i hjørnet hvor hun har toilet. Så vi bare kan fjærne den. Skulle ønske hestene gjorde det samme. 
lam, som vi kallede "smalahovud" (Norsk specialitet lavet på fårehode). Men det syntes naboen og hennes plejebørn var bestialsk, så han blev omdøbt "Lambi". Sarte sjæle.....
iiiiih hvor ville jeg altså også gerne have min mad gående frit omkring i baghaven øv altså Nå men jeg må nøjes med at anlægge en køkkenhave og så ellers drømme for resten Måske en dag jeg finder en rar bonde der opdrætter noget glad kød jeg kan (og vil) købe
Vores "fryser fyld" går også rundt og har en luksus tilværelse indtil de skal i frostposer. Dog har jeg dem ikke hjemme, men hos venner af huset og de er leveringsdygtige i både høns, ænder, gæs, gris og ko - og en sjældent gang hest ..det får vi dog ikke noget af! Vi er ofte nede at klappe grisene og kæler og leger med grislingerne når der er kommet nye kuld, og jeg syntes faktisk det er sjovt at følge dem op gennem deres tilvoksning. Bøffen hed vores sidste ko, den ankom som kalv til huset og var noget så kæle og sød, og jeg må indrømme at jeg stadigt kigger efter den når vi er dernede ... selvom jeg godt ved at der ligger en steg i fryseren der stammer fra den  June