Hej ville hører hvad i gør, jeg har denne her skønne datter på 3½ måned, som konstant kræver, at jeg aktivere hende, når hun er vågen. Hun er kommet ind i en periode, hvor det at ligge på et lege tæppe, eller på en dyne ved siden af mig med ting hun kan tage fat i, røre og kigge på ikke er nok. Hun kan blive noget så sur og hidsig, hvis vi ikke lege trille leg( vende fra ryg om på mave og tilbage igen),op og side ved at jeg støtter hendes ryg og nakke, mens jeg hjælper hende med at trække sig op, cykle med benene, samtidig vil hun også meget gerne op og stå og ned og sidde hele tiden. Hvad gør i, synes det opslidende( især fordi jeg er alene med hende og min store datter på 7), da hun samtidig mener, hun kun skal sove 3 timer imellem kl 6 morgen og 7 aften( det hjælper ikke noget, at putte hun vågner inden for 20 min efter hun er puttet.)Så det ville da være rart, hvis hun bare 15 til 30 min om dagen gad, at ligge på et legetæppe. hilsen helen
kikker lige med her, har en på præcis samme alder med præcis de samme problemer (han sover så heldigvis lidt mere) men syndes også det er ved at være besværligt at aktivere ...så følger lige med hvis nogen har nogen gode råd 
Sådan en periode har Lærke også haft. Nu er hun blevet 6,5 måned og kan sidde selv så det er lidt nemmere nu  e Jeg købte en pose med de der plastic bolde, allesammen ned i hendes badekar, og så hende ned. Hun ELSKER det og de støttede hende fint i ryggen da hun ikke selv ku sidde op, så hun kunne halvt sidde/ halvt ligge. Ellers går dagen med tumle lege, gåture, spise, bad og så vil hun gerne en gang i mellem lege lidt selv på legetæppet 
Der står over dem og så skift legetøjet dagligt. Og meget erne et spejl.
Her hos os blev løsningen at vente på at hun blev ældre   Det lykkedes os aldrig at gøre hende interesseret i bolde, spejle, pegebøger, skyer eller blade over hovedet, rangler etc.
Mit forslag er godt nok er det ikke helt aktivering, men baby kan være med og få masser af indtryk samtidigt med at man har hænderne fri. min datter er ganske vist 8½ mdr lige nu, men helt fra da hun var helt spæd har jeg haft stor glæde af at putte hende på ryggen elelr maven el hoften, i min manduca bære sele       ( som er ergonomisk og støtter sindsygt godt- så baby må sidde i dem lige så længe de har lyst) så var hun tæt på mig og jeg kunne have   og gøre lidt rent. og nu hvor hun er blevet ældre sidder hun og følger med og nyder det rigtigt meget at have overblik. som regel gider hun sidde der nok til at jeg lige kan få taget opvasken el lige få svinget støvsugeren. nogle gange putter jeg hende ned i den når vi skal ned og handle, der er 400m ned til butikken, det elsker hun for der er jo så meget at kigge på   biler, træer fugle osv 
Det lyder lidt som om, at det du har brug for er nogle små stationer, hvor din lille pige vil kunne hygge sig, uden du lige er der hele tiden. Med min store dreng (nu 20mdr) og min lille datter (2mdr) havde/har jeg sådanne stationer. Et legetæppe med buer, hvor der ofte byttes rundt på tingene, både dem der hænger og dem der ligger på tæppet. En vugge med hjul, jeg kan trække med rundt. Der hænger en lille spilledåse på, som hun kan daske til og lytte til. En skråstol, jeg kan stille på køkkenbordet, når jeg arbejder der. Så kan vi jo snakke lidt mens der laves mad. Den tager jeg også med ud på badeværelset, når jeg skal i bad. Så kan hun jo kigge lidt på den tykke mor under bruseren   Hun må bare ikke sidde der for længe, det er ikke så sundt for hofter og bækken. Endelig har vi en tummelumsk ( en rød kegle ) der er med til at stimulere balancecentret i øret, når hun drejes rundt og vugges. Den har jeg også haft med ude i haven, hvor jeg puttede barnevognens myggenet over, så hun kunne nyde vinden og bladenes puslen uden at blive ædt af diverse insekter og andre dyr, mens jeg rendte rundt og luede ukrudt. Jeg har også planer om snart at anskaffe os en sansegynge.
Hvornår er det passende at børnene begynder at sove uden tremmer på sengen? Karla bliver lige straks 2 år, og vi har snakket om, at hun nok snart er klar til at vi piller tremmerne af - men hvad er jeres erfaring? Hun klatre ikke over, eller forsøger derpå. Men, vi synes jo det kunne være smart, hvis hun lærte at sove uden tremmer, inden lillesøster kommer til verden.
Nichole har lige fået en juniorseng i en alder af 2 år og 9 mdr. Hun har aldrig haft et problem med at blive puttet bag tremmer, og derfor har vi ikke set nogen grund til at skifte sengen ud før nu. Faktisk den eneste grund til at hun fik en ny seng nu, er fordi jeg er gravid med bækkenproblemer, hvilket betød at jeg havde svært ved at løfte hende op i sengen  Men gør et forsøg hvis i syntes hun er "klar"
de to første var 1år men oliver er en drillepind så der ventede vi til han var 1½.. han kan dog stadig finde på at rende ind i stuen en del gange hvis han har sovet for længe i vuggestuen..
Mikkeline fik tremmerne af da hun var halvandet, der havde hun kravlet over dem et par gange .. I starten blev hun pænt i sengen da tremmerne kom af, så havde hun lige nogle uger hvor hun stod ud (men hun kan ikke åbne døren til værelset) og nu bliver hun pænt hvor hun er når hun bliver puttet.. Vågner hun så om natten, så kommer hun bare ind til mig og kravler op i sengen og sover videre.. Vi har døren lukket indtil den sidste går i seng, så åbner vi så hun kan komme ind i løbet af natten..   ..
knap 14 måneder og vi har snakket om det, fordi han kan godt selv komme ned fra sengen. Venter nok nogle måneder endnu og så tager vi siden af, så kan han selv komme ind om natten hvis han har brug for det.
endnu - sønnen er 2 1/2 år. Han er ik kravlet ud endnu (ligger i weekend seng, måske derfor). Men han ligger sig ikke frivilligt til at sove!! Han prøver sindssygt af i den retning fortsat, om nu man ik kan få sin vilje, på trods af samme ritual hver aften.
den der tumulumsk hvor køber man den henne, har små stationer, har legetæppe, en skråstol med legeting på, en stol ude i køkkenet, og et tæppe på sofaen, men det er bare ikke altid nok. hilsen helen
Du kan finde en her 
Min dreng på knap 4 månder skifter mellem 4 legestationer. Kravlegården har et stort aktivitetscenter med lyde og ting at trække i. På gulvet i stuen ligger der en gummimåtte (dem i farver, som man selv samler). Der er spejle og andet legetøj, og der ligger han altid på maven. Så har jeg en skråstol med indbygget massage og musik. Og så højstolen, som er slået ned til et bord og stol. Der kan han godt lide at sidde, når vi f.eks. spiser   Ellers slæber jeg ham med rundt. Han sidder også gerne op i barnevognen og følger med, når der bliver slået græs.
1. Slyngen er guld værd. 2. Et spejl, men det skal være det rigtige. Det eneste der duer her er et firkantet som ikke forvrænger ansigtet - mon det er Lamace 3. På ryggen i haven under et træ - det er spændende at se bladene bevæge sig. Min mand har "forbudt" mig at bruge diverse hjælpemidler såsom skråstol, da han mener, at det er skadeligt. Efter at have gennemtrawlet nettet og talt med diverse sundhedsplejersker, er jeg tilbøjelig til at give ham ret, men det er da rart med sådan en stol og jeg ville sikkert have en, hvis jeg var alene mor 
Glemte lige vasketøjet. Det er et hit at kigge på, at jeg ligger vasketøj sammen hvis man samtidig får lidt forskelligt tøj at mærke på - især hvis stoffet føles forskelligt. Jeg kan godt forstå det er svært, jeg har lige selv bestilt en masse bøger på biblioteket for iderig, er jeg ikke ligefrem. Min søn sover heller ikke ret meget om dagen. Tilgengæld sover han rigtig godt om natten, men det er nærmest umuligt at nå noget som helst. Hvis jeg har været i bad og fået ryddet op er det en god dag 
Her hjalp det faktisk på modviljen til at putte - at tremmerne kom af så hun selv kunne komme hvis der var noget .. Det tog lige et par aftener at lære hende at hun skulle blive i sengen, men det tog max en time over 2 eller 3 aftener, så var den der.. Før kunne vi godt komme til at sidde en time eller halvanden hos hende før hun ville overgive sig til søvn .. Hun er en meget selvstændig dame som vil selv - så om det virker på andre børn ved jeg ikke ... Men hos os var det altså positivt.. Nu kommer hun selv ind om natten hvis hun har brug for det..
Tusind tak for alle jeres brugbare svar, det bekræftiger mig blot i, at tremmerne snart skal af  Hun er nemlig ufattelig nem at putte om aftenen, så jeg håber og tror ikke, at det vil skabe problemer, og hun skal jo lære det før eller siden 
Er 2½ år og han skal have en racerbilseng her i sommerferien. Han kan selv komme op i sin tremmeseng, men faldt ud da han prøvede at hoppe ud. Så det gør han ikke mere. Men han er stor nok nu til at komme op i en juniorseng.
Jeg vil tildels give dig ret i, at hun jo sagtens kan blive liggende i tremmesengen, men nu er jeg efterhånden meget gravid med bækkenløsning, så det ville jo være fantastisk at skulle slippe for alle de løft 
Markus var 3 år, da tremmerne kom af. Han har så en seng, hvor man kan tage et par tremmer af, så han har selv kunne kravle ud i et års tid. Og det har han sandelig også benyttet sig af i ny og næ 
at tage dem af for ½ år siden. Der fandt datteren ud af man kunne kravle over. Men inden vi havde fundet sengehesten, ja så stoppede det igen, og hun ligger stadig bag tremmer i en alder af 2 år og 4 måneder. Men jeg har tænkt, at de snart skal af. -Det er bare et spørgsmål om overskud fra forældrene, til at tage konsekvensen, som klart bliver, at hun står op igen og leger videre.
Vi prøvede faktisk her i weekenden at tage tremmerne af, hvilket resulterede i, at Karla blev dybt ulykkelig og nærmest sræmt - så vi satte dem på igen, og venter lidt endnu!
Her var Astrid 3 år og 8 mdr, før hun kom ud af tremmesengen og over i en stor høj seng (70x200). Hun er en sprællebasse, så ville gerne vente så længe som muligt, og indtil hun var ovre perioden med middagslur i børnehaven..for ellers kunne hun snakke, synge, lege, læse... i ½-2 timer i sin tremmeseng hver aften..! Desuden er hun ret lille, så pladsmæssigt var der ingen problemer! Hun fik den nye seng i julegave, og har aldrig stået ud af den i forb med putning   . Enkelte gange har hun stået op om natten og kommet ind til os, men der har jeg puttet hende tilbage i sengen med det samme uden problemer. Andreas sover stadig i tremmeseng, faktisk stadig med sengeformindsker i.. Den vil han bare ikke af med!! Vi regner med han får stor seng enten når han er 3 år 3 mdr (julegave) eller 4 år (fødselsdag).
hej HN'er! ikke fordi jeg hører til her endnu, men jeg blev nysgerrig!  er der nogen der har født hjemme som førstegangsfødende? får man overhovedet lov til det? i skal vel have grunden til at jeg spørger... måske er der nogen der har læst et tidligere indlæg fra mig hvor jeg var drivende skruk... det er jeg stadig  men jeg kunne godt tænke mig at vide det fordi.. ja fordi jeg vil vide om man må  kom frisk med inputs... hvis man ikke må.. hvorfor så ikke? risikoer eller hvad?
Hej Ænder, Min datter er født 16 maj, hvornår kan vi forvente de første børnepenge tikker ind på kontoen? 
være sikker overhovedet.. Så tror jeg I får første gang i Juli..
Er jeg HELT sikker på at I får børnepenge første gang, den 20. juli 
du vil få her den 20 juli, Hvis du havde født EFTER den 1 juli , ville du først have fået den 20 Oktober.Yum
20 juli 20 okt 20 jan 20 april Det er nogle skønne datoer 
Tak for jeres opklarede svar  Så vil jeg glæde mig over at vi er så priviligeret og få den slags i danmark, og se frem til 20 juli - og til at se hvor meget det tigger ind på kontoen 
Der tikker 4.250 kr ind på disse dejlige datoer 
Hold da op Simone, det var da en fin "slat" 
mindskes når barnet blir 3 år - jeg huskeri k hvor meget, el hvornår det igen mindskes.
jeg havde sundhedsplejerske sidste gang for godt en uge siden til melissa, men der blev snakket mere om marcus end om melissa, da han har og altid har haft en stort temperament, han er en skøn dreng, men der er bare mange episoder, hvor vi ikke "forstår" ham, og hvor det virker som om han heller ikke selv forstår hvad der sker.. vi snakkede rigtigt meget om ham og den måde han er og reagerer på, og hun sagde så at ud fra hvad jeg kunne fortælle, så kunne det godt lyde til han har adhd, men hun er jo ikke prof, så det var selvfølgeligt ikke sikkert. da jeg et eller andet sted synes det vil være et nederlag, lidt pinligt, og en følelse af fiasko som forældre, hvis han fejler noget, valgte jeg nok at lade det gå ind af det ene øre og ud af det andet, men nu kan jeg alligevel ikke lade være at tænke om der måske er noget om snakken, så jeg vil meget gerne høre fra forældre hvis børn har ADHD, hvordan opdagede i det, hvad var symptomerne, hvordan behandler man det osv osv... jeg ved ikke om vi skal gå til lægen med ham, eller om det "bare" er noget med opdragelsen, jeg synes det er svært, fordi jeg kan jo godt se han på nogle områder ikke er som de andre børn, og jeg føler virkeligt jeg er verdens dårligste mor nogengange når han får nogle af sine flip feks midt i børnehaven, og jeg er helt magtesløs... jeg kan jo beskrive min søn, så kan det være nogen genkender noget, også gerne hvis nogen genkender det fra børn der ikke har ADHD.... Marcus: - han snakker hele tiden fra han står op til han går i seng, og ja helst til en halv time til en time efter også!! når ikke han snakker, så vrøvler han, munden står altså bare aldrig stille. - han er altid igang, og har altid været det, hopper rundt, løber rundt, fra det ene til det andet, selv når han ser film vil han helst hoppe rundt i sofaen, stå på hovedet, eller stå og vippe frem og tilbage ved bordet. - han virker næsten altid træt og pylret, har aldrig været god til at sove om dagen, og efter børnehave start var det helt slut, men han virker bare træt uden at ville slappe af. - han snakker meget højlydt, og har altid gjordt det. - hans temperament er helt utroligt, jeg har aldrig set et barn blive så gal som han kan blive, hvor han helt tydeligt slet ikke selv har kontrol over det, og vi kan ikke få ham til at falde ned. - han har ikke langt fra grin til gråd, og det er ikke bare pylren, han begynder ofte at græde over det mindste, det kan være han har spildt på sit tøj, måske snublede han, en anden tog en bil han legede med for en time siden osv osv. - han er en rar dreng, som ikke kunne finde på at gøre nogen noget, når han er "normal" kun når han er gal og ikke kan kontrolere det, han er meget omsorgsfuld, og glad for andre mennesker, i det hele taget en glad dreng. - han er en forsigtig dreng der ikke gør hvad som helst, og ikke bare hopper ud i nye ting, som om han ikke rigtigt tror på sig selv, og ikke føler sig sikker, han kan gå helt i panik hvis han ikke føler sig tryg. - han er en glad dreng, som tydeligt elsker livet, elsker sine omgivelser og de mennesker der er deri, men også en dreng der har svært ved sine følelser, og er ret usikker. - han er meget meget nem, når det hele går godt og efter en snor, dvs. når tingene er som de plejer, og bedst når han har han far og mor omkring sig. - han er rigtigt godt med og faktisk foran rent sprogligt, og har altid brugt lyttelapperne rigtigt godt, og hører alt + gentager det. - motorisk har han nok altid været et skridt bagude, dog ikke noget alarmerende. - han er ikke så god til at være social med andre børn, kun hvis de gør som han gerne vil, da det er som om han gerne vil have det er forudsigeligt, derfor har han også kun få venner i børnehaven, og de dage hvor de ikke er der, er rigtigt dårlige dage, det er tydeligt at mærke.. jeg kunne blive ved, heldigvis overskygger de gode sidder de dårlige, men der er bare flere punkter hvor vi synes han virker anderledes end de fleste andre drenge...
han blev 3 i april, og den sidste tid synes jeg energi niveauet er blevet endnu størrere, selvom det altid har været stort...
Kan du så få ringet til en fys der kan kigge på ham!! Jeg skal ikke kunne udtale mig om det er ADHD eller ikke, men han lyder bestemt til at kunne have godt af nogle simple øvelser, der kan give ham lidt ro i kroppen. Det er faktisk meget små ting, der kan gøres for at give ham ro. Med mindre det selvfølgelig er ADHD, så skal der nok mere intensiv træning til... Mht. at du føler det som et nederlag hvis det viser sig at være ADHD, så skal du slet ikke engang overveje at tænke de tanker. ADHD er en sygdom der gør at hjernen ikke producerer nogle stoffer af sig selv. Du kan hverken gøre fra eller til!! Men du kan lade ham undersøge så han kan komme i behandling, der kan give ham nogle redskaber til at klare de situationer, hvor hjernen ikke selv kan være med. Hvis det ikke er ADHD eller andre fysiske skavanker, så har vi her i kommunen det der kaldes for "familie stuen". Det er et sted hvor   familier kan komme hvis deres barn ikke trives. Det kan være i børnehaven, blandt venner, derhjemme eller andet. Her kommer hele familien "under behandling". Dvs at forældrene får nogle redskaber til hvordan de kan tackle de trælse situationer, der kan opstå, bl.a når barnet får et flip i børnehaven eller i supermarkedet eller bare når barnet ikke vil sidde ved bordet! Barnet derimod får hjælp til hvordan det bedre kan indgå i fællesskabet med de andre børn og får nogle redskaber til at klare sine følelser i de situationer, hvor det hele bare bliver for meget. Det er et super godt projekt og det er ALLE slags familier der kommer der. Både meget ressource stærke familier og dem, der har mindre midler til at klare hverdagen. Du kan evt. snakke med børnehaven eller SP om der findes lignende steder i nærheden af jer?? Jeg ved fra flere, at det har været super godt for både børn og voksne at følge sådan et forløb.
De 10.000,-, er det inkl overnatning/fly/mad og snold, eller hvad inkluderer det?
Hej GoldFish. Det skulle gerne indkludere transport og overnatning (ikke mad, snold og oplevelser)... Jeg synes ikke det er så svært at finde en rejse til de penge - synes bare ikke jeg har fundet noget passende :-/ Om det er en pakkerejse, eller købt hver for sig er ligegyldigt. :-) Katrine...
Jeg ville vente lidt og se om der ikke kom noget afbudsrejse. Der er jo et godt stykke tid til, så mon ikke der kunne dukke noget op? Jeg er da flere gange kommet sydpå for 2000-2500 kr. Mallorca og Tyrkiet kunne være gode bud, men der er selvfølgelig nok lidt mere turistet end du gerne vil have.
Her har vi været et par gange med vores to børn, og de taler stadig om det, at det er de bedste ferie vi har haft. Et lækkert, ordentlig hotel med ferielejl. Der er det hele man skal bruge, ligger få km fra Alanya centrum, ved stranden. Hyggeligt lokalområde med forretninger, restauranter m.m. Og rigtig god mad på hotellet. Vi har været der i maj/juni mdr og okt mdr, perfekt vejr uden at der var "steg hedt". I stedet for at tage på sightseen med rejsebureauet, lejede vi en taxa/chauffør en ½ dag, og så mange spændende ting.
Man kan altid føde hjemme,og der er ikke noget i vejen for man føder hjemme som 1.gangsfødende. Man har krav på at hospitalet sender en JM,også selv om man skulle blive anbefalet ikke at føde hjemme. I region sjælland er der en helt igennem fantastisk hjemmefødselsordning,og ved de er på vej frem i de jysk også.
... føde hjemme som førstegangs. Det eneste der kan tale imod er at en førstegangsfødsel ofte er længere og hårdere end de efterfølgende med dertil hørende risiko for komplikationer. Men hvis du er mest tryg hjemme hos dig selv - eksempelvis hvis du er hospitalsskræk, så er det da det helt rigtige at gøre.
Jeg fødte hjemme med min søn og har var vores første! Jeg kan KUN anbefale at føde hjemme! Jeg havde en drømmefødsel! Jeg valgte først at føde hjemme da jeg havde 3,5 mdr tilbage af min gravidtet. Jeg var nemlig ikke sikker på jeg turde som førstegangs. Men jeg undersøgte sagen GRUNDIGT! Og da jeg fandt ud af at risikoen for alle slags komplikationer var væsenligt mindre så tog jeg valget at føde hjemme! Hvorfor skulle jeg være på et hospital når det jeg var nervøs for var i større risiko for at ske? Det gav slet ingen mening i min verden! Når jeg lytter til alle de kvinder i min vennekreds som godt nok havde tænkt på en hjemmfødsel men ikke turde også fik en rædselsfuld hospitalsfødsel får jeg virkelig ondt inden i, rent fysisk! Hvis de dog bare havde fulgt deres hjerte og ikke havde lyttet til folks dumme tanker om hvad en hjemmefødsel er og ikke er så havde de højst sandsynlig ikke haft nogen komplikationer overhovedet eller også i meget mindre grad. For jo mange af de komplikationer vi ser ved fødsler er direkte afledning af at man er på et hospital. Desværre! Du kan læse på min blog omkring mine tanker om hjemmefødsel her: Og min fødselsberetning her: Og her er lidt statestik omkring hjemmefødsler, iøvrig en dejlig side. Det var under denne ordning jeg fødte. 2 private faste jordemødre som kom hjem til mig. Man får mindst 10 besøg og der er sat 1 time af hver eneste dag. Det er FANTASTISK! Og jeg synes det er meget bedre end at komme til jordemoder i jordemoderhuset, eller på sygehuset eller hvor man nu går til jordemoder i ens Region. For min oplevelse var at der ikke var tid og man kom højst sandsynlig heller ikke til at føde med den jordemoder man gik til kontrol hos.
Du MÅ gerne, men man bliver frarådt det. I hvert fald i min region.
De fleste læger vil fraråde en hjemmfødsel. Men de aner intet om emnet! Jeg vil faktisk mene at netop ved en førstegangsfødsel kan en hjemmefødsel gøre forløbet MEGET lettere! Og nedsætte risikoen for et langt og sejt forløb og dertil hørende komplikationer! Jeg havde veer i 12 timer, og de kom på fuld drøn fra start af, med 10-5 minutter imellem. Jeg var død træt til sidst. Men jeg pressede 15 minutter og blev syet 2 sting fordi min søn havde en hånd ved ansigtet. Men jeg klarede det meste selv. Jeg tog endda selv imod ham gennem vandet.   Navlesnoren fik lov at sidde til den var stoppet med at pulsere, hvilket er det sundeste for barnet da barnet får så meget blod med som overhovedet muligt. Samt ilt. Så længe navlesnoren pulsere får barnet faktisk ilt den vej igennem fra moderen. Så at den som på hospitalerne klippes med det samme er medvirkende til at børn bliver blå og har svært ved at trække vejret og må have ilt. Bare for at nævne en ting som er væsenligt anderledes fra hospitalsfødslerne. Hvis man har den mindste smule lyst, bare en lille smule lyst til at føde hjemme, så er det, det man skal gøre! Jeg kender desværre nogle stykker som ikke turde at føde hjemme da lægerne frarådte det. Men de fortryder idag de ikke lyttede til deres mavefornemmelse og fødte hjemme. Deres hospitalsfødsler var katastrofale. De var også førstegang fødende. Der er dog korrekt at der sker flere overflytninger til hospitalet blandet førstegangsfødende. Men det er meget sjældent pga komplikationer. Det er blot fordi den fødende alligevel ikke kan overskue fødslen hjemme eller ønsker smertestillende i form af epidural. Men blandt flergangsfødende er antallet af overflytning mindre. Jeg valgt dette da jeg har en veninde som er jordemoder og jeg har haft mange lange samtaler med mine 2 jordemødre.   Som har flere års erfaring med hjemmefødsler.
Jeg er ikke specielt inde i det, men det var nu min jordmoder der frarådte det. Min søster blev ligeledes frarådt det af sin jordemoder.
Jordemødre idag er desværre opdraget til at tænke i risicis ligesom lægerne. Der er dog ingen undersøgelser eller evidens for at det skulle være farligere for en førstegangsfødende at vælge hjemmefødsel fremfor hospital. Tvært imod. Jeg ved at lægerne f.eks på Roskilde sygehus helt fraråder hjemmefødsler og proklamere det som værende farligt.   Noget værre ævl! Og jeg ved at den jordemoder jeg fødte med også har givet overlægen en reprimande for at give sådanne uunderbyggede beskeder til patienterne. For det er en direkte løgn at det er farligt at føde hjemme. Det viser statestikkerne også.  Der findes ikke én type indgreb som udføres oftere ved hjemmefødsler vs. Hospital. Ikke én!
Jeg ville gerne have født hjemme, men som jeg vist også har skrevet herinde før, var jeg ved at miste under fødslen. Nu er jeg glad for at jeg var på sygehuset hvor de havde det rigtige udstyr, men jeg er godt klar over at mit tilfælde er ekstremt sjældent. Anyway jeg havde super godt personale omkring mig hele tiden.
Glemte lige at sige at jeg selvfølgelig også synes man skal føde hjemme hvis det er noget man har lyst til   Det må immervæk være en kæmpe oplevelse. Jeg ville ønske jeg turde næste gang, men det tror jeg simpelthen ikke - jeg er blevet ret traumatiseret desværre.
Hundiversitetet: Jeg kan godt forstå det må have været en frygtelig oplevelse! Og jeg kan godt forstå man bliver angst! Det man skal huske på er at mange af de komplikationer mange oplever hænger direkte sammen med den måde en hospitalsfødsel foregår på. For der er SÅ stor forskel på hvordan fødslen forløber alt efter om man er hjemmer eller på hospitalet. Mange bristninger, blødninger, dårlig apgar score, slappe børn, og børn som kommer skævt i bæknet eller ikke kommer rigtig ned osv ville man ikke have set hvis man havde født hjemme fordi hele forløbet omkring en hjemmefødsel er det mest naturlige for kvindekroppen. En ting er at man er afslappet i sit eget hjem. Men langt de fleste hospitalsfødsler foregår på ryggen og meget af tiden ligger man også ned på ryggen med veer. Jeg siger ikke at alle foregår sådan, men langt de fleste4 gør. Når man ligger på ryggen har man ikke tyngde kraften til hjælp så barnet har svært ved at komme ordenligt ned i bæknet. Noget andet og mere alvorligt er at man får lukket for en del af blodgennemstrømningen ved den store hovedpulsåre, Aorta. Det er derfor mange gravide i deres graviditet ikke kan holde ud at ligge på ryggen ret længe ad gangen og bliver stakåndede. Dertil så går det også ud over iltningen af barnetsblod, og forstil dig at man som fødende som ind imellem ikke får trukket vejret helt regelmæssigt, måske man endda hyperventilere en smule, samtidig ligger på ryggen i lang tid, 1. fordi jordemoderen ikke er opmærksom på at få en op i andre stillinger (Det er de ikke på hospitalerne, slet ikke så meget som ved hjemmfødsler) 2. fordi man skal ligge på ryggen og overvåges 3. Det er lettest for den pressede jordemoder at den fødende ligger på ryggen. Det betyder at barnets blod i længere tid ikke bliver iltet tilstrækkeligt. Det gør at barnet vil være blå og slapt når det endelig kommer ud. Højst sandsynlig har personalet kunne høre på barnets hjertelyd at der er noget galt. Hvilket jo ikke er så underligt!!!! Men man tænker ikke på at rejse den fødende op fra sit leje. Men begynder i stedet at ville have barnet hurtigt ud. Så man enden klipper, bruger kop. Det gør det endnu hårdere for barnet som i forvejen er presset. Det er et meget klassisk eksempel. Jeg ved godt det ikke sker for alle. Men det sker for mange og det er desværre meget almindelig praksis på hospitalerne at det forløber sådan. Og det værste er at man som jordemoder bliver undervist i at man blokere for denne hovedpulsåre når kvinden ligger på ryggen. Jeg har selv en bog om gynækologi og obstretik hvor dette står. Det er helt almindelig basis lære på studiet. Men jordemøderne er pressede i tid og antal. Der er skåret ned på personale mm. Samtidig har vi idag et behov for at overvåge alting til punkt og prikke. Og man guider ikke kvinder ved ordenlig fødselsforberedelse (Det er også sparet væk mange steder eller også er kvaliteten meget dårlig) til at være en aktiv part i sin egen fødsel. Man lærer ikke kvinde selv at mærke efter under sin fødsel. Man kan som kvinde sagtens selv under sin fødsel mærke med hvor langt barnet er nede og bedre presse derefter. Men eksemplet med den liggende fødende og de slappe, blå og livløse børn og hertil hørende komplikationer er blot et eksempel på at en hospitalsfødsel kan være direkte årsag til at barnet har det skidt når det kommer ud.
Det lader til at du har sat dig rigtig godt ind i tingene og det har jeg stor respekt for. Mine komplikationer skyldes dog ikke sygehuset. De havde været tilstede også ved en hjemmefødsel. Anyway nu var det jo ikke mig det skulle handle om  Trådstarter: Jeg har endnu til gode at høre om en dårlig fødselsoplevelse i hjemmet, så hvis du har mod på det, så go for it 
Jeg har sat meget godt ind i det. Jeg ville jo aldrig kunne anbefale hjemmefødsler som jeg gør hvis ikke jeg kunne underbygge det med saglige argumenter! Men man kan godt have en god hospitalsfødsel. Men der er som jeg oplever det langt mellem dem. Og som du selv siger har jeg ALDRIG hørt om en hjemmeføder som fortrød. Selv dem som er blevet overlfyttet af en eller anden grund ville vælge at føde hjemme igen en anden gang. For selv om man bliver overflyttet foregår alt stille og roligt. Jeg håber du får en bedre oplevelse næste gang. 
Fik desværre ikke lov at føde hjemme første gang, da min mand var for utryg ved det... Min første fødsel var et skoleeksempel på pressede jordemoder der bare skulle have det "overstået", hvilket resulterede i 7 stive timer i rygleje med vedrop, epidural og fuld overvågning.. Her anden gang har jeg forlangt at føde hjemme, hvilket min mand heldigvis sagtens kan forstå ... Pr 1 april blev der her i sydjylland lavet en hjemmefødselsordning med kendt jordemoder.. Vi var til informationsmøde deroppe for nogle uger siden .. Og der var altså et par som havde valgt hjemmefødsel selvom det var første barn .. Faktisk havde deres jordemoder foreslået at de blev tilknyttet ordningen .. I Holland foregår hver 3. fødsel hjemme - og det er altså ikke kun flergangsfødende der står for den statestik..   .. Som den ene jordemoder i ordningen sagde - jeg kan få en hjemmefødende indlagt lige så hurtig som de kan gøre en operationsstue klar .. Præcis den sætning beroligede min mand..   ..
Årh når jeg hører hvad de jordemødre har sagt så kan jeg bare føle det drive som en hjemmefødselsjordemoder bare har! Præcis det med at de kan få indlagt én lige så hurtigt som de kan gøre en operationsstue klar!  Ja humor har de også de hjemmefødselsjordemødre! Hvor er det skønt at du denne gang har fået din mand med på ideen! Det er jeg sikker på du ALDRIG vil fortryde! Og jeg er da lykkelig over at høre at I, i sydjylland har fået en hjemmefødselsordning med KENDT jordemoder! Der er studier der tyder på at fødsler forløber bedre når kvinden føder med en kendt jordemoder, også selv om det er på hospitalet. Og det er da virkelig skidt at man idag ikke engang kan efterkommet dette på hospitalerne! Og det er altså ikke en umulig ting!
Jeg har været inde at se på de links, men kan intet finde om hjemmefødselsordning i Vestjylland. Nogen, der har prøvet det?? Jeg har 2 hurtige fødsler bag mig - begge på Viborg Sygehus. Har intet at udsætte på behandlingen der. Men det, der taler imod en hjemmefødsel denne gang er, at jeg synes der er for langt til et sygehus i tilfælde af komplikationer.. (25 km til Holstebro. 40 km til Viborg). Også er min kære mand nok ikke helt hooked på ideen.. 
Umiddelbart kender jeg ikke til at i har en decideret hjemmefødselsordning tilknyttet Viborg/Holstebro.. Men alle har jo ret til at føde hjemme og hvis du vælger det, så sender de som oftest en jordemoder i døgnvagt, således at der ikke pludselig er vagtskifte midt i det hele.. Afstanden syntes jeg ikke man skal frygte (vi har selv 48 km til SVS Esbjerg, som er den fødegang vi er tilknyttet) og det fandt vores jordemødre på ingen måde som et problem.. (Som hun sagde - vi kan være på SVS indenfor ca 30 minutter - hvor lang tid tror du det tager at flytte fra fødegang til operationsgang osv selvom du er på sygehuset) Tænk f eks på Læsø hvor stort set alle føder hjemme - her skal de jo også pænt langt og have fat i et større maskineri hvis noget pludseligt opstår (helikopter) .. Hos os medbringer jordemoderen ilt og sug og hun kan selvfølgelig spædbarnsgenoplivning - med andre ord har hun egentlig samme muligheder som hun har på en fødestue uden andet personale.. Og så overflytter de jo hellere en gang for meget end en gang for lidt.. Vi har valgt, som en ekstra tryghed for os selv, at købe en scanning i uge 37 for lige at se at hun ligger som hun skal osv.. Man skal gøre det man er mest tryg ved, men hvis man har lysten skal man ikke lade sig holde tilbage af dem der syntes det er en dårlig idé blot fordi de ikke ved bedre.. 
ja det er rigtigt det er jo en sygdom, så man kan jo så også vende den om og sige, jeg føler mig et eller andet sted som verdens dårligste mor ligegyldigt om han har det eller ej, har han det, så føler jeg mig lidt som en fiasko, fordi jeg nok altid selv har set det lidt som et tabu, fordi jeg ikke var klar over hvad det var, og så fordi jeg ikke tidligere har gjordt noget ved det... har han det ikke, så føler jeg mig da næsten endnu mere som en dårlig mor, fordi "hvorfor er han så blevet sådan???" jeg føler lidt at vi har gjordt tingene helt forkert, synes bare jeg tænker og tænker for tiden, og er ked af han har det som han har, at han ikke er som de andre drenge, jeg elsker mine børn over alt på jorden, og jeg vil dem det bedste, og derfor er det bare så svært at se at han bare ikke trivedes, og jeg synes bare det bliver værrere og værrere   jeg vil så gerne gøre noget for ham, men jeg ved ikke hvad jeg kan gøre, folk stiller spørgsmål til hvorfor han er som han er og reagerer på den måde som han gør, og jeg kan ikke svare dem, hvor er det bare forfærdeligt ikke at kunne svare på sådanne ting, og fortælle dem præcis hvad der sker, det er forfærdeligt at skulle forsvare ham hele tiden, og hele tiden være OBS på hvad der sker.. jeg ville bare ønske jeg kunne gøre noget for ham, i børnehaven ved de heller ikke hvordan de skal tackle ham, så der får han nogengange lov til at stå og skrige i galskab/frustration i op til en halv time, og det skær i mit hjerte hver gang de fortæller at han igen igen har haft et anfald, hvor de ikke kunne nærme sig ham, og han ikke kunne falde til ro, pga en latterlig ting som at der lå en sten foran hjulet på cyklen, og hver gang han skriger, sparker, slår og kaster sig rundt når jeg afleverer ham. jeg klandrer ikke børnehaven for noget, for jeg forstår godt at de er præcis lige så magtesløse som vi er i de tilfælde... jeg håber selvfølgeligt ikke han har ADHD, men samtiddigt ville det bare forklare en masse, uanset hvad, så er jeg ikke i tvivl om at vi nok er nået til et punkt, hvor vi har brug for hjælp.. vi skal til samtale med børnehaven imorgen, de følger altid op på børnene 3-4 mdr efter start, og der er jeg sikker på vi hører noget om det, og jeg ved ikke rigtigt hvad jeg skal sige og gøre.. vores SP sagde at vi har noget der hedder familierådgivningen hvor vi kan komme og få hjælp til håndtering af svære episoder og den slags, helt anonymt, og udenfor kommunens indblanden, så jeg har også tænkt mig at tage en snak med dem, for ligegyldigt hvad kan de måske komme med gode råd og vejledning...
Jeg synes du skal kigge denne veji stedet  Håber du kan bruge det til noget!   Om ikke andet, kan i måske få nogle værktøjer til at håndtere det...
tak, ja der kan også være noget om snakken med at være sensitiv, men alligevel i testen synes jeg ikke helt jeg kan svare ja til "nok" af det, men helt sikkert kan det være en mulighed også... jeg tror jeg vil snakke med børnehaven imorgen, og så ellers få en tid hos vores læge, så kan det være hun kan fortælle mig lidt mere om hvad hun tænker... jeg kan jo sagtens surfe rundt på nettet og få en masse "gode" ideer til hvad det kan være.. forhåbentligt er han bare helt normal, og jeg bare er en bekymret mor der bekymrer mig uden grund...
Jeg tænker også sensitivt barn. Har BH nævnt fys eller andet?? Rigtig mange børn med den slags problemer har godt af at blive børstet. Det kan hjælpe dem med at give sig selv og kroppen ro. Jeg synes klart du skal tage en snak med dem omkring dette. De må have en tilknyttet. En fys vil kunne give jer forskellige øvelser som i kan lave derhjemme og som de skal lave med ham i børnehaven. Mth diagnose så skal du ikke klandre dig selv noget som helst. Det er yderst yderst sjældent at selv de dygtigste læger kan stille en ADHD-diagnose på et barn i den alder. Normalt er de i nærheden af 10 år før der kommer en afklaring på hvad det kan skyldes. Derfor skal du i stedet være glad for at du og BH er opmærksomme på det allerede nu så I sammen kan få nogle redskaber til at tackle problemerne!! Og så skal du lade være med at føle at du skal stå til regnskab overfor folk der ikke forstår ham. Det giver dig kun flere ting at tænke over og du skylder dem ikke en forklaring. Synes faktisk at det er ret frækt at der er nogle der kan finde på at kommenterer det! Nogle børn har altså bare mere krudt i rumpetten end andre, og dem skal der altså også være plads til. Han er altså kun 3 år, så han skal også lige lære at finde sin plads i livet. Og i hans tilfælde lyder det til at det foregår i et lidt højere tempo end de fleste andre! Snak lige med BH om en omgang børstning/ led-kompression og se om det kan hjælpe bare lidt!!
nej de har ikke nævnt noget, ikke udover at de aldrig har set et barn med det temperament, eller jo en af de gamle pædagoger har set 1 enkelt med det samme temperament for mange år siden, og gues what, det var så farmand, altså min mand!!! så æblet falder ikke langt fra stammen kan man jo sige, han er så vokset fra det, eller har hvertfald lært at tackle det bedre, men han har haft problemer med at styre hans temperament langt op i teenageårene, og det kommer da indimellem stadig selvom han er 25, det var selvfølgeligt også en af grundende til at SP nævnte ADHD, fordi det kan ligge i generne, og at min mand muligvis har haft det, dog uden diagnose... men marcus startede også først 1 februar, så de har også lige skullet lære ham at kende, før de kunne komme med råd tænker jeg.. men den sidste måned har det været rigtigt slemt, synes jeg.
tak for jeres råd, jeg vil helt sikkert snakke med børnehaven om hvad vi kan gøre, evt omkring fys. og så vil jeg tage en snak med lægen også, jeg synes det kunne være rart at udelukke at han fejler noget... og så evt familierådgivningen..
det hele kommer vist til at lyde meget negativt og slemt hmmm... der ER et problem, og det ER noget der skal gøres noget ved, men det skal lige siges at de venner han feks har er han rigtigt glad for, og kommer godt ud af det med dem, selvom det er piger de fleste, så længe de accepterer ham som den han er, og det gør de, faktisk er den ene (dreng) rigtigt god til at tale ham ned og finde på sjove ting sammen med ham, de kan dog også blive uvenner, men det kan alle jo.. han fungerer fint og udvikler sig indtil videre som han skal. men han har især sociale problemer idet at han bestemt ikke kan med alle, desuden har han virkeligt problemer med hans følelser, og temperament, som selvfølgeligt er meget med til at give ham sociale problemer, tålmodigheden er heller ikke super, så feks sådan noget som at tage sin egen jakke af er et projekt for ham, som han ofte opgiver og bliver gal, derfor hjælper vi ham som regel, sådanne ting burde han jo selv kunne, men hans tålmodighed rækker simpelthen ikke til det.. men lige så gal som han kan være, lige så kærlig kan han også være, jeg ved ikke hvor mange gange dagligt han siger "mor ved du godt jeg elsker dig" og når lillesøster er ked af det, så trøster han med rolig snak, og aer hende, han er utrolig glad for hans lillesøster, og vil gerne være med til alt hvor hun er. han går tit rundt til familiekomsammener og leger, og pludselig kommer han feks hen til mormor og laver et hjerte med fingrene, og siger "her mormor det er til dig" når han leger er det ikke vild leg, men rolige lege, som at lege med plastik mad, modellervoks eller bygge tårne, han leger også til tider "vildt" forstået på den måde at han tonser frem og tilbage i stuen eller lignende, men han har meget energi, derfor går vi op i hver dag at få brugt det konstruktivt, dvs. vi går hver dag i børnehaven og hjem, går i brugsen og hjem, går ture med hunden, ofte er han så på løbecykel, men han bruger energi, desuden spiller farmand bold med ham i haven, og alt det tror jeg er medvirkende til at han ikke er fyldt helt så meget op med energi, for de dage hvor vi ikke gør den slags ting, der er han helt ustyrlig, og der kommer begge parter nemt til at hæve stemmen og blive sure.. han er en dejlig dreng, som desværre har det lidt svært på nogen områder..
Du har en skønherlig dreng med krudt i måsen   En RIGTIG dreng  Jeg arbejder med ADHD drenge og ja, selvfølgelig kan man drage paraleller til din dreng ud fra hans væremåde, MEN, det er ikke ensbetydende med ADHD... Der er desværre ALT for mange drenge, der "får" diagnosen ADHD, fordi de opleves som lettere forstyrende elementer... Og der er mange, som har haft et helt liv med ADHD, men aldrig fået stillet diagnosen... Tænk på din drengs alder og læs lidt om, hvad det er for en udvikling han gennnemgår... For mig at se gælder det om, at I, sammen med børnehaven får skabt en tryg og forudsigelig hverdag for din dreng, som jo lige er startet og skal have lov til at falde til... Udover forslagene om fys, så ville jeg, var det min dreng, tale med en ergoterapet... Jeg har i forbindelse med jobbet haft stor gavn af massage og børstning af børn. Især børstningen hjalp dem til at føle deres krop og ofte blev deres tale mere afdæmpet og afslappet... Både massage og børstning, er noget I kan gøre til noget hyggeligt og en daglig genkendelig stund... Jeg synes ikke, du skal tænke i diagnoser, selvom det er svært at lade være. Man søger jo altid at finde svar, men indimellem handler det "bare" om, at møde barnet der hvor det er  Nå ja, diagnose eller ej, så er det altså ikke jeres "fejl". I har fået en dejlig livsglad dreng  Vh Hanne
ja jeg har en skøn dreng!!!! nu må vi lige se hvad de siger i børnehaven idag, så vil det vise sig om det bare er os der ikke er klar over hvad det vil sige at have en knægt med krudt i bagen ;o)vi kender ham selvfølgeligt bedst, men de har større kendskab til hvordan andre børn er, hvad der er normalt osv. så må vi jo snakke om det, og finde ud af om der skal skrides ind nogen steder, eller om han er heeeelt normal, personligt er jeg næsten sikker på, at noget bør gøres, om det så er fys, ergo, læge, eller hvad må vi finde ud af i fællesskab, intet af det skader hvertfald, og jeg tror han vil have godt af det... vi er nærmest åben overfor alt, bare det kan hjælpe ham og os til at fungere og forstå hinanden...
Et kram herfra. Det er ikke sjovt at føle ens barn er anderledes. Mine tanker bliver også ledt hen mod om han er sensitiv, da "symptomer" på ADHD og også autisme kan lægge tæt op af, hvis man ikke har værktøjerne til at forstå det sensitive barn. Jeg udelukker ikke at det kan være noget ADHD, syntes bare også at han har mange træk på at være sensitiv (udfra din beskrivelse). At være særligt sensitiv er ikke en diagnose, da man mener at op til 20 % af befolkningen er det. Men det at være sensitiv kan give udfordringer i en hverdag der er skruet sammen til mindre sensitive mennesker. Håber I får en god konstruktiv samtale med børnehaven og sammen finder gode værktøjer til at håndtere det, uanset om han har ADHD, er sensitiv eller noget helt tredje  .
... konstateret at mine børn må (og også mig selv) må være det der kalde særligt sensitive. Jeg har i den forbindelse downloadet denne bog til min iPhone: The Highly Sensitive Child af Elaine Aron. Det satte mange ting på plads for mig, og umiddelbart vil jeg tro, at det også er sådan noget, der er på spil for din dreng. Det er ikke en sygdom, men et temperamentsspørgsmål, men den slags børn kræver lidt mere arbejde af forældrene. Eksempelvis får Emma også koloenorme hysanfald, hvis der sker ting, som hun ikke er forberedt på. Og det kan godt være, hvis jeg siger "så er der mad" uden først at have forberedt hende på, at "om fem minutter skal vi spise"
... en lille komprimeret beskrivelse: Glemte at skrive, at de tit forveksles med ADD-børn. ADD er det samme som ADHD - blot uden hyperaktivitet.
børn får stillet diagnosen ADHD - børn må ik være børn i dagens DK!! Så fejler de noget... Jeg kan kun sige at jeg er enig med de ovenstående indlæg- så behøverjeg ik gøre det længere.
du ser problemer fordi? Jeg har et helt normalt barn på samme alder og kan nikke genkendende til rigtig mange af de punkter du stiller op. Der er alt for mange ADHD diagnoser, jeg tror en del af dem er baseret på forældrenes og samfundets forventninger og fortolkninger. Måske kan du starte med en kostændring? Det kan gøre meget 
Har ikke børn, det ved du Ditte. Men din dreng minder mig, om, ja mig. Jeg er født overfølsom, og det er ikke dårligt. Det kan blive noget møg hvis ikke man giver en person der er overfølsom, lov til at have de følelser. Jeg tror du kan tage det helt roligt, tror ikke din dreng har ADHD, men tror han er overfølsom. Ligesom jeg selv er.
synes han lyder som en helt almindelig kvik dreng Måske er hans handicap bare at han er end tand kvikkere en omgivelserne, har du læst noget om gifted children ellle børn med særlige forudsætninger som de også kaldes. Disse børn har ofte et temperament der kan få de fleste til at blegne, vi kalder dem nedsmeltninger Oftest er det værst hvis de er understimulerede i skole/børnehave, de kravler på væggene og vil diskutttere alt for til sidst at ende hylende på gulvet fordi verden bare er ond og uretfærdig Prøv at google gifted children .... og husk at der findes mange andre og sjovere diagnoser end adhd. Gifted children findes i øvrigt også i den sensitive udgave, eller krydret med asperger, ordblindhed, add, adhd osv. Det ene udelukkker ikke det andet. Men hvis man kan komme uroen og nedsmeltningerne til liv ved at udfordre barnet lidt så er det da klart at foretrække