sætte sedler op med: "Der er en der kalder de andre dumme" "Der er en der stjæler de andres egetøj" "Der er en der har skubbet en af cyklen" osv? At bide er desværre en temmelig almindelig reaktion fra mange børn, ofte er det et råb om opmærksomhed eller i ren frustration over ikke at kunne udtrykke sig. Jeg vil så absolut kalde Mikkeline et helt almindeligt barn, alligevel har hun af og til bidt Filippa og et par gange også et barn i dagplejen (hun er nu 3½ og det ligger ca. 1 år tilbage). Mikkeline er en stille og rolig pige, så rolig at hun bliver kanøflet af og til - og jeg tror det har været hendes måde at sige stop, hvis ikke de voksne gjorde noget. Forstår godt, at du er ked af at Tera har fået et bid - men at aflyse besøg mv. syntes jeg er overdrevet. Begge min piger har et par gange også fået et bid af andre og jo, det gør ondt i hjertet - men det r i mine øjne ikke meget værre end at få et kraftigt skub, et slag eller spark.. .som man jo også af og til ser og hører om.
de sidste indlæg og er ligesom Christel totalt målløs over dine svar Kate  Man kan da ikke udøve et øje for et øje og en tand for en tand med børn (eller voksne for den sags skyld)! Da jeg var omkring de 8 år, var der en indvandrer dreng på min alder der drillede og skubbede min lillebror (der har downs syndrom, men det er sagen underordnet). Da han ikke ville stoppe og der var for langt efter mine forældre, valgte jeg at forsvare min bror og gav den anden dreng et spark over skinnebenet. 5 min. senere stod drengen og HELE hans familie (jo, det var bedsteforældre, onkler, tanter mv) ved vores hoveddør og forlangte at drengen skulle sparke mig igen! Min far var hurtig og sagde, at det kunne vi godt sige - men hvis han sparkede mig hårdere end jeg havde sparket ham, så ville min far have lov til at sparke hans far.... så daffede de alle 20 (noget i den stil) af igen!
Hvis en idiot kører over for rødt - gør du det så også? Hvad er du så......? Lisbet
Nåh..ja..! Og i leg napper jeg dagligt min unge i maveskindet, ballerne og ved halsen. Og kunne han med sine 2 små tænder i undermunden få fat på sin mor, så gjorde han det! Måske jeg allerede der har sået kimet til hapseri senere i livet. Træk kløerne ind tøser. Jeg tror at alle unger har bidt eller vil bide. Det er blot et spørgsmål, om vi ved det eller ej. Lisbet
tydeligt at folk tolker ens svar efter for godt befindende. Nogle er endda eksperter i at køre tingene ud i ekstremer, men det er helt ok med mig hvis i ikke har andet at bruge tiden på. Jeg beskrev hvad der havde virket for os i den givne situation, og min generelle holdning til det. At virkeligheden er en anden er jeg klar over. Mit barn bider ikke og jeg accepterer heller ikke at hun bliver bidt. Hvis i kan tolke dette indlæg videre ud i ting som at slå og køre over for rødt, så bare gå i gang. Det rører mig ikke!
Ja jeg er også totalt målløs og ved slet ikke hvor jeg skal starte Efter at have læst godt på min psykologi og pædagogik, vil jeg godt kommentere, at det med at bide er ikke en fase børn skal igennem. Når børn bider, slår sparker er det fordi de ikke kan finde ud af hvordan de ellers skal udtrykke sig. f.eks. et barn der har et dårligt sprog oplever en dyb frustration i at de andre børn ikke forstår ham, sådan nogle børn, bider eller slår ofte ikke fordi de syntes det er i sjov, men i ren afmagt. Det kan også være et barn der har det svært derhjemme, eller et barn der gang på gang bliver afvist af dem han gerne vil lege med osv osv. Men det er sgu vigtigt at understrege, disse børn er ikke dårligt opdraget, eller en flok snothvalper. I den børnehave hvor min søn går, er der et barn der bider, til mange forældres store vrede, min søn er selv blevet bidt mange gange, jeg tager en snak med ham om det, at det andet barn har det svært og at han ikke gør det for at være ond, min søn har i dag et godt forhold til ham, og jeg er da sikker på min positivitet har indvirkning på det. Jeg tænker tit på sådan en dreng, hvor svært han har det, jeg kender hans baggrund og kan godt forstå hans måde at udtrykke sig på. Jeg har også ondt af ham, fordi jeg ved han vil få det svært i fremtiden, hvis der ikke snart bliver gjort noget, men nu er pædagoger jo ikke troldmænd og der skal ligesom et samspil igang med forældre i nogle tilfælde kommuner før problemerne kan løses. Til sidst vil jeg godt fremhæve et andet grundlag for at børn kan bide. Da min søn kom i dagpleje, ændrede han over et år langsomt adfærd, han blev indelukket, agressiv og begyndte at bide alt og alle plus han til tider slog og sparkede mig og min mand. Efter et par måneders observationer, ringede mine klokker og jeg skiftede dagpleje fra dags dato, min søn fik efter en lille uge en ny dagplejer, hans adfærd ændrede sig markant med det samme han blev taget væk fra den første dagplejer. Han stoppede med at bide og sparke og har lige siden været en glad dreng, som sagtens kan udtrykke sig uden vold. Jeg vil ikke komme nærmere ind på hvad der gik galt, men kemien imellem to mennesker havde en stor betydning. Så næste gang man tænker sådan en snothvalp, så prøv at vende den og tænk over hvorfor barnet reagere som det gør. Vh.Susanne.
manglende evne til at udtrykke sig som baggrund for at være et bide barn og et eksempel på et barn der bider selvom det kan udtrykke sig. Synes stadig ikke jeg er blevet klogere lige på dette her og forhåbentlig er der stadig flere der ønsker at give deres besyv med.
Man kan da ikke sige: "Fy sveske du må ikke bide" ved selv at bide igen - hvad skal barnet så tro? Er det ok at bide, når bare man er voksen? Her burde den voksne da være klogere end barnet og dermed være i stand til at stoppe al negativ "leg" på et niveau lidt højere end stenaldermenneskets. (børn er jo ikke født onde, det lærer de først når de bliver voksne). HundeGittemor: Jeg ville også ta' en snak med BH og gøre dem bekendt med, at alle synlige skrammer dit barn får og som de er vidne til, vil du gerne høre om. Jeg ville også helst opfattes som en opmærksom mor. God fornøjelse Lisbet
For et barn der ikke kan udtrykke sig verbalt i tilstrækkelig grad (og i en ophidset situation er det endnu sværere), og som samtidigt har en stærk vilje og masser af energi, ja så sker der det, at de sommetider finder ud af at man kan bide sig frem til målet. Eksempel: barnet vil gerne lege med et stykke legetøj, en anden snupper det lige for næsen - dyb frustration og oplevelse af uretfærdighed. Nogle børn giver sig tl at tude, mens andre handler for at tilkæmpe sig det tabte. For sidstnævnte kan det være i form af bid eller slag. Hvis man skælder barnet ud i denne situation, virker det måske på nogle, MEN der kan også ske det at barnet finder det vældigt interessant at man kan få opmærksomhed ad denne vej, og derfor fortsætter med at bide - og begynder at gøre det i alle mulige situationer. Det kan blive en ond cirkel , hvor barnet af pædagoger og forældre bliver stemplet som "ham/hende der bider" - dermed løser man ikke problemet, men gør det værre for barnet at komme ud af rollen. I mine øjne er den rigtige løsning, at det barn det går ud over, får al opmærksomheden - bliver trøstet, pustet på osv., så "bideren" kan se at man ikke får noget ud af at opføre sig sådan, men at andre bliver kede af det. Bagefter kan man så (afhængig af alder) tale med barnet om at man ikke bider hinanden. Dette lærte vi med vores yngste, her hjalp det absolut ingen ting at skælde ud - tværtimod. Han er en meget aktiv dreng, en rigtig buffas med rundsav på albuerne. I en periode var han rigtig slem til at bide. Vi gjorde hvad vi kunne for at give ham opmærksomhed og være i nærheden når der var fuld gang i legen med storebror (som han gerne bed i tide og utide). Men mandsopdække børnene kan/skal man jo heller ikke. Vi var meget obs på at orientere dagplejer (og specielt gæstedagplejer) om at han var inde i en bideperiode. Forældrene til de børn det gik ud over var heldigvis meget forstående, og tog det i stiv arm, nogle af dem havde selv problemet eller havde haft det. Det var rigtigt rart at man ikke skulle stemples som dårlige opdragere, fordi han var en "bider". Problemet er stort set løst nu, selvom det stadig kan hænde at han kommer til at bide i en ophidset situation. Konklusionen: Tja...børn bider som regel i frustration over en situation de ikke kan magte. Det er synd for den det går ud over, men i mine øjne er detså heller ikke værre, end at de nok skal komme over det uden ar på sjælen. At droppe en legeaftale af den årsag er for mig noget langt ude, det vil barnet da ikke fatte en meter af   Men ens børn er jo ens et og alt, og selvfølgelig beskytter man dem, nogen gange skal man bare stikke en finger i jorden - næste gang er det måske én selv der står med problemet. Hilsen Bluebell
Jeg forstår heller ikke lige hvorfor du ville aflyse legeaftalen   I skulle vel ikke have siddet og set på bidemærket hele eftermiddagen alligevel?  Når min datter skal med nogen hjem glæder hun sig helt vildt, og hun ville blive totalt skuffet hvis jeg hentede hende hjem fordi vi skulle snakke om et bid. Kan faktisk ikke huske om hun nogensinde er blevet bidt, men hun har fået nogle gok af andre i tidens løb. Så har vi snakket om at det de gjorde var dumt(!) og at man gerne må sige det til en voksen hvis nogen driller. Pas på du ikke laver det til et større problem end det reelt er 
og som jeg har skrevet før - så var det første gang overhovedet at Tera skulle med en hjem - altså FØRSTE gang! Og med en FØRSTE gangs bideoplevelse synes jeg bare ikke det var fair overfor legekammeratens forældre og især heller ikke overfor Tera. Afslutningsvis kan oplyses, at Tera den dag ikke havde spist sin madpakke (!), og heller ikke ville have noget som helst at drikke eller spise hjemme hos legekammeraten. Så uagtet at situationen VAR tacklet fra institutionens side og jeg på det tidspunkt intet vidste om det, så har det IKKE være den sucess oplevelse at være med en legekammerat hjemme, som det kunne have været. Åbenbart kan jeg ikke formulere mig korrekt nok til ikke at kunne misforståes og opfattes som nærmest hysterisk, hvilket er lidt øv. Tak for input samt forstående indlæg og god weekend.
Det er fint nok at trøste et barn der er blevet bidt, men at lade det andet barn være passiv tilskuer der hopper min kæde er, vi skal lige være enige om at det barn der bider har det være end det barn der bliver bidt, som sagt før er ingen børn født onde, det ligger ikke til deres natur og de anger hvad de har gjort. Hundegittemor: Jeg ved ikke hvad svar du søger, men man kan købe en grundbog i pædagogik og psykologi, de forklar nok dit undren. I mine øjne burde alle forældre have de to bøger i skabet, det vil spare pædagoger for en masse og mange forældre ville måske forstå de små individer lidt bedre. Som min pædagogiklære sagde engang, alle forældre burde have en grundkurses, ligesom kørekort til bil. Vh.Susanne
Ja, jeg er så lige kommet hjem fra vuggestuen og her til morgen blev min dreng bidt i armen af en jævnaldrende pige (2 år og 4 måneder).... Andreas sidder på gulvet og lever med nogle duplo-biler og laver en lille garage... Pigen vil åbenbart også have en bestemt klods, som Andreas sidder og makker med... Pigen vil tage klodsen og Andreas siger neeeej, hvorefter pigens tandsæt resulut bliver plantet i armen på Andreas.. Der er tænder efter hendes over og under tænder, men derudover er der ikke sket noget -altså ingen huller. Pædagogen sidder på gulvet ved siden af og prøver at holde styr på et par andre unger og reagerer hurtigt da Andreas græder. Nu har jeg så nået at se hvad der skete, så jeg trøster selvfølgelig Andreas og siger til ham at det er synd for ham, men ellers puster jeg på det og snakker så lidt med ham om at man IKKE må bide, det er FORBUDT og Andreas leger derefter videre. Pædagogen tager pigen over til sig og fortæller hende at det er forbudt at bide, at det må man ikke.. Derefter leger alle børnene videre og pigen får en klods fra kassen, som den hun ville tage fra Andreas.. Jeg vælger ikke at blæse det størrer op end det er og kort tid efter er det glemt.. Jeg ville nok heller ikke have valgt at beholde mit barn hjemme fra en legeaftale.. Gitte: Jeg tænker måske lidt at grunden til at Tera derudover ikke havde spist hendes madpakke også kan bunde i at hun var spændt på at skulle på besøg... Og at hun ikke ville have noget hos hende legekammerat, tja det har jeg ofte oplevet, så det opfatter jeg ikke altid som noget særligt.. Det er bare en stor oplevelse at besøge en legekammerat første gang.. Men nu kender jeg ikke din datter, og det er da synd hvis det bid skulle ødelægge hendes lyst til at tage på veninde-besøg igen.. I min verden fortæller man det bidende-barn at det IKKE er iorden at bide, og tager sig af det barn der blev bidt ved at trøste og vise omsorgsfuldhed. Og jeg sagde sågar i går da jeg var til bestyrelsesmøde i børnehaven, at jeg gerne vil have at vide hvis mine børn bider, hvilket det sikkert kan finde på da de ikke er bedre end andres børn, eller hvis de selv bliver bidt... For jeg vil IKKE acceptere at mine børn bider andre, det vil jeg at de får at vide meget bestemt, så det er en aftale jeg har lavet med lederen... I vores vuggestue/børnehave er det iøvrigt noget de er meget obs på, da deres erfaringer er at det hurtigt kan accelrere, hvis det ikke bliver standset...
At føre al opmærksomheden på det bidte barn og nærmest ignorere bideren - det er lige hårdt og brutalt nok i mine øjne. Bideren er da også bare et barn - det er børn jo uanset om de har gjort noget rigtigt eller forkert. Tror kun man gør situationen værre ved at lade det gå så hårdt ud over den der har bidt. Selv ville jeg tackle det i stil med det Stine skriver.
Min datter er lige nu helt lilla på kinden fordi hun igår blev bidt af en tøs i legestuen ! En ting er at tøsen har bidt 1 barn. Det er til at overkomme men når ungen nærmest æder FIRE ( !!!! ) børn så er legen sku slut. ! Min datter har et kæmpe mærke i den ene side af hovedet og de andre børn er endda bidt til blods.. Der sætter jeg grænsen. ! magen til uopdragen unge ! Sille har aldrig bidt eller slået. Jo slået mig 1 gang hvor hun prombte fik af vide at det er NO GO og en gang hvor det var i selvforsvar fordi en venindes unge hev hende i håret. ! jeg synes ikke det er ok ! Og hvor ville jeg skamme mig hvis det var mit barn der gjorde sådan.
I en alder af 16 år, må man jo unskylde dig og din holdning, du har ikke så mange år på bagen og er en ganske ung mor. Jeg er sikker på din holdning om at dit kid aldrig vil gøre noget andet end i selvforsvar (hvilket i mine øjne ikke er mere okay, end det barn der bider) og at alle andre børn der gør noget, er uopdragen unger. Den holdning skal nok ændre sig med tiden, du vil finde ud af en dag, at de "uopdragen unger" nok har et grundlag for deres handling, som er lidt svære at tackle, end bare at kalde dem "uopdragende unger". længere oppe i tråden anbefalede jeg to bøger, til enhver forældre. Jeg syntes du skal ønske dig dem i julegave tror de vil gøre gavn.