hej ! har du kendskab til nogen der evt kommer ud og giver udnervisning til pige på 11 i trommer ? hun går i klub nu og spiller 1 gang om ugen , men vil gerne blive dygtigere. vi bor i taastrup mvh carina
Det kommer vel an på, hvor i landet det er... Ellers køb en Nintendo Wii med Guitar Hero og trommesæt - det er jeg sikker på, at man kan lære noget af - dog ikke at læse noderne.
Hesselholm (Highland Pony) - Der står at det er i Taastrup.  Og godt nok er musikspillene sjove og underholdende, men tror nu ikke de giver så meget lærdom fra sig. 
dvs sjælland  en wii har vi, og nej jeg tror det skal være en fysisk lærer el tak for rådet. mvh carina
Har du prøvet den lokale musikskole? Disse kan i hvert fald kontaktes via pigens skole. Hvis du foretrækker at det er helt privat, så prøv f.eks. Knud Eskildsens (musikforretning) hjemmeside. Der kan man lave opslag. Eller lav et godt gammeldags fysisk opslag i den lokale musikforretning. Nu er jeg ikke helt nede med kbh´s geografi og hvor kons ligger, men du kan også hænge fysiske opslag op her. Konservatoriestuderende skal nemlig have praksiserfaring i at undervise og vil derfor gerne tage elever ind. Dog skal du være opmærksom på at vælge en med pædagogiske evner hvis du vælger en uden om den kommunale musikskole - eller tjaa, det skal du jo også der. Endvidere er det supergivende at spille i marsh (staves?) tromme i en garde. Jeg ved ikke lige hvad I har Taastrup og hvordan man opstøver disse, men et bud ville være musikskolen igen. Tivoligarden eksisterer da i hvert fald. Her får hun nodekendskab, sammenspilserfaring og orkesterdisciplin som nærmest ikke kan opnåes på andre måder og det giver et los af dimensioner til den musikalske dannelse. Det er nok faktisk den største fejl i min opdragelse at jeg ikke har spillet i garde. Det er virkerlig noget der batter. Alle de trommeslagere jeg kender som er gået videre til kons. er startet i en garde. Nå så gik musiklæreren lige i selvsving... Håber du kan bruge det. Held og lykke med hende Kvindelige trommeslagere er for seje 
Har en søn der går til klaver på Taastrup Musikskole på tja 3. eller 4. år nu. Mon ikke de også har trommeundervisning? Ellers prøv at spørge hos musikforretningen Lars Green som ligger på Hovedgaden lige før tog-broen. Han har måske kontakt til nogle der giver trommeundervisning? Men held og lykke, håber I finder en dygtig trommelærer - siger hende der har gået til trommeundervisning og lært at spille efter noder, selvom det er 30 år siden  KH Dorthe S
Vil lige tilføje at det absolut ikke er en fordel med "Band Hero" når man er/gerne vil være trommeslager - tror man skal lede længe efter noget der er så lidt musisk som det  Har det selv, og synes det er mega skægt - men det har intet at gøre med at være musisk eller rytmisk... Held og lykke med trommeslageren - var selv en ihærdig trommeslager som barn/ung, men pony'erne tog over 
i have fpr alle svarene, jeg prøver at undersøge lidt muligheder . her er der vist ingen fare for ponyerne tager over, det skal da kun lige være de 2 minier vi har, men de skal jo bare nusses og gås med. mvh carina
Jeg snakker her om min kæreste  Jeg har fra nytårsnat d.1 - været sammen med den dejligste fyr i 6 måneder, vi har det super godt når vi er sammen og hvis vi endelig diskuterer, så er der altid en af os som "overgiver" sig for den anden, og det skiftes vi til. Jeg kan vel tillade mig at sige, at mit forhold kører på skinner.. når vi er   altså. For han bor på fyn og jeg bor på sjælland. Lige fra starten har vi fået af vide "vi er for unge, og dét holder ikke i længden", men vi har begge så stærke følelser for hinanden, at vi nægter at give slip - også har vi begge en hvis stædighed  . Men jeg er personligt så begyndt at mærke hvordan det er når han ikke er omkring mig. I starten var det fint nok, vi ville jo se hinanden igen? Men nu... Det bliver bare hårdere og hårdere, og jeg føler mig mere og mere knyttet til ham - det jo godt, men ikke godt for mig for så bliver jeg kun "rigtig" glad når jeg er med ham. Og han kan især også mærke det, at ligeså snart der er gået omkring 2 dage hvor vi så ikke har set hinanden, så forandrer jeg mig og bliver enten kold, eller ked, uden nogen speciel grund udover at vi ikke ses. Jeg kan slet ikke tackle hvis vi ikke ses i 2 uger, og vi kommer som regel op i de værrer diskussioner, hvis vi ikke har set hinanden i 2 uger. Stod det til mig, flyttede jeg gerne til fyn og fandt en lejlighed.. Men så let er det ikke i en alder af 16 og 17 år. Og enhver idiot ville jo sige at vi skal vente, vi har meget at se frem til osv. Har fået den samme smørrer i lang tid  Men jeg hader følelsen af at vågne op hver morgen, og kun være "halvt glad", jeg hader ikke at have den samme ro og glæde som hvis han er omkring mig. Når han ikke er der, bliver jeg stresset og får hurtigt en lille ting til at blive gigantisk. Kan mærke på mit humør at selvom jeg har de skønneste venner, veninder, og et skønt sted med hesten. Så mangler jeg noget.  Jeg er hverken den vilde teenager, og hvis jeg skal vælge mellem en fest eller en hyggeaften med min kæreste, ja' så går jeg efter det sidste. Jeg elsker at være sammen med vennerne, og elsker noget hygge - men fester osv. Det siger mig ikke meget   det er hyggeligt, men så heller ikke mere. Jeg har altid været sådan. Men håber nogen af jer evt. havde et forslag, måske et lille håb derude i mørket.. Og undskylder at det blev så langt 
Hey You... jeg stod i din situation i 1 år, jeg var på det tidspunkt godt nok 19 og han 26.. men jeg boede i nordjylland og han på fyn... pga. jeg VILLE ha min uddannelse færdig måtte vi vente 1 år på og kunne flytte sammen, og i det år... vi var ved og gå fra hinanden SÅ mange gange, pga. savnet i hverdagen gør så ondt, små sms´er der MEGET let kan blive misforstået... osv... Det jeg fortryder nu i det år, var at jeg ikke SELVOM JEG VED DET ER SVÆRT, var mere sammen med mine venner, og dyrkede noget mere motion, hele tiden holde mig igang.. men tankerne var KUN hos ham hele tiden, det var utrolig trist liv jeg havde i det år.. og lige så snart vi så så hinanden var ALT perfekt mellem os!! virkelig underligt.. Men kan kun sige at i må tro på det, og hjælpe hinanden, og fortælle den anden hvis i har en dag hvor i har det sværere med savnet til hinanden end ellers...
Jeg kan sagtens følge dig. Igennem 2½ år boede jeg i jylland mens min kæreste (nu mand) boede på sjælland (jeg var på din alder på det tidspukt). Vi så hinanden ca hver 14 dag. Det var hårdt - rigtig hårdt - men vi lærte at nyde de dage vi havde sammen og benyttede os meget af mobilen (hvilket også kunne ses på tlf.regningen men hvad gør man ikke for at være "tæt" på den man holder af). Jeg tror, at hvis begge parter er indstillet på at få forholdet til at fungere på trods af afstanden, vil det i sidste end føre til et meget tæt forhold:-) Vi "overlevede" 2½ år på den måde, blev gift og kan i dag ikke undvære hinanden. Det har været givtivt at prøve og vores forhold er meget stærkt pga det, men jeg må indrømme at jeg nødig ville igennem det igen. Så selvom det er hårdt og humøret hele tiden dykker, så nyd det i har sammen og forhåbentlig kan i en dag også gå ned af kirkegulvet sammen:-) Anne
Pige22: Kan også sagtens se at man nemt kan smide det hele væk, men jeg tror det er svært da jeg lige nu går på gymnasie og har hest. Og hesten må første prioteres, selvom det er svært.. Anne: Jeg tror også på at vi holder sammen   og håber gevaldigt. Men ja humøret dykker konstant, og der er hele tiden de her svingture som vi skal igennem. Men kan sagtens se fordelen ved det, i sidste ende. Selvom det er virkelig hårdt!
Åh ha, det er mit frygtede mareridt, som du beskriver. Til februar flytter jeg fra Sjælland til Århus pga. start på nyt studie. For en måned siden mødte jeg den sødeste hr. kæreste. Og hvad gør man så? Jeg regner med at tage til Sjælland mindst hveranden weekend, og andre weekender kommer han så til Århus. Men hverdagen bliver da helt sikkert svær.. Meget svær. Har intet konstruktivt at sige. Kan bare sige, at du ikke er alene 
Har oplevet og oplever lidt det samme Har været sammen med min kæreste i en del år nu.. hvor jeg startede med at bo i Horsens og han i Tønder. Efter nogle år flyttede jeg til Kolding for at studere og han bor stadig i Tønder - men nu har vi heldigvis kun 90 km mellem os i stedet for 150. Og det hele er helt sikkert blevet lettere efter han har fået bil. I stedet for at ses ca hver 14. dag ses vi nu et par gange i ugen og hver weekend  Men har det på samme måde som dig, fester er hyggeligt, men ville meget hellere være sammen med ham. Vi er nu hhv. 21 og 22 år og håber meget på at kunne flytte sammen med ham når han en gang er udlært og færdig i mili. (forhåbentlig i slutningen af 2010) Det har været nogle hårde år og er stadig hårdt, fordi ville bare ønske han var hjemme i lejligheden hver da jeg kom hjem. Men man lærer at savne hinanden og det vælger jeg at tro på at det giver os et rigtig stærkt bånd i sidste ende. Nu er spørgsmålet så bare om vu kan finde ud af at bo sammen når den tid kommer. Men det har lykkedes for os i så mange år - ¨så kan det også lykkes for jer - du bliver nok bare nødt til at arbejde med dig selv og dine humør "nedture" når i ikke ses, og i stedet glæde dig til i skal ses igen. Dejligt at høre fra Annski at det kan ende godt