Jeg mistede min mor for 18½ år siden. Jeg er 20 år idag.   (Nu græder jeg igen) Jeg kan iik huske hende og har et billede fra min Mor & Far's bryllup hvor min storebror og jeg er på. Jeg savner hende hver eneste dag. Selvom jeg iik kan huske hende så ville jeg for ALT i verden stadig ønske min mor var her den dag idag. Alle de ting vi iik har oplevet sammen. Min 10 års fødselsdag jeg fik lov og holde i Disneyland Paris og min konfirmation, jeg fik kørekort, da jeg startede i skole osv, osv... Min mor havde kræft i ballen.
mistede for 6 år siden min fin far til kræft... han havde lungekræft, der spredte sig til hjerne, tarme, lymfer osv... han klarede knap 1 år... savner ham hver eneste dag... sad ved ham da han døde, han tiggede mig om at hjælpe ham,da han var bange, men kunne jo ikke gøre andet end at holde hans hånd (som jeg først slap flere timer efter han var død) og stryge ham over håret, fortælle ham at jeg elskede ham og blev hos ham.. det var den værste aften/nat i mit liv... havde altid været fars pige... græder nu, mens jeg skriver dette, mindet om ham lever stadig i mit hjerte, og der vil jeg holde det til jeg engang skal væk... han døde på hospice i vejle, de var super søde, og meget forstående, de var altid klar med en hjælpende hånd og et trøstende ord...
heldigvis, men har både selv været der, min gudmor døde af det sidste år, og min far har været rigtig rigtig tæt på. For at tage den med min far, så har han generelt altid været frisk og rask...Og når han har været syg, har han gjort det "ordentligt". Dvs 2 gange blodpropper, en hjerneblødning også kraft på stemmebåndet. Så jeg har flere gange, 2 gange hvor det tog år, siddet og håbet på, det ville vende. Jeg har ham stadig, og han er relativ frisk og rask nu. Tror for mig, har det været vigtigt, både med min far og gudmor, at se dem som raske...Ellers har det sygdommen fået lov til at fylde for meget.
hej igen vil lige tilføje. vær rigtig glad for du har muligheden for at nyde din far. og at du virker så moden at du forstår denne alvorlige situation. min mor var nyresyg pga diabetes. jeg levede i en naiv verden hvor jeg troede hun selvfølgelig blev reddet på målstregen og ville få en ny nyre. hun var til dialyse 3 gange om ugen. hun var jævnligt indlagt på skejby til undersøgelser. pga sukkersygen var hendes blodårer meget skrøbelige og kunne egentlig ikke holde til de katetre de sætter ind for at kunne udføre dialysen. jeg husker at jeg fik afvide at nu havde hun kun ½ år at leve i, så skulle hun dø af nyresvigt. men i min (meget) naive verden ville lægerne selvfølgelig ikke lade dette ske. så ville man jo give en ny nyre. men jeg opfattede slet ikke at dette var for sent. min mors krop var så syg at den slet ikke ville kunne klare en operation, og med 99% sikkerhed ville afstøde en ny nyre. men jeg var jo sikker på jeg havde min mor i lang tid endnu. så var rigtig dårlig til at besøge hende, både hjemme hos hende og på hospitalet. Mine forældre var skilt og jeg boede hos min far. en dag ringer hospitalet så. min mor havde fået en stor hjerneblødning og var gået i koma og var ukontaktbar. de vurderede hun havde 24 timer tilbage at leve i. der reagerede jeg som et lille barn, meget umodent. og fortryder det SÅ meget den dag i dag. jeg ville slet ikke se hende. jeg ville ikke se realiteterne i øjene. jeg ville ikke acceptere min mor skulle dø. så hvis jeg ikke så det, så skete det jo ikke. efter en del timer ombestemte jeg mig og ville gerne se hende. men så ringede hospitalet at min mor var gået bort. mit største ønske den dag i dag var at jeg havde været der. at jeg havde fået fortalt min mor hvor højt jeg elskede/elsker hende. at jeg havde sørget for hun ikke gik bort alene. jeg ville også ønske jeg ikke havde været så naiv dengang, og havde set realiteterne i øjnene og havde besøgt min mor meget mere. Men man kan desværre ikke gøre det om. derfor er mit råd. få så meget ud af den tid du har. desværre kan det godt være at lægerne siger to år, men at kroppen bliver så slidt at der kommer komplikationer og du desværre ikke får de 2 år. udskyd ikke ting. skriv, sig, fortæl ham alt det du ønsker han skal vide. både gode og dårlige ting. lad ham få del i de ting du gerne vil have ham med i. og så en endnu vigtigere ting. lad ham være din far. gør ham ikke mere syg end han er. jeg er så igen stillet i den situation at min far kan dø af kræft. han fik strubekræft for et år siden. strålebehandling hjalp ikke, så nu er han opereret. de mener at have fjernet det, men han skal alligevel til kontrol hver 3 måned. jeg er dødsensræd hele tiden for at kræften kommer frem igen. Så derfor er jeg hos min far når jeg kan. men han er stadig min far, og jeg behandler ham ikke anderledes. jeg både elsker ham, men jeg kan da sagtens blive sur på ham. jeg kan også blive ked af det. og også træt af ham. men jeg har af bitter erfaring lært at elskede kan blive taget fra en, så jeg viser min far at jeg elsker ham.
jeg er der for det meste kl 8 og morgenen til ca 10.. så muger, laver foder,giver wrap og halm i boksen, (vand og wrap på folden)og så rider jeg.. nogle dage gør jeg det ved 12tiden hvis min veninde har tidligt fri.. skal hente børn kl 14.15 så der skal jeg have nået et bad inden.. jeg er lige nu arbejdsløs, når jeg får job så bliver hesten nok passet når børnene er puttet om aftenen.. jeg har altid tid til hesten og det vil jeg altid have.. hvis man vil så kan man os få det til at hænge sammen..
Morgen, middag og aften  Morgen Fodre og lukker ud mellem 6 og 7 - lidt senere i weekenden. Middag Muger ud, ordner foder og bokse efter arbejde Aften Lukker ind, fodre og hygger med hestene Har hestene hjemme, så jeg kommer og går lidt i løbet af dagen, efter hvornår det lige passer. Får dog ikke redet, men er også gravid pt. så det er mest hygge med hestene, og ind i mellem lidt longering af unghestene. Longering foregår enten tidligt formiddag (på fridage) eller sent aften, pga. varmen pt.
Jeg har fri kl. 13 næsten hver dag så jeg er allerede ude i stalden ved en 14 tiden(; Så plejer jeg at tage hjemaf ved en 18 tiden, og så passer det lige med at hestene skal til at blive lukket ind fra fold og fodres... Og så er jeg ca. derude hver dag hvis jeg kan slippe afsted med det 
Jeg er hos hesten mellem 2 og 7 gange om ugen, afhængigt af arbejdspresset på studiet. Min hest går i løsdrift og bliver fodret of klappet af staldejer dagligt, så hun lider ingen nød de dage, hvor jeg ikke har tid til at komme. Jeg er i stalden, når det lige passer ind. Det er for det meste sidst på eftermiddagen/først på aftenen, men hvis jeg ikke skal ride, tager jeg gerne i stalden ved 21-tiden og strigler og hygger. Jeg bruger for det meste 1 - 3 timer i stalden, afhængigt af om jeg rider eller hvad vi ellers lige laver.
Jeg har meget svingene arbejdstider, så det er meget forskelligt hvornår jeg er dernede. Men kommer gerne hver dag. Nogle gange kommer jeg omkring 17.30, andre gange er jeg der kl. 8.30 Jeg er der i mellem 2 og 5 timer. Det kommer lidt an på hvor meget der skal gøres. I weekenden er jeg der næsten hele dagen hvis ikke jeg har weekendvagt. Men vi er gode til at hjælpe hinanden, så når jeg har aftenvagt så giver de andre hø og lukker ind.
Jeg har altid tid til hesten og er derude hver dag. Hvis jeg er syg fx, får jeg en til at passe ham (men jeg skal være ret syg  ) Jeg har det bedst med selv at passe min hest, selv at muge ud hos ham og se at han har det fint og er sig selv, ikke fejler noget osv osv. Men hvis vi derude hvor jeg ligger med influenza og 40 i feber har jeg altid nogle jeg kan få til at tage ham sent ind fra fold så han kan hygge sig derude, give ham hans tilskudsfoder og lige tage klatterne hos ham  Jeg er derude mellem 2-3 timer dagligt - hvis jeg rider omkring de 3. Rider jeg ikke omkring de 2 timer ca. Jeg tit derude om aften eller to gange om dagen (middagstid og aften). Jeg derude om aften omkring kl. 20. Så kan hesten gå sent på fold og så skal den ud og ride. Jeg så hjemme ca kl. 22 på disse dage. Det er også køligest at ride om aften i sommeren og synes det synd at ride dyret rundt i 30 grader høj sol.
Jeg er i stalden kl 8 om morgenen hvor jeg får lukket ud og ordnet bokse .. det tar en halv time .. og så kommer jeg igen kl 18 og strigler dem begge + evt ride så det er lidt forskelligt hvor lang til jeg er der om aftenen .. Det lige alt afhængige af om der skal gives vand på folden til dagen efter eller på loftet eller ligende
jeg er hos hestene flere gange dagligt af forskellige varigheder. lige pt er jeg sygemeldt hvilket gør at tiderne svinger meget, men oftest er jeg i stalden omkring kl 7.30 om morgenen og hvorlænge jeg er der variere rigtig meget i forhold til om jeg træner hestene fra morgenen af eller venter til om aftenen, så tiden svinger fra 15 min. til 3-4 timer. stalden ordner jeg normalt enten morgen eller eftermiddag, men det tager nu kun en ½ times tid. herudover lukker jeg hestene ind senest kl 10 om aftenen, dette variere også i forhold til om jeg først træner dem om aftenen, så her variere tiden fra ½-4 timer. nogen gange fordeler jeg træningen så jeg tager 2 heste om morgenen og en om aftenen, og så variere træningen jo rigtig meget i forhold til hvilken af hestene jeg har fat i. når jeg er på arbejde lukkes hestene ud kl 6.30 og det tager normalt maks ½ time og så trænes de om eftermiddagen/aftenen. Men uanset hvad bruger jeg normalt 2-5 timer i stalden om dagen. Mvh Mie
Hestene er herhjemme så kan kigge på dem ud af køkken vinduet  De bliver fodret hver dag kl 7 - og derefter træner jeg den store, han er mest frisk om morgenen så den energi bruger vi på nogle langt gåture, longearbejde eller signal træning. Derefter bliver de lukket på græs, mens jeg ordner stald, foder, osv. Et par timer efter kommer de over på en fold med mindre græs + hø og går der til de kommer ind alt mellem 19 og 21. Ingen dage er dog ens pga. mit helbred, men jeg prøver på at gøre dem så ens som muligt for hestenes skyld. Oftes er jeg ude ved dem om eftermiddagen og så hygger vi bare eller træner trailer læsning 
første gang på dagen er jeg i stalden : 5:30 i hverdagene. hvor jeg fodre og muger ud + sætter på fold giver hø. i weekendenderne er jeg i stalden kl. 07:00 2 gang: når jeg kommer hjem meget fórskelligt, alt efter hvornår jeg har fri. men der enten rider jeg, eller giver eftermiddagsfoder på folden + hø. på de sene dage kommer hjem har min moder fodret. 3 gang: er ved 21:00 -tiden hvor jeg tager hestene ind, aftenfodre, giver wrap og slukker for natten. sådan ser mit skema ud med hestene når jeg er hjemme på landet, og i praktik på det lokale dyrehospital, når jeg er i København tager min mor sig af dem.
Mange gange hver dag  Jeg har hestene hjemme, så om vinteren er det minimum 3 gange om dagen, hvor der fodes og ordnes. Pt. går de længere tid på fold, så der fodres der kl. 7.00, hvor efter de lukkes på fold. De kommer ind omkring 20-20.30, hvor der fodres igen. Ridning foregår til hverdag sidst på eftermiddagen, det samme med at ordne stald. I weekenden svinger tidspunkterne noget mere.
De dage jeg rider bruger jeg ca. 3-3½ time i stalden - undtagen én dag i ugen, hvor han får fri. I week-enden bruger jeg lidt mere tid - kaffe og hygge med vennerne tæller også der  samt at vi tit er afsted på skovture på mere end en time. Muger selv hos hesten og henter den selv ind i week-enden. Sys
ja nu spørger jeg jer fordi jeg ikke har lyst til at gå til nogen læge. når jeg løber eller går rask til, ja så får jeg ondt i det øverste af maven. lige under de nederste ribben. nogle der har prøvet det og som ved hvad jeg kan gøre. det gør så ondt at jeg er nød til at holde pause i mit løb, eller bore flere fingre ind under ribbene mens jeg løber et par min. så går der lidt tid efter jeg har sluppet og så gør det ondt igen. dette generer mig meget, da jeg ellers sagtens kan holde til at løbe. benene er ikke trætte eller noget. jeg får bare ondt i maven. nogle kloge der ved hvad det kan være. som sagt, så har jeg absolut ikke lyst til at gå til lægen.
hej alle. ved ikke helt hvor jeg skal lægge denne tråd ind men prøver her  jeg flyttede mine heste hjem i oktober sidste år og har kun redet på folden indtil videre men nu vil jeg altså gerne på tur igen. men jeg syntes godt nok der er meget tung trafik som køre meget stækt her hvor jeg bor. så jeg tænkte om der er nogen der kender nogen skove, stier eller marker man må ride på nær skællebjerg? jeg kan ikke læsse mine muler i trailer og køre til skove hvor jeg ved man må ride så det skal være i rideafstand. håber der er nogen som er kendte på hest som vil svare og evt beskive en rute for mig da jeg virkelig gerne snart vil på tur og alle de skove jeg syntes jeg kan finde høre til cornadinelyts og der må man ikke ride så vidt jeg kan se 
slet ingen??? 
Der kan du se hvad der er i nærheden af dig   Ellers er det bare ud i det blå langs landevejen og se hvad du finder 
det var i Dianalund, der har du jo Åmoseområdet og du kan faktisk ride hele vejen op til Kongsdalsskovene (kræver skovkort) hvis du gerne vil ride rigtigt langt. Det er et dejligt ride område dernede 
Ring da og tag en snak med Hans og Grete (ja det hedder de faktisk) på Conradineslyst, måske man kan få lov at ride i deres skove? Ellers må du af småvejene mod Niløse og Åmosen 
mange tak for svarene.. jeg har været ude og køre og kikke efter steder at ride. hvordan kommer man til åmosen? jeg kan kun finde en å der hedder det. er det så de marker der ligge omkring der man må ride på eller??? til julie: jeg har ringet til dem og spurgt og sagt jeg vil betale for at kunne ride der får jeg har kun 100 m til vaseskoven men det måtte man ikke. jeg håbede lidt på man kunne købe sig adgang da jeg har set hestespor derinde flere steder men desværre ikke 
Jeg har forstuvet min ankel, og har i en hel uge gået med krykker. I dag fik jeg så at vide jeg kun skulle gå med den ene og støtte mig til den. Lægen sagde jeg skulle gå med den i højre hånd (det er venstre ben der er forstuvet). Min far mener absolut at krykken skal i venstre arm, for at aflaste venstre ben. Er der nogle kloge hoveder der kan afslutte diskussion, og forhåbentlig give lægen ret, for har taget hans parti. 
Tja, jeg har i hvert fald på et tidspunkt fået samme besked, som du har af din læge: nemlig krykken i modsatte side ift. det skadede ben. At jeg så af motoriske årsager ikke var i stand til dette, er en helt anden sag. 
Ja når der er en problematik i benet, skal albuestokken være i modsatte side. Dette er for at du jo fører hø arm frem sammen med ve ben. (krydsmønster) på den måde belaster du på rette måde, og aflaster ve ben som du skal. Hvis der ikke er fraktur, så skal du i øvrigt sørge for at belaste til smertegrænsen... og ja jeg ved noget om det... 
Dårligt venstre ben = krykke i højre side. Det har jeg alle dage lært og praktiseret i mine 14 år i sundhedssektoren (genoptræning, hospitaler o.l.) - og har fået det at vide de gange jeg selv har haft brug for krykker. 
første så ødelægger man krydsgangen ved at bruge krykken i samme side som det dårlige ben. Men hvad det er væsentligt værre ved at bruge krykken i samme side som det dårlige ben er at man så kommer til hænge på krykken i stedet for at fordele vægten mellem de to støttepunkter og at man derfor bliver ualmindeligt skæv. Du vil forhåbentlig altid få at vide at krykken skal bruges i modsatte hånd af hvor skaden sidder når du kommer i kontakt med sundhedsvæsenet - uanset om det er læger, fysioterapeuter, ergoterapeuter eller noget af det øvrige sundhedspersonale.
vil gøre som lægen og din far siger.. venstre ben højre arm og modsat hvis det er højre ben (venstre arm) Netop for at aflaste og ikke slide skævt. Så din far har fat i det rigtige   og din læge for den sags skyld.
Havbæk - faren siger jo at hun skal bruge venstre arm, selvom det er venstre ben der er "i stykker" :p
Der skulle stå din far har fat i det forkerte og lægen fat i det rigtige.. hehe staver helt helt i hegnet her til aften..
Havbæk: Det var dårligt reddet  Men ja, krykken i modsat hånd 
Krykken skal altid i modsat side af det dårlig ben.
Umiddelbart lyder det som sidestik og det kender jeg godt. Ved dog ikke hvad man kan gøre for at få det væk andet end at tage nogen dybe indåndinger.
Kan det ikke bare være sidestik ..? Det kan godt gøre temmelig ondt..
Det kan afhælpes ved at man tager armene op over hovedet lidt, så blodet løber til kroppen igen, da sidesting skyldes milten tømmes for blod. (Eller det har jeg fået at vide). Nu skriver du ikke i hvilken side, du får ondt?
nej det er ikke sidestik. det gør ikke ondt i siden, men inde mod centrum af maven. og jeg er i meget god form. jeg har løbet i et stykke tid, og kan sagtens løbe 9km. det kommer uanset om jeg går, løber langsomt, løber hurtigt, løber op eller ned af bakke eller lige ud. jeg ved hvordan det er når jeg har sidestik, og det her er absolut ikke sidestik. det gør meget mere ondt. og så sidder det mere mod centrum i maven.
det er mest i højre side det gør ondt. dybe vejrtrækninger gør det kun MEGET værre. vil prøve det med armene oppe over hovedet. men hvorfor virker det at bore/presse fingre ind i området et stykke tid?
Som de andre også skriver, så er det jo præcis sådan sidestik føles   Det er ikke farligt, men er selvfølgelig meget ubehageligt. Du kan læse her hvordan du kan forebygge sidestik:
Leveren sidder i højre side, bag ribbenene, kan det være den du har ondt i? Ellers tænker jeg mavesyre måske? Eller som andre er inde på, sidestik.
Hvis du er sikker på at det ikke er sidestik, så er der nok kun en ting at gøre. Det er at spørge lægen. Det er jo ikke mening det skal gøre så ondt når man løber.
muligvis det bare er sidestik, men hvorfor dælen kommer det så nu hvor jeg faktisk er ved at være i rigtig god form. jeg løber ikke for hurtigt i starten. jeg spiser og drikker for det meste ikke inden jeg skal løbe, da jeg løber når jeg vågner om morgenen. jeg træner min mavemuskler, både de lige og de skrå. jeg fik ikke disse smerter da jeg startede med at løbe/træne. de kommer nu både de dage hvor jeg løber korte distancer (5km) og de dage jeg løber længere (9km). de er der stort set fra jeg sætter i gang til jeg stopper igen. dette er et stort problem for mig nu - de smerter ødelægger mine løbeture, som jeg ellers nyder meget. hvad kan jeg gøre for at undgå dette hvis det er sidestik. det eneste der ligesom hvirker bedst er fingre boret ind under ribbenene.
fra min far som er en heftig løber, at man for det meste for sidestik under løb hvis man trækker vejret forkert. Ellers kan det måske være en fibersprining? Men så er du vel nok ikke i tvivl. Jeg havde en fibersprining bag ribbene engang og det gør virkelig nuller naller, også når jeg træk vejret dybt.
uden skal jeg skal være klog eller noget. Men jeg tror udstrækning før og efter løb er vigtig. - du kan google dig til udstræknings øvelser der passer til det du laver og der findes og billeder af det. Vejrtrækning når du løber er også vigtig at få med, det er jo det samme når man rider. Der er mange der nogen glemmer at trække vejret, og når de så gør det kan man godt få stik ind i siden, fordi man er så koncenteret om det man laver fysisk. - jov selvfølgelig trækker man vejret, men ikke dybt og roligt. En skam du ikke bor hvor jeg bor, så kunne jeg have taget cykelen og fulgt med  God påske til dig. mvh. Lotte
Efter at jeg har læst dit andet indlæg, så forstår jeg meget bedre det hele. Jeg er slet ikke i tvivl om, at du er i topform, problemet skal jo findes at andet sted. Koncentrer dig om din vejertrækning når du løber, og selvom det er svært så drik en kakaomælk eller spis en portion mager yoghurt når du har afsluttet træningen, det har dine muskler brug for, og det mindsker risikoen for ophobning af mælkesyre i dine muskler  Det tjener iøvrigt intet formål at strække ud før og efter træning ( det er ganske veldokumenteret)
det havde jeg også en overgang, bla når jeg løb bare lidt eller red.. måtte stoppe op og det sortnede for mine øjne mens jeg bare lå (på min heldigvis rolige hest) og prøvede på ikke at græde. gik så til lægen og han konstaterede at det var noget muskelspændings-halløj, og anbefalede mig at rette mig godt op og slappe af i maven og trække vejret godt. - men ved jo self ikke om det er det samme, så hvis det ikke bliver bedre ville jeg i dit sted klart gå til lægen. mine forældre og min underviser var bange for det var min nyre dengang, og det kunne det jo egentlig også have været; så jeg stemmer på at du får det tjekket 
at spise inden du løber. Ymer eller lign. der ligger let i mavesækken og så spis noget med fiber efter du har løbet. Det burde hjælpe dig, såfremt det ikke er dine organer der fejler noget. Fortsætter det og det ikke hjælper at spise, så bør du få scannet din lever, galdeblære, mavesæk osv.
Hej Charlotte. Det er rigtigt nok ikke sidestik du har - som du sikkert også godt ved. Når jeg læser dine 2 indlæg, "Det gør ondt" og "at hade", beskriver du ret godt hvor problemet "sidder henne". Jeg kender ikke din BMI eller kropsvægt, men en spiseproblematik er ikke noget man løber væk - nok nærmere det modsatte. Når du har spist dine små måltider, så husk at sætte dig en timestid, så maden får lov at optages. Nu ved jeg ikke rigtigt om du rider - men gør du det,får du også rigeligt motion tænker jeg. Jeg har lavet et indlæg for et par dage siden som hedder "Hvorfor rider du", måske kunne du læse det og tænke over den. Hvis du vil, kan du godt vende dit liv til noget mere positivt, men det kræver støtte, mod og energi - ernergien får du kun hvis du spiser! Op på hesten igen der ER støtte at få. Mvh Michael P. Kragh
hej allesammen mange tak for jeres svar. nu spørger jeg igen. kan smerterne opstå fordi tarmene er "klasket" sammen. dvs ikke får så meget mad? men nogle dage spiser jeg jo morgenmad først - dvs en normal portion havregrød (de dage jeg er på psyk) og det gør stadig ondt på denne måde når jeg løber. jeg er ikke svært undervægtig for tiden, da jeg som sagt er indlagt og de holder øje med min vægt. men jeg spiser ikke godt nok. vil prøve at skrue lidt ned for løbeturene den næste uge og se om det bliver bedre. ellers må jeg snakke med en læge - desværre siger de jo nok bare at så må jeg slet ikke løbe.
godt du ikke er vild med at blive undersøgt at lægerne - men hvis det er et alvorligt problem så skal det løses nu for du har med stor sandsynlighed ikke modstandskraft nok til at komme dig over det hurtigt hvis det bliver værre. Det kan være rigtigt mange ting - og noget af det kan sagtens være fordi din krop ikke har de nødvendige ressourcer til at opretholde den aktivitet du har valgt at gennemføre dagligt. Det er i øvrigt ikke helt rigtigt at udspænding ikke virker   Man skal bare være lidt skarp på hvad det er man ønsker at påvirke. Det er nemlig ganske rigtigt veldokumenteret at udspænding hverken hindrer skader eller nedsætter DOMS (Træningsømheden/Andendags-ømheden) . Til gengæld påvirker det smidigheden i muskulaturen og den kan være rigtig vigtig i forhold til den gode træningsoplevelse. God smidighed nedsætter risikoen for kramper - og det nedsætter af gode grunde også smerter fra spændt muskulatur. Hvis man ønsker at nedsætte DOMS så er det væsentligere at spendere god tid på nedvarmningen i stedet. Ved at holde sig igang med eksempelvis 15min relativ rask gang inden man stopper sin træning sikrer man fortsat god blodgennemstrømning i de trænede områder og det betyder at mælkesyren filtreres ud af musklerne (Til en vis grad skal jeg huske at sige!) så ømheden nedsættes.
Hvad med skoven der ligger lige ved rideskolen? Der red og kørte jeg meget da jeg boede der. Der skal man bare købe ridekort, og man kunne dengang også købe klippekort til ridning i skoven.
Tumle80: hvad er det for en rideskole og skov du tænker på?
nordruplund mener jeg rideskolen hedder men der er et godt stykke ned til dig vil jeg tro
ja der er et godt stykke der til desværre. det bare så ærgeligt at når drømmen endelig går i opfyldelse at man får sine heste hjem så er der ingen gode ridemulighedder... der er så meget tung trafik at jeg er lidt nervøs for at ride ud. og så det bare sur at være omringet af skove som man så ikke må ride i 
Jeg må beklage, du er bestemt ikke den eneste som har det problem, jeg bor faktisk næsten i skov, men må ikke ride i den, kan ikke købe/betale for at ride i den. Dette er igen Sjælland, Østsjælland, BREGENTVED.
sådan mere præcist? Der er sti systemer ved Åmosen.
og jeg mener da nok at der er masser af ride muligheder, men hvor bor du præcis?
Nu bor jeg osse i området sådan da. Men mellem dianalund og stenlille. men synes da jeg har set flere fine steder at kunne ride synes jeg. Desværre kan jeg ikke selv ride pt, og hesten går bare og keder sig.
jeg bor i hedeboryde lige ved siden af skellebjerg. det kan også sagtens være der er gode ride muligheder jeg kan bare ikke se andet end landevej. jeg har også været ude at køre "søndagstur" flere gange for at finde nogle der var ude på tur for at spørger hvor de rider hen men har ikke set nogen ride så der må jo selvfølgelig være nogen steder for der er jo mange der har hest her ude kan man se fra vejen af.
Hej. Den skov der ligger på den anden side af conradineslyst ved p-pladsen "enemærket" må man godt ride i og der er mange muligheder i den da du kan komme fra den om i præsteskov. jeg bor selv på overdrevet og der kan man også komme til. du kan skrive til mig jeg har et nummer til hvor man kan købe ridekort.
jeg har godt været nede ved enemærkeskoven men der skal men meget lang langs den store landevej for at komme til og min pony er ikke så god til tung trafik så det kan godt gå hen og blive lidt farligt på en stor vej med mange biler. jeg har prøvet at se om man kunne komme bag om og den eneste vej jeg kunne finde fik jeg af vide at man ikke måtte benytte til hest 
at kigge på et kort på krak?? Du vil nok skulle lidt af landevej uanset hvad vej du rider... Evt. kan du jo trække hesten ned til skoven.
ja har prøvet med luftfoto fra krak og været ude i bil. jeg troede bare da jeg flyttede hestene hjem at der var nogle stier eller noget hvor folk red for der er mange der har hest kan jeg se men jeg ser aldrig nogen ride på vejen. det ville heller ikke gøre mig noget hvis jeg skulle trække hesten et stykke men det ertemmelig langt at trække for at komme til enemærkeskoven desværre...
Er du kommet til skade eller væltet bare det mindste??? 
nej jeg har på ingen måde slået mig. heller ikke gået ind i noget. jeg forstår egentlig ikke smerterne. har siden januar styrketrænet 3 gange om ugen. hele kroppen. jeg har siden januar løbet 2-3km 3 gange om ugen. for 3 uger siden satte jeg det op til 3 gange 2,5km og 2 gange 6,5km. det er så sat op til 3 gange 2,5km og 2-3 gange 9km for 3 af de lange træninger siden. jeg har kunnet klare denne træning uden den mindste smerte. men nu kommer det faktisk ved bare den mindste bevægelse. dvs også slentren hen til bilen. min løbetur gik dog lidt bedre i dag. men var også oppe kl 3 i nat for at spise nogle grøntsager så der var lidt i maven her til morgen. men smerterne var ikke væk. de var bare ikke helt så slemme.
... synes jeg det lyder som ret hård træning, taget i betragtning at din krop er belastet af din sygdom. 2-3 gange 2½ km om ugen er sikkert fint - men hvis du OGSÅ tager 2-3 gange 9 km, er det altså MEGET. Træning er sundt - men overtræning er IKKE sundt, specielt ikke når kroppen i forvejen ikke er på 100%
Jeg ved ikke meget om anoreksi, men på mig lyder det til at du, nu hvor du er indlagt og ikke selv kan kontrollere dit madindtag, istedet motionerer for meget. Som Lisbeth skriver - overtræning er ikke sundt. Og at stå op kl. 3 om natten for at kunne nå at spise inden løbeturen lyder ikke som et afslappet forhold til motion. Det er måske ligeså meget psykologerne/psykiaterne du skal snakke med om dine motionsvaner. God bedring VH Line
med dem der hvor du er indlagt om det?
kære kære trådstarter.. jeg bliver helt ked af det indeni når jeg læser den her tråd - for jeg har selv oplevet lidt af hvad jeg kan læse mig til at du gennemgår, bare ikke i samme grad overhovedet. det blev heldigvis opdaget i god tid, og efter et par hårde år fik jeg et nogenlunde normalt forhold til mad igen, selvom jeg stadig kan få tilbagefald når jeg kan se at vægten er steget 5 kilo og at jeg har fået en delle. men jeg har fået renset mine ører, og mine øjne er blevet åbnet - jeg kan nu godt se at når mine venner siger "du er IKKE tyk", er det ikke bare fordi de gerne vil have mig til at TRO det - det er fordi de faktisk ikke syntes jeg er tyk! - og det er heller ikke fordi de gerne vil have jeg tager på så jeg bliver "ulækker".. ved ikke om du har prøvet at have nogle af disse forskruede tanker, men kan forrestille mig at du måske forstår lidt af hvordan min tankegang var? jeg håber virkelig at du får det bedre, og at du finder noget du brænder for, at du bliver glad   det lyder måske lidt som om at jeg "ynker" dig, men tro mig - jeg tager dig seriøst, og kan godt se at det kan være svært at se sig ud af fx. at gå til lægen.. det handler om at bryde vaner og tankemønstre. og selvom det er MEGET overvældende, så prøv.. og selvom det måske ikke lykkedes, så har du lært noget alligvel  go for it!  og folk bliver ikke trætte af dig fordi du søger støtte, tro mig.. 99% vil garanteret med glæde støtte dig hvis du fx har brug for at tale, eller måske tage en med til lægen?
Kære dig, du skal passe på din krop. En spiseforstyrrelse slider utrolig meget på kroppen. Jeg havde anoreksi fra jeg var 13 til jeg var 16 og derefter alvorlig bulimi som jeg var indlagt for, det stod på til jeg var ca 21, og jeg kan ikke helt sige mig fri for det endnu. Og hvad ville jeg så sige med det, jo jeg har rigtig mange skavanker fra den tid. Har ofte kramper og sære fornemmelser i maven, får sidestik bare af at tænke på det. Får kvalme og bliver utilpas af at ride, rigtig tit. Har været til lægen 100 gange, og får altid at vide at jeg intet fejler, udover at kroppen stadig reagere på dengang. Jeg kan feks ikke cylke ret langt, så kan jeg slet ikke trække vejret. Føles som om jeg ikke kan trække vejret ordenlig igennem. Jeg tror din krop prøver at fortælle at du skal stoppe nu, du skal passe på din krop. Hvad med at holde pause nogen tid, prøve at lytte lidt mere til hvad din krop fortæller sig, selvom det er svært. Når du så har slappet lidt af nogen tid, kan du måske starte langsomt op igen og HOLDE PAUSER når din krop siger det til dig  Bliver det bare ved og ved, så prøv at tage til lægen.
Med tanke på at du er indlagt. Med tanke på at du har fået ondt ved at sætte træningen op. Med tanke på at du har været ekstrem undervægtig (og måsk også er det nu). Med alt det i baghovedet, så er jeg ret sikker på at din krop fortæller dig at du træner for meget til hvad den kan holde til. Sæt ned til de 2,5 km 3 gange om ugen igen. Du er i alt for hård træning lige nu, og det er derfor du får ondt.
Ja, som flere andre også er inde på, så presser du din krop ALT for meget i forhold til hvad den kan klare. Jeg forstår i øvrigt ikke at ingen på det sted du er indlagt kommenterer al din træning...?
Det jeg tænker når jeg læser dine og andres indlæg her er: Bugspytkirtlen. Du er undervægtig og træner samtidig alt for meget i forhold til hvad din krop kan holde til lige nu. Bugspytkirtlen hjælper til med at frigøre glucose til kroppen og nedspalte fedtstoffer, protein og kulhydrater. Den kommer på arbejde når man motionerer og hvis der ikke er nok fedt, protein og kulhydrater at nedspalte for at kunne danne glucose så kommer den på overarbejde. Tænker lidt at det er det du mærker. Det kan gøre sindssygt ondt når bugspytkirtlen ikke fungerer ordentligt. Det hjælper hverken at hæve arme eller trække vejret dybt - det eneste der hjælper er at spise nok så kroppen får det den har brug for, og sætte intensiteten af motion ned. Jeg bliver meget bekymret når jeg læser det du skriver. Du er godt igang med at nedbryde din krop, som jo helst skulle holde et godt og langt liv. Du bliver ganske simpelthen nødt til at tale med en fagperson om dette, for det er ude af kontrol. Sender de varmeste hilsner....
jeg har sat min træning ned nu. løber 2km og styrketræner i 40min 3 gange om ugen. og så en eller to løbeture på 5-6km hvis jeg får spist godt nok. jeg har valgt at lade være med at snakke med lægerne om det der hvor jeg er indlagt, da jeg er hunderæd for de vil tage min motion fra mig. men nu har jeg de sidste par dage spist mere. eftersom jeg har fået ordre på at tage mindst ½ kg på om ugen. jeg har egentlig været stabil i vægt længe. et bmi på ca 18.5. så er ikke svært undervægtig. korrekt at jeg har været det før, mange gange. og jeg ved det er farligt. trængte muligvis til en øjenåbner, og det tror jeg at jeres svar har givet lidt af. men nu prøver jeg at træne lidt mindre, og spise lidt mere. som sagt skal jeg tage lidt mere på ellers tager de min udgang og motion for at kontrollere. og jeg nyder jo netop friheden somjeg har nu. efter jeg har spist og drukket lidt mere gik træningen bedre i dag. det var dog kun kort løb (2km) og styrketræning, men smerterne var ikke ligeså slemme. så håber dette hjælper. men tak for jeres svar.
Hej Charlotte følger dine tråde med stor interesse, er bare ikke så god til at svare i dem normalt, men vil da lige give et lille pip her. det lyder rigtig fornuftig at du har sat antallet af km ned, men jeg tror også du skal passe på med styrketræningen, da dette faktisk kan give nogle rigtig ømme og overanstrengte muskler, og det du beskriver lyder lidt som en øm mavemuskulatur, og er det det kan det drille i rigtig lang tid hvis man ikke passer på. Men håber for dig at alt flasker sig så du kan fortsætte med dine ture ud i naturen, det har trods alt også en terapeutisk effekt ligegyldigt hvad man så har problemer med. Mvh Mie
Chalotte, hvis lægerne tager din motion fra dig, så er det jo fordi den er skadelig for dig.
min styrketræning er overvåget af en fysioterapeut. hvis jeg taber mig, eller ser ud til at miste muskelstyrke, så bliver min styrketræning nedjusteret. ligesom jeg kun må sætte flere kilo på hvis jeg reelt bliver stærkere og kan udføre øvelsen korrekt. så der er jeg nu ikke så bange for jeg træner for meget. desuden har jeg trænet siden starten af januar og er langsom arbejdet fra 20min styrketræning op til 40min. og langsomt steget i kilo jeg løfter. jeg har ikke ømme mavemuskler på noget tidspunkt. har faktisk slet ikke ømme muskler nogen steder i kroppen. desværre er jeg ikke enig med jer i at lægen KUN vil tage motionen fra mig hvis den er skadelig. Næ de vil også tage den fra mig hvis de vurderer jeg ikke kan styre den. Dette kan muligvis også blive enden på det hvis jeg ikke kan styre den. men nu vil jeg lige se om jeg ikke kan få lidt styr på den inden jeg involverer lægen/fysioterapeuten. som sagt så vejer de mig en gang om ugen, og hvis min motion tager alt for megen overhånd så ses det jo der. og jeg har fået afvide at taber jeg mig så ryger løbeturene.
Hej HN'ænder .. Jeg kunne godt tænke mig at kick starte min slankekur med en detox kur, tror jeg ville være godt for kroppen, både psykisk og fysisk  Så er der nogle der har nogle gode udrensning/detox kure ? Plus I meget gerne må dele ud af jeres erfaringer og hvordan i havde det før, under og efter, om hvilken effekt det havde  Jeg er rimelig kræsen så håber der kommer noget jeg kan bruge og ellers må jeg jo bare vænne mig til det  Hilsen Sandra
Godmorgen alle i skønne ænder Nogle gange kan jeg ikke lade vær med at undre mig over en masse forskellige ting, her er et par stykker! Jeg undrer mig over hvorfor butikken hedder 7-eleven når den kun har åben til kl. 22 Jeg undrer mig over hvorfor det sidst yougurt altid sidder i buden af kartonen Men hvad undrer i jer over? Sjove reflextionen modtages Jeg ønsker jer alle en rigtig god dag Kh. Helene
Ja nu har jeg fået søgt lidt på nettet efter gode slankeretter.. Kan grundpricipperne, men vovede mig alligevel ud på world wide web og kiggede.. Her kom der en masse sider frem om folk der skrev at man skulle skrive til en Mette via   Som lå inde med en kur hun selv har fulgt - og tabt 20 kg på 4 måneder.. Tænkte lidt, er der nogle herinde der har haft gjort brug af denne? Kom glad og frisk..   Evt hvis i selv har nogle gode opskrifter, kure at følge. Dog kan man godt sige at jeg håber lidt på en tråd der kan kaldes: Slankekuren for fattigrøve..  Håber på en masse gode indlæg fra jer hestemennesker herinde..
Mindre mad, (og evt. mere motion)  Så sparer man også penge, hvis man skal købe mindre mad  Jeg har ikke nogen gode opskrifter desværre.. men held og lykke med projektet 
Lige nu, der kører jeg med mindre mad.. Og mere motion (har ikke meget andet at lave) Derudover så har jeg delt måltiderne over flere gange om dagen, og drikker meget vand til - hvilket har gjort at jeg ikke har haft hovedpine nær så tit som jeg plejer.. weee.. 
...er jeg ikke den store tilhænger af. Det ligger nærmest i ordet at man lever asketisk og meget ensidig, og det bliver man hurtigt træt af. De dersens mirakelkure har jeg heller ikke megen fidus til. Igen er det ofte meget ensidig kost, og rigtig meget af det man taber er væske og muskelmasse. Så man tager hurtigt på igen når man er færdig. Men slankekure/kostændring behøver ikke være dyrt. Køb danske grøntsager og gerne de grove (gulerødder, hvidkål, pastinakker, selleri), spis groft brød, fuldkornspasta og brune ris. Brug en masse krydderurter (har du have så dyrk dem selv, men bare en lille altan kan sagtens rumme nogle potter med persille, oregano etc.). Krydderurter sætter lidt ekstra pift på rugbrødsmaden, og en tomatsovs til pasta bliver bare så ekstra lækker hvis der er friske krydderurter i. Det handler om at det skal smage godt men stadig være sundt. Jeg kan anbefale dig siden   hvor man kan oprette en profil helt gratis. Her taster du dagligt ind det du spiser og din motion, og så har du totalt overblik over dit kalorieindtag, hvor meget du kan spise resten af dagen og om du har fået det du skal have i vitaminer og mineraler.
Den i form har, hvor det handler om at få mest mulig mæthedsfornemmelse for kalorierne er super   Det er ikke så besværligt, og behøver ikke være dyrt: Det gælder bare om hele tiden at vælge alternativer med størst mulig mætheds-værdi..
Jeg tror, som der også tidligere er blevet skrevet i tråden, ikke på slankekure. Når man skal tabe sig, hjælper det ikke at have fem uger, hvor man sulter sig selv, hvorefter man går tilbage til det mad, som man spiste før sit vægttab. Det gælder om at lave sine kostvaner om   ellers tager man bare alle kiloene på igen. Så tror jeg også det er vigtigt, at man finder en masse retter, som smager godt, så man ikke går rundt med den der følelse af at man ikke må få noget lækkert mad. Hvis man vil tabe sig, skal man spise færre kulhydrater (brød, ris, pasta, kartofler osv.) Man kan heller ikke spise uanede mængder frugt. Jeg har tabt mig 5 kilo de seneste 6 uger, hvilket måske ikke er så meget, men jeg er nu godt tilfreds   . Jeg spiser højest 4 stykker frugt om dagen. Så spiser jeg en masse grøntsager og magert kød, så jeg bliver mæt. Om morgenen spiser jeg 30g cornflakes og 30g havregryn sammen med et stykke frugt (jeg skærer frugten i skiver og kommer i, det smager rigtig godt). Til frokost spiser jeg allerhøjest 60g brød, men oftest finder jeg på noget, så jeg ikke behøves brødet. Det kunne fx. være kyllingesalat eller tunsalat. Du kan skære en masse grøntsager ud, og blande sammen med en kyllingfillet skåret i skiver eller tun. Så plejer jeg at blande det sammen med lidt græsk yoghurt. Det smager super godt! Om eftermiddagen laver jeg nogen gange en smoothies. Til den bruger jeg ylette, en banan, bær (jordbær og hindbær er nok mine yndlings), spinat og isterninger for at gøre den ekstra kold. Til aften spiser jeg højest 75g kartofler, nudler, ris og ting som ellers indeholder mange kulhydrater. Jeg elsker wokmad, og jeg laver tit kylling og grøntsager i wokken. Jeg håber jeg har givet dig lidt inspiration. Du kan jo prøve dig lidt frem, så du finder noget mad, som er sundt og smager godt.
Jeg har selv lige tabt godt 28 kg, over få måneder. Men jeg er ikke fan af ordet slankekur hellere, men indrømmer jeg bruger det selv i perioder. Det er livsstilændring. Det er din hjerne du træner for at ændre dine vaner. Og først der følger kroppen med. Man kan spise masser af sundt mad, men spiser man forkert taber man sig bare ikke. Og så køre man surt i det efter få uger. Det tager tid, at ændre usunde vaner til sunde og det tager ikke 5 uger men måneder, år. Det bliver lettere og lettere med tiden, gør det bestemt men vejen er lang. Og kiloerne ryger jo hurtigt i starten, og de sidste langsommere. Jeg mangler endnu 24 kg før jeg er i drømme målet, og når jeg det ikke i år, så når jeg det næste år. Har allerede tabt 6 kg på 2½ månede, så er på vej  Dog er jeg ikke fan af at fjerne det usunde helt og holdent, for så bliver man netop lækkersulten, selvom man spiser det sunde mad m.m Synes også man skal passe på med ikke at blive alt for fanatisk, synes godt man må synde lidt bare ikke hver gang, men holde sig til 1 gang om ugen. Ex, gør jeg det at jeg laver et par skåle med sund snack, lidt gulerødder i stave, og agurk med sund dip til. Og en lille skål med mørk chokolade eller andet jeg kan lide, og KUN det i den skål. Sunde opskrifter har jeg masser af, men at skrive dem vil tage en krig, men hent alle de opskrifter på nettet du kan, gå en masse ture når du kan komme til det, lav powerwalk eller find gode øvelser på nettet hvis du ikke lige har råd eller overskud til motionscenter. Er man lidt stor i det, så er det ikke altid lige sagen at stå i et motionscenter og sved som en gal, med store musklebunte eller tynde sild. I hvert fald ikke for mig, så skal det være tidligt om morgenen eller sen aften man tager afsted når der ikke er så mange i centeret. I hvert fald skal du have held og lykket med projekt livstil og det sundere liv 
Jeg er startet hos WW for 14 dage siden og har på trods af påske osv. formået at tabe 1,8 kg. Det handler i virkeligheden om at få nogle redskaber der kan gøre dig i stand til at træffe nogle valg omkring hvad og hvor meget du putter i munden. Hver gang man vælger noget til- vælger man noget fra. Jeg er på ganske kort tid blevet meget bevidst om hvad der er godt for mig. Der er mange ting man måske ikke tænker over er usunde, men som faktisk alligevel er det. Med WW må du spise alt, det handler bare om at blive bevidst om hvor meget du spiser.
Hej HN'ere Jeg står desværre med en meget syg hest, og jeg er blevet anbefalet fra flere sider at lave en sag imod dyrlægen. Forløbet er, at min hest for 14 dage siden står med et sår på bagbenet. Dyrlæge bliver tilkaldt, tilser såret, svarer to gange at der ikke er nogen risiko for sener eller led, og giver penicilin til 4 dages behandling af såret. Hesten heler fint og alt er ok, den har på intet tidspunkt været halt, indtil den en uge senere står med en kæmpe byld på benet og slet ikke vil støtte på det. Dyrlæge bliver tilkaldt igen, en anden dyrlæge kommer ud men fra samme sted. Hesten bliver undersøgt i såret og leddet og vi bliver sendt akut på højgården til behandling for betændelse i leddet. Hesten bliver opereret næste morgen (den skulle have en høj koncentration af antibiotika i blodet før de ville operere), og det er en uge siden nu. Jeg kan stadig ikke få et svar på, om hesten vil komme sig, og måske skal den igennem endnu en ledbehandling, for at få bugt med infektionen (det får jeg besked om i morgen). Hvis første dyrlæge havde været det mindste i tvivl om risici, havde jeg sendt hesten afsted med det samme. Den er godt forsikret, og det er ikke til diskussion hvorvidt min hest skal have den bedste behandling eller ej. Pt. ser jeg frem til en regning på x antal tusinde kroner på indtil videre 1 ledbehandlinger (operation), flere ledskyldninger (stående), daglig sårbehandling (rensning, skyldning) og forbinding. Og stadig er der intet svar på, om leddet er så smadret efter betændelse at hesten kan få lov at overleve, eller måske endda blive ridehest. Men som sagt, så er jeg af flere blevet anbefalet at køre en sag på første dyrlæge, som tilså hesten og gav en fejlbehandling. Er der nogen af jer, der har erfaring med den slags? Ved hvordan man gør? Ved hvad det koster (for jeg går dælme ud fra, at det ikke er gratis)? Og jeg hører også meget gerne fra folk, som har været igennem sådan et forløb. På forhånd tak.
Åh ja - jeg har jo skaffet mig sådan en fiiin touchmobil - ganske simpelt fordi mine fingre ikke har så godt af SMS'er på en almindelig telefon med rigtige taster. Den er heeeeerligt og skøn og jeg er rigtig glad for den   - den er bare lidt svær at have i lommen ... Og så er der altså en helt anden ting som altså heller ikke er alt for fikst ved den ... Har du nogensinde prøvet at tage en touchtelefon med handsker på? Det har jeg - og det kan man altså ikke!  Scenariet bliver derfor som følger når man nu sidder der på sin hest og ved at den der telefon bør man nok tage fordi det helt sikkert er lidt vigtigt: *Riiiiiing!* - "Oh!" *Fumle med lynlås i ridebukselomme* *Fumle med at få telefonen viklet ud af lommen* *Tjekke hvem der ringer og bestemme at det nok er vigtigt* *Forsøge at tage telefonen med handsker på* - "@!#$ OS! Sguda!"  Herefter var det så jeg kom op med følgende løsning: *Tadaaaaaa!* Man tager da selvfølgelig telefonen med næsen ... Sikke et kønt syn det må ha været    Forestil jer lige mig på min stadig let erotisk buttede pony - sidde der med min telefon i den ene hånd mens jeg forsøger at bestyre ponyen med den ande - og så ellers sidde der og køre telefonen op over min næsetip ....    Jeg behøver vel ikke at sige at jeg faktisk var flad af grin da det lykkedes mig at tage telefonen? 
Min kæreste og jeg har "diskuteret" lidt.... Hvis nu man finder en elektriker til at lave noget arbejde i ens hjem og med ham aftaler, at betalingen skal være fx arbejdstimer med en rendegraver eller en parteret gris, må man så det? Min kæreste mener, at det betegnes som sort arbejde. Han mener, at hvis vi derimod fandt fx en elektriker til at lave murearbejde, så er det okay. Altså at man ikke må bytte arbejde, hvis det er ens profession. Vil det så sige, at hvis jeg er hjemme hos min veninde og hjælper hendes søn med lektierne (jeg er uddannet lærer) og hun inviterer mig på mad, så er det sort arbejde? (Ved godt, at den er lidt firkantet men bare lige for at kridte reglerne op   ) Maria
sort arbejde, når det går under ens proffesion.
arbejde er det vidst.. Men når der ingen penge er imellem er den godt nok svær for skat at få noget igennem på, tror jeg.. I hvert fald så længe det ikke er mange mange timers sort arbejde man bytter.. Jeg fik at vide på a kassen at jeg faktisk ikke måtte passe mine to heste i det de ansø som normal arbejdstid, for det gik ind under mit erhverv (faglært landmand), en tømmer må heller ikke skifte et vindue i sit eget hus.. De så dog lidt let på det, for folk skulle jo have et liv og så længe man bare kunne smide hvad man havde i hænderne og tage imod arbejde, var de faktisk ligeglade, så længe der ikke var penge imellem..
"en tømmer må heller ikke skifte et vindue i sit eget hus.." Jamen så må en kok vel heller ikke lave mad hjemme, en frisør må ikke klippe egen familie osv osv.?  Jeg mener faktisk godt, at eks. en tømmer godt må skifte et vindue hos sig selv, men det er noget med materialerne, der skal beskattes. (Men jeg er på ingen måde 100% sikker.)
Nu er det jo A-kassen der har udtalt sig, og derfor gælder det ledige. Og der er det ganske rigtigt at en tømrer ikke må skifte sine egne vinduer. Hvorimod han gerne må gøre det i sin fritid hvis han har arbejde.
Det lyder godt nok kringlet.. Det kan da godt blive lidt besværligt hvis man er kok og går ledig, så skal man spise ude hver dag? For hvilke penge?
Man kan ikke bytte arbejde på den måde, det er sort arbejde. Har man f.eks en tømrer i familien, må han gerne udføre lidt tømrerarbejde for en, og man må gerne lave noget andet for ham. Det samme gælder eksemplet med at hjælpe med lektier, og så få aftensmad til gengæld. Det er der ingen problemer i, det hører under "vennetjenester" og har egentlig ikke så meget med ens profession at gøre. Men at gøre som du beskriver det, også i din signatur, er sort arbejde. Medmindre man selvfølgelig opgiver værdien af det arbejde man får lavet til skattevæsnet  Det vil være sort arbejde, uanset om det er ens profession, eller ej. Al indtægt man får via sit arbejde skal opgives til skattevæsenet, uanset om det er ens profession eller det er ufaglært. Så hvis jeg udfører malerarbejde for andre, og får penge (eller parterede grise   ) for det, skal jeg opgive det, også selvom jeg ikke er uddannet maler. Og desuden elendig til at male! 
Ibh..... Hvornår er det en vennetjeneste og hvornår er det ikke? Hvad er det, der gør forskellen, hvis man skal beskrive den? Jeg er lærer og må gerne hjælpe en venindes søn med lektierne og få en dejlig middag, når nu jeg er der alligevel. Men finder jeg en "ny ven" og han laver noget elektriker-arbejde for mig og jeg hjælper ham med at grave et stort træ-stød op i haven, så er det sort arbejde? Hvor går grænsen? Hvem skal bestemme, om vi er "venner" eller ej? Maria
Maria.... Det er nu det bliver svært..... I princippet skal AL indtægt, eller værdi af arbejde man har fået lavet som betaling for et stykke arbejde, opgives til skat. Punktum. Resten er op til samvittigheden. Selvfølgelig må man gerne hjælpe hinanden, men bliver det mere organiseret, skal det opgives. Det er svært at sætte en fast grænse mellem vennetjenester og sort arbejde, men hvis f.eks din nye elektriker"ven" arbejder næsten hver weekend for sine "venner" og får en eller anden betaling for det, er det sort arbejde. Har du flere "venner" der bygger et hus for dig, vil det også være sort arbejde. At du hjælper din venindes søn med lektierne et par gange, er intet problem, selvfølgelig må du det. En ting er lovgivning, den er klar nok, noget andet er, hvad man gør, og om det nogensinde vil blive opdaget  Men hvis vi forestiller os, at en ansat hos skat ser din signatur her på HN, og i næste weekend ser, at du har din spilnternye "ven" på besøg, mens han lige trækker nogle ledninger for dig, vil han blive knaldet for sort arbejde. Så jeg tror, at grænsen ligger ved mængden af arbejde, og hvor fast/organiseret det er.
   Hvor er det dejligt at folk kommer med gode input.. Jeg er selv pt ikke på en form for slankekur lige nu, men hænger mig ikke i betegnelser..  Jeg er gået væk fra søde sager, såsom slik, chips og sodavand - andet end ved specielle lejligheder (fødselsdage, græde ud ved skulder dage hos veninder/venner, og går da stadigvæk til fester   ) Vil ikke fjerne alt det sjove.. Men er gået tabt for ideer til god mad.. Så jeg er utrolig glad for at i kommer med nogle gode ideer til mig - de bliver hakket ned på papiret, og sat i bogen.. så har jeg da nogle gode ideer til de næste par uger..  Den salatfrokost du laver, den skal jeg helt klart prøve..  Kom endelig med mere.. På forhånd tak.. 
Jamen jeg kommer da gerne med nogle af mine "opskrifter" Tunsalat: 1 ds. tun i vand røres med Cheasy Fraiche 6%, majs, ærter, finthakket rødløg, klippet purløg og finthakket peberfrugt. Smag til med citronsaft, salt, peber og lidt mango chutney. Mætter godt og er super på et stykket ristet rugbrød. Dressing til salat: 1 del rapsolie, 1 del hvidvinsdeddike, finthakket dild, dijonsennep efter smag, citronsaft efter smag og salt og peber. Ikke specielt kalorielet, men har opdaget at man bruger langt mindre af en olie-eddike dressing ift. de cremede dressinger. Fyldte kyllingefileter: Skær et snit i en kyllingefilet, fyld med smulret fetaost, finthakket løg, finthakket hvidløg og MASSER af krydderurter. Læg dem i et smurt ovnfast fad (eller brug bagepapir), kværn salt og peber henover og steg ved 200 grader i ca 25 minutter. Smager super med en frisk salat. Min pastasovs: Svits hakket løg i en gryde (slip-let) med en smule olie, når de er blanke smider du en spsk dijonsennep i og lader eddiken dampe af (stinker i hele køkkenet med det er det værd). Tilsæt en ds hakkede flåede tomater, finthakket hvidløg, grøntsagsbouillon og friske krydderurter (især oregano, timian og persille er godt sammen). Lad den simre i minimum ½ time. Du kan evt. blende med en stavblender hvis du ikke vil have klumper i. Er den for tyk så tilsæt en smule vand. Tillad dig selv lidt fintrevet parmesan (køb endelig en hel parmesanost - smager langt bedre og man bruger ikke særligt meget). Det var det jeg sådan lige havde i hovedet. Håber det kan bruges 
en rigtig god sund sovs jeg bruger er: 500 gram ærter koges. det meste af vandet hældes fra. tilsæt alle de krydderurter du ønsker og lidt stærke krydderier som du ønsker. samt salt og peber blend det sammen. og tilsæt så vand indtil det har den konsistens du ønsker. kog op igen. den smager himmelsk. er sund. og er rigtig god til både pasta, ris og kartofler. eller som tilbehør til kød og grøntsager. mine andre slankeråd er: - prøv at spise friske grøntsager i stedet for frugt. eksempelvis sukkerærter, gulerødder, agurker, tomater og squash. - drik væske der er meget kold. så slukker det tørsten bedre - dyrk motion. gerne højintensitet hvis du kan. er du meget overvægtig så start med gåture som du udvider. pres gerne dig selv lidt ellers bliver formen ikke bedre. - spis lidt sødt indimellem ellers ender du med at overspise dette fordi livet ellers bliver for surt. - spis ofte, men små måltider. - få gratis motion. dvs tage trappen. gå ned og handle. - stil ikke maden på bordet, men hent i køkkenet. - tag billeder af dig selv. så du kan se hvordan kroppen forandrer sig selvom kiloene ikke rasler af længere. brug evt også målebånd. af gode retter har jeg som mætter godt: frisk fuldkornspasta (1 pakke). 250gram kylling i små stykker. evt kalkunbacon. asparges i små stykker (frisk) og et glas pesto. steg kylling og kalkunbacon. kog pastaen. bland kylling, bacon, pasta, asparges og pesto sammen. server gene med grøntsager til (jeg bruger broccoli). denne portion rækker sagtens til 4 kvindeportioner. det mætter nemlig meget. så spis langsomt og mærk mætheden i stedet for at spise med øjet. andre gode retter er rodfrugtesuppe, kartoffelsuppe, broccolisuppe. chili con carne kan også laves ganske sundt. lad være med at spise creme fraice til, og bag så dit eget groft brød til i stedet. kan sagtens spise bare med groft brød og så chili con carnen. smager skønt også uden ris. hvis du spiser ris og pasta. så prøv at spise fuldkornspasta og brune ris. det mætter meget mere. laver du tærter, så lav dem med grahamsmel og lidt rugmel. pitabrød er også en god sommerspise. køb de gode brød, der både er mere lufttige og mere grove. evt bag dem selv. af tilbehør masser af grøntsager som det lyster og så tun, kylling eller andet magert kød. nogle af mine veninder siger at laks også smager godt i pitabrød. bag dit eget brød. brug fuldkornsspeltme, grahamsmel, rugmel. dit eget brød smager meget bedre, og er langt sundere. plus du kan lave bollerne lidt mindre, så du på den måde snyder øjet til at spise mindre. sommetider spiser man jo en hel stor bolle bare fordi den er der. så hvis du laver dem lidt mindre får man automatisk mindre brød. husk at få kød eller bønner eller andet med protein. ellers kan du risikere at du taber muskelmasse i stedet for fedt pas også på med sukkerfrit slik. det indeholder tit flere kalorier end man lige regner med. og sødestofferne kan få en til at blive mere sulten. så hellere spise 3-4 stk rigtig lakrids eller chokolade. det var lige hvad jeg kunne komme i tanke om.
Jeg har på 3 måneder tabt 15 kg., og det har jeg gjort via et slankeforløb hos Fitness DK. I forløbet får man kostvejledning og lavet en træningsplan, der passer til dig med både styrketræning og holdtræning - både på lukkede slankehold og på alm. hold. En gang om ugen bliver man vejet hos sin kostvejleder. Det har været super for mig, at komme igang på den måde. Men jeg er enig med de andre i, at det er en livsstilsændring der skal til - og for nogen er den nemmere end andre. For mig har det været nemt, da jeg kun skulle ændre nogle simple ting i min kost. F.eks. har jeg skåret pasta og ris væk, og det eneste brød jeg spiser er mine egne hjemmebagte grovboller, hvor jeg dagligt får en til frokost med røget laks. Og så drikker jeg ikke længere juice og mælk - mælk var tidligere min store last.... Og så spiste jeg for mange grøntsager og for lidt kød!!! Jeg har også brugt madital.dk, hvor jeg i starten skrev min mad ind i systemet. Jeg må ikke få over 1200 kcal. dagligt - med de ændringer jeg har lavet i kosten, er det faktisk nogengange svært at nå helt derop;-)
Sjovt du siger det der med madital.dk mht ikke at nå op på kalorierne. Det "problem" har jeg også. Med mit aktivitetsniveau skal jeg have 2400 kcal dagligt for at holde vægten, og med det mål jeg har sat mig skal jeg have 1700 kcal daglig. Jeg når sjældent over 1400 kcal med det resultat at kiloene rasler af mig. Jeg kunne selvfølgelig sagtens nå derop ved at putte noget mayo på min æggemad men det vil jeg ikke. Jeg har haft lidt problemer med at holde min plan hvilket skyldes at jeg ikke havde en vægt. Jeg ved godt at mange siger at man ikke skal fokusere på vægten men mærke efter på sit tøj at man taber sig, men det er bare så dejligt konkret at kunne se at tallene på vægten bevæger sig nedad...det er simpelthen så motiverende!
noget til at køre en sag mod en dyrlæge. Men jeg tænker på at det jo i og for sig lyder som det rette dyrlæge 1 har gjort. Den er ikke halt og alt går vel, alligevel kommer der en byld. Hvorfor? Hvad var der i benet? Et stykke træ eller noget fra hegn eller noget helt andet? Hvem siger at dyrlæge 1 har gjort en fejl? Du skriver jo selv at hesten heler fint og alt er ok. Som udgangspunkt tror jeg helt bestemt at du skal have en dyrlæge til at skrive at en kollega har begået en fejl, og være villig til at vidne på det. Hvis de er fra samme klinik er det måske ikke det nemmeste. Og bevisbyrden ligger vel i at bylden stammer 100% fra såret og så videre tror jeg bliver svært. Men der må være nogen der har prøvet det så lad høre.
Hej Randi, Det er mit indtryk at det er hammer svært at få en dyrelæge dømt for noget som helst - de dækker over hinanden, så det er svært at få nogen til at lave en uvildig undersøgelse - det er mit indtryk. Men tjek om du har en indboforfikring som har retshjælps dækning og om du kan køre sag derigennem. Jeg har gjort det for år siden. Men opgav sagen mod dyrlægen - og tror det er samme klinik vi taler om. / Louise
Udfra det du fortæller mener jeg at dyrlæge 1 handlede korrekt - der var ikke tegn på infektion, hesten helede fint op og var ikke halt. At tingene udvikler sig, at der tilstøder komplikationer i form af en infektion/byld/blodansamling efter en uge, det kan dyrlægen jo ikke forudse. Åbne sår er altid adgangsvej for bakterier/infektioner - men så længe der ikke er tegn på infektion er der jo ikke noget ekstra der skal foretages. Dyrlægen har på ingen måder kunne spå om en kommende infektion, den var jo ikke opstået på det tidspunkt han/hun var ved din hest (somjeg formdoer var lige efter skaden var sket). Til gengæld undrer jeg mig over, at du ikke selv har bemærket forandringer og symptomer - det er vel ikke kommet fra det ene øjeblik til det andet?!
ikke køre en sag på noget der virker ok og blot skal ha en pencillin kur- fordi det en uge efter ser anderledes ud. Det kan jo for den sags skyld være noget nyt der er kommet til..
tvivler på den holder den sag for mig lyder det til 1 dyrlæge handlede korrekt, hva der sker en uge efter kan man aldrig forudse
Jeg tror som de andre heller ikke, du har megen sag at køre, som du beskriver det dér.. Der skal vist lidt mere til. Jeg er selv ude i måske at starte en sag (om noget helt andet)og indtil videre har det kostet mange penge. En advokat/advokatfuldmægtig koster ca. 1850-2500 plus moms i timen. Dén, der taber sagen, ender oftest med at skulle betale sagens omkostninger for modparten også. Vil man føre en sag, kan man ofte hente hjælp hos sit forsikringsselskab. Indboforsikringen dækker som regel også retshjælp Efter at have konsulteret en advokat kan han/hun skrive en beskrivelse af sagen til dit forsikringsselskab. Og vurderer forsikringsselskabet (og på den måde også advokaten i sin beskrivelse), at du har en grund til at føre sagen, kan de hjælpe. Vil de ikke hjælpe, har du måske brugt minimum 12.000 kr på ingenting - penge, som du kunne have brugt på regningerne i stedet. Men altså.. overvej lige, om det virkelig er dét værd at prøve. Hvis du stadig mener det, kan du tage kontakt til en advokat og spørge, om du "off record" må få en vurdering af, om sagen "er en sag".
Tak for jeres svar. Jeg er dog ret ked af, at en masse er kommet med en mening, uden at nogen, som rent faktisk har erfaring med sager mod dyrlæger, har svaret. Jeg spurgte trods alt ikke til, om dyrlæge 1 havde begået fejl, for det har hun uden tvivl, hvilket I kan læse af mit svar herunder. Jeg tror at de fleste af jer ikke helt forstår, hvad det er der er sket. Dyrlæge 1 har begået den fejl, at hun var sikker på, at der ikke var hul ind til leddet, og derfor er behandlingen kun foretaget i form af 4 dages penicilin til hjælp til heling af såret. Hvis dyrlæge 1 havde konstateret, at der var hul ind til leddet, så skulle behandlingen have været en hel anden!!! Heri ligger dyrlæge 1's fejl: fejldiagnosticering og fejlbehandling. I modsætning til hvad flere af jer åbenbart tror, så er den   grund til, at hesten nu står med stor risiko for aflivning, at dyrlæge 1 tog fejl omkring, hvor dybt såret var. Flere af jer skriver, at "det er en komplikation" eller "det kan være stødt til" "man kan ikke vide hvad der kommer til at ske" - og det er bestemt ikke tilfældet. Der er betændelse i leddet, fordi ledkapslen er blevet brudt da såret blev lavet. Dette var dyrlæge 1 sikker på, ikke var sket. Derfor blev behandlingen også fejlagtigt derefter. At der opstår en betændelse i leddet efter en penetration med et "beskidt" objekt, er en selvfølge. Hvis man har været vidne til en ledbehandling/undersøgelse ved man, hvor pernitten dyrlægen er med, at alt er 100 % rent. Der skal nemlig ingenting til, inden der kommer skidt i, som kan forårsage en infektion i leddet. Måske fremgår det af denne forklaring mere tydeligt, hvorfor der ikke er tvivl om, at dyrlæge 1 har begået fejl. Naturligvis er der ikke en infektion i det øjeblik, dyrlæge 1 ankommer - for der er såret jo stadig helt nylavet. Infektionen kommer først senere, og grunden til at der går en uge inden der kan ses ændringer i leddet, er at penicilinen har holdt infektionen nede inde i leddet også. Og jo (især til TinaR), ledbetændelsen er brudt ud på ½ dag. Hesten var rentgående om morgenen, og såret var lukket og rent, som det havde været i 3 dage, der var ingen hævelse i leddet. Om eftermiddagen er der byld på såret, og hesten er så halt at den ikke støtter på benet. Ifølge højgården er det meget normalt, at det ligger og ulmer, og så springer ud i fuldt flor når penicilinen ikke længere virker. Men nu var det ikke er vurdering af sagen jeg var ude efter, det har jeg måske ikke fået forklaret godt nok i mit første indlæg. Der er nemlig   Der er ingen tvivl om, at dyrlæge 1 tog fejl, og derfor mener flere jo så, at jeg skal køre en sag på det, og det var netop det, jeg søgte svar på; fra andre, som havde prøvet det samme. Jeg er ikke interesseret i at høre, om lægmand synes, der er sket fejl fra dyrlægen, for det er der absolut ingen tvivl om. Hvis man er i tvivl, er man da velkommen til at give højgården et opkald. Men måske det svar heller ikke er godt nok til HN.... Så venligst - hvis der er nogen der har erfaring med at køre sag på dyrlæge, så hører jeg gerne fra jer, gerne i en PB. Camilla-H 1: tak for dit svar. Jeg troede egentlig, man skulle om noget forbrugs-halløj i sådan en sag, og at det ikke var et direkte sagsanlæg mod dyrlægen?
Jeg har aldrig prøvet at køre sag mod en dyrlæge, men jeg synes altid det bliver meget indviklet når det handler om sundhed og fejl. For nogle år siden kørte jeg fx. sag mod en smed. Han havde skoet den forkerte hest (min og skulle have taget den i nabohesten), og han gør det så dårligt, at min hest står halt i 3-4 måneder. Manden er registreret beslagsmed. I første omgang tænkte jeg egentlig bare "øv, menneskelig fejl!", men så er manden så fræk af begynde sende rykkere for betaling!! Så startede vi ellers en sag op. Vi måtte dog sande, at vi ikke kunne vinde den. Der blev løjet for meget fra alle sider  Selv overvejer jeg en sag mod sundhedsvæsnet, fordi de har fejlopereret mig i et ben. Et totalt fejlskøn af scanningsbillederne, der gav udslag i en ret stor operation, og at jeg går med 20 cm ar nu. Desværre lyder det fra alle sider, at jeg nok ikke vinder den. Om du vil køre sagen er lidt op til dig. Du skal være forberedt på det kan blive både meget dyrt og meget psykisk hårdt. God bedring med hesten 
Hej Jeg har undersøgt en lignende sag, for 8 år siden og fik beskeden at den ikke kunne vindes. Det var en vallak med en brudt ledkapsel i bag knæ. det blev ikke opdaget og endte helt galt med stor operation*2 og div andre behandlinger. Men jeg tror heller ikke at der er en sag før det er konstateret at hesten ikke kommer sig. Held og lykke med det hele
Jeg fandt langt om længe hvad jeg søgte; denne side om Ankenævn for Dyrlæger ( ). Som det fremgår, så kan man ikke køre en sag mod en dyrlæge uden at der er et økonomisk tab. Nu er det en ret dyr hest der er tale om, og den er kun forsikret for 40.000 kr., som er det prisleje jeg betalte for hende som plag. Så hvis hesten ikke klarer den/bliver ridehest igen, så skal jeg jo nok have 117 mennesker, som vurderer hvad hesten er værd, og så skal man igennem en lang sagsbehandling osv. osv. osv. Og helt ærligt, så tror jeg simpelthen ikke, at jeg orker det. Det er rigeligt hårdt at gå i uvished om, hvorvidt den lille stjerne kommer sig, og også om hun bliver ridehest igen. En sag oveni, er simpelthen for meget. Til gengæld har jeg selv tænkt på, at dyrlæge 1 må kunne gøre noget. Nu er det en dyrlæge jeg har haft i nogen år, og jeg er ellers glad for hende. En sød dame har netop sendt mig en pb om, at hendes dyrlæge havde erkendt fejlen, så dyrlægens forsikring betalte yderligere undersøgelser på hesten. Så jeg vil prøve at tage kontakt til min dyrlæge, om ikke andet kan jeg måske slippe for de to regninger, som der skulle komme på sårbehandling og ledundersøgelse, begge til den høje takst udenfor normal arbejdstid. Det løber nok hurtigt op i 5000 kr., og det er da en start. Til de to sidste der har svaret: mange tak for jeres erfaringer. Jeg tror også at det simpelthen er for svært - og hvad sker der lige, når man har brugt x antal tusind kroner, og så taber? Tja, så var det vist bedre at lade være. Nu vil jeg tage kontakt til dyrlægen, og så vil jeg håbe at der kommer noget positivt ud af en dialog. Der er i hvert fald ikke noget at miste.
Puh ha! Det er sådan noget vi alle frygter skal ske - at et dumt sår udvikler sig. Det er trist for dig. Jeg kan så ikke se hvad dyrlæge èt, har gjort forkert. Han har gjort det som alle vil gøre - nemlig give antibiotika og renser såret. Tror ikke der er nogen dyrlæge der vil indlægge en hest for et sår på benet - for så ville der ikke være pladser nok, og det ville også være at overbehandle i 99% af tilfældene. Håber din hest bliver hel frisk igen - god bedring med ham.
pony-mor: Som før skrevet, så forsikrede dyrlæge 1 mig om, at der ikke var nogen risiko for sener eller led. Det er heri, problemet ligger. Hvis der havde været den mindste tvivl om, at såret var mere end et kødsår, så var den blevet indlagt prompte. Min søster har desværre været igennem samme tur med en hest for kun 2 år siden, så vi vidste godt, at det kunne være en mulighed. Netop derfor spurgte vi  , for at være sikker. Desværre var dyrlæge så en tand for skråsikker, og desværre fejlagtigt. Jeg forstår ikke, at man kan mene at dyrlægen ikke har taget fejl, når hesten nu står og vidner om, at dyrlægens dobbelte udsagn om, at der ikke var nogen risiko for sener og led, var forkert. Korrekt, at dyrlægen måske ikke kunne "vide" det, men når hun bliver spurgt to gange, så har man da i hvert fald muligheden for at sige, at der er en risiko. Så havde det været mit valg, om jeg ville satse min hests liv på det, eller være forsigtig. Når det kommer til denne hest, så overbehandler jeg hellere, med en stor regning til følge, fremfor at risikere hestens liv. Hesten er ubetalelig, både økonomisk for mig, men også rent personligt. Dette valg gav dyrlægen mig ikke, fordi der for hende ikke var nogen tvivl.
I øvrigt tak for den venlige og forstående tone i de sidste 3 indlæg, det er noget hyggeligere læsning end mange af de tidligere svar. Der er endnu ikke andet for, end at krydse fingre.
hej trådopretter. jeg kan godt forstå hvis du ville lægge sag an. det er jo virkelig en stor fejl, at dyrlægen ikke får undersøgt såret grundigt nok og fundet ud af om det er nået ind til leddet.hold kæft jeg var blevet rasende. og ked. stakkels hest, og stakkels dig og din pengepung. pøj pøj med forløbet. håber den kommer sig.
haha   kan lige se det for mig! tak for løsningforslag  jeg tror jeg kan vinde vm i hurtig-handske-aftagning!! jeg har øvet mig rigtig meget, og er klar til OL 2012.
kan levende forestille mig det har set komisk ud...  jeg har så valgt konsekvent ikke at tage telefonen når jeg rider, simpelthen fordi den time jeg nu engang bruger fra jeg strigler til det hele er overstået, det betragter jeg som kvalitetstid og pusterum... så må alt andet vente....(med mindre jeg selvfølgelig venter en vigtigt opkald... vi er desværre i dagens danmark (hele verden) blevet alt for afhængige af de telefoner, og glemmer at koble HELT af ind imellem...  ikke noget surt opstød, bare lige en lille vink til alle der måske ikke tænker over den smule frihed vi bør give os selv ind imellem...især når vi er sammen med vores skønne dyr... 
... vil jeg IKKE have en af de fancy touchtelefoner. Min gode gamle samsung synger på sidste vers - men skal erstattes af en anden lille handy klaptelefon, der kan være i en lomme og ikke kræver alle mulige krumspring at bruge.
heller ikke fordi jeg altid tager den når jeg sidder på min hest - men sommetider så har jeg den med fordi jeg venter et mere eller mindre vigtigt opkald. Jeg har faktisk ofte "telefonfri-tid" i det hele taget for jeg gider ikke hænge i den.  Og jeg har valgt touch ikke fordi det er smart men fordi mine fingre i forvejen ikke er for smarte og almindelige taster er lige hårde nok at taste på. Jeg havde altså bare ikke lige overvejet at det ville være SÅ besværligt når man nu har handsker på. Det er jo ikke kun når jeg sidder på hesten jeg har handsker på - det var sgi heller ikke for nemt på det der spejderløb jeg var på hvor jeg var postansvarlig og SKULLE tage telefonen hvis den ringede   Ack ja - så lærte man jo altså så også det 
Åh hvor er jeg glad for, at jeg ikke er alene.... Jeg har også bandet den langt væk når jeg har ridehandskerne på (men elsker den nu alligevel, så ville aldrig gå tilbage til en almindelig igen!). Vil huske den med næsen, er sikker på, at det vil være et ømt syn for andre 
PiaJS ?Bounty?. Jeg har godt nok telefonen med i stalden - men den ligger i mit skab og der kan den lave nok så mange ringelinge og smslyde - den bliver ikke rørt ved før Fritzemanden er saldet af og pusset nusset. Min tid i stalden er nemlig min stresseaf tid - og den er næsten hellig. Jeg har også fået en pilleragetelefon - men forbander det lidt, når man ringer til de der forskellige kundeservice, hvor der skal tastes 1, 2 eller noget helt fjerde for at komme frem til det man egentlig ringer om.. temmelig belastende med min lg touchtelefon, da jeg hele tiden skal hente tastaturet frem for at taste..  Sonja
HAHAHAHHAHAHA trådstarter   Herligt, herligt 
jeg rider for det meste ikke med min mobil, og den er altid på lydløs så den ikke forstyrre min eller andres ridning. men altså handske problemet er også ganske stort om vinteren  Men fantastisk løsning! den må helt sikkert afprøves   
medierne for nogle år siden, om at unges tommelfingre blev overudviklede (og resterende fingre blev mere passive), pga ekstrem sms-brug, samt akademiske diskussioner om hvordan det påvirkede motorikken og selve hjernens udvikling. Har du overvejet om noget lignende kunne risikere at ske for din næse?
osse opdaget. Det er herre træls. Men næsen vil jeg huske for at bruge hagen dur nemlig ikke.
Jeg har også haft samme problem - med mit ene par handsker. De andre er af skind - også på fingerspidserne - og så er det ikke noget problem at tage telefonen 
Lige præcis derfor jeg IKKE skal have touchtelefon - men eftersom gamle Nokia synger på sidste vers, bliver det nok (desværre) snart en realitet med ny telefon. Nå.. Men jeg var så inde i telefonbutikken dér, for at kigge lidt på nogle smarte telefoner, og må jo så erkende at de ALLE er med touch! Jeg siger til den kære ekspedient, at jeg altså ikke skal have noget med noget touch "bare helt amindelige knapper, tak". Manden kigger på mig som om jeg kommer fra en anden tid, og får fremstammet "jamen øhm så har vi den her afdeling herovre for håndværkere". HÅNDVÆRKERE?! Det er næsten ligesom hvis man gik i Fona og spurgte hvor de havde deres VHS-afdeling.
Jeg har nemlig også sådan en fiiin touch, som er mega irriterende. I vintermåneden så skulle jeg også bruge næsen, da jeg frøs og ikke gad at tage handskerne af. Min er den der Samsung g5230 (tror jeg) og den kan "låses" på tastaturet, og så da jeg lagde den i lommen og tog den op efter 2 min., så havde den selv låst sig op og gået ind på en masse ting.. Når jeg rider, har jeg intet ikke min telefon med, slukket den, eller også har jeg taget min gamle mobil med, som ikke er en touch, men en simpel sony ericsson klaptelefon (-; Den kan man da finde ud af at åbne med handsker 
Håber ikke, du rider i trafikken, når du snakker i mobil, for det må man nemly ikke! Jeg sætter altid min touch på lydløs netop for ikke at blive forstyrret i min ridning. Jeg har den kun med, hvis der skulle ske noget. Når jeg får undervisning ligger den altid i bilen. Karina
den eneste, der slet ikke TØR ride med min touch telefon? Tænk nu hvis jeg faldt af og skærmen knækkede!    Dette sætter mig i noget af et dilemma i turridningssituationer. For...på den ene side bør min telefons værdi vel ikke overskygge min/hestens sikkerhed i tilfælde af uheld, men på den anden side så er dét overhovedet at KUNNE tage en telefon med på tur jo en nyere opfindelse, og jeg klarede mig egentlig udmærket på tur for 15-20 år siden - uden telefon. Er I andre allerede så telefonvante at I bare SKAL have telefonen med? Eller?
Skal man selv indberette resultater til Hestedata eller er det rideklubbernes opgave?? Hvor lang tid går der før man kan se èn ekvipages point/resultater???
Klubberne indberetter til Rideforbundet, som så indberetter til Landscentret. Så der går da et godt stykke tid inden det når gennem systemet. Jeg vil gætte på at resultaterne kan ses noget tidligere på Infosport.
Ok tak  Infosport er heller ikke up to date ØV med ØV på 
Jeg har i lang tid døjet med kvalme,ikke så jeg kaster op af det,men nok til jeg faktisk går og har det ret dårligt. I denne omgang har jeg haft det en uges tid (har det endnu),og sidste gang varede det vel godt 2 uger. Det er lidt den der kvalme hvor man har på fornemmelsen at lidt mad hville hjælpe,men det er jo svært at spise noget når man har kvalmen,og ligeledes tør man jo næsten heller ikke spise noget i skræk for at forværre det. Kom så til at tænke på om det kan skyltes mavesyre,og hvad der så vil være bedst at forsøge sig med. Så kære HN'er fortæl hvordan for meget mavesyre føles og anbefal gerne midler mod det (sådan som jeg har det tager jeg sgu nok jeres råd fra en ende af) Øv hvor jeg håder når kadaveret ikke makker ret. Dorte.
mange ting kan give kvalme - lige fra psykisk underskud til skimmelsvamp på din bopæl... jeg har en del mavesyre - men har aldrig haft kvalme af det , kun smerter.
Har selv prob med mavesyre af og til og det giver ikke kvalme, kun smerte. Kun hvis jeg har rigtig ondt, så kan jeg godt få kvalme men altid samtidig med at det gør rigtig ondt. Altså hvis ikke du er gravid, ville jeg nok kontakte lægen eller ringe dertil. Som Vivi skriver, kan det jo skyldes svamp og andre grumme ting.
Hvad betyder det? Hvis I lige hurtigt skal forklare det? Er ikke sikker på jeg helt forstår udtrygget og jeg skal gøre rede for et debatindlæg  Help me please 
Det betyder forklar, beskriv, uddyb.
Hvis du skal redegøre for at støvsugerridning er bedre for udvikling af hestens muskulatur, skal du vha. kilder (fagfolks artikler) begrunde påstanden. Hvis du skal redegøre for at en tekst er skønlitterær betyder det det samme. Altså at du begrunder påstanden vha kilder. Hvis du ikke har en påstand men bliver bedt om at redegøre for tekstens genre, skal du naturligvis først finde din påstand - at teksten er skønlitterær + undergenre. Med andre ord: Find en tese og begrund den. At redegøre for, betyder vel i bund og grund at begrunde og forklare. Håber det hjalp. Det var i grunden ikke så let at   for hvad begrebet egentlig betyder, selvom jeg har redegjort en heeeeeeeeeeel masse ting, og nu er ordet blevet helt underligt. Kender I det?
Kort sagt: Du skal forklare med dine egne ord hvad der bliver sagt/skrevet ved at gengive de vigtigste punkter i teksten og give en fornuftig faglig sammenfatning af hvad teksten handler om og hvor hovedpunkterne er. Du behøver nødvendigvis ikke bruge tekstens disposition, gerne din egen og det skal være en loyal gengivelse af teksten med dine egne ord 
Forklar....
Så er der bestilt tid hos frisøren i morgen til at få gjort noget ved mit hår... jeg aner bare ikke rigtig hvad   er ikke til kort hår.. så vil gerne behold det forholdvis langt.. men er i tvivl om jeg bare skal få klippet et stykke af eller evt få klippet noget frisure eller lignende.. Hvad siger i ??     Mit hår så godt jeg lige kunne tage billede selv   Her med håret krøllet og "sat".. dog et par år gammelt... Til hverdag har jeg håret flettet, så det ikke filtre og kommer i vejen.. Nå men kom med jeres gode råd og ideer 
Hvad er meningen med langt hår hvis det kun sidder i en fletning? Ikke kun møntet på dig, men damn, der er mange mennesker med langt hår der bare har det opsat fordi det ellers irriterer, og det er da lidt kedeligt synes jeg.  Anyways! Det ser lidt fladt og kedeligt ud, hvad med at klippe et godt stykke af og få nogle etager i (ser etager egentlig godt ud i bølget hår? det har jeg faktisk ingen anelse om, det skal du nok hive fat i frisøren om først hvis det er) evt. noget pandehår af en art hvis du ikke har, det ændrer helt vildt meget på det hele hvis man ikke normalt har det, og så behøver man ikke ændre så meget andet af håret da det giver et kæmpe løft. (det gør det ihvertfald på en veninde jeg har, hun har dreads, så det eneste hun leger med det er pandehåret der ændrer sig ofte, og ser brandgodt ud!) eller få det glattet eller krøllet, leg lidt med det, du har jo masser af muligheder, kommer det fra pigen der næsten fik klippet alt sit hår af da min gamle frisør fik frit spil da mit hår var tørt og kedeligt, med godt resultat
Jeg ville klippe i hvert fald 20 cm af. Det ser utrolig tyndt og sjasket ud og det ikke pænt at have langt hår hvis det bare slasker  Så af med noget af det og få lidt etager i.
dit hår er vildt flot....og det eneste jeg ville be' frisøren om var at klippe det "sundt"..... KH:)Annette
ked af at jeg klippede en del af mit hår af, det er til skuldrene nu. Jeg ville tage cirka halvdelen af dit hår af og ellers bare lade dte være langt.
Ej nej nej, det er SÅ smukt dit hår! Jeg tilslutter mig at det bare skal klippes "sundt", og hvis du gerne vil have lidt forandring i det, måske lidt lag til at indramme ansigtet? Men ikke pille for meget ved det   (dramatisk undertone skyldes at du har et hår jeg ville betale mange penge for, hvis resultatet kunne blive så lækkert og naturligt.)
Goldfish: Meningen er at jeg er glad for mit har... har det langt for min egen fornøjelses skyld ikke for andres   hvis jeg havde det løst om natte og i stalden, ja så ville det blive meget meget mere slidt og derfor ikke kunne holdes langt... derfor er det flettet op.. og så har jeg det løst når vi skal noget  Pandehår er ikke rigtig mig.. klæder mig ikke og ja den mode der er med pandehår for tiden bryder jeg mig ikke om + det tager 10000 år at få det med igen.. plejer at få det klippet lidt op fortil for at ramme ind, men uden direkte pandehår.. Glattet gider jeg ikke, for det skal jeg så stå og gøre konstant herhjemme.. og det har jeg ikke tålmodighed til + det slider voldsomt på håret.. Krøller er ikke en mulighed da jeg er gravid (pga kemikalierne) + mine hårstrå er mega tykke og nærmest umulige at krølle.. de retter simpelthen sig selv ud igen med mindre de laver mega små krøller og bruger ekstra ekstra væske og så får jeg tørre puddel krøller.. Sandra: Ja håret har ikke set en frisør siden min bryllupsdag (dvs 3 år siden) så ja det er ved at være godt slidt (min stedmor har så taget spidser 2 gange) så regnede med at der nok skulle en ca 15 cm af.. men der plejer jeg at lade frisøren bedømme hvor meget det er nødvendigt for at få det slidte væk.. Janne: Nemlig også det jeg er bange for hvis jeg gør noget drastisk.. jeg har haft mine dramatiske forandringer (barberede i 9 klasse alt mit hår af).. ved godt hår selvfølgelig vokser ud igen, men det tager jo tid  Annette + Button: Mange tak for de pæne ord 
Som andre nævner, synes jeg også at du skal få det klippet "sundt" og så ellers bare indramning af ansigtet og så tror jeg lidt skråt pandehår ville være flot 
ja jeg ved det er så træls at se ens hest stå der og ikke vide om den overlever eller ej og så pga en dyrlæge..jeg mistede selv min dressurhoppe i oktober 2008 pga dyrlægesjusk og dette en ting der kunne være undgået hvis dyrlægen havde gjort sit job ordentligt..håber du er en af de heldige hvor du ender med at have en rask hest igen...held og lykke...jeg har ikke lagt sag an imod min gamle dyrlæge som jeg selvfølgelig ikke har mere til min nye unghest..lige efter havde jeg hverken råd eller overskud til andet end at puste ud efter et år med en hest der blev mere og mere syg og som havde dyrlæge hver 10 dag...puha det var en hård omgang...
Hvis hesten er syge forsikret kan de så ikke hjælpe med at vudere om der er belæg for en sag, og hvordan det skal gøres. Jeg har selv stået med hest, hvor dyrlægen var i tvil om der var hul indtil ledet, hun valgte dog at sende os direkte til Life, da hun var tvivl, da hvis der hul, kræver det skylning af ledet og jo hurtigere man gør det jo størrer er chancen for det går godt. Jeg håber din hest klare sig. Heidi
Jeg har ikke kørt en sag mod en dyrlæge, men jeg har haft en tvist med en dyrlæge, som vi fik stoppet, inden jeg skrev til Ankenævnet for Dyrlæger. Jeg har den holdning, at man kommer længst med kommunikation, og det gjorde vi også  Kort ridset op, så havde jeg en hoppe til scanning hos en dyrlæge, og tvangsboksen er meget lille, og er ikke boltet fast til gulvet. Inden jeg går ind i boksen, siger jeg til dyrlægen, at jeg synes den er lille, samt det undre mig den ikke står fast. Han siger de ALDRIG har haft problemer, og det sker der ikke noget ved. Han scanner, og finder hoppen drægtig, scanner den anden side, for at tjekke for tvillinger, og finde ikke noget. Han vil så "tilbage" og tage et billed, men kan så ikke lige finde den igen. Det begynder at tage lige tid, og jeg siger til ham, at jeg er fuldstændig ligeglad med det billed, og jeg synes bare vi skal stoppe nu, da jeg også kan mærke på min hoppe, hun begynder at synes det er nok. Han insisterer, og forsætter, hvorefter jeg siger tre fire gange, nu skal du stoppe, for hun vil ikke mere. Jeg ved når hun tager hoved ind under min arm og skær tænder, så er det hendes tegn på "nu er nok nok". På et split sekund rejser hoppen sig, springer ud af boksen med begge forben, får det ene bagben med. Snurre rundt med det andet bagben stadig i boksen, som drejer 180 grader, inden den vælter. Alt det her gør hun, uden at give mig så meget som en skramme, påtrods af rummet ikke er stort. Dyrlægen bliver jo noget forskrækket, og jeg siger til ham, at så kan han knagme hører efter hvad jeg siger. Vi tjekker hoppen, og finder ikke andet end overfladiske skrammer, og jeg kører hjem med hende igen. Da jeg kommer hjem en god halvtime senere, er den ene side af yveret begyndt at hæve op, og jeg kontakter ham for at sige dette. Han tager ikke lige telefonen, men ringer tilbage til mig, og siger det ikke betyder noget. Jeg mener det ligner en blodansamling. Jeg ringer så til den ene af mine daglige dyrlæger, som dengang lå længerer væk, og han siger som jeg, det nok er en blodansamling, ogjeg skal køle hende. Som sagt, så gjort. I løbet af de næste timer vokser den side af yveret til en stor håndblod/lille fodbold, og sidste på eftermiddagen, altså en 6-8 timer senere, vælger jeg at læsse hende igen, og kører på Ansager med hende, til min daglige dyrlæge. Han kigger på hende, og konstaterer en stor blødning, og hun bliver sat i behandling for dette, samt antibiotika. Heldigvis gik det godt, og det blev normalt igen, den side af yveret er dog stadig den dag i dag lidt større. Et par uger efter, er en af mine andre faste dyrlæger fra Varde ude, og jeg fortæller ham om episoden, og da han er kiopraktor, beslutter vi os for at gå hende igennem, for som han siger, så kan hun ikke have lavet et sådan stunt, uden også ret sikkert at have lavet andre ting i kroppen. Vi fandt to tre steder hvor hun havde slået sig skæv, og fik rettet det med et par behandlinger. Jeg kontakter selvfølgelig den dyrlæge der scannede hende, og siger til ham hvad der efterfølgende er sket, samt at jeg vil have ham til at dække mine udgifter. Først i telefonen siger han fra, og han mener ikke det er hans skyld, jeg kunne bare have bundet hoppen, som han bad mig om, så var det aldrig sket. Jeg forklarede ham, at jo det var det helt sikkert, men så havde hun sikkert også slået sin nakke godt og grundigt, og var måske ikke kommet ud af boksen så "heldigt" som hun jo faktisk gjorde. Jeg meddeler ham, at jeg vil gå videre med sagen, da jeg jo sagde til ham flere gange, han skulle stoppe, og jeg havde nævnt det med boksen størrelse og den ikke var boltet fast. Få dage efter ringede han og sagde de havde snakket om det, og vis jeg hold lukket med det, så ville de betale alle omkostninger ved de andre dyrlæger, samt godtskrive scanningen på både denne hoppe og en mere jeg havde fået scannet. Det tog jeg imod, og vi sluttede sagen som gode venner. Han kunne godt se, han ikke lige havde hørt efter, og det her ikke var så godt. Set i bakspejlet, har jeg lært at hvis ikke jeg bryder mig om tingenes tilstand, så siger jeg fra noget før, og jeg skulle ikke været gået ind i den boks, og jeg skulle også bare være gået ud, da min hoppe sagde fra, om det så havde kostet ham en brækket arm, ja det var ikke mit problem. Jeg har lært at sige fra, og dyrlægen fik vist en ny tvangsboks, og lytter nok også en ektra gang fremover, og min hoppe led ingen skader, udover hun er lidt utryg ved lukket tvangsbokse idag. Men er den åben, så vi kan gå frem, eller vi står i en boks, er der intet. I dit tilfælde er jeg desværre nødt til at sige, at jeg tror ikke du har nogen sag. Jeg har svært ved at se hvad dyrlægen gjorde forkert, og alle dyrlæger kan lave en fejl diagnose, de er kun mennesker. Det hvor problemerne opstår, er når de ikke hører på ejeren, og ikke kommunikerer, og det mener jeg I har. I stedet for at skrive her, og kontakte Ankenævnet, så start med at kontakte din dyrlæge, og snak med dem. Hvis de har lavet noget forkert, så ved de det også godt selv, og så er det så at sige altid til at tale med, det er min erfaring i alle fald. Kører du sag, så skal du regne med din tid som kunde ved den dyrlæge er over, og andre dyrlæger vil være meget varsomme med dig. For så tør de jo knapt stille en diagnose fremover på dine heste. Hvad hesten er værd er i denne her sammenhæng fuldstændig ligegyldigt. For nogen mennesker er 40 tusind mange penge, for andre ikke en dyr hest. Men det er som sagt uden betydning. Held og lykke med din hest.
Jeg kan godt "høre" hvad du skriver - og dyrlægen skulle måske ha sagt - Det kan jeg ikke garantere, men det ser ikke sådan ud - eller noget i den retning. Hvis nu dyrlæger skal gå med livrem og seler - skal mange flere heste sendes til røngten akut, - ved alle skader som der ser ud som mindre skader. Det her er ikke sådan til dig, men bare en tanke. - Hvis nu dyrlæger sender "små skader" til scanning og røngten, så ville folk sikkert blive sk!de sure over regningen, når det viste sig efterfølgende, at det bare var et sår, der kunne klares ved antibiotika i 10 dage. Som det jo er i 99% af tilfældene. Tænker også på noget andet i forbindelse med skader på benene. - Tjek altid temperaturen 2 x daglig mens de får antibiotika - og ring til dyrlægen hvis den stiger. Nogen gange kan det ikke være nemt, at være dyrlæge og hver gang vores dyr er skadedet og syge, er det heller ikke nemt at være os. Håber du har retshjælp i din indboforsikring.
Tak for jeres svar. share: jeg venter på en opringning fra dyrlæge 1, og hvis vi ikke bliver enige, vil jeg kontakte mit forrsikringsselskab (hesten er syge-, uanvendeligheds- og livsforsikret). De er nok heller ikke interesserede i at få den kæmpe-regning, som jeg nu ser frem til, hvis det hele kunne have været undgået. annettet: tak for din historie. Jeg tror at din historie er "nemmere" fordi den er mere konkret; enhver kan se, at dyrlægen har dummet sig godt og grundigt - og det ved han også selv. Min historie er måske mere påstand mod påstand, men nu må vi se hvad dyrlægen siger til det. Jeg håber i hvert fald, at hun vil vedkende sig en del af ansvaret, og måske også betale en del af regningen, i hvert fald på det, de selv har lavet. Og ja, for behandlingen af sagen er det uvedkommende, om hesten har en værdi på 4.000 eller 400.000 kr. Problemet for mig er så, at jeg har været super heldig med at få en hammergod hest alt for billigt, og jeg ville aldrig kunne betale den, hvis jeg skulle have købt den idag. Det gør det endnu mere ærgerligt, at hun kun er forsikret for 40, men sådan er det jo. Og det er for så vidt uvedkommende i hele denne diskussion. Jeg må bare holde fast i, at hesten selvfølgelig kommer sig. Alt andet vil slet ikke være til at bære.
pony-mor: jeg forstår godt, hvad du mener. Problemet er jo nok også, at når nu dyrlægen var så sikker, så stoler man også på, hvad der bliver sagt, især når nu det er en dyrlæge jeg har masser af gode erfaringer med. Hvis hun havde været i tvivl, ville jeg i hvert fald gerne selv have haft buddet om at sende til yderligere behandling, eller få en ud til en opfølgende behandling/status, bare for at være sikker. Som hesteejer vil jeg i hvert fald gerne selv stå med valget, fremfor lige pludselig at stå med meget syg hest. Men til næste gang må jeg jo bare lære at spørge 3 gange......
Jeg vil tro at sagen bliver nærmest umulig at vinde, da der også er levnet plads til fejlbehandlinger i lovgivningen. Så længe der ikke er hvad man kalder grov uagtsomhed, jeg kan ikke lige finde det rigtige ord. Jeg havde dyrlæge til en plag, den fik en sonde i og fyldt lungerne ved en fejl, så den slog op i en flitsbue og faldt død om. Det blev betragtet som uheld og jeg kom da også til at betale dyrlægeregningen for den uheldige og ikke planlagte aflivning. Så taget det i betragtning, så vil jeg næppe tro du kan bevise en sjusket fejlbehandling, nok nærmere hvad man kalder en uheldig situation. Jeg vil mene, at du smider gode penge efter dårlige, ved at køre en sag.
Hej Randi. Først øv med din hest, det er bare ikke sjovt at stå der og ikke vide om den kommer sig eller ej, ledbetændelse er noget forfærdeligt noget. Min historie er lidt lig din, bortset fra at min hest fik betændelse pga en ledbehandling. Laaang historie som jeg ikke vil kede nogen med her. Men min var også en klar fejlbehandling, jeg kontaktede dyrelægeankenævnet som sagde at jeg i første omgang skulle skrive et brev til pågældende dyrlæge og selvfølgelig beholde en kopi. hvis så ikke dyrlægen var forhandlings venlig så skulle jeg kontakte ankenævnet igen, og så ville de tage sagen. Det koster 150 kr at starte en sag så det er højest det du mister ved at prøve. Mit kom dog aldrig så langt da pågældende dyrlæge var forhandlings venlig og skar en del af min regning som plaster på såret. Håber du kan bruge det i din sag. mvh Katja ps min hest kom sig og er idag i genoptræning igen 
Har heller ikke prøvet at klage - men min vallak har været igennem samme forløb som din hest. Dog var vi slet ikke i tvivl - han var springhalt da jeg fandt ham på fold. To timer før jeg fandt ham, der havde han drønet rundt og buksprunget. Det viste sig han havde trådt en sko af - og var faldet ned over den, og derved havde han banket to rustne søm igennem hasen på sig selv. Og det skal jeg hilse at sige gav bragende infektion på stedet. Han var indlagt i 10 dage med ledskyldning osv - det kostede lige lidt over 20.000 kr. Og jeg fik ham tilbage med, at de højest ville regne med han kunne komme til at gå skovtur - og at alt ville afhænge af hvor meget arvæv han dannede ved senerne i hasen. Men nu over 1 år efter skaden er han gående igen i dressur med piaff osv - så for ham har det været et heldigt udkomme af en grim skade. Så jeg krydser finger for din hest MVH Charlotte PS : Jeg tror det er en rigtig god ting at snakke med dyrlægen, før man begynder at klage osv.
Jeg skylder vist lige at opdatere her engang. I starten mente de jo, at der havde været hul ind til leddet da såret blev lavet. Man har senere ændret mening, så nu er forklaringen, at der måske har været dannet en byld i en lomme fra såret, som er bristet indvendigt og gået ind i leddet. Det giver mere mening ift. at ledbetændelsen kom i løbet af ½ dag og at hun havde været 100 % rengående indtil da. Ved første operation så leddet heller ikke ud til at have taget nogen skade. Det ændrer dog ikke på, at dyrlæge 1 forsikrer mig om, at der ikke er nogen risiko. Men den slags her sker åbenbart meget meget sjældent (hvad end jeg kan bruge det til...), og det er ikke nogens skyld, at det er gået så galt. Ingen kunne vide, at det ville ske. Og det er ok med mig, at jeg bare har været rigtig uheldig, for sådan set er det rart at vide, at der ikke er nogen, der har gjort noget forkert. Men det ændrer jo ikke på, at jeg stadig står med en meget syg hest. Og jeg ville godt til en anden gang have vidst, at der   en risiko, for det anede jeg ikke. Hvis jeg havde fået at vide at den slags kunne ske, havde jeg i det mindste været forberedt på, at det kunne ende så alvorligt. Det ser lysere ud med hesten nu, men jeg holder armene nede indtil man er sikker. I sidste uge fik jeg mandag besked om, at jeg nok skulle få hesten hjem igen, tirsdag får jeg beskeden at jeg kan vælge at aflive eller operere igen, med en prognose der hed dårlig til meget dårlig, og man kunne ikke anbefale operationen. Heldigvis så det positivt ud efterfølgende, lige med bortset fra at betændelsestilstanden også er gået voldsomt ud over en seneskede, som nu har været igennem en ret avanceret (læs: meget dyr) behandling. Der kom gode nyheder igår, hvor de mener at betændelsen i leddet er helt væk, og de tager derfor antibiotika fra hende. Det oprindelige sår er også kommet sig, så nu er det primært seneskeden som er problemet. Med andre ord, så aner jeg endnu ikke, hvor meget hest der kommer ud af det. Men i hvert fald går det da fremad, og så er der ikke andet for end at håbe at "tiden læger alle sår".
vil bar sige at jeg ønskre dig held og lykke... håber hesten kommer sig...
´Dejligt med en opdatering. Ønsker også dig og hesten held og lykke, og håber virkelig at hypperen kommer igennem det!!!
jeg kan godt forstå din vrede overfor dyrlæge nr 1 . Dyrlæger skal ikke stille sig op og være skrå sikre på noget. Der er ingen som kan forudsige hvad der sker når hesten har hul i et ben eller andre ting , dette gælder også for den mest erfarne dyrlæge , tingene kan udvikle sig i bedre eller dårligere retning . Dyrlæger bliver nødtil at være ydmyge med det de arbejder med og have i baghovedet at de ikke kan vide alt og at de kan tage fejl eller overse noget. det med at lægge sag an har jeg ingen mening om. jeg håber at din hest kommer sig og kommer på samme ridemæssige niveau den var på. godt du har den forsikret
At man ikke kan fortælle en sjov historie uden at skulle tage forbehold for alt muligt (Og et pindsvin!)      Nu er det sådan at jeg udelukkende rider på veje og stier af den simple årsag at jeg ikke har andre steder at ride og jeg synes faktisk det er vigtigt at kunne tage kontakt hvis der sker noget. Uanset om det sker et uheld og jeg står på hovedet af og enten kommer til skade eller skal have nogen til at fange krikken inden den nedlægger stalddøren derhjemme.... Jeg har i øvrigt været i mere end en skidt situation som barn/teenager hvor jeg godt nok ville ønske jeg havde haft en telefon ved hånden.  Jeg tager i øvrigt ikke min telefon når jeg rider i vejkanter på offentlige veje - jeg har ikke noget headset i når jeg rider da jeg taber det i løbet af kort tid hvis jeg ikke kan justere hele tiden (Det er ofte prøvet i bilen!). Ud over det faktum at det er ulovligt at tale i håndholdt telefon så er min pony ikke trafiksikker nok til at jeg har lyst til at prøve lykken.  Og skulle telefonen ryge sig en tur så skidevære med det - så dyr har den heller ikke været 
En ret sjov historie, og den bliver bestemt sjovere af, at man tænker i billeder *LOL*
He he min mand siger at der til iphone findes en app - til f.eks. bjergbestigere og andre der har brug for at betjene sig af næse-dut-telefon tagning  Det hedder nosedial!!! /
hvad med at bruge headset'et der følger med og så kun sætte den i det ene øre så skal du jo kun trykke på den knap der sider på ledeningen eller så kan du bruge et trådløst headset det gør jeg hvis jeg vendter på et vigtigt opklad og så sætter jeg min tlf. til at ta' den selv så efter f.eks. 3 ring så er der hul igennem så skal du ikke røre noget og når du er færdig så ligger den selv på når den der har ringet op ligger på smart smart  men elles ta jeg ikke min tlf når jeg rider de må vendte
Hihi jeg har samme problem!  jeg har ikke læst hele tråden men jeg kan godt fprholde mig til dit problem da jeg selv er IPhone-fan. jeg har også formået at ringe op fra min telefon kun ved at bruge næsen, tror min mor blev forskrækket for jeg var også flad af grin  Ellers har jeg fundet ud af at man med Iphones kan have meget tynde handsker på hvis og stadig bruge den hvis fingrene er varme nok  BTW så du'er tungen også, men man ser tre gange så dum ud, just say'in...
sørme ikke at jeg får større tud end jeg har i forvejen Buhl!  Næh - som sagt så kan jeg ikke med headsets - jeg taber altså de der øredimser. Jeg er ikke sikker på at jeg vil se meget smartere ud ved at tape dem fast til ørerne end ved at bruge næsen 
man bruger selvfølgelig ikke sin telefon når man rider, kører bil, kører cykel eller går i trafikken. Man bruger enten headset eller stopper det man er igang med når telefonen skal bruges. Hvad i gør på egen grund er jeres eget valg og risiko. Kan anbefale næsen som TS har gjort - den kan give præcise tryk på skærmen med mindre det er så varmt at handsker med frie finger-spidser er muligt. .
Kan ikke helt lade være med at smågrine - hold da op, hvor er der bare nogen herinde der er hellige.
jeg kender det ALT for godt  Jeg bruger min næse flittig og er blevet ganske dygtig, men faktisk mest når jeg cykler   og kan også ringe op, gå ned i menuer og finde den person jeg skal ringe til via min næse     Tror nok der er folk som har gloet lidt, men altså når det er så koldt som det har været kan jeg næsten ikke få handskerne af  SÅ yupsen jeg kender godt næse-trickset 
Kimus: den må du uddybe med andet end grin.....
Min far havde i gaaaaamle dage et fjernsyn hvor man skulle skifte kanal ved at trykke på det. Desværre var det sådan et halvsmart et hvor man næsten havde teknologien til at lave touchscreen......men så alligevel ikke helt  Det reagerede primært på varme, og da jeg har ret kolde fingre størstedelen af året, måtte jeg altid smide strømperne og trykke med tæerne for at skifte kanal (heldigvis var der kun tre kanaler at vælge imellem, så det gik jo alligevel   ). Jeg skulle bare have tænkt over det med næsen dengang, så havde jeg sparet en del roden rundt på gulvet uden strømper.....men desværre tror jeg ikke der var blevet fniset mindre af mig af den grund 
synes jeg nu ik det er at ride og tale i tlf feks i skoven jeg kan da også filme og tage billeder og snakke og have håndhest med når jeg rider (altså ikke det hele på en gang )  jeg behøver ik at hænge i tøjlerne hele turen med begge hænder
Camilla - der måtte jeg godt nok bøje mig for latteranfaldet et øjeblik   Jeg kan lige se det for mig    Jeannette - ja jeg skal altså ikke hænge i begge tøjler på sådan en tur for så er jeg da sikker på at ponyen ikke gider lege med mig   Han går såååå fint for løse tøjler uanset om jeg rider med en eller begge hænder på og det er altså behageligt at ride med en hånd.
Som her:  
Så røg der en masse hår     føles ret mærkeligt og meget let.. lod frisøren om at bedømme hvor meget hun mente der skulle af.. er endt med ca samme længde som Jennifer Aniston har på det viste billede.. men føler mig nærmest korthåret lige nu   skal prøve at få taget et billede senere..
Synes også du skal have 15-20 cm af (har selv langt hår og det er flot) og så et skråt pandehår. Behøver ikke være så kort at du ikke kan få det med når det sættes op. Men det giver altså flere muligheder når det skal sættes, så man ikke altid har samme(kedelige) frisure. Og det var ikke møntet på dig, har selv tendens til hestehale i hverdagen, men det skal også være opsat på job. Ellers tal med frisøren og kom i god tid, så du kan kigge i deres blade og få inspiration 
Ja, det burde være en forskel. En arbejdsplads med voksne mennesker som man umiddelbart skulle tro ville tage bladet for munden hvis der er noget der irriterer dem. Og det gør de også, i faglige sammenhæng. Det er en stor virksomhed hvor alle går meget op i deres professionelle reputation og der er mange uskrevne regler som skal følges, ellers ryger du ud. Rimelig nemt. I mine nu fem måneder på arbejdspladsen har der altid været en god tone og jeg er meget glad for alle mine kollegaer. Selv chefen er utrolig flink og har en meget menneskelig indstilling til tingene. Men jeg må sige at noget i min opfattelse blev ændret i går. Havde en samtale med en kollega hvor der gik lidt sladder i den og det var primært sladder om mig hun følte behov for at dele. Det var ingen negative ord fra hendes mund, som de ting hun fremlagde satte altså min skrivebordsmakker i et mindre godt lys end før. Jeg ønsker ikke at sætte nogen i et dårligt lys, men jeg bliver altså ked af det når jeg får at vide at folk går og snakker negativt om mig bag min ryg, og så samtidig går og opfører sig pænt over for mig i dagligdagen. Selvfølgelig vil jeg da ikke have at hun er direkte tarvelig overfor mig, men det kommer til at fremstå utrolig falskt når jeg ved hvad hendes egentlige tanker om mig er. En enkelt gang kom hun faktisk til mig og bad mig ændre min tone, som hun mente var/er for "familiær". Det var ikke noget jeg kunne nikke genkendende til, men jeg vil selvfølgelig gerne ændre det da jeg ikke har lyst til at være en belastning for nogen (socialt, arbejdsmæssigt kan de ikke undgå mig   ). Jeg spørger om hun kan give mig et konkret eksempel på hvad det er hun mener med det her, men det kunne hun ikke. Og så tillader jeg mig altså at synes det er svært at ændre det, da jeg som sagt ikke kan genkende det hun siger til mig. Det skal lige siges at jeg kun er 19 og endnu uden uddannelse og den position jeg sidder i har jeg været ret heldig med i forhold til min baggrund, så jeg forsøger virkelig at gøre en stor indsats for at få det til at fungere hver dag uden at skulle hænge på nakken af de forskellige managers. Aldersgruppen på vores kontor ligger ellers fra ca. 25 og opefter, så det kræver sommetider lidt tilpasning af mit teenagesind at være til stede. Essensen i det er, at jeg i går får at vide at min kollega har snakket grimt om mig til andre kollegaer. Hvad jeg fik at vide er at de så videre, uafhængigt af hinanden, har brokket sig over det til den kollega som fortalte mig det. Det er rigtig rart at vide at de "har min ryg", uanset om det er sandt eller ikke. Men som den kollegiale situation er, er jeg rimelig ganske sikker på at der i hvert fald er en smule sandhed i det her. Derudover fortæller hun mig om en konkret hændelse der foregik for nogle uger siden, hvor en del fra vores kontor tager på bar efter arbejde. Her møder vi en kollega som er ude med nogle personer fra en anden afdeling i firmaet. En af disse personer (pæn fyr   ) falder jeg i snak med, velvidende at han er gift og gammel. Det har slet ikke noget med sagen at gøre, for det eneste vi laver er at have en god intellektuel samtale omkring arbejdspladsen, og efter lidt flere øl, en knapt så intellektuel diskussion omkring lakridspiber. Jeg er ung og frisk, og jo jeg har da sikkert også flirtet lidt med ham den pæne fyr, og han har flirtet tilbage, men det har været helt uskyldigt og bare en del af en sjov aften. Rører ham ikke på noget tidspunkt. Det forholder sig således at min negative kollega er ved at blive skilt (jeg har ikke lyst til at hænge hende ud overhovedet, men det har en vis pointe for historien) og hun er derfor rimelig oppe på dupperne i forhold til alt hankøn. Hun forsøger kraftigt at ligge an på den pæne fyr. Det er ikke sikkert at hun selv har følt det sådan, men det var min observation. Jeg blander mig ikke i det, og den pæne fyr afviser hende da også da hun bliver mere pågående end uskyldig flirt. Aftenen ender lykkeligt og alle går glade hjem. Jeg opfatter aftenen som en tur i byen som "tilfældigvis" tilbringes sammen med nogle kollegaer. Dvs. vi ser ud over normale arbejdsrelaterede forhold. Sagen er så den at min negative kollega vælger at gå til min afdelingschef (chefen, for chefen som er omtalt tidligere) og sige til at hende at jeg bare var all over den pæne fyr hele aftenen og havde lagt kraftigt an på ham osv. Og så bliver jeg altså lidt sur. Er det bare mig, eller er det ikke respektløst at gå til chefen og omtale mig og en situation som absolut intet har med arbejdet at gøre? Chefen var end ikke med denne aften. Jeg håber og tror at chefen har sagt "nå nå" og ikke tænkt mere over det, men jeg bliver faktisk ret nervøs over for hvilket syn det stiller mig i hos hende. Nej, jeg lå måske ikke helt på den lade side den aften, men det var der vist ingen der gjorde. Og hvad så?! Vi var ude for at have det sjovt og stresse af fra arbejdet. Nok er vi meget bundet til vores arbejde, men der må vel for pokker også være plads til at vi kan holde fri og more os! Og selvom det er sammen med kollegaer, så synes jeg da man burde være voksen nok til at kunne adskille det personlige fra det arbejdsrelaterede, selvom det er de samme mennesker man tilbringer tiden med. Der er ingen der har nævnt det over for mig før jeg fik det at vide i går, og jeg synes faktisk det er rigtig ubehageligt at vide at folk går og snakker sådan om mig. Jeg tror grunden til det ligger i at jeg er 10 år yngre end gennemsnittet, og så er det åbenbart nemmere at få mig ned med nakken end at prøve at lægge sig ud med andre?! Hvad er det for noget folkeskole-bagtaleri der går i den her? Er det sådan det foregår på arbejdspladser? Ikke engang på det studiejob jeg havde før blev der bagtalt på den måde, og det var ellers hovedsagligt unge mennesker som var der. Er vi bare generationen efter bagtaleri? Skal vi ti år tilbage før folk gjorde sådan noget? Hvis min negative kollega har et problem med min opførsel den aften og/eller generelt hvorfor så ikke sige det til mig? Uanset om det er personligt eller arbejdsrelateret burde man så ikke henvende sig til den aktuelle person først, før man går til chefen? Og bør man overhovedet blande chefen ind i noget der er personligt relateret, medmindre det er virkelig ubehageligt og den aktuelle person ikke vil lytte når man henvender sig? Informer mig venligst! Fem måneder på de voksnes arbejdsmarked har forvirret mig mere end jeg var da jeg startede!
nogle ting.... Du kan henvende dig til din kollega og sige, at du forventer at vis hun har noget at sige om/til dig, så vil du gerne at hun henvender sig til dig i fremtiden. Evt. forklare at du er blevet informeret om, at det ikke er tilfældet at hun har gjort det hidtil. Du kan også vælge at snakke en hel masse om den her pæne fyr og alt det sjov i lavede/havde sammen. Hun har jo alligevel bestemt sig for at "du var all-over ham", så kan du jo lige så godt tvære godt og grundigt i det. Der findes tit nogle der er gode til at bagtale/fortælle om andre, til andre end dem det handler om. Du kan vælge at ignorere det, og så sørge for at holde kortene tæt ind til kroppen i forhold til denne kollega. Jeg ved ikke rigtig hvad der er at gøre ved det, andet end at konfrontere vedkommende, men du vil møde flere af den slags mennesker i dit liv fremover.
hold snitterne fra kollegaer, en uskyldig flirt for den ene kan se anderledes ud for en anden. De situationer du har været ude for, vil du møde mange mange gange endnu resten af dit liv. Konfrontrere omtalte kollegaer med det du har hørt, og få klarhed over vor dine egne grænser går, eller kan andre ikke se det. På nettet findes der en masse test man kan tage, så man kan se hvilken adfærd man udviser i forskellige situationer. Måske du kunne ændre lidt på din?? Det kan være du skal bygge lidt på dit selvværd, så du ikke bruger alt krudtet på at tænke over hvad andre siger af egentlige ligegyldige ting. Det var bare lige hvad der faldt mig ind ved at læse dit indlæg. hej hej....
Efter at have haft et utal af skavankheste, hvor hovedparten er valgt bevidst, så egner jeg mig åbenbart ikke til det mere. Købte sidste efterår et føl, med den naive tanke at nu ville jeg have en rask hest. Det lille pus begyndte selvfølgelig så at lide af knæskalsfastlåsning. I starten kun i 3 dage, men meget voldsomt hvor jeg sidste dag gentagne gange måtte sætte knæskallen på plads mens han gik. Vupti forsvandt det som dug for solen, for så at dukke op igen for noget tid siden, men nu er det bare dagligt. Ikke så voldsomt som før, men det låser tit, og han går tit og spjætter med bagbenene når senen driller. Her til morgen låste benene igen konstant for ham, dog fik han selv løsnet dem. Men det gør simpelthen ondt helt ind i marven på mig, at se den "lille" hest have så store problemer med en så simpel ting som at gå!  Når det kun er spjættene ser han kun ud til at være generet af det - ser meget misfornøjet ud, og ikke glad og fræk som han ellers er. Men når de låser, gør de ondt er jeg ikke et split sekund i tvivl om, at dømme ud fra hans udtryk  De gode dage hvor han fræser rundt og leger med hafferplagen, de varmer helt enormt  Jeg egner mig simpelthen ikke til at se på det hver dag, og krydse fingre for at det går i sig selv - synes det er forfærdeligt, og ja kald mig bare pyldret, men sådan har jeg det nu engang. Måske fordi jeg selv har kvaler med kroppen, og ved hvor ondt det kan gøre, og når man så tænker på hvor gode heste er til at skjule smerter.... puha  Er jeg den eneste pyldremås? Mvh Janni
Du er ikke alene... Jeg har også haft nogle heste med skavanker, og har selv skavanker. Derfor opgiver jeg nemt når hesten får ondt, oftest så sker der et eller andet med den når jeg selv har ondt - hesten er et spejl af os selv! Gang på gang er jeg ved at give op, for føler jeg ødelægger hesten, men jeg kan jo heller ikke undvære det kære dyr. Heldigvis er min nuværende hest sund og rask, der har været nogle småting, men intet i forhold til hvad mine tidligere heste har bøvlet med. Jeg kæmper med dagligt KUN at tænke positive tanker - man får det man tænker på/beder om, og hvis jeg konstant tænker positivt så skal det hele nok gå - men tænker jeg konstant negative tanker så går det den forkerte vej på alle fronter! Mht. din lille hest, har du så fået undersøgt om det er noget han kan fungere med? Tænker bare at hvis han lider meget så skal der måske gøres noget af den ene eller anden art. Kan virkelig godt forstå dig, det gør ondt når vores kære har det skidt, men vi må bare huske på at vi gør det bedste for dem!
Pyha det lyder også til at du har haft lidt at kæmpe med tidligere  Jo dyrlægen er med inde over mht. min plag. Prognosen kan gå begge veje, enten forsvinder det eller han skal opereres, hvilket jeg så også har læst både positivt og negativt om. Pt. siger dyrlægen at vi skal afvente og se om han vokser sig fra det, og lige dét har jeg svært ved når jeg kan se hvordan det påvirker den lille hest. Især når der ingen garanti er for at det forsvinder. Han går under de mest optimale forhold for heste med den lidelse, og det har ikke haft nogen effekt, tværtimod. Samtidig har vi jo en lille hafferplag som intet fejler - som bare er frisk og glad. Den dimentrale modsætning til tinkeren  Mvh Janni
Er at min nuværende hest får en skavank. Det var en rent maridt med Sille der var kronisk syg. Jeg gik ofte og betragtede hende og var konstant plaget af dårlig samvittighed. Var hun i live kun for min skyld? Gjorde jeg hendes smerter værre? Gjorde jeg for lidt? Det var et helvede! Dulmede den dårlige samvittighed og angsten for at hun havde ondt ved at invistere i diverse tilskudsprodukter og behandlinger ved professionelle. De dage hun ingen smerter viste var perfekte! Men de dage hvor hun haltede når hun skulle ind fra folden, kunne gøre at jeg ikke kunne finde ro i flere dage. Den værste tanke jeg har er at jeg red et stævne på hende, én uge inden hun via røntgen fik dianosen svær spat og slidgigt i det ene bagben. Jeg tudbrølede over at jeg havde trænet og presset min elskede hest for at komme til stævne og at hun havde gjort sit bedste for at please mig - til trods for smerter. Jeg havde jævnligt dyrlæge til Sille for at få at vide hvor ondt hun havde. Jeg kunne ikke selv vurdere det for uanset hvor ondt hun havde så var hun jo altid glad når jeg var der. Faktisk var det, mærkeligt nok, en lettelse da smeden efter 1½ år med diverse behandlinger, pludselig siger at nu har hun rigtig ondt. Han tog på en måde en byrde fra mine skuldre fordi han sagde stop for mig. i dag kan jeg da godt synes at jeg selv var alt for svag. At jeg ikke selv kunne se at nu var det slut, men af en eller anden grund så tror jeg bare man desperat prøver at holde fast i de gode dage. Du er ikke en pylremås, du er bare en god ejer. Mit råd til dig er at få undersøgt i bund hvor ondt din hest har og om det er noget den vil komme over. Det vil give dig ro at vide hvor I står.
Jeg kan godt huske din kamp Iben, det har bestemt ikke været en "sjov" tid for dig. Tillykke med den nye hest i øvrigt - krydser fingre for alt forløber som det skal med den  Der er desværre ikke så meget at undersøge med den lidelse min plag har, da han stadig er ung og nogle heste vokser fra det. Jeg synes bare det er forfærdeligt at være vidne til dagligt, og vide at måske kommer han over det, men måske skal han opereres om nogle år, hvilket så heller ikke er nogen garanti for at han bliver helt ok. Med de "gamle" skavank heste jeg har haft, har jeg været rimelig kontakt med at træffe beslutninger, da det har været udvoksede heste. Her er det lidt fifty fifty om han kommer sig eller ej... foruden hans knæskals problemer, så mangler den ene testikel også at falde ned, så alt i alt kan han potentielt ende med at blive en dyr dreng, HVIS altså ikke det sker af sig selv.. men hvis og hvis... årh altså  Tak for jeres indputs  Mvh Janni
Siger alle de smarte coaches. Det er kendt blandt sådanne at man skal visualisere sine sejre, men det har jeg åbenbart svært ved. Det går så småt op for mig at jeg ikke engang rigtig har sunket tidligere sejre. Da jeg fik mit midlertidige eksamensbevis (endnu ikke færdiguddannet) blev jeg egentlig lidt forundret. Der er jo mange gode karakterer på det bevis! Det var jeg egentlig overrasket over, selvom jeg jo godt ved hvilke karakterer jeg har fået. Kender I det? At man har svært ved at fatte at noget er en del af ens liv, noget man betragter som værdifuldt og ville beundre andre hvis de havde/gjorde? Jeg er ved at tage mc- og bilkørekort. Især motorcyklen er grænseoverskridende, men også temmelig fee   Alligevel har jeg svært ved at fatte, at jeg så sent som igår var ude at køre med kørelæreren og det faktisk gik rigtig godt. Jeg føler jeg har styr over det. Andre gange går det op for mig at jeg en gang havde heste i min hverdag. Det kommer helt bag på mig at jeg engang lå i weekendmorgenerne og overvejede hvilken af mine heste jeg skulle ride først og alt den slags hverdagsluxus der er når man har hest hjemme. Det er ting jeg forbinder med succes, og det er en succes jeg har opnået, men jeg kan åbenbart ikke helt fatte det. Så tror da pokker præstationsmotivationen kan ligge på et lille sted når jeg ikke engang kan huske det successer jeg   opnået  Det er jo egentlig et udemærket billede på hvordan ens selvopfattelse styrer alt oppe i knolden på os. Jeg arbejder med min, og prøver at huske mig selv på hvor sej jeg egentlig er. Husker I det? Kan I altid fatte Jeres succeser, eller de mere som en drøm?
Hejsa Jeg vil gerne en tur ned til DUUS og købe en ny sadel. Så skal jeg jo lige have min hypper med over grænsen. Kræver det noget? -i så fald hvad? - hvis ja, ville du tage chancen bare at køre uden noget, når man ikke skal længere.??
en attest fra kredsdyrlægen for at krydse græsen til DE. Og nej lige præcist der ville jeg ikke turde tage chancen. Alternativt så få Duus til at møde dig på DK siden af grænsen  Karina
Jeg skal have min sadel tjekket af Duus, men jeg får ham til at komme til mig. Jeg bor kun 1 km fra grænsen, så det kan bedre betale sig at betale km penge til Duus end at skulle have dyrlæge attest.
Når man bor i Sdr.Jylland (som jeg gør), er der nogle særregler for transport af heste over grænsen. Hvis du bare skal ned til Duus, er der en speciel attest, du kan finde på nettet og udfylde, der skal ingen dyrlæge til længere. Mener dog, det kun er for kortere ture. Hvis du på   finder distikt 8's hjemmeside, er der vist et link på forsiden af den, der henviser til både reglerne og den attest, du skal udfylde.   Men man skal være opmærksom på, at det kun gælder for visse egne hernede, tror f.eks. ikke, man kan gøre det, når man bor i Haderslev...
Det er ikke helt korrekt at man gerne må køre til tyskland bare man bor hernede i det sønderjyske. Aftalen mellem Danmark og Schleswig-holstein er en konkurrence aftale. Dvs at det er kun i forbindelse med en konkurrence/ridestævne, at man må tage hesten med. Men dette kræver stadig en dyrlægeattest fra en kredsdyrlæge! læs her 
Nu havde jeg en mail hvor det hele står, den har jeg selvfølgelig fået slettet .. hmm.. Men det er ikke rigtigt det kun er i konkurrence øjemed, det er også hvis eksempel hesten skal på græs, eller skal i arbejde. Det er den hvor der står 'i arbejde' der gjorde at jeg kunne køre ovcer grænsen med ham, snakkede både med fødevarestyrelsen og veterinærafdelingen, og der skulle ikke laves nogen dyrlæge attest eller andet, kun hestepas og vacc. bevis, og det er kun for lige at køre over grænsen en dag altså ikke længere varende ophold. Hilsen Sandra
Tusinde tak for alle jeres svar. Jeg synes nu det lyder lidt mærkeligt, hvis der virkelig skal så meget til, bare for lige at være der 1-2 timer. Men sådan er det jo med regler. Men prøver nok lige at ringe og se om jeg kan få samme svar som "sandra s r" har fået, det ville da være det nemmeste 
Kære Bolette, Hvis du ikke har ridemærkerne fra tidligere, er det ryttermærke 3 og 4 du skal have for at få licens. Ja, du kan være selvstuderende, men jeg vil ikke anbefale det  Glostrup holder mærkerne med prøve midt i maj, hvis de har plads. Husk du skal være medlem i en klub under DRF før du kan tage dem. En anden mulighed er hvis du vil selvstudere, at du kan aftale med en dommer de kommer ud til dig og din hest. Dette skal både aftales med din rideklub (de skal bestille prøverne) og dommeren du vælger. Denne måde koster dig 200 kr plus kørsel til dommeren.
Skriv bare PB herinde 
Jeg mangler nogle forslag til et sted hvor man kan komme på en tur på 2-3 timer på en islænder i en radius af ca 1 - 1,5 times kørsel fra Vejle i Jylland. Det skal være på gode tøltere af en god størrelse på +140 og gerne robust bygning. Jeg er gammel stor heste rytter, så vil gerne have lidt hest under mig. Udlejning på Rømø er prøvet, og ønskes ikke gentaget. Altså et sted med hestevelfærd i højsædet og gerne mulighed for at ride i noget smuk natur. Grunden er, at jeg har en skade i foden, og vi derfor har afhændet vores hest og pony, men vil gerne prøve om det at ride på islændere er så hårdt ved foden som ridning på store heste i traven og galoppen. Altså vil jeg prøve en islænder der skal skridte og tølte og ikke mere. Vi har haft islændere før, men jeg ved simpelthen ikke om foden kan holde til det mere, så vil gerne afprøve og ride på en islænder et par gange inden vi bestemmer os til om vi skal købe et par stykker til hele familien da marken og stalden bare ikke fungere uden nogle dyr i, eller om vi skal blive parcelhusejere...Io: Så kom frem med de gode steder....
Jeg vil helt klart anbefale dig Vinkærgård i Ebeltoft (skulle ligge 1,5 time fra Vejle). Der er til alle, begyndere som øvede og rig mulighed for at ride i smuk natur på guidede ture 
Glemte lige linket   
ser rigtig godt ud, det passer med et par dage kombineret med vores årlige tur til Djurs sommerland... Ser ud til at være fine dyr. Den hvide tager jeg med hjem i lommen....
Hvad med dem her, ved Silkeborg/søhøjlandet?
Tusind tak for linket - passer også med vi har snakket om at tage til Silkeborg til sommer en uges tid, da det er en skøn natur deroppe med mulighed for at fiske....og så kunne det være fedt med en ridetur i "bakkerne". super - og lækre heste....
Jeg har været på et par ture ovre fra Vinkjærgård, og begge gange har jeg syntes at det var en rigtig god oplevelse, og regner da også med at skulle derover igen ved lejlighed.  God fornøjelse, uanset hvilket sted du vælger.  Mvh.
jeg tror jeg vil lave et opslag med en tur derop til den tid, så kan det være det er muligt at lave en lille gruppetur....
også kun godt at sige om Vinkjærgård   Jeg har været deroppe på rideferie et par gange, og det var rigtig godt. Ærgerligt, at jeg bor så langt væk, for ville helt klart gerne derhen igen.
Vi sidder nogle kollegaer og diskuterer frem og tilbage hvordan det er, hvis man får løn d. 1., og d.1. er en søndag.. Som i næste måned.. Kommer lønnen så i morgen eller mandag?
det gør der den sidste hverdag i måneden  Dvs om fredagen i dit eksempel 
Mange tak, jeg fik ret   
Tror det er lidt forskelligt   Men enten den sidste hverdag i måneden, eller den første hverdag i måneden. Selv har jeg prøvet begge 
Det kommer an på om du er forudbetalt eller bagudbetalt. Hvis du skal have løn for april (som de fleste) så er det fredag, hvis du skal have løn for maj (fx ansatte i pengeinstitutter er oftest forudbetalt) er det på mandag.
Altså vi skal have løn for marts-april perioden... Og normalt får vi vores løn d.1.. På vores lønseddel er der fejlagtigt blevet skrevet at beløbene er til disposition d.1. maj, men det kan jo af gode grunde ikke lade sig gøre... Det er derfor vi bliver lidt i tvivl.. For burde det ikke være den første hverdag i måneden så? Eller er det fredag, sådan at det passer at vi rent faktisk har pengene på kontoen d.1., men at de er gået ind fredag?
Hvis I plejer at få løn d. 1., vil jeg mene at i får løn i morgen. Jeg er forudbetalt og får fast løn d. 25. i måneden. Hvis d. 25. falder i en weekend eller på en helligdag får jeg løn den sidste hverdag inden. Så i denne måned fik jeg løn allerede d. 20. grundet påsken. Derfor vil jeg også mene at i får løn d. sidste hverdag inden d. 1. når den falder på en lørdag. Men er ikke skråsikker på noget som helst 
Du skulle meget gerne få i morgen. Når man er bagudbetalt som dig,   pengene være på din konto senest d. 1. Fik jeg i hvert fald at vide til en erhvervssøkonomi-time. Andet skulle vist være direkte ulovligt 
Fantastisk   Jeg vidste jeg sku have taget handelsskolen i stedet 
Hvad tager du med for eller hvorfor bliver du hjemme når en (flere) fra din gamle folkeskole, efterskole eller lign. arrangerer en fest/komsammen for hele klassen. :-)
jeg har slået to fluer med et smæk... Inviteret manden og ungerne til Søhøjlandet i Silkeborg her i påskeferien. Så nu pakker jeg familien, hunden, fiskestangen og ridebukserne og sætter kurs nordpå onsdag efter morgenmaden....Ej, jeg glæder mig helt vildt... Det er et par år siden jeg har redet islænder sidst, men kan stadigvæk huske fornemmelsen af en rigtig god tølt...Kom påskeferie.. kom kom frem...nå, bare et glædesindlæg på en grå regnvejrsdag... (o:
Der er  på fyn, tæt ved assens. Ved ikke om det er for langt væk, men de går ihvertfald op i hestenes ve og vel.
og egentligt ikke for at lave en masse postyr ud af det. Men hvor pokker poster man ellers en kommentar om hvor fedt det er at kunne ride uden og have sindsygt ondt i foden bagefter andet end på et net for andre hesteinteresseret?? For folk der ikke har eller har haft selskab af de der ædle gangere i deres liv forstår det ikke sådan helt fornemmer jeg (o; Sagen er vi solgte vores heste pga jeg ikke kan ride mere grundet en skade i foden og deraf følgende slidgigt. Men så prøvede jeg en islænder. En lille behåret kedelig brun lidt ranglet en af slagsen. Altså uden rytter på...og har du kendskab til islændere ved du hvad jeg mener. Da jeg kom op kørte jeg Ferrari... Jeg var blevet udstyret med en klokkeklar tølter med en gnist og iver så jeg måtte smile hele turen igennem - jeps - jeg er sgu' forelsket... og foden - jeps den bestod...og jeps, nu må jeg hellere få rettet signaturen, for det hele er sat lidt i bero... Og lige så småt er jeg begyndt og lede efter en stor meget fremadgående kammerat med et xtra gear, og jeg har tid nok - masser af tid - til den pludselig står der og venter på mig.... Jeg er dælme hårdt ramt... Ha' en rigtig god dag (o:
Folkeskolen for mig er der intet positivt at sige om. Jeg var yndet mobbeoffer og den dag idag har jeg stadig intet med nogen fra skolen at gøre. Ønsker derfor heller ikke at se dem eller have noget med dem at gøre til en gensynsfest.
Helt sat på spidsen: hvis jeg vil se folk, så skal jeg nok selv sørge for at holde en form for kontakt. Folkeskolen holdt vistnok en, men eftersom min tid i folkeskolen kun var nogenlunde, så så jeg ingen grund til at "genoplive" gamle minder. Fra gymnasiet ser jeg dem, som jeg vil se. Fra HHx har jeg også stadig kontakt til nogen stykker, selvom det er over ti år siden 
Altså, min selvtillid blev pillet af og stoppet ned i halsen på mig i forbindelse med alle mine folkeskole år, så mig ser du ikke til en gammel elevfest. Der er 2 ud af 23 elever der siger mig noget, eller som jeg kunne have lyst til at snakke med igen - resten kan rende og hoppe. De skal ikke have æren af at få mig til at være en lille mus igen efter jeg netop har brugt år på at kæmpe mig op til at være en rottweiler   
Jeg var også mobbeoffer i folkeskolen, men har faktisk netop modtaget invitation til et gensyn. Vi har intet holdt siden vi gik ud af skolen for 15 år siden. Jeg overvejer rent faktisk at tage med. Selvom jeg havde en dårlig skoletid, har jeg også et eller andet behov for at se om disse mennesker er blevet voksne. Jeg tror ikke de mobbede af ond vilje - tror faktisk ikke de aner hvilken skade de gjorde på mig. Tror bare de gjorde det, fordi de ikke vidste hvad de selv skulle gøre for at få det bedre og føle sig noget værd. Ja, har egentlig medlidenhed med dem. Så nu må jeg se - dukker nok op og så kan jeg jo altid tage hjem til de rigtige venner, når jeg ikke gider se på de gamle skolekammerater mere... 
Jeg prøvede at lave en gammelelev komsammen, og de fleste synes det kunne være en god idé, men ingen kunne nogen af de datoer jeg foreslog, og der var ikke rigtigt nogen andre der kom med forslag... Jeg har været med til nogen af dem, men ikke alle... Jeg havde det udemærket i folkeskolen... Mobbede ikke nogen, var ikke populær, bankede dem der drillede mig for meget, tjaeh, passede i det store hele mig selv, men er da blevet lidt nysgerrig over hvad de andre er blevet til... Jeg foreslog en grill-fest, hvor man kunne tage børn og kærester/mænd/koner med... Det ville i min verden være hyggeligt, uforpligtende og noget man kunne slutte når det passede og dem der ville kunne jo fortsætte i byen...
inviteret, nix jeg skal ikke med, blev dog ikke mobbet i skolen men husker heller ikke de andre elever for noget specielt positivt.
.. Jeg er også lige blevet inviteret, og selv om det kun var fra vores 10'ende klasse (der var en blanding af alle klasserne i årgangen og hvor jeg faktisk synes der var flere gode oplevelser) har jeg ingen trang til at tage med. Jeg ved at nogen af dem jeg har rigtigt negative minder om er der - og de mennesker har jeg simpelthen ikke behov for at gense. Flere har sagt at jeg burde tage med og fortælle dem at jeg har tilgivet dem - men det kan jeg ikke, da det vil være løgn.
Nej det siger mig intet. Har jeg ikke holdt kontakten til folk, så ser jeg ingen grund til, at mødes 10-20 år senere. Og så er jeg bare hjemmemenneske og bryder mig ikke om større forsamlinger. Iøvrigt husker jeg folk så dårligt, at jeg sikkert ville bruge al energi på, at finde ud af hvem der er hvem. På facebook gider jeg heller ikke have gamle klassekammerater på vennelisten - gamle venner som ikke er venner idag hører ikke til i min liste.
Hvis min 9. klasse, 10. klasse eller hhx klasse holdt noget ville jeg højst sandsynligt ikke blive inviteret da jeg ikke har kontakt til nogle af dem den dag idag. Men holder min nuværende klasse noget om et par år, dukker jeg gerne op, såfremt det passer, da jeg simpelthen elsker at gå i den klasse - den er perfekt sammensat. Det er ikke til at forstå at vi kun går i klasse sammen i 13 dage mere 
jeg tager ikke til Gl. elevfest, da jeg alligevel sidder og snakker med de samme tre piger (som jeg stadig er veninder med), og vi taler alligevel sammen til dagligt.. Resten af klassen siger mig ikke så meget.
Det er 30 år siden jeg gik ud af skolen. Jeg havde både svære og gode tider. Jeg var meget usikker og genert og var ofte uden for fælleskabet, mere end jeg blev mobbet direkte. Kan egentlig ikke bebrejde at mine kamarater ikke kunne finde ud af mig, når jeg heller ikke selv kunne. Ikke desto mindre er de mennesker en stor del af min barndom og opvækst og for det holder jeg af dem. Jeg vil ikke vende ryggen til ting som har været svære i mit liv. Det er jo også en del af mig og mit liv og derfor vil og kan jeg rumme det. I øvrigt er de blevet nogle dejlige mennesker allesammen  Jeg genså dem i januar i år og glæder mig til at se dem igen til september.
Da min gamle folkeskole holdt 50 års (Eller var det 100 års?) Jubilæum, blev alle gamle elever inviteret. Det var en lille skole der kun gik til 7. klasse. Jeg var skeptisk, for jeg er virkelig blevet mobbet og hakket på af nogle lærerer. Ja, folkeskolen var rædselsfuld!! Men da jeg stadig havde en god veninde derfra, tog jeg med. Og hold da op, jeg blev overrasket!! Til den positive side, vel og mærket! Flere af dem som havde mobbet mig, kom og sagde undskyld og at de havde haft så dårlig samvittighed i flere år... Selv folk som jeg ikke kan huske mobbede mig, kom og sagde undskyld. Men som jeg sagde til dem, så modtog jeg deres undskyldning og havde tilgivet dem for længst, så længe de selv kunne se det var forkert, nu de var blevet voksne og så har jeg nok heller ikke selv været sød altid og hvis ikke de havde mobbet mig, havde jeg ikke været den jeg er i dag. Ikke forstået sådan at jeg er glad for at jeg blev mobbet, men jeg har da fået vendt det til noget positivt og er aldrig siden blevet mobbet! Og jeg har også været den der har forsvaret de andre, på bla. uddannelse, kurser osv. hvis nogen forsøgte at mobbe. Så ja, jeg ville gerne med til gammel elevfest, for jeg syntes det er interessant at se hvordan ens gamle klasse har udviklet sig. 
Hjemme, har gået i 3 forskellige skoler, fordi mine forældre flyttede, så de 3 sidste år på sammen skole, men havde ikke en skid tilfældes med dem, jeg gik i klasse med, og havde sådan set ikke nogen særlig tilknytning til nogle af dem.
Har været til et par stykker i årene efter folkeskolen, og meldt fra til resten. Hver gang skete præcis det samme: Alle blev presset ind i de roller, de havde i folkeskolen. Nogle har jeg en ok kontakt til på Facebook. Det er også dem, der ikke deltog i den undertrykkelse, der foregik med lærernes viden og samtykke. Andre har jeg prøvet at "være venner med" på Facebook, folk ændrer sig, bliver ældre, og bla bla bla. Ikke en fis havde de ændret sig, og de røg af min venneliste igen. Enkelte har også slettet mig igen. Til den sidste gensynsfest jeg var med til, sagde den værste mobber undskyld, og fik forklaret, hvorfor han var efter mig hver eneste dag i skolen i alle de år. Det er en del år siden nu, at vi forlod folkeskolen. Jeg har stadig kontakt med en skoleveninde, der også blev undertrykt i alle de år. Så NEJ TAK til flere gensysnfester. Jeg vil aldrig mere lade folk træde på mig, og agter ikke at opsøge steder, hvor jeg ved, at den slags mennesker til stadighed, af uvisse årsager, vil prøve på at få mig ned med nakken. For dét vil de. Minus ham, der er blevet klogere med alderen. Alle de øvrige klasser og skoler og uddannelser jeg har gået på, har jeg ikke nogen som helst kontakt til. Og savner det heller ikke.
Ej hvor uhyggeligt så mange der er blevet mobbet i folkeskolen! Hold da op! Jeg havde håbet på det var færre. Jeg blev jo også selv mobbet - der blev kastet mad på mig, skubbet og gjort nar af at, fordi jeg var tynd, ikke havde nogen barm. Og lærerne svigtede, det var en rigtig dårlig skole, de var fuldstændigt ligeglade, både med mobning og med undervisning, der var aldrig ro, aldrig styr på noget. Ufatteligt jeg klarede det. Jeg snakker stadig med en veninde fra folkeskolen, men vi er den slags veninder der har kendt hinanden siden før børnehaven og sagtes kan nøjes med at ses hvert halve år og snakke som om vi ser hinanden hver dag, det er jeg glad for  Men da også hun blev mobbet, ville hun nok heller ikke tage med til en evt. klassefest, og så havde jeg ingen jeg gad se. Måske gad jeg gøre det om mange år (gik ud af 9. i 2007) hvor folk forhåbentlig har fået styr på deres liv og frastødende adfær   men det må vente. Til gengæld havde jeg de BEDSTE tre år på gymnasiet (stx)! Hold da OP hvor fedt, engagerede lærer, fællesskab på tværs af klasser og overgange, vi havde mange sære mennesker i klassen og INGEN blev holdt udenfor, vi snakker så godt sammen allesammen, og der var tårer som var det en anden efterskole, da vi skulle skilles sidste sommer  Vi holder stadig julefrokoster og almindelige klassefester flere gange om året   det er nok venner for livet. Modne, fornuftige, søde mennesker 
Det blev jeg for et par år siden inviteret til (gud ved, hvor de har gravet min adresse op fra), og jeg overvejede det meget, men jeg følte mig aldrig hjemme der, selvom det også var min egen skyld, jeg er asocial. I stedet tog jeg på en dejlig tur med min søn, og vi besøgte min søster. Folkeskolen- jeg har ikke noget til fælles med dem. Ja var mobbeoffer og bed fra mig! Det var en møgklasse, selv i 9. blev en mobbet ud, ingen var sikker. Der er heller ingen træf eller FB om dem. Jeg kunne godt tænke mig at møde JB, bare for at slå ham i hovedet med en meget stor mukkert, bare som tak for sidst.  Fortiden er for mig et andet land, et land fyldt med "Here be dragons" og tigre, derfor besøger jeg det ikke ofte.
Jer der siger i ikke/aldrig vil komme/møde op - melder i så afbud ved invitation eller bliver i bare væk? Jeg selv var til 10 års jubilæum for folkeskolens 9- klasse for 2 år siden. Jeg var med i gruppen som arrangerede det hele og det er lige nu kun mig som har samling på alles adresser... pyh. Der kom rigtig mange - vi var både A og B klassen + en skolelærer - super hygsomt. Men... Ja, det blev noget klike-opdelt trods alt. Jeg selv var ikke hverken mobbet eller populær i folkeskolen, var sådan midt imellem som ikke gjorde det store væsen af sig selv. Syntes det var sjovt at se folk igen, men der gik - efter min mening - lidt for meget fest i den. Med høj musik og druk - så syntes ikke rigtig man havde mulighed for bare at tale sammen  Nu må vi se om der sker noget igen om 8 år......
til steder hvor man har følt ubehag. Har dog kæmpe stor forståelse for dem der vælger at tage tilbage og som har tilgivet deres mobbere. Selv var jeg drøn nysgerrig på hvad der var blevet af de forskellige og talte stort set med alle fra min klasse, nogle 4-5 år siden, da der blev holdt fest. De har dog lavet det en gang mere, hvor jeg meldte fra. Synes ikke det førte til noget, men fik i stor stil stillet min nysgerrighed på hvordan de var gået de fleste og hvor de var i deres liv nu ...
Bliver der holdt noget gammel-elev-fest fra folkeskolen, tror jeg ikke umiddelbart jeg tager med. Jeg har ingen kontakt overhovedet med dem jeg gik i folkeskolen med, så det siger mig ikke det store - andet end det kunne være sjovt at høre, at hvordan det er gået de forskellige. Men til gengæld - hvis min gamle HHX-klasse holder noget reunion på et tidspunkt, så er jeg der. Den klasse var simpelthen fantastisk, og jeg har stadig kontakt med mange af tøserne derfra. Mvh Katrine
Min folkeskole klasse har holdt et par gensynsfester - den første tog jeg ikke med til. Men besluttede mig for at tage med til den anden, og modsat mine forventninger, så var det faktisk rigtig hyggeligt! Jeg blev også mobbet i folkeskolen - men jeg er kommet over det, og der er nogle folk fra min folkeskoleklasse som jeg fungerede super godt med! Men det var faktisk også rigtig rart at få snakket med dem der mobbede mig, og der er intet ondt mellem os den dad i dag  Men, jeg er netop blevet inviteret til gymnasie gensynsfest - der skal jeg helt sikkert IKKE med! Jeg snakker ikke med nogen fra min gymnasium klasse den dag i dag, og har ikke et behov for det. Så nej tak. Og det er ikke fordi gymnasietiden for mig var et helved, bestemt ikke. Men jeg har omvendt heller ikke et behov for at snakke med de mennesker igen. Som man kan se, så handler det ikke så meget for mig om jeg blev mobbet i skolen, men om jeg har lyst til at se de mennesker som kommer med til festen.
sammen med familien. Min far har gået på samme kostskole som mig, så vi gør en lille udflugt ud af det. Der kommer folk på 80 og folk på 18, og vi er en 30-40 stk hvert år. Har misset det 3 gange i min levetid (er 25)
jeg gik, var vi 2 - 3.realklasser og vi mødtes igen efter 25 år,til en fælles fest. Det var rigtigt hyggeligt og sjovt,vi startede på den "gamle" skole, bagefter var der fælles madlavning et andet sted i byen. Der var nogle "ildsjæle",der havde pyntet lokalet op med gamle billeder af os allesammen - igennem alle skoleårene.Det var rigtigt sjovt og vi dansede til musikken fra "dengang"- (70`er disko).  Vi fik lavet en mailliste og aftalte at mødes hver 5.år. Jeg husker heller ikke min folkeskoletid som speciel god,men jeg bærer heller ikke nag og jeg mødte en stor flok fornuftige mennesker,der er blevet voksne og behagelige at være sammen med. Jeg glæder mig, til næste fest. 
Jeg var med til gammel elev fest, med dem fra min folkeskole. jeg havde det rimeligt med de fleste fra klassen, og ville gerne se de fleste igen, bare for hyggens skyld.. Jeg blev også inviteret til gammel elevfest, på den skole hvor jeg gik i 8-9 klasse, og den takkede jeg nej til. Jeg havde ingen venner i den klasse, og var meget udenfor fællesskabet, ej heller nogen fra klassen jeg brød mig om personligt - så det ville da være fjollet at bruge tid på det 
til gammel-elevfesterne med min gamle gymnasieklasse. Jeg har absolut ingen positive minder derfra. Jeg har jo altid været sådan en hestepige, og det blev anset for værende "nørdet". Og så jeg blev da også lige svinet til af klassens sminkedåser i blå bog. Skønt. Så nej - jeg tager ikke med..
Jeg gider det ikke. For mange år siden var jeg med til noget gammelelevfest fra folkeskolen - død sygt! Mine klassekammerater sagde mig intet! Jeg blev ikke mobbet, men vi havde bare intet tilfælles. Mit gamle gymnasium holder hver år gammelelev fest - det har jeg ikke haft trang til at deltage i. Men jeg har stadig kontakt til mine seminariekammerater. Har dog indtil videre ikke gidet deltage i sammenkomster i den forbindelse. De af dem jeg ønsker kontakt til, ser jeg alligevel - og de gider heller ikke det andet  Har en travl hverdag og er heldig at være omgivet af min familie og venner jeg sætter stor pris på - så ingen årsag til at bruge tid på noget der føles som spild af tid.
Christina/mor til emma - Jeg kan ikke findes, derfor får jeg ingen invitationer   da facebook lige var launchet blev jeg medlem og fik kort efter en invitation til elevfest. Jeg takkede nej. Kort efter meldte jeg mig ud af fb og kan som sagt ikke findes nu 
for halvandet års tid siden var der gensyn med folkeskolen, blev selvfølgelig inviteret, gad overhovedet ikke, men tog med, da min moder synes det kunne være hyggeligt for mig at se de "gamle" igen  jeg kan så sige, at klassen overhovedet ikke havde forandret sig, og jeg skred ved den første lejlighed, (mødtes kl. 20:00 og tog hjem kl. 22:00 2 timer i helvede) klassen var nøjagtigt som dengang. vi sad ved et langt bord, folk satte sig opdelt i de grupper i også var i dengang i folkeskolen, og så sad de ellers der og bagtalte hinanden.  jeg udvekslede ikke et eneste ord med dem, udover da vi på omgang, skulle fortælle hvad der var sket i vores liv på de 5 år der var gået siden vi gik ud af folkeskolen. de fattede ikke, at jeg ikke drak, (jeg var i bil) spurgte om jeg var kristen og om jeg var jomfru    har intet med nogen af dem at gøre mere, selvom jeg er venner med et par stykker på facebook. ønskede kun en af pigerne tillykke da, hun var blevet gravid og havde født en lille pige. og skriver da tillykke på væggen hvis der er en af dem der har fødselsdag, men så heller ikke mere. ved det næste gensyn kommer jeg ikke!
Uhhh jeg er faktisk flov over at skrive det her for føler mig meget overfaldisk. Men ud skal det for så har man det bedre bagefter... Jeg var hverken populær eller upopulær i folkeskolen. Jeg var der bare og passede mine lektier, var anderledes og temmeligt nørdet. Husker klassefesterne hvor ingen af drengene ville danse med mig, og sådan har det været hele min barndom og ungdom at jeg var den grimme veninde som passede på drikkevarerne og taskerne. Husker da nok at jeg ønskede at være smuk og gjorde ihærdige forsøg på det men lige meget hjalp det (når jeg ser billeder af mig selv som barn og teenager synes jeg nu nok jeg ser ganske normal ud). Men til det pinlig: Jeg tog til sådan en gensynsfest for 5 år siden (der var jeg så 32 år gammel) og jeg blev dybt rystet over hvor gamle og udslidte mine gamle klassekammerater så ud. Den ene var mere overvægtig end den anden, så mere kedelig og trist ud etc. etc. og pludselig havde jeg en hel hårdfuld af de mandlige klassekammerater der stod i kø for at danse med mig. Følte jeg mig som den grimme ælling der blev en smuk svane? JA! Godtede jeg mig lidt? JA! Syntes jeg det var fedt at hende der altid var den populære og klassens smukke pige var kommet til at ligne en livstræt kone? JA! Overfladisk? Også i den grad, men altid havde jeg sammen med den gruppe mennesker følt mig som bænkevarmeren den gik i et med tapetet, og det var jeg pludselig ikke længere. Som sagt er jeg flov over at jeg følte sådan, men hold kæft det gav mig et boost af selvtillid at dukke op til den fest....
Sigyn:      Der er hvert år fest for tidligere elever på mit gamle gymnasium. Der kommer så folk fra alle årgange, og det er egentlig en god idé. Af forskellige grunde havde jeg ikke rigtig mulighed for at deltage før til 10-års jubilæet. Jeg syntes det kunne være lidt sjovt at se hvad der var blevet af folk (og det var jo før Facebook), så jeg tog afsted, og havde en rigtig sjov og hyggelig aften. Ja, de fleste faldt tilbage i gamle roller, men det generede ikke mig. Mest af alt var jeg overrasket over at folk ikke havde drevet det længere -alle kom fra ressourcestærke hjem, og havde helt klart haft mulighederne for at blive til noget stort, men det var der så ikke rigtig nogen der var blevet. (ikke hvis man måler på karriere -vil ikke underkende storheden i at feks stifte familie). Fordi festen havde været så hyggelig, tog jeg afsted igen året efter, og sikke da en nedtur! Jeg havde overhovedet ikke noget at snakke med de andre om, for alle "hvad-laver-du-så-nu?" og "hvor-bor-du-og-med-hvem?" -samtalerne var jo allerede blevet brugt op året før, og det viste sig at der ikke var så meget mere at snakke om. Så jeg tror jeg venter med at komme igen til 25-års jubilæet  Skal dog lige tilføje, at jeg til sidste fest fik ikke mindre end 3 tilbud fra mænd som jeg ellers aldrig havde været interessante for før -fik lidt den samme fornemmelse som Sigyn beskriver 
Jeg tager altid med - det er jeg vist også tvangsindlagt til, når det er mig, der arrangerer dem   . Vi havde et rigtig godt sammenhold i den klasse, jeg gik i, i folkeskolen. Vi var ikke ret mange, men vi holdt nogle fantastiske fester. Vi samledes første gang efter 10 år, og så har vi været samlet hvertandet år siden. Vi mødes enten hjemme hos én - en enkelt gang, var vi på restaurant. Vi betaler et beløb, og så laver vi selv maden eller får maden leveret udefra, alt efter hvor mange, vi kan samle sammen. Karina
Min gamle folkeskole klasse holdt en fest sidste år. Det er godt nok ikke mere end 4-5 år siden vi gik ud af skolen, men de synes alligevel det var på tide. Efter sidste fest er jeg fast besluttet på at det blev første og sidste gang jeg nogensinde deltager i det. Jeg gjorde mig selv så meget til grin at jeg simpelthen håber på at jeg aldrig ser nogen af dem igen!  Damn you, alcohol.. 
Hej Alle HN'er. Efter mange rigtig trælse mdr med syg hest som desværre endte med aflivning, er jeg nu igen på køber-markedet..... Har jo ikke købt så mange heste før hvor man er gået vildt meget op i røntgen, men efter den sidste er det da noget som jeg er blevet noget mere obs på og især i den prisklasse jeg kigger efter hest nu!!! Hvis man kigger på hest til over 60000kr ville i så tør købe når den var ren i røntgen af ryg og ben for et år siden, uden og få taget nye billeder. Nye billeder vil være for egen regning. Selvfølgelig skal den jo kunne gå igennem alm handelsundersøgelse ude anmærkninger. Håber og høre fra jer  Hilsen Marethe
hejsa jeg ville kigge på hvad forsikringen forlanger i forhold til at forsikre hesten til købsprisen. Men derudover ville jeg ikke købe hest for over 40.000,- uden røntgenbilleder idag, det er så lille en udgift i forhold til selve købsprisen og de daglige udgifter at jeg ser det som en bagatel. Som sælger siger vi også at handelsundersøgelsen er for købers regning uanset udfaldet, men vælger køber at få taget røntgenbilleder betaler vi for disse hvis der findes noget på billederne som gør at køber ikke ønsker hesten, til gengæld får vi jo så også røntgenbillederne. Mvh Mie
Min nuværende hest kom med to år gamle røngtenbilleder. Dyrlægen mente ikke, at det var nødvendigt med nye. Billederne var fra da hesten var 2½ år og jeg købte som 4½ års.
Jeg ville måske overveje at tage nye billeder af haserne, da det er der slid oftest ses. KS opstår jo ikke hvis den var i orden for et år siden, heller ikke OCD. Men jeg vil så som sælger sige at forefindes der rene røntgenbilleder af ældre dato, så vil jeg også sige at ny røntgen er for købers regning uanset resultat. Det skyldes, at selv den mest perfekte hest kan en dyrlæge finde noget på hvis han leder længe nok.
de godtager mig bekendt ikke billeder der er 1 år gl, mener det er max 1 mdr gl de må være, så denne side af sagen skal du have mente hvis du ønsker dyret forsikret. Er det en ung hest ville jeg tage ny billeder, hvis den er 10-12år gl så nej. Men købeloven i DK er pt sådan at du/vi som købere har undersøgelsespligt så fravælges denne står man dårligt senere hvis det viser sig der er noget at reklamere over. Jeg er pt selv i købers marked efter ny springhest, leder i alderen 6-10år, rutineret LA hest, og er det en hest i den alder der jævnligt har startet stævner vil jeg ikke have den store fobi for evt ting der findes på billederne, for det giver sjældent problemer. (siger hende der lige har fået opereret en 10års pga mus, så den må være undtagelsen til reglen) Karina
jeg synes det er en god ide med røngtenbilleder..jeg er vokset op i 80érne hvor der aldrig blev taget røngten ved en handel...da jeg købte min første egen hest i 2002 fik jeg ikke taget røngten af den men den gav jeg også kun 18500kr for og gik igennem tjekket uden problemer og havde de reneste billeder da jeg fik taget billeder af den i forbindelse med en skade på et senere tidspunkt.men dem der havde solgt mig den var også nogle super ærlige mennesker som kun gav míg en god oplevelse med køb af hest..men da jeg her anden gang skulle ud og se på hest havde jeg besluttet mig at få dette gjort da jeg skulle ud og give omkring 50000+ for en ny.det viste sig at være en god ide da den første hest jeg skulle ha igennem tjek viste sig (trods avlers påståen om det modsatte)at have en fejl som kunne have kostet mig mine penge og en ubrugelig hest efter 6 mdr.det var lidt af en gambling hvis jeg købte den og dyrlægen kunne ikke garantere at den kunne holde ret lang tid..
Få taget røntgen billeder.. de kan altså nå at ændre sig meget på et år, og det er surt pludselig at stå med en skadet hest, især hvis det kunne være undgået. Selvfølgelig kan man aldrig helt være sikker på at man går uden om skade, men man kan prøve at undgå det. Min gamle hest gik fra at være fuldstændig ren i røntgen til at være færdig som ridehest pga. skade (som kunne ses på røntgen)på ca. 1½ år så det kan altså gå relativ hurtigt.
Jeg er ikke sikker på om jeg har postet dette indlæg det rigtige sted?? Men ellers bliver det vel flyttet?? Jeg er rigtig nysgerrig for at høre om nogen af jer, har en ide til, eller viden om, hvordan jeg laver mine egne hundehalsbånd i nylon, både til små og til store hunde. Også meget gerne hvor søren man lige får fat i remedierne til at lave dem med  Jeg er helt grøn på dette område, og tænker at måske nogle herinde lige er den tand mere på forkant med det kreative end jeg selv 
nylonbånd og spænder i læderiet ( googles) og så er det bare at kopiere syningen af et halsbånd der er købt.
I forbindelse med at manden og jeg, som nogle ved, skal flytte fra Møn til Roskilde-egnen har jeg været til et væld af samtaler. Jeg har sendt en masse uopfordrede ansøgninger indenfor mit felt og har været til mange samtaler (- der er laaaangt at tage fra Møn til Roskilde og retur pga. en samtale når man ingen bil har!  ). Alle har givet pote med vikar-timer og et enkelt barselsvikariat begge dele med mulighed for fastansættelse ved ledig stilling. Det er jo ganske skønt!  Det ene sted skrev lederen tilbage, at de havde en ledig stilling og at jeg var velkommen til at søge den. Lige præcis dén stilling og i dét hus var jeg meget interesseret i, så jeg sendte fluks en ny ansøgning. Blev ringet op i tirsdags (på vej hjem fra endnu en samtale) at de gerne ville se mig til samtale i dag. "Jo tak, det vil jeg da mægtig gerne"...  Var så til samtale i formiddag og forlod stedet kl. 11. Kl. 12:15 ringede lederen tilbage og kunne berette at de havde valgt mig. Så nu har jeg sørme reddet mig ønskejobbet og er superlykkelig. Tænk at de kunne beslutte sig så hurtigt - et eller andet må jeg have gjort/sagt rigtigt.  Nu glæder jeg mig faktisk til at flytte og få alting på plads, så jeg kan starte det nye job. Wee...!!  Ih, jeg vil bare lige dele min glæde med jer.     
Hvor lyder det bare herligt, så er der det problem mindre. Tillykke!
STORT TILLYKKE med det  (Jeg ringer nu også altid med det samme til de kandidater jeg vælger at ansætte) KH:)Annette
Hold da op, stort tillykke med jobbet  Hvilket fag arbejder du indenfor om man må spørge, siden der er så stor mangel på arbejdskraft? Mvh Janni
Pia - Ja lige præcis; det hjælper altsammen til at se lidt lysere ud.   Og tak for tillykke.  Annette - Mange tak!  Hun sagde at hun ville ringe senere i dag eller i morgen, så jeg havde ikke forventet svar efter en god time. Regnede med at de skulle have samtaler resten af dagen. Tror også hun kunne fornemme min glæde da hun fortalte det.  Janni - Tak tak!   Jeg er også vildt glad. Jeg er i sundhedssektoren på 14. år - Har arbejdet med multi-handicappede de seneste år. Jeg kunne blive vikar alle steder fordi det er lige op til sommerferien, så der kan de jo godt lide at have "faste" afløsere. Men et fast job er nu at foretrække og når det så lige er hos den bruger-gruppe og den vagttype jeg helst vil, så er det jo optimalt. 
Jeg syntes det er helt og aldeles fantastisk for jer, det er SÅ rart at du har et fast job med det samme, så skal man ikke bekymre sig for meget om "fremtiden"  Ihhh er helt glad på dine vegne.. Ved hvor fedt det er når man lige har landet ønskejobbet og så om natten.. I love it 
Tak Jeanette - også for hilsen på FB.  Ja det er en helt fantastisk fornemmelse at sidde med - så slipper jeg også for flere lange ture med det offentlige for at tage til samtaler. I dag tog jeg hjemmefra 6:45 for at være til samtale 10:15 - var færdig kl. 11 og var hjemme igen kl. 14. Bliver ærlig talt lidt ør i bøtten af al den transport - hjernerystelsen fra for et par uger siden hjælper så heller ikke på det; bliver nemt køresyg i øjeblikket (til trods for piller). Men det er SÅÅÅÅ fedt at kunne gå i seng i aften med en helt anden ro i sjælen.     
Hun giver mig chokolade fra/af en gammel skål.
super dejligt   Så blev jeg færdig med min aflevering 
Hej. Jeg sidder i skrivende stund og er en smule gal og skuffet   . Jeg går på et studie, hvor vi skal for at komme til eksamen aflevere nogle opgaver i grupper. Mit problem er, at mit arbejdsniveau er meget større end alle andres og derfor har jeg svært ved at finde mig til rette i en gruppe. Jeg var kommet i en gruppe lige inden ferien, hvor vi skulle aflevere en opgave efter ferien. Jeg skriver så i starten om ferien om vi ikke skulle finde sammen i ferien for at lave den opgave. Der er ingen, der svarer og jeg bliver i tvivl om jeg er i den gruppe eller ej. Får dog et svar, at vi laver afleveringen om mandagen efter ferien. Det er fint og jeg havde inden da allerede lavet det meste af opgaven. Jeg møder så op om mandagen og ingen af dem har forberedt sig på noget. Og de siger til sidst, at vi må aftale hvor meget vi laver, så det ikke går helt galt. Jeg slutter med, at jeg nok skal lade være med at være for langt fremme, så de andre også kan deltage samt de også vil arbejde lidt til. Nå, men status på dagen er, at de går hjem og kigger på den opgave og supplere med den del jeg allerede har lavet. Og det er så her jeg bliver godt gal. For opgaven skal afleveres her på fredag og den ene har allerede sagt, at han ikke har kigget på den og vil slet ikke lave mere på den idag. Personen ligger det endda ud med at skrive om jeg kan nå at lave den færdig. Og jeg føler mig så lidt pisset på, fordi mens de kan gå på arbejde ved siden af studiet og tjene penge (det var undskyldningen for ikke at have lave noget), så kan jeg sidde hjemme og lave den opgave alene, mens de vil få credit for det jeg har siddet og lavet. Og det hjælper heller ikke, at den ene har BRUG for at jeg tager ud imorgen til noget studie halløj for ham. (her tænker jeg igen: HVordan kan du tro, at jeg har tid til det?? Vi er jo ikke færdige   ) mens han også har sagt, at han bestemt ikke synes det var en god ide, at jeg fik mig et studiejob (men det var så iorden at han havde det).  Møg. @!#$ og kanel. I forstår nok ikke så meget af det her, men jeg havde bare brug for at lufte tankerne.
hvad du læser? Jeg har altid hadet den del af studiet hvor jeg var tvunget til at deltage i større grupper. Har altid valgt at være alene eller sammen med max en anden person som arbejdede på samme niveau som jeg selv. Jeg er til gengæld også stoppet på to uddannelser og jeg ved at når jeg læser videre igen, så SKAL jeg kunne vælge gruppe selv.
Tjae, jeg blev også sat i en gruppe med 3 andre, 'desværre' dukkede to af dem slet ikke op OVERHOVEDET til at skrive denne opgave.  Vi snakkede med en af vejlederne om så at få lov til at undlade at putte deres navne på, eftersom de IKKE skulle have credit for vores hårde arbejde mens de havde lavet hvad ved jeg.  Har du mulighed for at snakke om det, og eventuelt få dispensation til at lave den alene?  Min veninde lavede samme nummer, hun havde lavet en masse, og så troede folk "yes, hun laver også lige resten ikke?" enden på det hele var at hun så bare havde skrevet sin egen opgave, og de sad med @!#$ til halsen.
SKAL man kunne arbejde sammen, det kan du måske meddele dine medkursister? --- Ja, jeg HADER gruppearbejde, og laver alt selv, men det er faktisk ikke godt, man kan ikke selv- og målet er ikke en leveret opgave, men midlerne er målet= samarbejde. Så møde, hvor man aftaler de store linier og uddelegerer, møde med samkøring og igen op til aflevering. Man behøver ikke klistre op af hinanden i flere dage, hvis man finder ud af at koordinere på en god måde. Det træner forresten ens leder-evner.
vel an på hvilken slags opgave det er. Er det en hvor i skal skrive navn på div. afsnit, så er det jo ret simpelt, hvis dit navn står på det hele. De andre kan næppe forsvare opgaven, uden at have læst det tilhørende stof.
Jeg har tænkt mig at finde en anden gruppe efter jeg har afleveret denne. Jeg må jo se det indtil da lidt som en udfordring. Det er jo nemlig rigtigt, at man skal kunne arbejde i gruppe, når man engang er færdig, hvilket er jo lidt mit problem, da jeg efterhånden har prøvet et par grupper, som den nævnte. Jeg føler tit, at det er mig som skal spille tante skrap og få sat gang i noget, fordi folk ved, at jeg ikke kan lide at aflevere noget, som ikke er godt nok. Hvilket nogle så vælger at udnytte (gætter jeg på) ved at tage sig en slapper og tænke: "Ja, det skal hun jo nok få lavet". Nå, men det var rart at kunne få det hele lidt ud på skrift. Nu bliver nød til at bide det i mig og så vende tilbage til læsningen til imorgen.
Hej Hn`er  Jeg har nu været inde på kommunen og snakke om min revalidering!! Og jeg er fuldstændig forvirret efter dette! Er der nogle kloge Hn`ere der kan oplyse mig hvad revalideringsydeslen er for en person på 25år ?? "før" var den jo på 16.600kr pr md, men nu omkring de 10.000kr pr md, for personer under 30?? Er det korrekt forstået? Har googlet og googlet på liv og løs, og syntes det er svært at finde hoved og hale i det hele, for nogle siger det kun er under "forslag", andre sider siger det er vedtaget, osv osv....! Det er forholdsvis også nyt, fra omkring marts måned af!! Men kære jer, er der nogen af jer der kan fortælle mig det? Og hvis nu den ender ned på omkring de 10.000kr, og man fx er elev, og får voksenlærlingeløn eller lign, hvordan skal det så forgå?? skal arbejdspladsen betale, og så suppelere revaliderings ydelsen op, eller hvordan? Er simpelthend blevet helt rundforvirret over det her, for jeg trode jeg havde tjek på det, men det har jeg så ikke alligevel! Og nu hvor jeg sidder og skiver det her, så har kommune damen lige ringet igen, og sagt at det så er de 10.000kr, men vi skal så finde ud af om der evt kan gives noget løntilskud til det i stedet for, altså under revalideringen!! Nu er jeg så kun mere forvirret, nogen som har erfaringen, eller ved noget om det her??? syntes det begynder at blive ret indviklet!!???
                     
Ja umiddelbart ser det ud til, at ændringerne er vedtaget så man ikke får fuld dagpengesats mere, hvis man er under 30...
Jeg er på revalidering, og jeg håber så sandeligt ikke den bliver sat ned til 10.000? For så er jeg godt nok på røven....
Så er det åbenbart indført, øv bøv! Melanie - hvis du er blevet godkendt eller er i gang med noget, så tror jeg ikke det rammer dig, tror kun det er de nye der skal have revalidering det går ud over! Nogen der kender til det med løntilskud, når man er på revalidering? syntes ikke det er til at finde ud af, og min sagsbehandler ved det ikke, og vidste ej heller hvad ydelsen var, så jeg søgte en masse om det!!
Jeg tror det heller ikke.. Jeg har fået revalidering i 1½ år, og så vidt jeg kan læse mig til, går det ikke ud over mig. Og jeg har snakket med min sagsbehandler for 14. dage siden og penge-damen fra kommunen ringede til mig i dag ang. noget ferie, og de har ikke nævnt noget som helst nogle af dem. Jeg går ud fra at man ville få det at vide, hvis det var...
så vidt jeg ved suppleres der op fra evt løn og op til satsen.. men du skal da henvende dig på kommunen igen og bede om klare svar. Der SKAL jo være en der kan svare dig på dine spørgsmål. Så fat røret og ring derned og aftal en tid, fortæl hvad du gerne vil have svar på når du kommer og så afsted.. held og lykke
Jeg kan godt forstå det er træls, men når det er sagt, så synes jeg ikke du kan forvente at alle kan/vil arbejde i ferien - det er jo egentlig ikke det den er til  Jeg er selv den type, som godt vil have mine ferier, når der endelig er nogen. Jeg synes faktisk godt det kan være lidt irriterende, at møde op for at lave noget arbejde sammen, og så har den ene part lavet det hele hjemme. Jeg synes man ved det, mister nogle gode diskussioner, der naturligt vil komme ved gruppearbejde, og opgaven vil kun få "dit" fokus. En anden sag er så at de møder op totalt uforberedte, det er simpelthen for useriøst 
Sommersmil: ihh hvor kan jeg godt følge dig... Jeg gik på en international uddannelse med 21 forskelllige nationaliteter - tro mig jeg havde lyst til at tage den ene og slå den anden med nogle gange - og de havde det sikkert nøjagtig lige sådan med mig  Gruppearbejde er fint - men f*ndme ikke hele ens skoleperiode - jeg var bare SÅ træt at gruppearbejde - og ude i det "rigtige" arbejdsliv er det absolut ikke alting som bliver optimeret bare fordi det er forbi en gruppediskusion - Nogle gange er det bare nemmere og bedre at få en opgave lavet uden det store ståhej. Det er nærmest gået inflation i gruppearbejde - det er jo nærmest lillestue nogle gange. "kom lad os sætte os i rundkreds og mærke efter hvad vi føler for denne opgave - eller udfordring - Og så skal vi blive enige om det bagefter" - Og ak og ve den som kommer og bryder cirklens "harmoni" med udsavn som - vi gør det sådan her, eller bare nævner orderet kontrol  Jeg mener det er stor forskel på samarbejde ude i et job og det gruppearbejde som man har på skole. På ens arbejdsplads er det altså langt nemmere, for man er typisk under en samtale blevet "screenet" for at sikre at man som medarbejder passer ind i den resterende gruppe på en eller anden måde. På skolebænken bliver man delt op i grupper efter 1,2,3,4 princippet (eller lignende) Så fik jeg også lige lettet hjertet, generaliseret lidt (en del)og håber ikke jeg skal på skolebænken igen indenfor de næste par år  God aften / Louise
Hvor er det synd, at så mange har så dårlige erfaringer med gruppearbejde. Jeg er uddannet på RUC tilbage i 1997, og jeg ELSKER gruppearbejde - jeg elsker dynamikken i, at nogle lige giver et input, man ikke selv nogensinde ville være kommet i tanke om, jeg elsker debatterne og diskutionerne. Og jeg ELSKEDE at gå til gruppeeksamner, hvor jeg synes, man nåede så meget længere omkring, så det faktisk lige frem var interessant at gå til eksamen. Jeg har aldrig oplevet, at gruppemedlemmer ikke ydede deres del - måske på nær et par få undtagelser, men så har det højest en. Jeg er så glad for, hvad jeg har lært om samarbejde i div. grupper på Ruc - for DET har jeg virkelig haft brug for i mine jobs senere - og jeg er p... god til det   Har det som en fisk i vandet i div. arbejdsgrupper, møder m.m. Så ØV hvor er det trist at høre om alle de dårlige erfaringer med gruppearbejde - det kan faktisk være RIGTIG godt 
Jeg tror rent faktisk, at folkeskolens/Gymnasiet o.l. har ødelagt en del folks positive oplevelse af gruppesamarbejde. At sætte grupper sammen efter 1-2-3-bum princippet er ikke nødvendigvis noget der får gruppedynamikken til at blomstre. Ej heller tenikken med at sætte en dygtig sammen med to "mindre-arbejdsivrige"  Det er et fåtal af de grupper jeg har været sat i, som jeg har trivedes med - dog undtaget en SUPER studiegruppe jeg var med i på sygeplejestudiet. Nøj hvor det var spændende, og alle deltog med supre indslag både meget teoretisk dygtige og dem som ikke var så teoretiske. Efter at have arbejdet en del år - både i det offentlige og i det private - er det bedste som er sket nok at jeg har fået en personlighedstest. Og det har åbnet mine øjne for, hvorfor JEG kan irriterer andre i et gruppearbejde. Og jeg har fået en meget større forståelse for at man i grupper skal trække på hinandens forskelligheder - og med den forståelse kommer også en mindskning af irritation over de andre i gruppen, der ikke gør som JEG gør  Der er ingen tvivl om, at det er dødirriterende at opleve, at have forberedt sig, så man nærmest har lavet opgaven før man er mødt op til det første møde - og så er der ikke en eneste af de andre der har lavet noget som helst. Men det er også dødirriterende, at der kommer en dominant ihhh-hvor-er-jeg-god-type, som har lavet det hele på forhånd, måske ikke helt kan se ud over det valg af vinkel på opgaven vedkommende har lagt, og som måske oven i købet emmer af irritationen. Det er en rigtig god måde til at få folk til at gå i baglås, blive irriteret ala "så gider jeg da ikke lave noget når hun har bestemt det hele og tror hun ved alt". Prøv næste gang du skal i gruppearbejde, at "mod-arbejde" dit naturlige/psykiske ønske om at lave det hele og forberede dig minituiøst. Mød op til det indledende møde "uforberedt", og brug det møde til at forsøge at se på gruppedynamikken - hvem siger meget, hvem kommer med ide'erne, hvem skriver ned, hvem tilbyder at gøre noget til næste gang osv. Forsøg at arbejde med at "sælge gode ide'er og arbejde" til de andre i gruppen - også dem som ikke ligefrem kaster sig frivilligt frem i frontlinien. Læg mærke til, om du ubevidst kommer til at skyde andres ide'er eller opstart på diskussion ned - prøv at træn dig i at hører og overvej hvad de andre sig, prøv noget i stil med " det lyder interessant - men kunne man ikke også bla bla bla...". Man kan også insisterer på at hører andres mening - også selvom de siger, at de bare mener det samme, så bed dem om at uddybe "det samme" eller hvad " del af det samme" de er mest enig i  Det er rent faktisk yderst interessant at arbejde med personlighedstyper arbejdsmæssigt  MVH Charlotte
hvis nogen troede jeg ville lave gruppe arbejde i en ferie, ville de blive slemt overraskede... ligesom nu hvor jeg har arbejde og ikke skole, ikke arbejder når der er ferie... /Charlotte
Det med at skulle lave opgaver/lektier i ferien, må da tages som en selvfølge på langt de fleste videregående uddannelser. Det er selvfølgelig også et spørgsmål om den pågældendes engagement i skolearbejdet. På min uddannelse er der skam ikke noget der hedder ferie, men derimod studiefri, hvilket betyder at de studerende i den periode har ansvar for egen læring. Så hvis der i den pågældende periode er en aflevering, så skal den laves, også selvom man har "ferie". Slutteligt mener jeg at det er dårlig kammeratskab ikke at hjælpe sine medstuderende med en opgave - som voksent menneske følger der ansvar med og kan man ikke overholde aftaler, så er man måske ikke moden nok til at studere.
hvis jeg var dig, ville jeg ikke skrive nogen af de andres navne på, og selv kører løbet. måske er det at jorde de andre, men så må de satme også lave noget...
Jeg er enig med RosenborgDressage - Jeg ville også bare skrive mit eget navn på. Ikke om jeg gad, at andre skulle høste frugten af mit arbejde. Nu var der en længere oppe, der skrev, at hun ikke kunne drømme om at arbejde/lave lektier i sin ferie - der er jeg godt nok af en anden mening. Når man læser på en videregående uddannelse må man da lige netop forvente, at der både skal læses og laves opgaver i ferien, og jeg ville være rigtig træt af at være i en gruppe, der ikke ville give den en skalle med sådan en opgave - også selv det er i "ferien".
tja det var ment som... hvis nogen bare forventede at min ferie var til for gruppe arbejde, så ville de bliver slemt overraskede... og man kan jo også forstille sig, at nogen mennesker faktisk har planer i en ferie... Jeg er godt nok glad for, at jeg ikke studerer mere... At min kæreste så gør det og det konsekvent kan ændre vores planer, fordi der ikke tages hensyn til folks private relationer i gruppe arbejde er jo så noget andet. Og tja især fordi der bliver mere og mere gruppearbejde... og det har jeg aldrig været god til... selvfølgelig skal man arbejde sammen i det virkelige liv, men det er dog ikke på samme plan. Og hvis det skal sættes på spidsen, så har alle med hest vel tidspunkter, hvor de heller ikke kan deltage i gruppe arbejde, ligesom dem der arbejder, ikke kan deltage når de er på arbejde og dem med børn ikke kan deltage på alle tider af døgnet. Tror gruppe arbejde ofte er et problem, fordi man forventer at andre kommer fra samme forudsætninger som en selv eller vil tilpasse deres liv, efter hvordan man selv vil arbejde. /Charlotte
Uha, kender det alt for godt - og er ikke selv en fan af gruppe arbejde.. Men desværre hører det mere og mere til. Problemet er jo desværre ofte - at niveauer, ambitioner, målsætning og alder ofte er er alt for forskellige.. Så selv om jeg hader gruppearbejde og helst arbejder alene - så er jeg alligevel knaldgod til at arbejde fælles mod et mål på arbejdspladsen.. Der er det samlede mål heldigvis mere ensartet;).. (i min verden, that is)
Jeg tror desværre ikke der er så meget andet at gøre end at holde ud og finde en anden gruppe med samme ambitionsniveau efterfølgende. Det er smaddersurt, men der er nok ikke så meget at gøre ved det. Charlotte ?Rock of Tara og Cord: Jeg arbejder og studerer deltid ved siden af. Jeg har flere gange været nødt til at tage ferie fra arbejdet grundet gruppeprojekter der skal skrives og mine medstuderende har måtte gøre det samme. Sådan hænger verden nu en gang sammen på mange uddannelser. Men jeg delte da garanteret dit syn på tingene tilbage på gymnasiet.
tja gymnasiet er jeg længe udover...og uanset hvor man er, er man nødt til at tage hensyn til hvor andre er i deres liv og ikke altid være EGO fokuseret... men ambitioner og arbejds måder spiller altid ind... og man skal passe i den gruppe man er i... hvis kemien ikke passer, vil man somregel heller ikke være enige om hvordan og hvornår der skal arbejdes... F.eks. jeg ville have det fint med gruppe arbejde om natten... men det tror jeg ikke mange er enige i er en god plan... vi gjorde det en del på mit studie... (der var bedst tid og mest ro) men hvis vi havde en ekstra i gruppen, der ikke var til at lave opgave hele natten og kunne klare sig på 3 timers søvn, så var vi nødt til at tage hensyn til det... /Charlotte
Jeg har nu snakket med min sagsbehandler og det er kun dem der skal til at have revalidering det bliver ændret for. Så det berører heldigvis ikke mig..
Er de 10.000,- så udbetalt eller skal der trækkes skat af det? (går ud fra at der skal trækkes skat af det, men ville lige hører). Hvis man går på uddannelse og får SU + SU lån, får man så fuld revilidering ved siden af....? Eller får man kun revilidering?
Du kan ikke få begge dele på SU. Enten rev. eller SU
Alle beløb er før skat:) Og det er enten eller som salvatore siger. Loven er blevet lavet, så det ikke er så let at komme på revaldering, og så det ikke er så tiltalende eller hvad man skal sige. Beløbene er kommet ned på niveau med kontanthjælp i stedet for dagpengesatsen.
Meget rat at vide, da jeg håber jeg kan få en revilidering. Men jeg er så over 30år, så det glæder jo heller ikke mig. Men rat at vide hvad satserne er. 
Hej med jer. Ville lige høre om nogen har erfaringer med serien fra bodyshop med aloe vera??? Min hud er simpelthen blever så sart og helt skør efter jeg i december begyndte at bruge 3-trins systemet fra Clinique. Tror det er for skrapt for min hud...   Synes ellers deres produkter er lækre, og til at starte med virkede det fint, men nu er min hud under øjnene og helt ned til hvor jeg vil sige at kinden starter helt rød og hævet... Ligner faktisk en der har fået nogen på låget  Men den serie med aloe vera fra bodyshop skulle være meget mild... Så erfaringer søges... Eller hvis nogen har andre forslag...?
hvad med at lade være med at bruge noget indtil din hud er kommet sig lidt?
Jeg har selv meget sart hud og bruger aloe vera serien fra bodyshop. Det virker super godt!  Kh Louise
Jeg er på ingen måde imponeret over body shop. De kan overhovedet ikke leve op til det ry de prøver at have ift. naturlighed. Hvis du vil have naturlighed skal du gå efter produkter der har de eftertraktede mærkninger. Til ultra sart hud vil jeg kun anbefale Beautý Pacifique. Jeg har netop eksperimenteret med andre ektremt milde produkter til ekstremt tør hud, eks. diverse ting fra apoteket og en enkelt creme fra Matas da de for nyligt er stoppet med at bruge parabener, men næ nej. BP er det eneste der har gjort en synlig forskel for min hud. Når det er din øjenhud der er blevet sær, så skal jeg lige høre: Putter du øjencreme på selve øjenhuden? Det er nemlig no go. Det skal duppes rundt om øjet altså på kindben og øjenbryn, så trænger det selv tættere på øjnene. Al creme indeholder fyldstoffer, som er skadelige for den sarte hud omkring øjnene. Desværre har vi en tendens til at reagere på grim hud ved at smøre mere creme på, det er også fornuftigt nok hvis man bruger den rette creme til eksempelvis tørre kinder, men lige med øjnene er det absolut ikke smart. Hvis øjenhuden virker tør, hævet, eller der er poser eller render, så kan jeg kun anbefale at ligge agurkeskiver eller brugte teposer (afkølede) på øjnene. Jeg er helt stoppet med at bruge øjencreme efter råd fra en kosmetolog. til gengæld snupper jeg gerne et par skiver agurk lige fra køleskabet, hvis jeg ser træt ud. Især billige mærker skal man holde sig langt væk fra, da der er flere fyldstoffer i. Så nej, ville bestemt ikke tro at body shop kunne gøre noget.
Mange tak for jeres indput  Charlotte; Du har helt ret i at min hud skal have en pause under alle omstændigheder, indtil den er helt god igen. Det ville ikke være godt at pjaske alt muligt på en hud, som er meget irriteret. Måske reagerer man også i den fase på noget, som man under normale omstændigheder godt kunne tåle... LouiseM; Dejligt at høre at du er glad for aloe vera serien. Jeg har fået en lille prøve med hjem derfra med noget øjen-gel i den serie. Så kan jeg jo prøve lige så forsigtigt når huden har normaliseret sig lidt igen.. Trille4; Du har helt ret med at øjencreme ikke må komme helt op til vipperne, da huden er ekstrem sart, og det skal jo nødigt IND i øjnene heller. Jeg har muligvis lige været rundhåndet nok når jeg har smurt på, og måske også fået det smurt for langt op. Men det vil jeg være mere obs på fremover. Jeg kender slet ikke det mærke du nævner men det vil jeg klart undersøge! De agurkeskiver - giver de fugt? For problemet er netop for mig at jeg har begyndende tørhedslinier ved øjnene, og det er jo dem jeg gerne vil komme i forkøbet...
eller noget der ligner. Rider en tur i det smukke forårsvejr. Skal krydse skoven over et S-sving....kan høre at der bagfra er en "masse" mandestemmer. Stopper hesten så den kan orientere sig bagud og være forberedt på hvad der end måtte komme. En flok cykelryttere. Den forreste råber bagud: "hest på vejen - vi sætter farten helt ned og kører en linie...." Den "råbende" nærmer sig mig og jeg siger blot "hest har set jer - kør bare"....  "Den råbende" råber tilbage til feltet: "smuk hest og smuk dame har givet grønt lys - vi cykler igen...." DÈT har jeg sq godt nok ALDRIG oplevet før (gennem 45 år på hesteryg)....tværtimod oftest en stribe hensynsløse (eller uvidende) cykelryttere der bare ræcer igennem. RESPEKT....og dejligt at opleve at der tages hensyn til os der sidder på 4, nogle gange, lystige ben  KH:)Annette....
ja hvordan er det med jer og jeres forhold til jeres krop. elsker eller hader i jeres krop, eller er det en blanding? jeg HADER min krop. hader hvordan den ser ud. hader hvor fed den er blevet. hader hvert et gram fedt. MEN samtidig elsker jeg den for hvor stærkere den er blevet. at den kan bære mig i løb. at den kan holde til at ride. men desværre er hadet størst. hvordan ændrer man det? tit tænker jeg at det hele er håbløst. så længe hadet er så stort så bliver jeg alligevel aldrig rask (har svær anoreksi). og bliver jeg ikke rask, så har jeg intet liv. og så er det jeg mister modet og tænker livet kan være ligemeget. suk. så til alle jer der har hadet jeres krop. hvordan dælen fik i det vendt?
af nogen art og tænker bare med min simple hjerne, at det ikke er fair at hade en ellers rask krop givet i kærlighed af Gud og dine forældre, skabt som en uendelig kompliceret sammensat velfungerende enhed.
Jeg tror i bund og grund ikke at det handler så meget om kroppen som om hvilket forhold man har til sig selv og andre. Kroppen er bare lettere at hade fordi den er en fysisk ting man kan se og føle. Hvis man har et rimeligt forhold til sig selv (og andre), så har man ofte også et rimeligt forhold til ens egen krop. Man passer på den, giver den det som den har brug for af mad og motion og pleje, undgår det som man ved ikke er godt for den (for MEGET eller for LIDT mad, cigaretrøg, alkohol, manglende søvn osv.) og så tænker man ofte ikke på den ret meget ellers. Eller... sådan har JEG det  Jeg kigger mig i spejlet og ser en krop med gode dele og dele jeg ikke holder lige så meget af, men jeg ser først og fremmest en krop der fungerer for mig. Så tager jeg tøj på og tænker ikke mere over den. Jeg ved du har det svært med det, men tænk nu på alle de gode ting du kan gøre med din krop: ride, løbe, opleve verden osv. Det er nok ikke din krop der er problemet selvom du synes det, men livet der af og til er lidt svært. Kæmp videre!  Lene
Nej, hvor dejligt med en positiv oplevelse om de cykelryttere (nu tænker jeg lidt på den anden tråd vi havde for kort tid siden   ) Så dejligt med respekt og omtanke fra cykelrytterne, og serveret med et kompliment, så kan det bare ikke blive bedre 
Sikke en herlig beretning. Det håber jeg også at opleve en dag, for jeg er også altid lidt uheldig med cyklister. Det er bare fordi de pludselig er der  Lidt smiger skader jo heller aldrig en kvindes humør  Glædeligt forår derude 
sgu da en sød cykelrytter. har haft en "sniger" der bremsede lige bag mig i Mols bakker så vi nær var endt i Ebeltoft. Han sagde så UPS og jeg sagde HUSK lige tandbeskytter næste gang, for din egen skyld. Med et stort smil for røg heldigvis ikke af  mødte ham igen og han fløjtede lystigt og snakkede meget højt så han var sikker på han var set  Dette skete sidste år og er ret sikker på jeg har mødt ham i år, da hans fløjten og adfærd virkede bekendt.... der skal være plads til alle, men sikkerhed frem for alt, vi ønsker jo heller ikke de skal komme til skade...
... med en alternativ historie om de kære cykelryttere. Normalt er de jo ikke kendt for at vise hensyn - men jeg er da glad for at der åbenbart er nogen af dem der gør det - og så her i området 
Fedt! Det er dejligt når der tages hensyn til alle - hvadend det er ryttere eller gående. Selv kører jeg med en MTB klub, og når vi kører træning sammen i skoven råbes der også op når vi møder nogen (hest som fodgænger som andre cykelryttere), og vi kører også altid langsomt forbi på et spor. Det vidste jeg ikke da jeg er ny i klubben, og der blev jeg som hestepige rigtig glad da vi før turen blev informeret om dette   For der SKAL være plads til os alle 
Nu sidder jeg helt og smiler, hvor SKØNT!  Thumps up til dem!
sikke smukt gjort af personen   andet er der vel ikke at sige om det   lyder til at ha været en formidabel skøn tur:)
Hvor er det bare en dejlig oplevelse at høre om  Jeg er selv engang blevet overrasket af en kondiløber, og han spurgte pænt hvad han kunne gøre en anden gang. Herefter fløjtede han altid hvis jeg mødte ham til hest. Hvis bare alle ville sætte sig ind i, hvordan man bedst takler at møde hest og rytter, ville alting være meget nemmere.
Gud hvor er det interessant at høre om cykelryttere der virkelig sidder på sadlen og ikke kører uden. FLOT FLOT opførsel!! Og NICE med lidt "charme"   
Hahaha! Sød historie!  De cykelryttere (eller løbere) kan simpelthen forskrække enhver, når de lydløst pludselig suser forbi. Jeg siger altid "Tak fordi du gav lyd!" når jeg bliver overhalet af en cyklist/løber, der har omtanke nok til lige at råbe eller ringe med klokken. Håber, det kan være med til at sprede det ellers ret åbenlyse budskab, at det er temmelig klogt lige at gøre opmærksom på, at man overhaler.
men her er det nu ikke sjældent at det sker, dog mangler jeg da vist stadig at den fine kompliment  Normalt viser både cykelryttere og andre medtrafikanter rigtig meget hensyn og reagere ofte på de signaler vi giver dem. husker især en overgang hvor vi meget ofte havde soldater på øvelse herude, både på vejene omkring os, men bestemt også en del der overnattede her på gården indimellem, og dem fik vi rigtig mange sjove oplevelser ud af især når vi mødte et kompagni på march, det kunne give mange sjove kommentarer. De eneste, der indimellem giver problemer er faktisk de store traktorer med påhæng, hestene er normalt rimelig ligeglade med dem bare ikke når de kommer i fuld fart med noget bagpå der både hopper og larmer, så har vi ofte nogle meget letpåtå heste. Mvh Mie
Jeg synes du skal sende dette indlæg til et cykle forum, måske kan det gøre livet lidt nemmere her i forårs og sommertiden for både ryttere af begge slags og heste jette
Oplevede lidt det samme engang jeg kørte med trailer. Der drejer en lastbil ind på vejen bagved mig, da jeg kommer kørende på landevejen. Han ser skriften på bagsmækken " Hold afstand tak " og det kan jeg da lige love for at han gør:-) Tror aldrig jeg har mødt en så hensynsfuld billist. Lastbilerne plejer altid at kører helt op i traileren og "presse" for at komme forbi:-/ Så en anden god oplevelse:-)
He he, mon ikke den foreste cykelrytter er godt gift med en hestepige? Ellers, må hans mor næsten have været en sådan   . Godt opdraget det er han da i hvert fald!
Det var simpelthen så fedt at læse dit indlæg, at jeg lige måtte bladre tilbage og læse en gang til:-) Jeg har heller ingen problemer med cykelryttere i den skov, hvor jeg færdes, men sådan en charme har jeg så heller ikke oplevet:-)
Tak for den historie - den var altså lige med til at gøre min dag en smule sjovere 
Den historie gav også mig et smil med på læben idag 
Super super sød kommentar og nej, lidt smiger har vi vel ikke noget imod  Vi har også voldsomt mange cykelryttere her hvor vi bor, men de tager heller ikke hensyn. Kunne være jeg skulle lave den omvendt en dag, hvis det skulle ske, at de tager hensyn. Pæne cykler og pæne cykelryttere 
Jeg havde anoreksi da jeg var teenager, hvilket du jo sikkert ved at selvom man kommer "på den anden side" så vil man altid have et enormt behov for at have kontrol - det behov har jeg stadig, men det er blevet vendt til noget positivt og stærkt. Jeg har gået i hypnoseterapi, hvilket har fået hjulpet mig helt utroligt meget, mit forhold til mad er fuldstændig forandret, selvom jeg stadig ved meget mere om kostsammensætning end de fleste   men det kan jo også være en positiv ting   Hypnotisøren har også dresseret mig til, at jeg HVER evig eneste gang jeg har været i bad, så står jeg bagefter og beundrer min krop i spejlet, og både tænker og siger højt, at jeg er fantastisk smuk - det virker!!!! Det hjalp mig også at føde mine børn, det lyder vældig kliché agtigt at sige, men det er nu altså engang sandt - det at mærke hvor fantastisk stærk min krop var under fødslen, og at min krop kunne skabe de smukkeste børn i hele verden, og bagefter at kunne amme børnene, det har nærmest forenet mig med min krop og givet mig en stor respekt for min krop, som jeg manglede. Jeg kan VARMT anbefale hypnoseterapi, og NEJ hypnose er ikke noget underligt hokus pokus, og man ER ved fuld bevidsthed under hele behandlingen 
Jeg kan ikke lade være med at blive lidt fortørnet over folk som tager sin krop for givet og giver anledning til at hade den. Jeg har i 6 år været fuldkommen invalid af min gigtsygdom - stort set samtlige led og nogle indre organer er ramt, hvert et skridt jeg tog var et smertehelvede og det at spise fast føde var umuligt eftersom gigten også sad i kæben (jeg måtte spise ting med sugerør). Jeg blev med ét rask pga medicin - og tager ALDRIG ALDRIG ALDRIG min krop for givet, jeg elsker den for at kæmpe imod gigten og tage imod medicinen (medicinen kan man blive immun overfor i længden). Jeg ved mit smertehelvede højst sandsynligt kommer tilbage på et tidspunkt. Til alle jer der ser på jeres deller, skæve bryster og hvad I nu ellers kan syntes er forkert ved jer - nyd at I kan gå når I har lyst, spise hvad I vil osv osv - simpelthen: nyd den fungerer! Ja det er måske et småhelligt indlæg jeg har lavet mig her, men sådan har jeg det altså.
nu tror du måske at anoreksi bare er en dum idé. at man hader sin krop for sjov. tro mig, jeg ville virkelig gerne kunne spise fordi maden smager godt og fordi jeg gerne vil. men der er bare så meget i mig der blokerer. at jeg hader min krop er heller ikke noget jeg gør for sjov. jeg ville faktisk ønske jeg kunne lade være med at kigge på den delle (der med garanti ikke er der), og den delle. men jeg ser dem. jeg ser mig selv som overvægtig på trods af en lav vægt. og i mit lille forskruede hovede er en tyk krop for mig en form for at jeg ikke har kontrol. at jeg hader min krop er nok bare en måde at hade at jeg ikke føler jeg har nogen kontrol. desværre går det bare udover min krop. jeg bliver lidt ked af det når folk siger at man ikke kan tillade sig at hade sin krop. det er det samme som at sige at jeg ikke kan tillade mig at have den sygdom jeg desværre har fået. jeg ville ønske jeg aldrig var blevet syg. men det blev jeg. og desværre er det ikke bare en forskruet idé for så havde en indlæggelse nok hjulpet. men nu har jeg stort set været indlagt i 8år. jeg søgte råd til hvordan jeg kunne få fif til at slippe lidt af hadet til kroppen.
Til Fjolletnavn: At du bliver forarget over at en anorektiker hader sin krop må skyldes uvidenhed, for anoreksi er lige så meget en sygdom som din gigtsygdom var, og skal tages lige så alvorligt.
Helt enig med Lise.
Jeg forstår egentlig godt Fjolletnavn - for når man er invalideret på en eller anden måde, sætter det nok verden i et andet perspektiv, så i det lys kan jeg godt forstå indlægget. Men jeg har også i hele min ungdom hadet og afskyet min krop - og tænkt at jeg bare eksisterede ned til min hals. Så jeg forstår også godt, at man fra en anden side ikke kan sætte sig ud over afskyen ved ens krop og bare lige sådan holde op - desværre - bare det var så nemt. For mig har tiden dog gjort at jeg er kommet til at sætte rigtig stor pris på min krop, og selvom jeg faktisk er tykkere end jeg var som ung. I dag priser jeg mig lykkelig for min sunde krop, som faktisk er ret funktionel og gør som jeg gerne vil have både til hest og til fods. Ikke at jeg er særlig stolt over min krop i dag - det er jeg desværre ikke - og jeg kunne ikke finde på at svanse rundt i bikini på stranden (GYS), men jeg har fundet ud af at det IKKE er hvad vægten siger, der bestmmer hvor 'tynd' man føler sig. På mange måde føler jeg mig meget slankere i dag - end jeg gjorde da jeg var 17-25 år - og det er objektivt HELT ude i skoven  Det er bare så svært med den form for selvhad - for det mener jeg også det er - for det er på sin vis bare tanker, men tanker og dybe overbevisninger kan bare så svære at ændre - og de kan ovenikøbet risikere at slå en ihjel. jeg synes det er lidt bekymrende, at du laver dette indlæg. Det er ikke så lang tid siden du blev udskrevet - så jeg håber ikke at det er tegn på tilbageslag? Pas nu rigtig, rigtig godt på dig selv - anorexien er den største dræber 
Hmm - Anoreksi er da i den grad invaliderende, og det er altså ikke en sygdom man kan vælge til eller fra, og er absolut dødeligt, hvis ikke det bliver behandlet. Hvordan man kan få sig selv til at blive forarget over andres sygdom, fordi man selv har været syg, det forstår jeg ikke??
terapi, terapi og terapi - resten af dit liv. Og så erkend at du aldrig bliver rask, selvom du bliver bedre, så vil du altid have sygdommen. Du skal lære at leve med din og at den er en del af dig. Som med alle andre psykiske lidelser, så skal man acceptere at det er sådan man er, lære at være i sygdommen så at sige og få det bedste liv MED sin sygdom.
Til jannej: Jeg kunne ikke være mere uenig, for man kan altså godt blive rask  Jeg har ikke længere anoreksi - jeg har gennem hypnoseterapi fået vendt mit selvhad og kontrolbehov til noget stærkt og positivt. Idag nyder jeg min krop, og er meget omhyggelig med at det mad jeg giver min familie og mig selv er lavet af nogle ordentlige råvarer, og jeg kunne ikke længere drømme om at motionere mere end det der er sundt for min krop. Til Charlotte vil jeg bare sige, at selvom alting ser sort ud nu, så ER der en vej igennem det helvede du føler at du er i nu, men vejen er lang og jeg håber inderligt at du har nogen der forstår dig og støtter dig, når det går op ad bakke og som smiler sammen med dig, når det går fremad. Det kan være en meget stor hjælp at føre en positiv dagbog - I starten virker det lidt fjollet og det kan være svært at finde på noget at skrive om, men så starter du bare i det små, og skriver om nogle smukke blomster du så i skoven, at det var dejligt at få ordnet vasketøjet og at du fik det rart inden i da du var færdig med at støvsuge osv osv - den eneste regel er, at du udelukkende må skrive om dejlige ting og om rare og glade følelser og tanker og at du SKAL skrive i dagbogen hver dag, efterhånden bliver du meget meget bedre til at mærke og lægge mærke til de ting der er rare og gode, og det ender med at blive let at skrive i dagbogen. Jeg kan ikke hjælpe dig igennem det helvede du er i nu, for døren til forandring kan kun åbnes indefra, men hvis du trænger til at lukke ting ud, til en som du ved at du aldrig møder nede i Netto bagefter, så er du meget velkommen til at skrive PB'er til mig lige så tit du har brug for det.
nu har jeg efterhånden læst mange tråde fra dig... Både når du har haft det godt og når du har haft det rigtig skidt.... Og ud fra dine indlæg i denne tråd, så synes jeg at det lyser langt ud af dem, at du i den grad erkender din sygdom, og at du ved hvordan den virker og hvilke typiske træk der er ved sygdommen. Du virker til at have accepteret at det er sådan det er, og at du er bevidst om hvad der skal til for at holde dig på "den raske" side. Så dine indlæg lyser faktisk langt væk af en stor selvbevidsthed og selverkendelse. Det må da være første skridt på vejen til at kunne acceptere sin krop, både de gode og de "dårlige" punkter. Jeg tror langt de fleste af os har dele på kroppen, som vi godt kunne ønske anderledes. Men kig på helheden....!! Jeg er sikker på at det ikke er grimt  Find ud af hvad dine fordele er, og fremhæv dem. Har du pæne bryster, så klæd dig så de fremhæves. En pæn numse, jamen så fremhæv den da med et par velsiddende jeans. En flot talje? Så er det den der skal fremhæves. Du skal blive bevidst om, hvilke dele af din krop, der er ekstra gode 
og jeg er utrolig glad for at jeg ikke lider af gigt, cystisk fibrose, muskelsvind, spastiske lammelser, cerebral parese eller hul i hjertet MEN jeg hader altså stadig min efterhånden noget slappe mave. Det er ikke smart at sætte sig til dommer over andres problemer uanset hvor uanseelige de må synes i forhold til ens egne. Trådstarter, jeg ved ikke hvad du skal gøre, det er meget forskelligt hvad der virker for den enkelte, hos mig er det nok alderen der har nedtonet mit kropshad. Ærgeligt at spilde sin tid på sin krop hvis den i bund og grund ikke er deform eller syg, hvad du skal gøre, tjaaaa... jeg melder pas 
jeg forstår faktisk godt at folk der ikke har haft anoreksi kan have svært ved at forstå hvor invaliderende denne sygdom kan være. i siger jeg skal være glad for jeg kan spise. jamen det "kan" jeg jo netop ikke. når jeg intet spiser har jeg det jo ikke godt, men jeg kan simpelthen ikke få mig selv til at spise hvis det skal blive i maven. det er altså ikke sjovt at skulle gennemtænke mindst 10 forskellige måder at slippe for at skulle spise før hvert måltid der skal indtages sammen med andre. at skulle sidde og flytte rundt på maden, skære den i stykker. proppe lidt i lommerne og så mange andre ting. jeg ville virkelig ønske jeg bare kunne spise, men der blokerer min hjerne. ja min sygdom er ikke fysisk, den sidder oppe i min hjerne. men det kan sku være ligeså invaliderende. desværre er min krop nu også ødelagt. jeg skal resten af mit liv passe på mine knogler. mine tænder gør ondt. jeg har slidgigt i knæ og hofter. jeg har været ved at dø mange gange af denne sygdom. og lige pt ønsker jeg at jeg gør det, for det virker så håbløst det hele. men jeg er stadig indlagt, de vil ikke udskrive mig før jeg er mere stabil. hvilket frustrerer mig, for ønsker min frihed. bryder mig ikke om denne strenge kontrol mit liv er underlagt. faktisk ville jeg ønske jeg bare kunne æde en pille (eller 50) om dagen og så ville jeg have det godt. men anoreksi kan ikke kureres med medicin. mit selvhad er meget stort for mig, og skrev ikke herinde for at få afvide det er egoistisk og selvcentreret at have det sådan. det mindsker desværre ikke mit selvhad. jeg tager ikke min krop for givet. jeg er meget glad for hvad den kan gøre for mig. at den tillader mig at ride. at jeg kan gå mine ture i skoven og løbe lange ture. men jeg ved også at fortsætter jeg denne stil, så kan min krop nok ikke give mig alt det som jeg er glad for. derfor vil jeg så gerne af med lidt af hadet, så jeg ikke ødelægger alt det jeg er glad for.
at man kan blive "rask" og få en normal vægt, men man vil altid leve med sygdommen hængende over hovedet og man skal altid, resten af sit liv være obs på ikke at falde i, begynde at kontrollere igen. Der er to ting i det, som jeg ser det: 1. Du SKAL spise. Der skal være tvang og kontrol af andre og du SKAL have x antal kcal dagligt, uanset hvor klamt og ulækkert du må føle det er. Det handler om simpel overlevelse. Du må lave nogle regler for at overleve med minimumsindtag af mad + begrænset motion. 2. Du skal arbejde med det psykiske aspekt. Det handler simpelthen om at få et bedre liv, terapi ER vejen frem - Tro på at det kan lykkes at få det bedre 
Jeg ved ikke om jeg ligefrem HADER min krop. Jeg har bare visse steder, den godt kan være mindre. Jeg er 172,5 cm høj, 14 år og jeg er af kraftig bygning. Dog kan jeg godt motionere uden det tager alt for hårdt på mig, og min part kan også godt bære mig  Tihi, men stadig så starter vores familie hård diæt fra i morgen.. Vi er nogle værrere madsvin, for at sige det ligeud, og med sommeren og bikini sæson, så skal der ske noget. Desuden HADER (okay, jeg hader dem) jeg HADER mine lår som pesten. Det er kun der hvor jeg tager på. Jeg har faktisk en pæn talje, og forholdvis små fødder, taget i betragning af mine lår ;-O Hellere være lidt buttet, og have det godt, end at være så tynd, at man kan dø af lungebetændelse.
At lave sådan en sygdom har noget med selvvær og selvtilid at gøre... -her må man søge tilbage og se hvad startede den og hvorfor blev man syg?? det kan være noget fra barndommen som bare sidder fast som ikke er afsluttet og lad rigtigt væk... eller voksen livet som gør man ikke funger optimalt og ikke er god ved sin krop.. -Her vil jeg sige jeg har selv været der og blev syg i en meget ung alder.. det er nemmere at hade noget du ser ind noget man ikke ser.. -her er det hjernen som er syg.. og den må hjælpes til at tænke allerledes. Noget som er så vigtigt til kroppen som mad,søvn og glæde ved sig selv og andre.. er virkelig det værste for man kan blive fyisk syg af det også da kroppen og dens indhold kan holde op med at funger.. Jeg blev taget i hånden af min mor men den besked nu skal vi til læge.. og det var bare at følge med.. hun ønskede ikke at se mig sådan længere.. og efter en lang snak med lægen sat min mor lægen og jeg et mål jeg skulle gøre ting som gjort mig glad for min kroppen hmm den var røv svær for mig dengang. jeg fik psykolog/terpi hjælp jeg kunne ikke selv styre min sygdom og kom på et unddomhjemme for ung med den sygdom det hjælp mig godt på vej.. efter rigtigt mange tides psolokog/terpi hjælp fandt vi frem til at sygdommen kom efter en oplevelse som jeg havde som barn men jeg viste selv ikke det påvirkede mig så meget... jeg har stalig lidt problemer med min selvtillid men jeg for guder min mor for hvad hun gjort for at hjælpe mig med sygdommen.. efter mange indlæggelser m.m var un er kæmpe støtte for mig ser jeg nu.. dengang var hun min fjerne en af de støste.. det jeg indså i sygdoms forløbet var følg fjerne nu og den bliver din beste ven senere.. det var det jeg levede efter for at blive rask...
Der blev spurgt til det med at man følte sig grim/hade sin krop. Jeg sagde ikke at jeg syntes folk med anoreksi bare skulle tage sig sammen og være glad for det de har. Jeg ved godt anoreksi er en sygdom, ligesom gigt er det. Jeg henviste til alle de folk som ikke er syge, på nogen måde, som er utrilfredse med sin krop (og uden at gøre noget ved det)
Jeg er ked af at du har anoreksi.. Det er desværre alt for udbredt i dag. I de sene år i folkeskolen havde jeg det lidt på samme måde. Jeg "led" ikke af sygdommen vil jeg mene, jeg blev ihvertfald aldrig diagnosticeret, men jeg fik perioder hvor jeg ikke rigtig ville spise fordi jeg syntes mine lår var uendeligt store og klamme. Det endte i nogle mislykkede forsøg på at kaste op og alt for meget selvdestruktion. Jeg ville ønske jeg kunne give dig en super nem løsning så du måske kan få det som jeg har det i dag. Desværre er det måske mere held end noget andet der har gjort at jeg har det bedre. Der skete simpelthen det at jeg begyndte i gymnasiet og mødte Jesper. Og ååhh nej hvor er det bare en kedelig kærlighedshistorie!   Men sådan gik det altså. Det der gjorde udslaget var, at jeg endelig begyndte at stole på en person, nok til at jeg turde åbne op omkring det hele. Så jeg fik snakket med ham om alle mine tanker og minder, og jeg endte med at komme frem til de grunde der havde gjort, at jeg blev lidt småsyg i første omgang. Det hele skyldtes min stedfar og mobning i skolen, især fra drenge. Det lettede utroligt meget at få snakket det hele igennem og fundet frem til hvorfor jeg så sådan på mig selv. Vi har været sammen i lidt over to år nu, og hver gang jeg brokker mig over lår/mave/alle de onde steder, så siger han ikke "eeej det passer ikke, nu er du dum!". Han siger bare "det kan godt være du synes det. Men se så lige din talje!" Og så skal jeg have et langt foredrag om min talje xD Og jeg kan sige det var hjulpet, jeg har lagt mobning bag mig og efter konstant at få positive kommentarer fra min kæreste i nogle år, jamen så kan jeg simpelthen mærke jeg har fået det bedre. Selvfølgelig kan jeg falde lidt tilbage og være helt ulykkelig og nægte at spise, men jeg kommer hurtigere og hurtigere på ret køl igen. Så jeg kan desværre ikke anbefale noget terapi da jeg ikke har prøvet det, MEN at få talt ud om ting kan man vel både gøre emd en kæreste såvel som en psykolog eller terapeut?   Så det synes jeg du skal prøve, ligesom andre foreslår.
Nu har trådstarter jo nok snakket og snakket om sin sygdom så meget at det nok godt kan hænge hende LIDT ud af halsen...  Trådstarter, jeg har fulgt alle dine tråde og du og hele dit forløb berører mig dybt. Jeg sender masser tanker om forbedring i dit forløb til dig... Læste et sted i tråden at du stadig er indlagt.  Jeg håber du finder overskud og energi til at klare de dumme dage... Er du i stand til besøg og vil du snakke med en vildt fremmed, så skriv... Tager fluks bussen ud til dig.... (Ja måske ikke fluks, men jeg kommer gerne derud) Og forresten, jeg HADER også min krop og er udemærket godt klar over at fejlen ikke ligger i min krop men i mit hovede. I perioder fylder det mere og nogen gange mindre - men det er aldrig helt borte... 
Jeg tror du har fat i noget der, Ayalone   . Heste trænes jo bedst med ros, så mon ikke også det virker på cykel-mænd   .
Dejligt at læse sådan en historie her, specielt efter den anden tråd der kørte tidligere  Alle cykelryttere er nemlig ikke hensynsløse - dejligt at se du har oplevet det modsatte, og at det kunne gøre oplevelsen og din dag meget meget bedre 
janetheil - "lækker næsten ny racercykel sælges!" Jeg får de sjoveste associationer inde i hovedet....   KH:)Annette
Jo, jeg tror du har ret  Og vil også tilføje, at ikke ALLE cykelryttere er hensynsløse, det er forkert at sige.
Fedt de tog så meget hensyn!  Mødte engang en mountainbiker ude på en smal sti i skoven. Jeg kom i galop den ene vej og han for fuld fart den anden vej. Jeg lægger an til at tage hesten op, men han "smider" sig ind i en busk og råber "BARE FORTSÆT BARE FORTSÆT - VIL IKKE ØDELÆGGE JERES FLOW!" Jeg kunne ikke lade være med at grine og råbte TAK med et smil fra øre til øre, mens jeg fortsatte i galop forbi ham. 
LOL Vassen   DET var da betænksomt *gg* Adian: super nice oplevelse    Tror den "fineste" kompliment jeg har fået var "se! der er en hest med to bagdele!". Hmm... ja den kan man så ta´ som man vil *gg*
Sikke en dejlig oplevelse. Tak for at dele den med os. Fik et godt grin. Send ham på turné rundt i landet, så han kan lære dem alle at cykle så hensynsfuldt!  Det er så lidt der skal til  ~ Anette
Virkelig dejlig læsning!! Oplever vi heldigvis også her - der bliver taget meget hensyn. Og komplimentet var jo bare en dejlig bonus 
Trak rigtig meget på smilebåndet, da jeg læste dit indlæg - kan lige både se og høre det for mig   . Og ja, Vassen, dit indlæg gjorde bestemt også sin del *GG*. Karina
...det var sgu for morsomt!   sidder her og klukker for mig selv 
Super fedt!! Det burde være reglen frem for undtagelsen 
Sikke en dejlig historie - også Vassens   
Den var virkelig sød 
ja nu har jeg været et par dage væk fra computeren. vil prøve at svare. som sagt jeg er indlagt, har været det rigtig meget de sidste 8 år. tror det er min 20 indlæggelse eller deromkring. jeg har været dødsyg. virkelig. faktisk var jeg der i vinters at havde jeg fået en simpel forkølelse så havde jeg nok været død. lige nu er jeg rimelig normalvægtig (bmi på ca 18.5). har været på den vægt siden marts. ja det er måske ikke længe for jer, men for mig er det meget længe. det har ikke været nogen nem vej derop. det har indeholdt både tvang, tårer og enormt mange nedture. men som sagt har jeg også endelig rykket mig. jeg har indset nogle problematikker der nok er medvirkende til at jeg forbliver syg. jeg snakker med mange mennesker om det. både læge, psykolog og de personaler der er omkring mig. tror sku snart jeg er ved at have snakket for meget om det. jeg ved at der er en vej ud af det her helvede. men jeg kan bare lige for tiden ikke se forbi hadet til min krop. jeg har svært ved at acceptere de kilo der er kommet på- men som sagt kunne jeg nu heller ikke holde kroppen ud da jeg var ved at dø af underernæring. så tja. derfor jeg skrev det oprindelige indlæg. hvordan kommer man videre og kommer lidt ud af alt det had?
Først: hold da fast, hvor det virker til at du har flyttet dig (i den rigtige retning) i løbet af årerne, Charlotte. Kan godt forstå, hvis det ikke gør nogen forskel at høre det, når du har det dårligt - men ja. Det er godt nok positivt at se, når man tænker tilbage på dine tidligere indlæg! Dernæst. Personligt har jeg ikke et had overfor min krop. Jeg er ved at komme mig ovenpå mange års total ligegyldighed omkring den - og kan nok ikke helt slippe det - men det er ikke decideret had. Det er lidt ala - hvis jeg er frustreret, må det gerne gå ud over min krop. Alt hvad jeg har brug for, for den betyder ingenting. Ikke helt ala dig, men det selvdestruktive element er vel til stede uanset. Hvordan lige præcist du kommer videre er selvfølgelig vildt svært at svare på. Personligt har det hjulpet mig at få en hverdag, jeg er blevet glad for, at blive mere udadvendt og mindre fokuseret på mit eget, indre kaos. Det har især hjulpet mig at investere mig mere i andre; at tænke anderledes om mig selv og hvad jeg kan byde min omverden. Mine gamle tankemønstre (og dertilhørende dumme adfærdsmønstre) er stadig dernede. Tror aldrig de forsvinder, de er alt, alt for indgroede. Men you know. For mig har det handlet rigtig meget om identitet: vil jeg være hende, der giver efter for impulser, bliver vred og ked af det og lader det hele gå ud over min krop? Og hvis ikke, hvem skal jeg så være i stedet (med den tilføjelse at jeg jo OGSÅ er den selvdestruktive stakkel nedenunder)? Det er skidesvært. >_> Det holder aldrig, aldrig op med at være svært. Og nogle gange virker det falsk og uægte, og så falder man tilbage i det, man kender, fordi det ifht. kontrol bare er nemmest. I dårlige perioder (og nogle gange i gode, også) er det noget, jeg beslutter fra dag til dag. Du arbejder på det. Og det tror jeg er den eneste måde at komme videre på - jeg har, ligesom dig kæmpet længe med de her tanker og adfærdsmønstre (11 år efterhånden), og fremskridtet kan være meget, meget svært at få øje på til tider. Det er nok ikke en proces, der kan gøres op i år. Håber det bedste for dig fortsat. -+- Zip.
Jeg har selv anoreksi og har det ad h......... til med min krop. Der er desværre kun en der kan hjælpe dig med at få et bedre forhold til din krop og det er dig selv. men det er du sikkert udemærket klar over. vil du eller vil du ikke være rask. Altså rigtigt rask bliver man nok aldrig, tror altid det vil lurer i baggrunden. vh sine