Tak for roserne May, ham den lille er virkelig også en hund med selvtillid og det i MEGET store mængder!! Han er skøn  ))) Jo, det er en brændeovnshund.. men jeg har så svært ved at holde mine inde. De eeeeeeeeeeelsker at være ude. Faktisk har jeg købt dækken til dem så de kan gå ude om vinteren, når de nu så gerne vil. De er ikke sarte, men de har jo ikke meget pels, så det ses, når/hvis de fryser. Så er det bare på med vanten.. nå nej, dækkenet. Lukas   den skønne skønne pony. Hans dage er talte      Han har åbenbart fået cushing, så han bliver forfangen hele tiden, selv om jeg passer på med foder. Han har tabt sig og intet hjælper. Nu går jeg og bygger mig selv op til at få sagt farvel til ham, men jeg har denne gang uhyggeligt svært ved det, for der er noget over ham, som gør det meget meget svært! Jeg plejer ellers at kunne gemme det til de er væk herfra, men ikke denne gang. Og jeg vil selv være der, han skal have trygheden fra mig imens det sker. Sådan har vi det jo så forskelligt hver især, men som sagt, hans dage er talte. Han er ved vældig godt mod, får smertestillende, men går ikke godt. Han har sat dybe spor hos os og han vil aldrig blive glemt. Den kære kære pony! En ombytningshund er ikke svær at finde, de dukker op med jævne mellemrum. De fleste skal have nyt hjem igen fordi ejerne bliver overrasket over, hvor store de bliver!!! AK AK AK. Der kommer også sommetider skilsmissehunde frem, jeg kender faktisk et par stykker, som lige har skiftet hjem af samme årsag. Det var unge hunde på 1-2 år, fra seriøse opdrættere og med fuld stamtavle. Held og lykke med "jagten" på den rette hund.
Jeg har en sort tæve af slagsen. Min Sille er meget rolig, sød og rar,reserveret over for fremmede og en rigtig god vagthund. Hun kan godt tage en tur med rigtig god fart rundt i haven engang imellem,men så er det også det. Hun kan tages med på udstilling og møde andre hunde og opfører sig pænt,men det er anderledes hvis det er på egen grund,det er hendes domæne og her passer hun på. Og ja nu er det jo blevet køligere udenfor,så jeg er også begyndt at tænde op i brændeovnen hver dag og her mener Sille altså at hun skal ligge lige foran,så det nogen gange kan være svært ,at komme til at lægge brænde på  Billedet er fra i sommers.  
Gran Danois, og hun er min lille guldklump. Kærligere hund har jeg virkelig aldrig mødt, hun er meget trofast og passer på mig  Hun er også en god vagt hund, og med det mener jeg at hun altid fortæller når der kommer nogle, hun er ikke aggresiv overhovedet. Jeg er sikker på at Holly ikke er den sidste gran danois jeg har ihvertfalde. Hendes bedste ven er en lille pomeranian hvalp på 1 uger, så ligger hun sig ned og er meget forsigtig overfor den bette. Bedre ven finder man aldrig   <3
Vi kan slet ikke undvære vores grand danois. Men man skal være indstillet på at de store og jeg kan kun nikke genkendende til savl op og ned af væggene. Donna havde det i starten med at slå sin hale til blods ( det kan nogle af en lide af) hvilket betød at vi havde blod på væggene op til 1½ m. højde. Og hver gang vi havde fået tørret det af stilte hun sig midt i døren igen og hamrede halen fra side til side ind i dørkarmen og så kunne vi begynde forfra.  Ja og hvis man har skiftet tøj skal man lige holde dem to skridt fra livet for ellers kan man godt skifte tøjet igen. Det er ikke noget bedre end at tørre sin store gd-mule som lige har været i vandskålen, af i en bluse og de når jo altså meget nemt mavehøjde. Nero som vi desværre mistede i januar var en værre rod men nej hvor er han stadig savnet. Han var så madglad at han tømte køkkenskabene når vi ikke var hjemme. Også de øverste. Han tømte også hestenes krypper for mad hvis ikke vi lukkede stalddøren. Køleskabet er også flere gange blevet tømt.  Og han vidste godt at han var gale veje men når han kom og lagde hans hoved på skuldren af en og pressede kinden op imod ens egen ja så kunne man jo altså ikke andet end at tilgive ham. Vi er igang med 4. og 5. gd og alle vores har været omplaceringshunde. Mange vil af med dem når de når lømmelalderen. Folk har ikke overskud til en hund af den størrelse når de skal prøve grænser af. Vores første, Frida (uden papirer)var omkring et år. Der ville ejerne hellere have et barn istedet. Og så var hun jo blevet stor - de have altså bare set såvel mor som far da de købte hende og de var bestemt ikke små. Hun var den mest kærlige og dejlige hund man kunne tænke sig. nr. 2 var en rigtig flot tæve men med et lidt specielt temperament. Hun havde været vant til at skulle slås for sin plads i flokken i den kennel hun kom fra. Vores rottweiler ville så gerne lege med hende men hun var sur i starten. Hende mistede vi pga mavedrejning. Hendes mor var også død af det. nr. 3 Donna har vi endnu. Hun er 5 nu. Hun har ikke haft så let en opvækst men er meget kælen og og enes fint med andre hunde. nr. 4 Nero, ja han var bare stor gul og mega dejlig. Men pga. hans madglæde kravlede han desværre over hegnet for at undersøge naboens overfyldte skraldespand og blev kørt ned. Det var godt nok hårdt. Han var 8-9 mdl. da vi fik ham. Havde boet i et lille rækkehus hvor de aldrig var hjemme og manden var hunderæd for ham. Hvis Nero lagde sig i sengen turde han ikke at lægge sig eller jage Nero ned. Og han var sørme også blevet større end de troede. Hendes mor havde endda avlet gd´ere før.  Vi havde aldrig problemer med Nero. Nr. 5 er så Ozzy som flyttede ind i starten af august. Da var han 8 mdl. De skulle flytte fra hus til lejlighed. Virker bestemt også til at blive en rigtig dejlig hund. Vi fodrer nu med Kromix og tidligere med skytten. Vi får leveret det på en palle. 2 gd og 2 labrador sætter en del til livs om dagen, så en sæk på 20 kg. holder ikke længe. Og så får en ordentlig sjat olie oveni. Mht til alderen satser jeg på at vores bliver gamle.  Mine svigerforældre havde tiligere gd. Alle deres blev over 10 år og de levede af rugbrød med leverposteg og rester. (godt jeg ikke skulle smørre alle de mader hver dag). De har hverken haft mavedrejning eller andre sygdomme. Tilgengæld var de hjemme på gården hele dagen så hundene kunne gå med i marken når de ville. Der er ingen af vores gd´ere som kan lide regnvejr. Vi skal nærmest skubbe dem ud om aftenen hvis det regner. Rigtig morsomt at stå og skubbe en hund på næsten 70 kg ud af døren når den stemmer imod med alle 4 ben  Lige et par hurtige billeder. Flere billede kan ses på vores hjemmeside: Nero i sin ynglingssækkestol:   Nero i hyggehumør:   Donna på Arresø:   held og lykke med at finde din nye hund.
Vi har jo en avler af GD'en herinde.. Det er Horsebjerg, og Chelia avler harlekin og blå primært, men der kommer jo også andre farver..
Her er der et link til hendes hj,side.
Skønne skønne billeder i viser alle sammen!!! Hvorfor står der ikke en GD her ved siden af mig lige nu?;) Åhh Tanja - Det gør så ondt, at høre at Lukas er så skidt nu...han er virkelig en guldklump!! Du ved hvor jeg er, hvis du har brug for, at snakke. Hvor finder man omplaceringshundende? Er det på dba og lign eller? Rambler: Hvor har du fået dine hunde fra? Det er da lidt utroligt, hvis det er størrelsen der kommer bag på folk! At nogle giver op fordi de når lømmelalderen sker jo med et hav af hunderacer - specielt hannerne da de jo ofte er lidt mere udfordrende end tæverne. Nå men det er netop størrelsen jeg blandt andet ønsker - de er skønne!!
Så er vi da ikke alene... Vi har en tigertæve og en sort han. Hannen er 1/4 rotweiler, så han er en kende bredere, men 100% GD af sind. De er de bedste kammerater man kan få. Nemme at opdrage med basiskommandoer, sit, plads, hen og læg jer, i kælderen, alt hvad man bruger i dagligdagen har de fattet fra dag 1. Men de tåler ikke skæld ud, og højrøstethed. Særlig tæven er meget blød af sind, men ekstremt kærlig. Der er 4 teenagere i hytten, og alt hvad der minder om en ung er i høj kurs. Neeej...Nogen flere man kan snakke med og ligge på.. Motion er overdrevet, syntes særligt hannen. Når han har gået 1 km sakker han bagud og kigger på en "vi skal også gå HELE vejen hjem".. De har 3 aktive perioder af 20 minutter, hvor de tosser rundt i haven, hopper og springer som hingsteplage, efterfulgt af et par timers lur på sofaen... Fra oktober til maj har vi så regnvejrsproblemet...Vi skal tisse...Øh...Nej...ikke i det vejr... De er perfekte hunde for os, hvor der er store børn, altid nogen hjemme, totalt indhegnet have, og ingen dyre møbler.... Vi bor i "rockerborgen", har lagt mørkt laminatgulv i hele hytten, og vasker dagligt. Væggene bliver vasket tit, og der skal en kæmpe hjørnesofa plus nogle sækkestole til, for at der er plads til....ungerne.. Er man klar til at dele hjem og hjerte med disse blide kæmper, får man ikke bedre race... P.S. Vores tigertæve fik pillet 7 sting ud af bagbenet, uden bedøvelse og uden at hun blinkede med et øje. Hun gav sig, da det gjorde ondt, men affandt sig 100% med situationen. Dyrlægen havde aldrig oplevet så fantastisk et sind...Så helt tossede er de ikke alle sammen....
Hejsa Vi har fået et par stykker igennem den blå avis. Der er også nogle på gul og gratis. Den første hentede vi på internatet  . Jeg mener at både Nero og Ozzy var fra den blå eller også var Nero fra dyrenettet.dk. Kan ikke lige huske det. En har vi fået igennem en kollega som kendte en der kendte en osv. Dyrenes beskyttelse har også nogle gange nogle eller også dyreinternatet i Rødovre (vores rottweiler/gd- blanding var herfra også dejlig hund- ham fik jeg ikke skrevet om længere oppe). Nero skulle vi slet ikke have haft men han blev ved med at dukke op på nettet når jeg sad og ledte efter jagthund til manden som lige havde fået jagttegn. På det tidspunkt havde vi en gd/rotweiler blanding samt en gd. Til sidst ringede min mand og sagde at vi ikke skulle have ham men hvis det gik så galt at de ville aflive så måtte de ringe. ½ time senere blev Nero leveret ved døren  Så måtte jeg i gang med at uddanne ham til jagthund. Det var han nu heller ikke helt dum til, var faktisk meget lærenem men vi vidste jo godt at han ikke ville kunne holde til kolde vintermåneder og svømning i isvand. Men han kunne både apportere på kommando, havde prøvet lidt spor og søg og var skudfast. Han var dog ikke glad for hvis det der skulle apporteres havde alt for mange fjer på. Så manden fik nu alligevel sin labrador  Da vi fik nye sofaer tillod vi os at lave dem til hundefrit område. Til gengæld har de deres eget hjørne i stuen hvor alle 4 kan ligge og slange den i deres sækkestole. Og de ligger gerne i en stor klump. I køkkenet har vi kun 3 kurve og kunne faktisk nøjes med to for de skal mindst være 2 i hver kurv  Vores gd´ere elsker motion og ikke sådan at køre trætte. De kan knokle rundt i leg og på ture i timevis. Men de nyder bestemt også at ligge og sove. Og flere af dem vi har haft har elsket at sidde på skødet så man skal ikke have for små stole.  Hilsen Dorthe E.
Tæven fandt vi på dba....Hun var 7 mdr, 80cm over skuldrene, og vejede 35 kg!!!Hun lignede en sæk knogler. Vi blev de 3. ejere.. Desværre er de store hunde meget nemme at finde brugte. Særligt i 7-8 mdr. alderen, hvor de er kæmpe teenagere. Hannen er født hos en ven, der har begge forældre. Og vi har da også kunne følge hans søskendes vandringer fra hjem til hjem, på diverse hundesider. Hvis du overvejer en GD, så tag ud og besøg nogle, der har en. Træk vejret dybt, kig dig omkring, og tænk så efter. Planlægger i baby?. Jeg elsker mine hunde, men skulle jeg have baby...Poteprint på dyner..legetøj på gulvet..en tumling, der bliver væltet, eller halerne i hovedhøjde? Er du til nips?..pæne lyse tæpper?...Kan du leve med savltråde på køkkenlågerne?...Og har i en helt afklaret boligsituation, resten af deres levetid?.. Mange af dba hundene er faldet for disse helt almindelige hundespørgsmål..Det kan blot ganges med 10, når det er Baskervilles hund, man står med under armen.
Jeg har også GD, en gul hanhund. Han er min nr. to. Min første GD døde af mavedrejning 11 måneder gammel. Det var forfærdeligt! For at forebygge mavedrejning er det vigtigt med foderskåle i hundens brysthøjde og som en anden også skriver, hold hunden i ro 30 min efter måltid. Hvis den begynder at forsøge at kaste op uden der kommer noget, så kontakt dyrlægen med det samme! Fodring er en smagssag, der er mange forskellige måder at anskue det på. Jeg fodre min med Royal Cannin Giant. Vi fodre for små 1000 kr om måneden. GD'en er en dyr hund at have på kost, men det kan godt betale sig at bruge lidt ekstra penge på et godt foder. Den 8-dobler sin vægt fra den er 8 uger til 1 år. Vores 1. GD var meget skrøbelig, lignede altid en tynd havelåge, uanset hvor meget mad vi stoppede i ham. Han blev MEGET syg af vokseværk, så syg at han måtte indlægges. Han havde hjerte-lunge-orm som 4 måneders. Han var min skygge, rigtig mor-dårlig, men sød og nem at opdrage. Han var ikke sky, havde et sundt sind. Ham vi har nu er snart 2 år, en rigtig bullerbasse! Helt igennem sund og rask, har aldrig været syg, eller haft vokseværk eller noget. Der er gang i ham og han tar mange spurtere på folden med hestene. Han er modig, ikke bange for noget. Vagtsom, fornuftig og meget omsorgsfuld. En GD er en MEGET social hund! Vores vil allerhelst sidde på skødet af os (her kommer hunden ikke i sofa eller seng). Han er meget opmærksomhedskrævende! Men ikke på en negativ måde. GD'en er meget følsom og kan ikke li' at få for meget skæld ud, skal selvfølgelig have grænser, men den er som regel ret kvik til at lystre, den prøver af hele sit hjerte at gøre dig glad og tilpas! Min er venligsindet overfor alle andre hunde og børn, dog synes han det er sjovt at jage katte... Så det er vi nogen gange ret uenige i. Vi købte vores nuværende GD hos House of Apollon, de gør meget ud af at deres avls-tæve er sundhedsundersøgt med hjerte, hofter osv. Det gav os en god tryghed oven på den sørgelige oplevelse med den 1. GD som døde. Kort og godt kunne jeg ikke forestille mig anden hunderace. Jeg har haft 4 forskellige slags hunderacer i mit liv, men GD'en har jeg tabt mit hjerte til. Held og lykke med det! Det er en DEJLIG hund 
Nimbus: Jeg kender granden ganske godt - er sammen med en af slagsen et par gange om måneden:) Mit hjem er et dyrehjem - her har det altid været tilladt for hunden, at være i både seng og sofa og det vil ikke ændre sig;) Hunde sviner ja - og ja jeg kender til vægge der skal vaskes af mv - men ja....der skal møbleres efter en grandestørrelse, så alt ikke flyver gennem luften, når den har været forbi med sin hale:) Min søster havde gd da jeg var lille og han tapetserede også deres hus med blod, da han havde slået halen i stykker - det endte så med, at han fik kuperet halen. Dog har de grander jeg har kendt ikke savlet sådan af betydning - ihvertfald har der ikke været deciderede snørrebånd:) Nu må jeg vente og se om der dukker en dejlig unghund op på nettet en dag - det sker nok for eller siden. Valget står mellem granden og en dogge....
Jeg har haft 2 af slagsen med års mellemrum. Den første var mit livs hund. Han var klog, majestætisk, rolig, vagtsom og var utrolig nem at opdrage. Han hvilede 100% i sig selv og var en stolt smuk hund - også pga hans udstråling. Han var hvor jeg var, forstyrrede aldrig nogen, gøede kun når det var relevant. Han blev 8 år og blev aflivet pga, at han havde spist en sten, som flænsede hans tarme op. Den anden var en godmodig fjollerøv uden lige - og det er sådan en hund for stor til. Han gøede hver gang der kom nogen - også dem han kendte godt. HAn var super afhængig af især mig og gennemsuttede alle mine ting, når han var alene - hvis han kunne komme til det. Han troede, han var en skødehund og rendte lige i rumpen af os - også når vi gik på toilettet. Han var ikke særlig kvik og glemte hurtigt hvad han havde lært. Han blev aflivet 8 år gammel pga et slidt forben. Senere har jeg fundet ud af, at der findes disse to typer af GD. Psykisk vil jeg kun anbefale den første - men aldrig nogen sinde den anden. En så stor hund, der opføre sig, som en lille vims hund er meget besværligt. Skal lige sige, at fjollefisken var højt elsket både af os og andre, men hold da op en befrielse vi følte, efter han var blevet aflivet. Set i bakspejlet havde det været 8 meget besværlige år, fordi han var på 24/7. Og så er der alle de hensyn, man skal tage mens de vokser op - godt forder og tilskud, ingen trapper, mange små ture, ikke lære dem at sitte osv - for ellers får man en syg smerteplaget hund.
Hej med jer. Er der nogle af jer der ved om det er frivillige arbejdspladser uden løn, eller om de er lønnede? tak 
Det er frivilligt arbejde.
Jeg har selv været Kredsformand i Dyrenes Beskyttelse og det eneste du få er køre penge.:o)
hvordan kommer igang med sådan noget frivilligt arbejde??
Prøv den lokale kredsformand- eller nærmeste internat. De mangler måske kattebakketømmere/gulvvaskere.  Nej, spøg til side: Det er ikke lige sjovt alt sammen, når man arbejder (frivilligt eller ej), og der er sikkert også en del surt arbejde. Desuden, skal man kunne omgås mennesker  - og dyr. (Jeg ville gerne selv lave noget frivilligt fx på et internat- men jeg orker knap egne kattebakker, så det er dumt).
Jeg så for 2 år siden d. 28.september at en dame nær Næstved ville bortgive en fjordhest, her på HN under bortgives. Jeg besluttede mig for at kontakte hende - 2 timer efter annoncen var kommet på. Min mor sagde god for det og 1 time senere var vi tæt på opstaldnings stedet. Da jeg prøvede Jolly lyste jeg helt op, så både ejeren og min mor var klar over at dét her var noget der ville fungere for ham og mig. Da vi kørte tilbage mod Roskilde havde vi fået hans to sadler med i bilen, en wintec wide og en lækker westernsadel. Dagen efter hentede min far og jeg Jolly og gav 3000kr for sadlerne. Jeg har aldrig fortrudt at tage ned og prøve Jolly, selvom jeg til tider har haft det svært med penge og tid. Dog har han aldrig manglet noget, og jeg har altid fået kærlighed, og en markering, når han syntes at han havde ventet for længe. Han har hjulpet mig rigtig meget, og har her de sidste par måneder vist mig hvor meget han faktisk holdt af mig. Men desværre var det for godt til at være sandt  Han fik i februar konstateret forbenet dragtbrusk, og kom til at gå med ringsko siden. I Juli var det blevet værre, og der kom indlæg og skum ind under ringskoene, derudover fik han indsprøjtninger og fodertilskud som skulle hjælpe ham med at smørre led og sener.    I torsdags d. 24.september blev jeg nødt til at aflive ham, hans smerter var rigtig store bare ved at lulle rundt på en fold og røntgen viste nogle store udviklinger af forbeningerne Han var min bedste ven og jeg vil altid være den forrige ejer taknemlig over at hun valgte mig. Jeg fik min sjæleven, som jeg ellers ikke ville kunne købe. Jeg synes det lyder fint med udlån, bortgivning eller billigt salg, du skal bare se dig for og følge mavefornemmelsen. - Og husk kontrakt.
Jeg håber du finder den bedste løsning for dig og hesten
Hvor er det dejligt a der er så mange mennesker de skriver hvordan de har gjor og hva de har taget imod . Det varmer a høre der os er gode historier, for vil ham jo det bedste 
Hvis det er Sonda det handler om, har du så overvejet at kontakte hans gamle ejer Anne Marie?? Jeg kender Sonda fra dengang hun ejede ham. Jeg ville ihvertfald være meget glad for, som tidligere ejer at blive kontaktet i en situasion som den du og Sonda er i nu. Jeg aner ikke om Anne Marie stadig har med heste at gøre, men det ville da ikke skade at tage kontakt til hende. Hvis jeg var dig, ville jeg ikke umiddelbart turde at give en hest gratis væk, tror desværre der er mange som straks springer til hjælp, for derefter at opdage de ikke har råd til en gratis hest. Hesten er jo ikke gratis at have efterfølgende. Har du måske mulighed for at sende ham i en slags helpension? Altså et sted som passer ham, så du ikke skal have dårlig samvittighed, og kan komme dig nemmere over din depression. Der findes da en del steder, hvor man kan betale sig fra pasning af hesten. Nu ved jeg jo ikke hvordan din økonomi er, men det kunne da være en mulighed, så du ikke behøvede at give helt slip på ham.
Ved slet ikk noget om anne-marie men hvis du stadigvæk ar kontakt med hende må du da meget gerne skrive til mig privat 
Jeg kender en på Sydsjælland, der muligvis mangler en hyggehest evt. let ridning, hvis det kunne have interesse?
Hvis jeg var dig ville jeg låne hesten ud - som andre også har skrevet skal man passe på med de store beslutninger under en depression, og husk du bliver rask igen og vil til den tid måske gerne have din hest tilbage. God bedring og held & lykke med hesten og beslutningen. - sagt af en der også har haft en depression og blevet rask igen.
jeg har selv 'solgt' en hest for 1 krone, og kontrakten er fuld af vilkår med afregning ved kasse 1. hvis de ikke overholdes. Jeg har besøgt hesten flere gange, og er bare så glad for min beslutning. Den blev 'solgt' skadet med en meget uvis fremtid, men det går bare så godt med den og de regner med at stille ham til kåring næste år så godt går det (han har en for racen meget spændende afsstamning så håber da han kan blive kåret). Jeg står nu nok selv og mangler en vallak, og overvejer at søge en gratis. Mine krav er at den skal kunne gå med føl og hopper uden hingste tendenser, og så er det et must at den kan gå i løsdrift, da den vil skulle gå sammen med føllene efter fravænning. Det skal være en vallak så den fortsat kan gå sammen med hingsteføllene selvom de bliver til plage...
Jeg synes at det er ærgerligt at der er så mange som ødelægger det for gode modtager/låner. I kommer med jeres grumme historier, men der er mindst lige så mange gode.. Jeg er sikker på at du sagtens kan finde en med godt hjerte som gerne vil give din dejlige hest et godt og blivende hjem. Ting tager tid, men jeg tror på at der findes det rette hjem til din hest. Så kig dig omkring, få folk ud og få en god snak med dig.. Held og lykke med det.
min søster har givet min x pony væk på kontrak og hun besøger den jævnligt   var selv oppe og besøge hende her i sommers. Så jo det kan lade sig gøre 
Hm.  Jeg skrev ellers et indlæg igår, men af en eller anden grund ligger det ikke herinde alligevel?  Nå, men skrev bare at din hest var velkommen på sydfyn, hos en pige der savner heste rigtigt meget i sit liv, og at en skadet hest passede meget godt oveni skole, for nok skal den selvfølgelig nusses om hver dag, men det er altså noget andet end at ride (tidsmæssigt). Så der ville være god tid til at komme sig igen, og det samme med genoptræning. Men generelt er jeg enig med de ting de andre skriver. Der er både lykkelige og ulykkelige historier med heste der er bortgivet, eller lånt ud, men det samme gælder jo også heste der er solgt (; og sådan vil det jo bare altid være.  Jeg tror godt det kan lade sig gøre at gi sin hest væk, eller låne den ud, uden at hesten kommer i de forkerte hænder. Det handler jo bare om at finde ud af hvad for folk de er, hvad de har tænkt sig med hesten osv. Altså hvor seriøse de er   og så er en kontrakt jo en super god idé.  Men ellers så sæt ham til salg til et par tusinde, bare den lille sum penge gør måske en forskel, hos seriøse købere, og de useriøse falder så måske fra? Og du kan jo altid lade være med at tage imod pengene, når den rette køber er fundet, hvis det er det du ønsker 
Man kan ikke generalisere på den måde. Jeg føler mig faktisk lidt ramt af din generalisering her.... Jeg har modtaget en gratis hest af nogen vi kendte. De ønskede en hest som kunne noget mere og vi ønskede en skovturshest til min kæreste. Den har sine skavanker, men det var lige netop sådan en tyk tøs min kæreste havde brug for. Hun er nu vores og vi elsker hende og kunne aldrig finde på at give hende væk, sende hende retur eller sælge hende. Hun er vores et og alt. Jeg tror ikke ejerne har fortrudt deres valg en eneste gang - de har i hvert fald ikke tilkendegivet det overfor os. Så pas på med at generalisere. Men derudover er jeg da enig med dig i, at man skal vælge de personer man giver hesten til, med omhu. det er ikke alle der er lige gode til det med hest. Men derfor er der da stadig nogen der kan finde ud af det - også selvom hesten er skadet eller har sine specialle dårligdomme når man modtager den.
Jeg har fået tilbudt endnu en pony til foræring... Og man kan vel næsten ikke sige nej
Vicky: Hvordan kan man få lov at være så heldig om jeg må spørge? - Men du er velkommen til at sende videre d;
Direkte at forære hesten væk synes jeg er farligt. Havde engang en skøn pony som min datter var blevet for stor til. Ponyen kunne ikke lide voksne mennesker, derfor ville jeg finde en sød pige som ville passe godt på hende. Jeg satte hende meget billigt (4000 kr) til salg i håb om at hun ville komme til et godt hjem. Hun havde før gået som elevpony på rideskole og var helt fantastisk på en travbane. Havde i annoncen skrevet: "sælges kun til privat og til et godt hjem". Der kom så en gammel mand som gav mig en lang forklaring om at han ledte efter en sød og rar pony til sit lille barnebarn. Han fortalte at det jo skulle være en overraskelse, derfor var pigen ikke med. Han forsikrede mig om at den ville få det godt, gav mig tlf. nr. og en adresse - jeg skulle da være velkommen til at besøge hende. 14 dage efter sagde min veninde at hun havde set et billede af ponyen som var 1. præmie i et lottospil. Ringede selvfølgelig med det samme...til et tlf. nr. som ikke eksisterede. Kørte ud til adressen hvor man selvfølgelig hverken kendte til gammel mand, pony eller barnebarn. Følte dyb sorg over ponyens skæbne og hvor onde og løgnagtige hestehandlere kan være. Følte mig naiv, snydt og bedraget, bare fordi ponyen var god, sød og billig. Ved godt at det ikke foregår sådan ofte, men advares skulle du, hvis du beslutter dig for at forære din hest væk. Undersøg alt og alle inden du skiller dig af med hesten. Hilsen Lotte
de drysser bare ind lige så langsomt - spørg mig ikke om hvordan det går til