Man kan ikke undgå at bruge negativ forstærkning, og jeg bruger det - men især fra jorden. Det betyder ikke, at jeg ikke bruger det til hest   Men jeg skriver, at man skal være forsigtig med det. Hvis man altså ønsker sig et stræk rigtig meget  Og jo mere man har brugt det, jo sværere er der en tendens til, at det bliver   Men da heste og ryttere er forskellige, kan man jo ikke helt sige: hvis du gør sådan, tager det 3 måneder eller 3 år længere  Jeg har set Mclean forlange stop fra galop efter et ganske kort antal skridt - det er fx alt for meget negativ forstærkning for mig. Men man har måske mere eller mindre forladt Mcleans idéer indenfor jeres ridning?
Pyha, der er sørme pludselig kommet mange, og gode, indlæg... Inden jeg sætter mig til at nærlæse dem, vil jeg lige svare Gsims: Jeg tror du misforstod mig   Det jeg skrev med "patent" var skrevet med et glimt i øjet. Og det var netop skrevet i anerkendelse af at der ER forskel på rom og paris!! Åh, det er svært at forklare, men jeg prøver alligevel. Jeg synes det er HELT FAIR at når nu Kirsten har et udtryk for et stræk, som hun ikke mener er det samme som andre stræk (og det vil jeg bestemt ikke afvise), så ønsker hun ikke at alle mulige andre bruger udtrykket i flæng. Det er jo lidt noget man risikerer (lige som Amandas "softness" lige var lidt på afveje ovenfor   ), men det er da helt forståeligt at hun ikke ønsker det mudret sammen med så meget andet. Når jeg så skrev det med at "tage patent på for meget", så var det fordi trådstarter faktisk   spurgte til aktivt stræk, hun spurgte til STRÆK! Og et stræk kan man jo, i princippet, opnå på så mange måder. Jeg skriver bestemt (og absolut og med fed streg under) ikke at det er en god idé at træne stræk gennem modstand på biddet - kun at det jo ER en mulighed. Og derfor synes jeg det var lidt ærgerligt at det allerede tidligt i tråden kom til at handle om at man ikke kunne opnå stræk hvis man brugte tøjlen osv.. Så længe vi ikke taler om "aktivt stræk" ville jeg have ønsket at debatten blev holdt lidt mere "åben"  Ang. de dybere forklaringer, så tror jeg det gik lidt skævt igen   Det var intet hverken negativt eller afkrævende i den bemærkning!! Jeg ved godt der ikke er mange KH-ryttere (sådan, som i ÆGTE KH-ryttere   ) herinde, og jeg kræver slet ikke at de bare har styr på alle aspekter af KHs træning. Jeg synes endda jeg åbner en dør ved at spørge til om det måske bare er for svært at forklare..? Om man skal være der, og prøve det..? Men bortset fra det, så var det bare et helt reelt ønske, om at det ville være fedt at få lidt "dybere" forklaring når det er muligt, fordi det gør det nemmere at lære nyt  Og NU håber jeg at jeg har fået udredt alle misforståelserne, men så har jeg sikkert lagt op til nogle nye i mellemtiden 
Tusindfryd:  Jeg skrev historien om den Jyske hest, ud fra din konklusion om at der var tale om negativ forstærkning, når hesten, som Nina beskrev det, reagerede for sædehjælpen. Historien med den Jyske hest viser jo netop, at der ikke var tale om nogen form for indlæring, eller ophør af hjælpen (i det her tilfælde ubalancen i rytteren krop) og alligevel blev hesten ved med at gøre det   ... Den fik så at sige ingen gevinst ud af at dreje, tværtimod blev den jo rettet tilbage på skovvejen via tøjlen, og det er for mig at se ikke noget specielt positivt for hesten. I mit eget tilfælde, har jeg haft problemer med at min hest gik/søgte indad på venstre volte, og at jeg hele tiden skulle enten presse den udad med indv. schenkel eller indirekte drej. Efter jeg så fik påpeget, at min opstilling var temmelig meget til rotterne, så har jeg udelukkende haft fokus på det, og sjovt nok søger min hest ikke længere indad på venstre volte. Nå, det jeg vil frem til er, at ret meget af det vi lære hestene nok ikke kan proppes ned i kasserne med positiv eller negativ forstærkning - men nok mest er et spørgsmål om feeling med hesten sind og hestens naturlige balance i kroppen. Giver det mening?  
NinA - enten er det negativ forstærkning eller også er det ikke negativ forstærkning. I min optik kan man ikke graduere om det er mere eller mindre negativ forstærkning. Negativ forstærkning handler om at at man tilfører et signal (fysisk pres fra tøjlerne, vægt, sæde, stemme etc) for at motivere hesten til at udføre en adfærd (f.eks stop) som man fjerner for at forstærke hesten i en bestemt adfærd. Det man derimod kan graduere er mængden af pres man vælger at bruge som motivation. På den baggrund vil jeg ikke mene "at vi har forladt McLeans ideer". For mig vil læringsteori ALTID være kernen i min træning af hesten. Da jeg synes det er vigtigt at hesten forstår hvad vi gerne vil have den til førend vi kan formidle til den hvordan (funktionalitet - ikke en bestemt form) den skal udføre det. Hvor meget fokus jeg behøver at skænke mit HVAD afhænger af hestens temperament, forudgående træning etc - men hvis hesten kejler rundt, stresser, stejler eller andet er det jo underordnet at jeg har en ide om hvordan jeg gerne vil have den bruger dens krop fordi den er på et sted hvor det er vigtigere at jeg prioriterer at lære den nogle signaler således at den kan slappe af under rytter/i omgangen med mennesker og jeg på sig kan komme til at arbejde med hvordan den bevæger sig. Som jeg har skrevet i tidligere indlæg er denne afvejning mellem hvad og hvordan helt individuel fra hest til hest, men det drejer sig altid om den samme kerne hvad - hvordan. Så hellere end at sige at "vi har forladt McLeans ideer" vil jeg sige at jeg ("vi" - jeg har det dårligt med at skulle skrive på vegne af en gruppe) har fået et meget mere nuanceret billede af hvordan jeg kan anvende negativ (og positiv) forstærkning. Det handler for mig ikke kun om en lydig hest, men at forstå hvad hestens motivation er for at udvise en bestemt adfærd i en given situation - og så på den baggrund tilrettelægge træningen således at jeg får mest mulig succes med træningen i forhold til det der er det overordnede mål med træningen på en lidt længere bane. Altså mit mål er at etablere et signalsprog med hesten således at jeg kan træne den til at være rolig i så mange situationer som muligt, og så jeg kan ride den med små anvisninger og hjælpe den til at bruge sig på en måde som jeg mener er sundt for den. Det er f.eks meget sjældent at jeg ville kunne se værdien/nødvendigheden i - i en   - at forlange at hesten stopper fra galop til parade på ganske få skridt 1-3 om ikka andet vil jeg mene at hesten skal være godt bygget op forinden og være godt på vej i sin uddannelse. HVIS det i forhold til den brug man gerne vil have af hesten er en nødvendighed at hesten skulle kunne bremse meget hurtigt ville jeg inden jeg forlangte dette stop på ganske få skridt have bygget træningen op (over en periode) således at jeg kunne opnå dette stop uden at skulle eskalere i tøjlerne og uden at hesten spændte i sin krop - hvilket vil kræve en hest der er stærk og blød i hele sin krop således at den kunne reagere uden at spænde op. Selvfølgelig kan der opstå situationer i træningen hvor det er nødvendigt at bremse lidt hårdere - men så vil jeg til næste gang prøve at analysere på hvordan jeg kan lave et træningsset-up der gør at jeg slipper for at skulle gøre det igen. Jeg håber det svarede på dit spørgsmål? 
Læring vs. ubalance Rosalina du skriver: . Her tror jeg vi skal være varsomme med ikke at blande læring og ubalance i hesten/rytteren sammen. Hvis hesten fortsætter ud i skovbunden pga rytteren sidder skævt så kan det enten være fordi hesten A) bliver bragt i ubalance og dermed ryger sidelæns   drejer til siden fordi den tror rytteren giver signal til at dreje. Der er altså ikke noget læring i forhold til det... allerhøjst bliver hesten skæv og vil derfor have svære ved at gå lige hvis rytteren bliver ved at sidde skævt. Hvis det at hesten drejer til højre skyldes   kan der vel højest ske en aflæring af et indlært signal. Altså hvis hesten har lært (for et signal via neg. forstærkning) at dreje til høje for vægt til højre... vil den på sigt vænne sig til at rytteren sidder skævt og det vil blive uden betydning for hesten (hvis rytteren er så lille at vægtforskydningen ikke forstyrrer dens balance) på samme måde som hesten mister forståelsen for schenklerne hvis rytteren sidder og dikker med dem konstant. For at summere tror jeg vi skal skelne mellem signaler som vi lærer hesten (det kan vi så gøre med forskellig vægtning - lethed, blødhed, hurtighed etc) og så de påvirkninger som hestens krop reagerer på fordi den ikke kan andet - f.eks hvis vi sidder så skævt/uroligt at vi forstyrrer hestens balance, men også sædehjælp formidlet via lænden som hesten reagerer på fordi den ikke kan andet...
 Det har du helt ret i - men jeg tror netop, man bruger det med balancen og ikke et mere eller mindre 'bevidst' indlært signal hos hesten. Når jeg skriver længere oppe, at det kun virker, hvis hesten bruger ryggen og er med bagfra, så er det fordi, det kun virker dressurmæssigt ok, dvs. at drejet kommer fra bagbenet. Hvis man forskyder balancen, drejer den måske nok, men via forbenet, dvs. den stikker forbenet ud for ikke at vælte. Og der mener jeg, at der er mange ting 'hos os', der indlæres - ikke vha negativ forstærkning, men ved at vænne hesten til at 'det er sådan, man gør, eller 'det er ok sådan'. Til sidst bliver det et nok signal, men er ikke indlært som signal fra starten. Giver den måde at forklare det på mening? Så det giver en stor forskel - hvert fald i opfattelsen hos mennesket   Det var i hvertfald i lang tid utrolig svært for mig at forstå vægtningen af biomekanikken i fht. negativ forstærkning - jeg kom jo også fra Susans og Mcleans opfattelser, som jeg er superglad for at have stiftet bekendtskab med - men bare ikke kan bruge så meget i dressurtræningen, som jeg træner nu 
Jeg har lidt fornemmelsen af at du ikke har lært hele mit indlæg i forhold til hvad negativ forstærkning er. Hvis hesten lærer at gøre noget på en kommando fra os som skal indlæres - så er det uanset hvordan man indlærer det tale om negativ forstærkning. Alternativet er at benytte sig af "konformationsændringer" altså hvor man vi ændringer i ens krop påvirker hestens krop uden indlæring. Dette kan selvfølgelig gøres både intentional - som du beskriver i forhold til drej og halv parade (om der også er en lille grad af negativ forstærkning er jeg i tvivl om som du jo også selv er inde på). Eller unintenional som f,eks hvis hesten vælter fordi man sidder skævt. Forskellen på signaler indlært via negativ forstærkning er for mig at ting indlært via negativ forstærkning vedligholder sig selv... f,eks at hesten bliver i et given tempo indtil den bliver bedt om at ændre det fordi du ved eftergift af signalet laver forstærkning af adfærden. Derimod de ting der virker via "konformationsændringer" virker kun så længe påvirkningen vedligeholdes... f.eks anholdning via lænden - så snart du slipper med lænden slipper du anholdningen. Jeg ved ikke om der er en forskel i opfattelsen hos mennesket - det vigtigste er vel at man er bevidst om hvorfor man gør som man gør og hvorfor det virker eller ikke virker. Det er i hvert fald for mig det vigtige så jeg bedre kan vurdere hvornår jeg skal fokusere på signaler og hvornår jeg skal go with the flow for biomekanisk mening. Selvfølgelig kan negativ forstærkning bruges til kontrol, men jeg kan ikke forstå at det skal være udelukket at hvis du holder presset lavt nok (så det ikke skaber spænding/modstand) ikke kan bruges til at skabe den såkaldte dressurmæssige værdi. Min lærer i gymnasiet sagde altid "det turde være løgn" som beskrivende for at man skulle være varsom med at tage absolutte sandheder for 100% pålydende da det jo turde være løgn...  For mig virker det en lille smule somom din opfattelse af "onderne"   ved negativ forstærkning er låst fast af den læring du fik via McLean/Susan/?? for 2-3 år siden. Er det ikke korrekt at det er ca så længe siden? Jeg har i de indlæg jeg har skrevet forsøgt at give et mere nuanceret billede af hvordan man kan implementere brugen af negativ forstærkning og understreget at det ikke nødvendigvis behøves at betyde at fokus ligger på kadaver diciplin og villighed til at eskalere   - netop for at bryde med den i min mening ret misvisende opfattelse - da jeg tror at mange har den netop den opfattelse af at det er det negativ forstærkning handler om.
denne træning stammer fra mine egne oplevelser, fra de tråde, jeg har set herinde, og så tror jeg, dte sidste, jeg har set live, er din træning af stop og bak af Shalu, for vel 1½ år siden?  Og så har jeg været til Mcleankurser, og det er vel også 1½ år siden sidste gang? Sådan arbejder I måske slet ikke mere? Hvordan definerer I ridesystemet? - hvordan bliver I enige om, hvad der skal bruges hvornår? ------ Negativ forstærkning er vel, ganske kort sagt, at man tilfører hesten et pres, som eskaleres til man får et svar? Det er vel ikke negativ forstærkning, hvis man beder hesten om et svar, men ikke gør noget ved det, hvis hesten svarer noget andet, end det man bad om? 
Det er nærmere 2½år siden du så mig arbejde med Shalu. Det er vel halvandet år siden hun blev aflivet :'( og hun stod stille næsten et år forud for det  . Men det skal ikke skille os ad  Når det er sagt - så ja jeg prioriterer meget anderledes nu i forhold til hvordan jeg gjorde med Shalu og indlæring af signaler. Det har jeg faktisk også skrevet højere oppe - så det er absolut ikke en hemmelighed.  Jeg tror at med Shalu var det fascinationen af lige pludselig at få svar på hvorfor en masse ting i min træning preMcLean ikke fungerede. Her var et meget simpelt system der kunne løse problemerne. Som jeg tidligere skrev (i et af mine første indlæg i denne tråd) så formåede jeg at indlære Shalu et let tøjlesignal for stop - men aldrig et blødt stop signal. Således at tøjlestop aldrig blev rigtig godt - derfor brugte jeg i stor stil min stemme som stop (og hyp) signal hvor jeg for et meget lille signal kunne få en god (og blød) reaktion. Siden er jeg blevet meget klogere på hestens adfærd, biomekanisk sammenhæng, og nuancerne i implementering af læringsteori. På den baggrund kan jeg også sige at jeg ikke er enig i din definition af negativ forstærkning. Sådan kan man selvfølgelig godt implementere negativ forstærkning - altså eskalere til man får et svar og så give efter. Men det der er essensen af negativ forstærkning er altså at man lægger et pres (som kan være ganske let) for at motivere hesten til en adfærd og fjerne presset når man får det ønskede svar. Hvis det er nødvendigt at skrue højt op for sit pres mener jeg at man har forfejlet sin træningssituation... Jeg prøver derfor altid at lave et træningsset-up hvor det IKKE er nødvendigt. Selvfølgelig kan jeg fejlvurdere situationen og så må jeg vurdere om det er så vigtigt at få det rigtige svar at jeg vil skrue op for presset - alternativt må jeg leve med at hesten ikke fik den ønskede læring i situationen og næste gang prøve at ændre mit set up så det bliver mere successfuldt. Som jeg tidligere har skrevet kan det også være nødvendigt at skrue op hvis hesten er farlig for sine omgivelser - hvis den f.eks har været fejltrænet og er meget forvirret. I mange tilfælde mener jeg dog at man kan undgå at skrue højt op ved at ændre på sin tilgang. F.eks med Colina var det tit i starten en bedre tilgang fra jorden at gå i 8-taller for at få ro på hendes ben end hvis jeg havde bedt om og gennemtrumfet et stop - simpelthen fordi jeg ville have skulle skrue meget højt op, plus sandsynligheden for at jeg istedet ville have fået et stejl fordi motivationen fra omgivelserne for hende til ikke at stå stille var for højt. Med hensyn til at definere et system - så mener jeg ikke at den måde jeg rider på er et fast system på samme måde som Kirsten's metode er et system. Istedet baserer det sig meget simplificeret på en forståelse på og viden om såvel hestens (som menneskets) indlæring og adfærd samt forståelse for og viden om hestens funktionelle biomekanik og hvad der skal være opfyldt for at hesten kan arbejde på en fornuftig måde. Præcis hvilke redskaber der skal bruges hvornår er vel et spørgsmål om erfaring sammenholdt med forståelsen for hestens adfærd og hvad der ligger bag ved adfærden (hvad motivationen som er nævnt flere gange tidligere i tråden) - og er det der gør ridning heste træning svært. Netop fordi der ikke kan gives en håndfast opskrift der gælder for alle heste.
Conny fra westernhorseman bor i Kettinge, hun er super dygtig, så selv om du ikke er westernrytter kan hun lære dig det.
glad for at høre   Selv om Mclean er en flink fyr og en dygtig hestemand, var der alt for meget eskalering og tøjletag og stop og bak i det  Negativ forstærkning igen: Er det ikke sådan, at ved negativ forstærkning påfører man hesten et pres, som - når det forsvinder - får hesten til at forstå, at den har gjort det, man ønskede af den? Men hvad nu hvis man lader presset forsvinde i alle mulige tilfælde - også lige så tit hvor hesten IKKE har gjort det rigtige? Er der så også tale om træning vha negativ forstærkning? Og hvad nu hvis presset ofte er så svagt, at det som regel kun er et stemmesignal eller en svag vægtforskydning, der ikke nødvendigvis lige forsvinder - og heller ikke nødvendigvis opleves særlig ubehageligt eller pressende? Som jeg var inde på tidligere, er der for mig at se en stor forskel på, om hesten 'handler', fordi et ydre tilført pres ophører - eller fordi det måske i virkeligheden føles mest naturligt for den efterhånden at bevæge sig hensigtsmæssigt, når den ikke skal gå og vente på, om der snart kommer et nyt et ydre pres?
Hvis man slipper presset i de tilfælde, hvor man ikke får den ønskede reaktion, og dermed får den lært en anden reaktion end oprindelig tiltænkt, så vil jeg stadig mene det er negativ forstærkning. Man har bare ikke fået den reaktion ud af det som man ønskede... Hvis hesten reagerer på at stoppe for stemmen, så vil jeg også mene at man forud har benyttet sig af enten ren positiv forstærkning eller ren negativ forstærkning (evt en kombi af disse). Og så har man så betinget stoppet til et stemmesignal. Hvordan har du lært dine heste at stoppe for stemmesignal, Nina?
Men det er vel også derfor det går galt for rigtig mange hesteejere (især dem der ikke lige har kendskab til læringsteorien) - at man faktisk selv får sluppet presset på det allerværst tænkelige tidspunkt, og vupti, så er hesten gået ind ad en dør, der aldrig skulle have været åben. Som jeg ser det, så benytter alle hesteejere sig af forstækning, nok mest negativ, men den store forskel ligger jo i HVORDAN man anvender den forstærkning. Jeg går selv efter "så lidt pres som muligt, men så meget som det er nødvendigt". Men også afvejet efter situationen. Hvis jeg f.eks. vil bede min hoppe om at lave overgang fra skridt til trav i longen, så kan jeg godt sige mange hyp-lyde, inden hun sætter i trav. Men det er så fordi at jeg er interesseret i en god overgang. Hvis det var REN McLean, så skulle hun jo sætte i trav ved den første hyp-lyd. Og så er vi så ved at være tilbage til den mere nuancerede forklaring Matilde er kommet med. Jeg rider selv ved Susan - eller rettere træner 
som jeg skrev længere oppe, så benytter man negativ forstærkning især i starten af træningen. Der lærer hestene ret hurtigt, hvad fx biddet kan gøre, og hvordan de kan slippe for det  Men hvis man nu driver og driver - og hesten gang på gang slår over i skridt, og den meget gerne må det.... Eller man skridter og hesten ikke har modtaget nogle anmodninger om trav, men traver alligevel. Og man så glad lader den trave, selv om man ikke havde bedt om det? Jeg ville mene, at det var alt for upræcist at kalde det for negativ forstærkning - hvordan skal vi så skelne?
definitionen og fortolkningen, NinA? Mit problem har netop været fokus på lydighed, og som jeg skrev meget længere oppe, er det også mit indtryk, at "BBH-folkene" er blevet mere afslappede i forhold til, hvor stringent og kontrolleret tingene skal gøres.  Jeg vil vove den påstand, at man, selv om man driver og driver på en hest, der går i stå, alligevel belønner den, fordi den   at give den ønskede respons. Det vil jeg også mene er negativ forstærkning. Det samme gælder vel et stemmesignal for (pru), som ophører, når hesten sænker tempoet. Så langt er vi da i hvert fald enige (tror jeg)  Men før man bruger stemmesignalet (som jeg i hvert fald ikke bruger på en hest, der arbejder helt rigtigt over ryggen, men kun når jeg regner med at kunne få den   det), vil jeg bruge sædet. Sædehjælpen virker kun helt efter hensigten, hvis man kan ramme det helt rigtige sted i hestens takt og samtidig undgå at sænke sin egen "følge-med-takt" for meget. Så rammer man så at sige forkert i forhold til hestens "frekvens" (for lige at vende tilbage til mit resonans-halløj). At sædehjælpen virker via negativ forstærkning er jeg uenig i, jvf. mit sidste indlæg. Ingen grund til at bruge mere plads på dét  Men der er samtidig ingen tvivl om, at den   gøre det. Det kommer vel blandt andet an på, om man træner hesten i det? Cat: Den dér med at tage patent bliver rigtig meget brugt af folk, der er småirriterede over, at andre antyder, at have nøjagtig det samme produkt... Jeg synes man burde dyrke forskellene lidt og komme videre. Der er vel ingen, der har noget at skamme sig over?
Gsims: " " Jeg er meget enig - det var faktisk lidt det, der var min hovedpointe 
Hvis man lægger pres på og så fjerner det igen så er det negativ forstærkning... det kan godt være det ikke er en tilfældig adfærd du forstærker og at der derfor ikke er nogen reel læring i det fra hestens side...  Men hvis man bare lægger pres på (selvom det er ganske lidt) og man ikke ønsker at opnå noget med det hvorfor gør man det så? Igen lyder det somom du hænger lidt fast i at det pres der påføres hesten skal være ubehageligt. Det mener jeg ikke det behøver at være. Når jeg beder om trav er det bare en sammentrækning af lægmusklern. Indlæringen af det er sket primært via det stemmesignal jeg havde fra jorden. Fordi presset ikke er ubehageligt for hesten kan jeg forsvare at holde det indtil hun laver overgangen selvom det skulle tage noget tid. I de eksempler du lister ville jeg skelne mellem stemmesignalet - som jo skal være indlært for at det giver mening for hesten (går ikke ud fra der kan hægtes en biomekanisk relevans ind på hyplyde  ) - det mener jeg er negativ forstærkning (som regel indlært via klassisk betingning) Vægtforflytningen kan være et af de biomekaniske cues eller hvad vi skal kalde dem som virker fordi hesten bliver nødt til at reagere for at bibeholde sin ligevægt... eller fordi den påvirkning man laver forplanter sig i hesten på en måde man ønsker eller tillader hesten at gøre en bestemt bevægelse. Det mener jeg ikke (nødvendigvis er negativ forstærkning) Hvis det er et signal som hesten har lært at reagere på slider man på hesten forståelse hvis man vedholder signalet selvom den har givet den respons den normalt får forstærkning for. Hvis hesten skridter og af sig selv slår i trav er det bare en adfærd - medmindre der er tale om flugt mener jeg ikke der er læring i det... det samme hvis hesten umotiveret går i skridt. Hvis min hest går i trav uden jeg har bedt om det vil min respons være afhængig af hvordan den går i trav. Hvis den laver en blød overgang og traver lige så fint afsted ville jeg lade den trave nogle skridt og derefter bremse den. Hvis den falder i skridt fordi den ikke kan mere i traven ja så vil jeg lade den skridte lidt og så bede om trav igen. Når hesten går i skridt på trods af at du driver og driver er det så driv med sædet eller driv med schenkel? Hvis det er driv med schenkel så vil jeg mene at du slider på dit frem, og at det kan resultere i at hesten til sidst holder op med at reagere på schenklen... det er vel netop derfor Kirsten ofte tager longepisken "i brug" for at hjælpe rytteren til at drive, netop for at "man" ikke skal komme til at ødelægge frem...? Jeg er som sådan ikke ude på at hive negativ forstærkning ned over alle de signaler i bruger i ridningen - men blot ude på at kalde en spade en spade. Eftergift af pres for at fremme en adfærd er negativ forstærkning uanset hvor let et signal man vælger at motivere hesten med. Min oplevelse er netop at Kirsten meget hurtigt går over til at rytteren "manipulerer" med hesten via konformationsændringer hos rytteren og derfor vægter de velkonsoliderede signaler mindre. Noget af det jeg synes jeg fik allermest med fra selve undervisningen hos hende var en fornemmelse for hvordan jeg skal/skulle bruge mit sæde. Og hvordan nuancer i brugen af sædet kan give forskelligt resultat hos hesten. Gritt: Jeg mener som sådan man både kan indlære sædesignaler via negativ forstærkning (ofte klassisk betingning) men at det nok i mange tilfælde nærmere konformations ændringerne man benytter sig af - således at hesten reagerer pga påvirkningen mere end et indlært signal. Ligesom det du er inde på i forhold til at hesten hvis den er afslappet vil afpasse sin travtakt efter ens letridning. NinA - jeg giver dig ret i at der er forskel på om hesten handler fordi den går og venter på der kommer pres (i så tilfælde mener jeg igen man har forfejlet sin negative forstærkning) eller om den bevæger sig på en måde den langsomt vænner sig til fordi det er hensigtsmæssigt for den. Når jeg læser det tolker jeg det somom du tror jeg i min ridning stræber efter en bestemt form hos hesten hvilket jeg ikke gør. Det jeg primært stræber efter er at den er afslappet i sin krop og mentalt, at den arbejder lige i sin krop således at den kan komme til at arbejde ensartet til begge sider og den kan spænde af i sin ryg således at den kan komme til at arbejde med hele muskelringen - og derved arbejde med energien bagfra og frem. Hvis du har nogle gode og lette signaler som hesten reagerer blødt på mener jeg så at man kan benytte dem til at manipulere hesten biomekanisk til at arbejde mere hensigtsmæssigt. Derudover er fordelen i min optik at du har en kæmpe værktøjskasse af ting du kan hive frem når hesten stresser etc etc etc - og at du stadig i de situationer kan klare dig med ret lidt pres fordi signalerne sidder på hestens rygrad. Det vi diskuterer er jo i virkeligheden det der er fundamentet for at hesten kan uddannes videre. Nemlig at den arbejde afspændt og fornuftigt i sin krop med en svingende ryg der kan formidle energien bagfra. Der tror jeg egentlig forskellen er mindre end den ofte bliver gjort til. Jeg tror faktisk der på senere stadier - når hesten når ud over kravlegårdsstadiet at der vil være større forskel netop fordi Kirstens fokus er ensidigt dressurminded...
Det kunne være interessant at se nogle flere billeder/video  Som Cat og Gritt skriver: I øvrigt bremser jeg ikke hesten efter nogle skridt, hvis den slår i trav. Heller ikke, hvis den ikke traver ordentligt  Sagen er nemlig, hvor fokus ligger. Ligger det på at få en signal-tro hest, der også efterhånden bevæger sig godt - eller ligger det snarere på at få en hest, der først og fremmest bevæger sig godt (uden spændinger), som efterhånden også bliver signaltro? Det er jo nok der forskellen er størst. Tror jeg  Hos os oplever vi, at når først hesten går godt, bliver det meget lettere for den at forstå/svare rigtigt på signalerne - men man har en (ind i mellem længere) fase, hvor man rider på en hest, der ikke altid føles helt styrbar  Til gengæld bliver den det i meget høj grad, når bevægelsesmønsteret begynder at falde på plads   Og netop det med at få hesten til at bruge sig rigtigt, det er kunsten    ----------------------------- Negativ forstærkning igen: Men et pres, der ikke opleves spor ubehageligt, kan vel dårligt nok kaldes et pres? Hvorfor skulle hesten så forsøge at slippe for det og få en oplevelse af at fraværet af presset gav mening? Jeg ved godt, at jeg er i gang med at forsøge at afgrænse begrebet. Men for mig at se bliver det utroligt upræcist, hvis det gælder nærmest alt.... Og som vi begge er inde på, gælder det nok alligevel ikke alt - men hvor gælder det så (ikke)?   Og kan vi helt vide det?
Hvis jeg kom hen og lagde pegefingeren på din arm er det så ubehageligt? Når jeg gør det på mig selv synes jeg nej   Men hvis den havde ligget der lidt tid ville du nok synes det var lidt irriterende at den lå der og du ville forsøge en måde at fjerne den. Hvis jeg fjernede den hvis du rakte tunge ville jeg have negativ forstærket dig for at række tunge. Næste gang ville du så sandsynligvis med det samme stikke tungen ud når jeg lagde fingeren på din arm. Hvis jeg næste gang ikke fjernede den når du stak tungen ud ville du måske blive en lille smule forvirret?? Og du ville forsøge med noget andet. Hvis jeg så denne gang fjernede fingeren når du løftede højre arm ville jeg have negativ forstærket dig for at løfte højre arm. Læringen kommer så kun hvis man/hesten kan fjerne presset ved at udføre en forudsigelig handling. Men det er stadig negativ forstærkning hvad end vi er bevidste om det eller ej. Jeg ser det ikke som om negativ forstærkning gælder alt eller at jeg forsøger at udvande konceptet. Konceptet er klokke klart en handling medfører eftergift af pres. Det giver dog først mening - som jeg skrev ovenfor - at tale om læring hvis presset kan fjernes på en forudsigelig ensartet måde hver gang. Mange gange i indlæringen - specielt med en hest der har lært en anden respons på et signal - kan det selvfølgelig være nødvendigt at lægge mere pres på end bare vægten af en finger, men som skrevet i tidligere indlæg gælder det for mig om at prøve at finde en måde at træne på hvor jeg kan slippe afsted med mindre pres. Vedrørende at ville putte alt i samme kasse - så synes jeg faktisk jeg forsøger det modsatte. Og jeg er helt enig i at det er fint at få defineret forskellene, både i tilgang og i mellemresultaterne. Derfor skriver jeg netop i mit indlæg ovenfor at min opfattelse er at flere af de påvirkninger i bruger hos Kirsten baserer sig mere på det jeg klassificerer som "konformationsændringer" altså at en ændring i din krop medfører en ændring hos hesten som ikke behøver at være forindlært. Men jeg er ret overbevist at der bruges negativ forstærkning i en eller anden grad for at bringe hesten et sted hen hvor hestens krop er så afspændt at den er modtagelig for disse ændringer i rytterens krop. Eller også foregår træningen måske ofte under meget kontrollerede forhold således at der ikke er nær så stort et behov for at kunne styre hesten? Mht at bremse hesten hvis den selv går i trav - så skrev jeg netop hvad JEG selv ville gøre i den pågældende situation   Du havde skrevet ovenfor hvad du ville gøre - derfor mente jeg det var relevant at beskrive hvordan min reaktion - og med hvilke overvejelser i baghovedet - ville være. I forhold til styrbarhed - så prioriterer jeg hurtigt at komme ud i verden på hesten - fordi det er vigtigt for mig at lære den at være afslappet og med i hovedet i så mange forskellige situationer som muigt. Jeg har ikke lyst til at skulle begrænses af vind, vejr, flagrende poser, brummende biler, springende hjorte eller andet i forhold til hvor og hvornår jeg kan ride - derfor vægter jeg selvfølgelig styrbarhed højt. Ikke nødvendigvis kæft trit og retning styrbarhed - men at have nogle signaler der virker let også selvom hesten er ude i en situation den ikke har været før. Det er iøvrigt også rigtig god træning for mig som rytter at skulle styre mine tanker så de ikke løber af med mig og jeg bliver spændt, men derimod være blød i kroppen og derigennem kunne nøjes med også at give de små anvisninger - der tit er nok - istedet for at komme til at bruge mere pres end der er nødvendigt fordi situationen er ny for mig.
Men NinA - hvis biddet virker rimelig godt fra starten har i vel også trænet det på et tidspunkt? (via neg. forstærkning - går jeg ud fra) Og er det så ikke rarest at have trænet det og vedligeholdt det på en sådan måde at det virker kun for et helt let pres? Og hvordan opnår man det hvis man aldrig bruger det?     
Hvis min hoppe slår over i skridt fra trav (fordi det er svært for hende at holde sig i gang i længere tid ad gangen), selvom jeg har lagt pres på med schenkel og hyplyde for at holde hende i traven, så får hun lov til at blive i skridten. Rent læringsteoretisk ville jeg personligt betragte det som et forfejlet forsøg på negativ forstærkning, eftersom jeg egentlig ønskede at holde hende i gang, men der skete så det modsatte. Så kan man jo så diskutere om jeg så i stedet lærer hende at gå i stå, når jeg lægger pres på med schenklen?    Den der med at hesten selv slår i trav, ved jeg faktisk ikke lige hvordan jeg skal svare på  Måske har man ubevidst lagt et MEGET lille pres på hesten, så den sætter i trav - eller måske har den selv været motiveret for at slå over i trav igen? Jeg ved det ikke. Men min får i hvert fald lov til at fortsætte i traven i så fald - medmindre hun sætter i trav fordi hun bliver bange. Så reagerer jeg nemlig selv ved at bremse hende for tøjlen  Når en hest reagerer på et pres, der er så let, at man selv tænker, at det kan umuligt være ubehageligt for den, så er det vel fordi at man gradvis har trænet hesten i at reagere for et lettere og lettere pres. Og at den muligvis har opfanget, at presset på et tidspunkt bliver forøget, hvis der ikke kommer en reaktion fra den? Jeg kan ikke lade være med at tænke på hvordan en hest reagerer på fluer eksempelvis (og det er muligvis en dårlig sammenligning), men jeg tænker det er begrænset hvor meget fysisk pres en flue kan påføre en hest - men der er ingen tvivl om at de finder dem pisse irriterende, og derfor gør hvad de kan for at holde dem væk  Jeg sidestiller nu heller ikke negativ forstærkning med at det nødvendigvis skal være ubehageligt for hesten, for at den vil reagere på det. Men det er så min opfattelse, at det er den opfattelse du har? 
Som Matilde også skriver (men jeg fik lyst til at uddybe)   så er der forskel på adfærd og betingning. Hvis jeg f.eks trailer træner en hest og hesten er kommet ind i traileren, så tillader jeg den gerne at gå ud igen hvis den har lyst. Hvis den står i traileren og så begynder at gå ud, så er det blot en adfærd som hesten udøver. Det er min reaktion, der afgører om der finder nogen form for betingning (læring/træning) sted. Derfor kan jeg vælge blot at tillade hesten at udføre adfærden, uden hverken at forstærke eller straffe den, i hvilket fald det er blot en adfærd  (Iøvrigt i det tilfælde sikkert en biologisk relevant adfærd i forhold til utrygheden ved at gå ind i traileren, der hermed sænker hestens stressniveau og gør den mere modtagelig for forståelsen af min fremtidige betingning)  Hvis hesten til gengæld går baglæns når jeg beder den træde frem ind i traileren, så er det en fejlrespons på en kommando og der vil jeg så vedholde kommandoen indtil hesten giver den rigtige respons, så jeg er sikker på at jeg ikke forstærker de uønskede respons, men forstærker hesten for at træde et skridt fremad. På samme måde hvis hesten sætter i trav uden at have fået signal til det, så er det jo bare en adfærd, som jeg kan vælge at acceptere (ligesom når den går ud af traileren) og npr den så har travet et par skridt, kan vi vende tilbage til emnet, som netop var skridt. På den måde er travovergangen ikke betinget på nogen måde, men blot en adfærd  Mine heste har utrolig lang snor i forhold til at udøve adfærd, jeg vælger at tillade, men jeg bestræber mig på ikke at forstærke for meget uønsket adfærd  Og så llige til trådstarter....  Det er dejligt at læse at du har haft en god træning   Håber ikke du føler dit spørgsmål druknede da træningsnørderne gik i gang, men at der i detaljenørderiet forhåbentligt findes en masse inspiration 
Det er jo også sådan set, det jeg mener - dér er der nok ikke tale om negativ forstærkning. Og hvad så med eksemplet, hvor man driver på hesten - men hesten alligevel slår over i skridt. Der er vel også bare tale om en adfærd?  Det var netop denne skelnen jeg gerne ville ind på, Susan   Hvornår noget er 'bare en adfærd'  ------- Hov Matilde   - jeg har netop flere gange skrevet, at hestene i begyndelsen lærer basissignalerne vha negativ forstærkning. Og at vi bruger negativ forstærkning, men især nede fra jorden. Dette 'især' angiver, at det også bruges fra ryggen - men som jeg skriver at andet sted: helst med stor forsigtighed  Og at biddets virkning i sig selv er så kraftig, at det virker, hesten glemmer det ikke - hvis den er til at nå og ikke i panik (så virker sædet ofte bedre, hvis man er nået til det). Som jeg skriver ovenfor: måske fordi de så sjældent møder biddets tilbageholdende kraft?  Men hvis man gerne vil bruge biddets virkning i dressuren, så er man naturligvis nødt til at finpudse det, det kan jeg godt se. Men det behøver vi jo ikke  I øvrigt er der en hel del hjemmesider og leksika, der skal korrigeres, hvis definitionen på negativ forstærkning og det 'pres', hesten søger at undgå (og dermed lærer af), ikke behøver at være det mindste ubehageligt 
Hej, Når en hest slår med hovedet, har den altid en grund til det. Nogle af årsagerne kan være: 1) Problemer med tænderne, så det er ubehageligt for den at have bid i munden og næsebånd spændt, fordi tandspidser/tandkroge/ulvetænder generer. 2) Bid, der ikke passer til hestens mund (for tykt, for tyndt, for stort, sidder forkert i munden o.s.v.). 3) Sadel, der sidder forkert eller ikke er tilpasset korrekt, så den klemmer hesten. Derved får hesten ondt i sine muskler, og så kan den slå med hovedet i protest. 4) Rytteren (enten en tidligere rytter eller du) har urolig hånd, så hesten er nervøs for tøjlekontakten - dette ses hyppigt hos følsomme heste. Sørg for at træne, at du rider med HELT rolig, blød og eftergivende hånd. Lær at ride hesten frem og ned. Du kan teste for at se, om det er her problemet ligger, ved at lade dig longere på hesten uden bid og uden tøjler i rolig trav og så se, om den stadig slår med hovedet, når der er gået et stykke tid. Hvis hesten falder til ro fortil, så skal du til at arbejde med din ridning. 5) Allergi eller andre årsager til det, der kaldes Headshaking. Det kan du læse mere om, hvis du søger efter ordet. Som du kan se, så kan der være mange grunde til, at hesten slår med hovedet. At sætte en chambon på løser ikke problemet, det gør det bare usynligt. Hvis hesten har et problem, som man ikke gør noget ved, så bliver problemet ikke mindre, snarere vil det vokse og blive større. MVH Jette
Hvilken type hest har du? Og hvornår er den blevet kastreret? Det kan nemlig også have stor betydning. Vores den ene pony har en del araber i sig og er blevet kastreret ret sent - og han slår også nogle gange voldsomt med hovedet. Det er ikke fordi han fejler noget, simpelthen fordi han er meget hingstet. Han gør det både på folden i visse situationer og når han bliver redet. Dog ikke nær så meget nu, som da vi købte ham. Hilsen Lotte
Du må da endelig ikke longere en 1 års hest!!! Og du har da 2 år at træne i som minimum... Start du hellere med at få de alm signaler på plads, som stå, gå, bak, flyt siden osv.. Det burde også hjælpe med at han ikke trækker afsted med dig... Måske lidt proff hjælp til dig og hesten er en god ide? 
Se hvordan 
Hej  Jeg har en New Forest hoppe, som nogle gange kan finde på at bide. Det er mest når hun er på stald og når jeg spænder gjorden på hende. På folden er hun altid glad. Er der nogen, som ved hvad jeg kan gøre ved det, da det jo egentlig er et ret stort problem? Nogle ting man skal øve med hende måske? Håber at høre fra jer. -Camilla 
Hvis du kigger på hestenes adfærd på folden vil du se at de bider hinanden når der er en der irriterer en anden på en eller anden måde. Det er en form for dominans. Førerhesten på folden gør det mest, det er en effektiv måde at få de andre til at flytte sig på! Din hest må aldrig være i tvivl om at det er dig der bestemmer. Du skal være klar i den måde du omgås din hest. Du må f.eks. ikke lade den hive af med dig, fordi den lige har set en tot græs den gerne vil have. Du kan sagtens græsse med den, men lær den at vente til du har sagt værsgo. Den må heller ikke skubbe til dig med hovedet, det er også dominansadfærd. Gør den det siger du skarpt NEJ og holder begge hænder op foran dig så du blokerer din krop. Træn med den og lær den at stå stille når du siger det, flytte sig når du siger det, bakke når du siger det. Den skal også stå stille når du stiger op. Har du svært ved at få den til det, så stil den med hovedet ind i et hjørne eller foran en mur, så den ikke kan gå frem. En del heste bider når der spændes gjord. Det er nok heller ikke særlig behageligt. Sørg for at spænde gjorden så blidt som muligt. I starten skal den bare lige lukkes og så spænder du den lidt af gangen. En gjord med elastik er lidt blidere end en uden. Din sadel skal selvfølgelig også passe, men hvis den går pænt under ridning og kun laver ballade ved gjordspænding, er sadlen nok ok. Du kan også alliere dig med en veninde med godbidder. Start med at tage gjorden og læg den mod maven. Din veninde giver godbid. Spænd i første hul. Godbid. Spænd lidt mere. Godbid. Og en masse ros hele vejen. Dette kræver at hesten ikke snapper din veninde og at den har et fornuftigt forhold til mad og godbidderne skal falde med det samme, så den lærer at forbinde dem med gjorden. Udføres det rigtigt giver det hurtigt pote 
Når du lægger sadlen på, så start med at spænde gjorden så løst som muligt. Så nusser du hesten og henter hovedtøjet. Så spænder du gjorden et enkelt hul, nusser hesten. Lægger hovedtøj på, spænder gjorden, nusser osv. Så hesten hele tiden får en pause før du strammer gjorden lidt mere. Vent med at stramme helt til indtil du skal sidde op.
Det lyder til at din hest er meget meget utilfreds når den bider og hvorfor det,hesten er ikke beregnet til at stå inde i en boks det kan gøre dem skørre,så har din hest nok gjordkrampe eller meget utilpas når du spænder sadlen spænd den meget løst til at state med og giv den godbidder når du spænder gjorden så lære den at det ikke er farligt.
I min verden så burde det ikke være ubehageligt for en hest at få spændt gjord, så jeg ville nok se på hvorfor den bider ud efter dig. - Har den dårlige erfaringer med sadlen? - Har den ondt i ryggen? - Passer sadlen hesten? Ved godt det oftest er det som bliver foreslået herinde, men synes bare ikke gjordspænding burde give anledning til bideri fra hestens side. Held og lykke 
Jeg købte hende for 2 år siden, fra en rideskole,hvor hun bare ikke kunne lide at være, fordi der skete alt for meget omkring hende tror jeg. Dengang var hun rigtig sur. Nu er det blevet meget bedre, men hun kan stadig være staldsur og det med gjorden. Jeg ved ikke om hun måske har haft en dårlig oplevelse med at få spændt gjord, for der er ingen ting når man rider hende. Så jeg tror ikke det er sadlen den er gal med. Tak for jeres gode råd  -Camilla
bed efter mig , når jeg spandt gjorden.Hun var meget dominerende på fold over for de andre heste, og gik ofte sine egne veje med mig, med noget horsmanship, blandt andet og bakke med hende, fik vi et bedre forhold og og mht til indspændning af gjord, sagde jeg altid hm meget højt, når hun vendte hovedet for at bide og til sidst var det nok og kigge på meget bestemt på hende. Hvis andre skulle sadle op, blev hun bundet op i begge sider af grimen, så hun ikke kunne bide .hun bed også nogen gange ved løft af det ene forben.hun var tidligere handicaphest, og har sikkert haft lidt traumer, men blev med tiden rigtig sød.Det hjælper ikke og slå.Din hest har også brug for tid og forståelse men også en bestemt hånd.Men kan læse det allerede går meget bedre.
I tråden "Bag lod ridning" bliver der kort diskuteret håndens stilling - klaverhænder, låste håndled vs låste albuer etc. Jeg vil ikke risikere at hive en allerede lang tråd af sporet, derfor denne nye tråd  Min barnelærdom siger: hænderne på højkant, en let bøjning i albuen, skuldrene tilbage, og slap af hele vejen fra skulder til fingre. Ligeledes har jeg lært at det er helt ok i perioder, at "vise hesten vejen" gennem tøjlen, såfremt dette gøres ved at dreje underarmen ud. - ALDRIG hive ned, ALDRIG komme ind over hestens manke, ALTID give efter for at tjecke om hesten følger og ALTID kombinere tøjlehjælp med schenkelhjælp. Ovenstående har virket på de unge heste, jeg har redet, samt flere ældre, med tendens til at lægge sig på tøjlen/stive sig. Senere hen har jeg af andre undervisere fået skældt huden fuld, og fået at vide det er absolut no-go! Hænderne samlet 20 cm fra hinanden over hestens manke. Personligt er jeg til fleksible albuer og skuldre, da jeg oplever, de afslappede og fleksible håndled automatisk følger med.
Hej, jeg Er ved at være lettere desperat, jeg har købt en hoppe på 4 år, hun var begyndt tilridning og går rigtig fin med den tidligere ejer, men hun vil intet med mig. Hun er en sød lille hoppe som er fin når man er på jorden, men så snart jeg kommer op, vil hun ikke frem og hopper når hun skal i trav for at undgå det, når hun endelig kommer i gang kan hun ikke styres og går hurtigt i stå. Hvad gør jeg? Overvejer at lade en anden tage over og tilride hende, men vil gerne selv. Nogen der har samme problem? På forhånd tak 
Få hjælp, råd og vejledning af en kvalificeret træner. Specielt hvis et er første gang du rider til, eller sådan rigtigt arbejder med ungheste   Det er hvertfald mit allerbedste råd.
Jeg har tilredet før, men det er nogle år siden, så ja burde nok få en der har helt styr på det   tak for rådet 
du er i longe, ikke? Ved trav kan du få en til at svinge med pisken (roligt!) f.eks., og når den stopper, beder du den bare trave igen. Det lyder normalt.
Hvis du slipper presset med schenklerne når hesten går i stå midt i driveriet har du i princippet negativ forstærket den for at gå i stå... Hvordan vil du oversætte driveriet til bare at være en adfærd hvis du driver på hesten for at forsøge at få den til at holde sig igang og strække halsen mere, men den går i stå fordi den ikke kan mere? Jeg siger ikke det er forkert at gøre sådan   Men jeg ser det ikke som "bare adfærd"  Hvorvidt leksika skal skrives om ved jeg ikke - men jeg mener at hvis du fjerne et pres uanset om det er ubehageligt eller ej for at motivere hesten (eller en anden organisme) til at "belønne" en adfærd så er der tale om negativ forstærkning.
at få afgrænset tingene  Mht. trailertræningen skriver du, Susan: Det var lidt dét, jeg mente tidligere med at tilrettelægge træningen efter hesten. For hvad med en hest, der godt nok bakker ud på trods af et pres, men som stresser eller bliver usamarbejdsvillig?  Dén vil man vel ikke til enhver tid fortsætte med at holde presset eller endda eskalere pres på, vil man? (eller  ?   ) Her kan man jo i alt fald godt forstå McLean sådan, at det er dét, man altid skal gøre - hvor jeg efterhånden har fattet (da jeg nåede ud over at læse tingene i bøgerne og i stedet - hjulpet lidt på vej - begyndte at bruge min hjerne og måske mit hjerte også), at man med nogle heste bare skal ignorere fejlresponser, for at undgå en lang og hård kamp, som man risikerer at tabe stort. Hvor en helt anden approach bare virker; som overhovedet ikke handler om signaler, men bare om at tilpasse træningen efter, hvad der motiverer hesten (gør den samarbejdsvillig/"trænelig"); og så kan man ligefrem opleve, at hesten begynder at gøre tingene helt af sig selv. Det er vel dér mange af os kan have brug for at komme ud over vores kontrol-iver og accepterer, at det ikke altid er specielt smart at fokusere på at få kontrol og magt over dyret. For vi har i bund og grund MEGET større kontrol over hesten, hvis den rent faktisk ønsker at samarbejde med os og vi i stedet for kontrol ser det som vores "hjælp" til hesten (lidt som pædagogens rolle over for børnene).  Hempfling kalder mennesket en "leder", men forklarer det nogenlunde som jeg forsøger her ovenfor.  De sidste to afsnit her var ikke møntet på hverken Susan eller Matilde, men var bare sådan en helt generel betragtning.
hvis du driver og driver og hesten går i stå alligevel, trods dét, at man kan mærke, at den virkelig forsøger at blive i traven (hvis det nu er dén gangart, der var den ønskede), hvorefter du straks slipper med schenklerne, kan du vel principielt også have belønnet hesten for at gøre alt det, som den kunne? Og hvordan kan du vide, hvordan hesten opfatter din forstærkning? 
Det er netop det! Du er så dejligt klog    Jeg må lige først beklage overfor Matilde (og andre), hvis jeg bliver lidt for firkantet ind i mellem. Jeg sad nede i stuen og læste avis (og tænkte på det   ) - og det er mest fordi, jeg bliver så grebet af en stemning, mens jeg skriver  Til sagen: der findes faktisk ganske fornuftige mennesker, som ikke giver så forfærdelig meget for det der behaviorisme. Fordi disse mennesker godt kan have noget at have det i, er det - som gsims iøvrigt er inde på - en ganske god idé også at tillade sig at tænke på andre måder også  Som pædagog og leder bruger jeg til en vis grad (og med udbytte) negativ forstærkning - men kun til en vis grad. Der er så mange andre aspekter af samvær, reaktioner og relationer mv. som det er en god idé at give plads til  Det er nok også nok noget af det, Susan er inde på med bemærkningen om at få lov til at løbe ud af traileren og 'bare adfærd'   
Nu er jeg hjemme efter en lille uge i det Nordtyske. Der er et par ting, jeg gerne vil supplere med  Matilde, du skriver: Føllet lærer (forhåbentlig) at stoppe i grimen. Stopsignalet er (forhåbentlig) indlært, fra hesten er helt lille. Derfor er det ikke det helt store at lære hesten at stoppe for biddet - og det gøres bedst fra jorden. Dette her tror jeg ikke, der er nogen, der er uenige i. Jeg skriver det bare, fordi det virker som om nogen forestiller sig, at den måde, Nina og jeg rider på, ikke vægter at lære hesten at stoppe for tøjlen. Det er min opfattelse, at hesten udmærket husker biddets virkning. Det der oftest er sket, hvis hesten ikke reagerer for et let pres, er efter min opfattelse, at den er blevet "død" for tøjlehjælpen, fordi nogen har brugt tøjlerne for meget og forkert. Den anden ting, jeg har, er et spørgsmål til Tusindfryd, som bliver ved med at skrive, at Nina er for upræcis m.h.t. at anvise, hvordan man får en hest (der ikke bruger ryggen, så den kan bremses med sædet) til at sænke farten. Jeg vil godt spørge dig - og I andre, som bakker op om det: Er jeres eneste - og naturligvis præcise svar   - at farten sænkes bedst ved brug af tøjlen? Hvis det er det, må jeg sige, at jeg finder det fattigt og forsimplet. Jeg vil slutte med at sige, at jeg synes, det er en meget spændende tråd   Det glæder mig, at forskellene bliver præciseret inden for to ridesystemer, som benytter meget af den samme terminologi uden helt at mene det samme. For der er forskel, og resultatet bliver ikke det samme.
Når man begynder at kravle på ryggen af sin hest, så skal man have etableret et sprog, der sætter en i stand til at kommunikere sine ønsker til hesten. Hvis nu de ønsker man har er sammenfaldende med hestens egen opfattelse af arbejdsbeskrivelsen, så er signalbehovet ikke så stort. Eksempelvis skovturen på den unge hest, i følgeskab med en garvet kollega. Hesten kan sagtens forstå konceptet, følg den anden, og har derved et sammenfaldende ønske med piloten. Når man så anbringer hesten alene på en lukket bane, så er det kun piloten, der kan anskueliggøre opgaven, via signaler, og en oparbejdelse af en indlært forventning, "her går man rundt og gør som rytteren siger, det er behageligt for alle". Det specielle ved hesten er netop at den "adopterer" de særeste påhit, hvis den får forklaret opgaven på en fair måde, og får en kontinuerlig træning, der sætter den i stand til at vide, hvad der forlanges, altså danne en forventning, der stemmer nogenlunde overens med de den hidtil har erfaret. Har man så en, fra naturens hånd, nogenlunde fredelig hest, et ensartet miljø på banen, et sammenfaldende ønske m.h.t gangart og tempo, og ikke er særlig striks m.h.t retning, så er behovet for absolutte signaler heller ikke så påkrævede. Det jeg mener, i den forbindelse, er at man, når man starter sin træning, må lave en "risikovurdering", er ens ønsker sammenfaldende med hestens, både her på kort sigt og m.h.t hvad man ønsker om 2 år. Altså, har man en hest, hvis naturlige måde at forvalte eksempelvis trav ligger langt fra det produkt man ønsker, eller som er meget fokuseret på omgivelserne, eller har en uhensigtsmæssigt "fremad-i-nærmest-panik" respons, så finder jeg, at man gør klogest i at vælge et signalsæt, der A. er nemt implementeret og forståeligt, B. er et vedblivende signalsæt, der også er gangbart i min brug af hesten flere år frem. Nu spørges der om, hvorfor det er upræcist angivet, at man kan bremse den "ikke-rygbærende" hest uden tøjlen, det er jo svært a tage stilling til, sådan lige med citater fra indlæg, men...... Der er jo flere ting i signalvælgningen. Vælger jeg at et nus på mankestedet betyder "sænk farten", hvilket nok kunne implementeres, så har jeg et signal for det. Velan, så kan man vel koble "nusset" på en halv parade, og indlægge den for sædet,(forudsat at hesten har et sammenfaldende ønske om at bruge ryggen, fordi tempoet er blevet kontrollerbart, via "nus"signalet), så kommer næste hurdle, når nu min sædeanholdning er blevet ensbetydende med "brems lidt", hvordan graduerer jeg det i en indlæringsfase længe nok, til at jeg kan bestemme om mit "brems lidt" betyder en halv parade, eller gå fra galop til skridt, eller galop til trav, eller "giv-agt", jeg vil trave sidelæns... Alle disse ting kan selvfølgelig, hvis man er rigtigt godt siddende, uhyggeligt præcis i sin timing, evt. kobler forskellige grader af ord og nus-signaler på, godt lade sig gøre, det er ikke det. Men....Hvis man bare på et eller andet tidspunkt i sit, og hestens, lange liv, gør sig tanker om at følge en lidt anden vej end den af KH erne beskrevne, så vil jeg alså vælge at indlægge tøjlen som signal fra starten. Endog vil jeg faktisk vælge at bruge den ikke kun når mit liv står på spil, men når mine ønsker ike er sammenfaldende med dyrets, f.eks, hvis det er mere tillokende at forlade ridehuset, mere interessant at rende i bagdelen på den, der går foran, eller blot at stille sig op og tygge grøftekanter. For mig går hele ride-trænings-opgaven ud på, at anskueliggøre for hesten, hvad jeg ønsker, på en måde så de valgmuligheder den har for at tage fejl er minimale, så den kan danne sig en stabil base for, hvad den kan forvente, og derved antage de afspændte bevægelses jeg også ønsker. I det svære begreb "lydighed" ligger 2 ting, dels at hesten gør som ønsket, men også at hesten har ønsket om at gøre det, fordi den kender og forstår opgaven. (Og så er dårlig opstilling, omklamrende schenkler, forkert balance i overkroppen, kiggen ned, manglende smidighed og styrke i lænden, og alle vores andre amatørfejl, tit en større belastning for hesten, end et "sænk farten" via tøjlen)
Selvfølgelig bliver der brugt signaler - og selvfølgelig bliver der trukket i tøjlen, hvis hesten løber. Men Kirsten forklarer også, hvordan det kan være, at heste som er forberedt grundigt i longen, sjældent løber. De meget enkle signaler bruges i starten, men vi får også at vide, hvor vigtigt det er at give hesten mulighed for at strække sig uhindret. Nina har tidligere i tråden anbefalet, at man går ind og hører det fra "hestens egen mule"   og jeg kan kun anbefale det samme. Nimbus - det lyder som om, du tænker signaler ind i alting. Vi er flere, der i tidligere indlæg har beskrevet, hvordan f.eks. overgang for sædet ikke virker pga et indlært signal, men pga biomekanik. Hesten behøver ikke at få indlært signalet - når den bruger ryggen rigtigt, sker overgangen som følge af rytterens fysiske forandringer i sin opstilling.
ja,ja Misser, det er ikke fordi jeg ikke forstår jeres beskrivelse af "kropsligt signal" ved korrekt rygbrug, men, for 127. gang, så har tusindfryd ret i, at der er tale om en cirkelargumentation. (og i betragtning af den meget lille mængde af "biomekanisk korrekte" heste, der er fremvist og "blåstemplet af KH-kenderne, så er det rent statistisk umuligt, at mere end 5 % af HN vil kunne opnå dette, hvorefter det følgelig virker en smule søgt at bruge en masse krudt på rådgive herom, hvilket i så alligevel afstår fra) En anden strøtanke er, den ofte gentagne påstand omhandlende takten.."Alle heste er taktfaste fra naurens hånd"..Måske i stand til ar opretholde en rytme, men, så vidt jeg er bekendt, er der yderst ringe dokumentation for, at dette gælder i virkeligheden, benyttes der et videokamera. (Jeg venter stadig, Louise) Derved er der altså en meget høj grad af sandsynlighed for, at der A. er tale om et ganske gement signal, indlært via den ene eller anden forstærkning, B. udføres på en hest, der hverken er "taktfst" eller "biomekanisk-korrekt", blot bevæger sig rytmisk...
Det er så den fornemmeste, og sværeste opgave, at lære hesten at bevæge sig i en netop rytmisk, ensartet afspændt trav, det er ikke det.. 
Der er ikke tale om nogen cirkelargumentation - det må både Tusindfryd og du have misforstået  Bortset fra det har jeg på ingen måde noget imod andre måder at træne heste på - så længe at de er hestevenlige   . Der kan være al mulig grund til at vægte kontrol over biomekanik. Men når der benyttes den samme terminologi for noget, som ikke er det samme, er det vigtigt at få præciseret forskellene. Denne tråd har så udviklet sig til primært at forsøge at afdække forskellene mellem BBH og KH, og det synes jeg har været stort set sobert, lærerigt og fint  Der er i øvrigt ikke tale om, at der afstås fra at rådgive, som du skriver ovenfor. Men når der nu ligger en hel serie af fremragende videoer tilgængeligt, som illustrerer KH's system både på ungheste og på heste i redressur, er det vel rimeligst at henvise til dem, når det drejer sig om egentlig rådgivning.
" Helt enig; det kan ingen vist være uenig med dig om? Så er spørgsmålet bare, hvad er det for en opgave, hesten skal kende og forstå? Er det dét signalsystem, vi (hestens rytter/træner) ønsker at kontrollere hesten med (og som hesten jo faktisk IKKE kender)? Er det at få hesten til at tro på, at dét, vi finder på at byde den, er okay? At vi ikke stiller hesten en opgave, den ikke kan klare? At det er smart at holde sig tæt til os og holde godt øje med, hvad vi laver, fordi verden er meget mere overskuelig på den måde? Noget andet...? Forudsætter nogle af tingene mon nogle af de andre? Og hvad gør vi, hvis det er tilfældet - og det, der forudsættes faktisk ikke er i orden? Der er i min verden forskel på signaler og impulser. Impulser modtager vi usandsynligt mange af hele tiden; nogle af dem opfatter vi; andre opfatter vi ikke. Det er noget, hjernen styrer.  Signaler er også en slags impulser; bare af den slags, der betyder, at nogen forsøger at få os til at   noget (manipulation - i den bogstavelige betydning)... Nogle af vi mennesker opfatter rigtig mange af impulser på samme tid, og dem er der så samtidig stor forskel på, hvor gode vi er til at prioritere og vælge imellem (nogle mennesker er ekstremt observante, men samtidig også ekstremt distræte). Plus, at vi - når vi nu har prioriteret og valgt de impulser ud, som vi skal agere på, skal vælge, hvordan vi reagerer. Hvis et sådant menneske bliver udsat for flere impulser, end vi kan rumme, vil vi "brænde sammen" på én eller anden måde. Nogle reagerer ved at lægge sig til at sove en halv time; andre bliver hidsige; endnu andre reagerer på andre måder. Nogle få er så velafbalancerede/erfarne, at de formår at lave en ny udvælgelse af stimuli/impulser og skære kraftigt ned for antallet, der skal ageres på. Det samme gælder i store træk for heste (ja, det er så min påstand, selvfølgelig, men se, om ikke du kan genkende en hest eller to i beskrivelsen). Nogle heste ser alt i deres omgivelser og er måske ikke så gode til at finde ud af, hvordan de skal prioritere og vælge mellem dem (hvilket hesten selvfølgelig overhovedet ikke er bevidst om). Nogle har let til at "brænde sammen" og reagerer voldsomt på ganske små ting. Andre stresser, drager et dybt suk, og bliver rolige igen. Endnu andre reagerer på andre måder. Med en "hyperopmærksom" hest, kan et nyt signalsystem være dét sæt af ekstra impulser, som den bliver "tvunget" til at tage ind, men som den ikke har plads til i sin hjerne. Der er for mange andre ting, som den skal agere på, at den ikke kan finde ud af, hvilke der er vigtige, og hvilke der er ligegyldige. Hvordan forventer man, at en sådan hest reagerer? Undrer man sig, hvis den bliver voldsom? Eller tænker man bare, at man må fortsætte, indtil den forstår det? Tænker man så langt, som til at man selv måske lige nøjagtig har "overloadet" hestens hjerne, og at man måske ligefrem har forværret tingene ved at putte hesten ind i et system, som ellers skulle gøre det nemmere for den? Jeg mener, at man må tilpasse sin træning sådan, at en "hyperopmærksom" hest opdager, at det er smart og simplere at prioritere at lægge mærke til de ting, JEG gør som rytter/træner og holde andre ting ude. At lade MIG vælge de ting, der skal reageres på og ignorere resten, så vidt muligt. Ikke ved at tvinge den til at være opmærksom på mig ved at gøre alle mulige ting, som jeg forventer et præcist og rigtigt svar på. Men ved at agere i et "signal-sprog", som hesten forstår. Fx nærhed/afstand, bevægelse/stilstand, berøring osv. Forstår hesten først dén ene ting, behøver jeg egentlig ikke bruge så meget krudt på alle signalerne, fordi sådan en hest er så hurtig til at opfatte og forstå ting, at det slet ikke er nødvendigt; den forstår det nærmest med det samme (det er sådan en hest, som man kan komme til at lære at sparke efter én, når man sætter foden i stigbøjlen, fordi man ville belønne den for at stå stille, samtidig med, at den tilfældigvis - udenfor ens synsfelt - viftede efter en flue med det ene bagben). Fordelen ved den slags træning er, at man ikke behøver et firkantet system; man behøver ikke gøre tingene 100% ens hver gang, signalerne behøver ikke være ens hver gang. Og timingen er heller ikke altafgørende. Bare træneren er en tryg og stabil "base", som hesten ved, hvad den kan forvente sig af - og som hesten har lyst til at være sammen med. Hvis man så BAGEFTER synes, at man har behov for at lære hesten et sprog, man SELV (= mennesket) har fundet på (og som hesten ikke kender), så slipper man meget nemmere afsted med dét. Men det kræver altså, at hesten er moden til det i sit hoved. Ellers giver det alt for meget bøvl og alt for stor risiko for at fejle. Fordi signalgivning og timing skal være superpræcis - hver gang. Jeg lever fint med, hvis nogle tænker   over det, jeg skriver omkring måden at træne på. For lidt over et års tid siden, ville jeg have tænkt det samme . Jeg kan kun anbefale at prøve det af 
Min hjerne fravalgte lige at huske på den dér formulering, som jeg ikke forstod. Uddyb venligst: " " Forklar meget gerne sammenhængen til det, der tales om i tråden her 
Er vi kort fortalt ikke ude i, at man tilpasser træningen efter hvilken situation man står i, frem for pinedød at bede hesten om at honorere noget, der er for svært for den (og dermed større risiko for fiasko end succes) lige her og nu? I dag da jeg ville stige op på min hoppe det sædvanlige sted på ridebanen, var det ikke lige noget hit, da træerne lige ved siden af "larmede" pga vinden. Jeg KUNNE godt have gennemtrumfet at stige op på hende der, men det havde nok bare resulteret i en træls opstigning for begge parter. Og muligvis ville det for hende være ensbetydende med flooding (som du skrev om tidligere i tråden) hvis jeg stod fast på at opstigningen skulle finde sted lige dér. Så vi trak ned i den anden ende, hvor jeg kunne stig op på hende uden hun gjorde det mindst antræk til at røre sig ud af flækken. Og så blev opstigningen jo til en ren succes  Har jeg forstået din pointe? ------------ Bortset fra det, så har jeg igen lige været ved at skimme nogle at indslagene med KH. Jeg har set nogle af dem før, men nok ikke lige helt dem alle sammen. Mit indtryk er dog at der ikke er nogle indslag med en hest der f.eks. løber afsted og hvordan hun så ville vælge at løse det problem? Og når der (efter min formodning) ikke er det, så hænger det jo nok sammen med den træning der f.eks. er lagt i hestene inden der kommer rytter på - i hvert fald når det er en helt ung, uspoleret hest, der skal startes op. Men er vi så ude i, at NLJ bør starte helt fra bunden af igen med longering, for at kunne komme korrekt videre fra hvor hun befinder sig nu med hesten?
Kirsten siger noget om det - både, at hun vil bruge tøjlen som stop, hvis det gælder overlevelse (husker ikke den præcise formulering) samt at hestene som regel ikke løber, når muskelringen arbejder rigtigt, hvilket den lærer gennem det indledende arbejde. Redressurhesten i indslagene har været svær. Ja - det ville jeg synes, er en rigtig god idé. Sådan ville jeg nok selv gribe det an.
et af de forslag, jeg kom med tidligere i tråden  Men jeg vil så sige, at jeg ind i mellem har siddet på en hest, der løb rigelig hurtigt for min smag   , men hvor Kirsten bad mig ride videre, hvilket gav bonus lidt senere  'Ikke stoppe - ride sig ud af problemerne', har i øvrigt været et mantra hos et par af mine andre ridelærere  -------- Gsism, du er som sædvanlig inde på noget rigtig interessant   Og hvis jeg må forsøge at tænke din tankerække lidt videre - vil jeg sige, at hvis man gerne vil lære en hest et sprog (nogle signaler), er det ret meget smartere at bibringe den et fundament, hvor indlæringen af sproget sker nærmest af sig selv - end at terpe grammatik og bøjninger i lange baner, hvor den måske bliver lidt anspændt af at forsøge at følge med i timen, fordi både dens psyke og krop (endnu) finder det svært at lære  -------- Nimbus - du har åbenbart ikke set en hest trave taktfast   Du kan prøve at se på epona.tv. Der er 12 afsnit med redressur, hvor den brune redressurhest efterhånden bliver stabil og bruger sig godt. Hvis du forventer, at takt er mere 'taktfast' end dette, så har vi talt forbi hinanden. Det er ikke en maskine - men der er alligevel meget stor forskel på om en hest går taktfast eller med adp+ eller adp-.
Jeg elsker mine klaverhænder og føler ikke jeg låser spor i dem. En hver der har set mig ride vil nok sige jeg måske er for blød og løs i hånden og meget fleksibel - for mig er det tilpas og glimerende. Nogle gange er hænderne helt flade, nogle gange "skæve" men sjældent korrekt lige. Viser også vej ud i siden og kan få brede hænder for at understrege signalet/hjælpe - behøves ikke være på unge heste. For mig er det lidt lige meget hvordan man holder ens hænder - så længe de er fleksible og eftergivne/bløde.
har ret, MMMS - klaverhænder duer ikke, hvis man vil ride hesten rigtigt til biddet. Men hvis man rider med løse tøjler, gør det jo ikke så meget.  Ladybird - jeg har lært, at på ungheste rider man gerne med den vejledende tøjle. Men på mere uddannede heste duer det ikke. Det kan jeg mærke nu, hvor jeg rider genoptræning efter et år med kun sporadisk ridning. Hesten er nu ikke længere ved den vejledende tøjle, nu må jeg holde hænderne samlet, for at få en ordentlig effekt. Ellers vejleder jeg den skæv  Jeg har endnu ikke fået undervisning igen, så det er min egen fornemmelse, men det er altså noget jeg er blevet undervist i tidligere  Når den er blevet genoptrænet, kan jeg styre den for sædet(kunne sidste år), og så kommer drejet bagfra. Det vil man jo så forstyrre, hvis man sidder og trækker sidelæns i tøjlen... Så begge dele er egentlig rigtigt, tror jeg - det kommer an på, hvor hesten er i sin uddannelse 
Tak for det indlæg der sætter fokus på hænderne         Det er bare så vigtigt at have øje for. Jeg har som Nina lært at man må ride med vejledende tøjle på de unge (trækker hånden lige ud til siden når de skal dreje) - på dem der er længere er det no go. Mine hænder sidder på højkant foran mig med en 5 - 10 cm imellem. Jeg øver, øver øver mig på at have helt stille hænder (jeg vimrer med fingerne - det kræver et falkeblik at spotte det, men vimren er der, og det forstyrrer min hest) og jeg øver mig at holde fast på tøjlen så den ikke glider i mine hænder, men uden at spænde. Det er SINDSYGT svært at ride korrekt med sine hænder. Som Moekkvi har skrevet så blev det kaldt uddannelse af hånden i gamle dage og det kræver dælme at man har finmotorisk kontrol - eller hvad sådan noget hedder. I dag hvor jeg har lært så meget om hvad urolige hænder og fingrer gør af ødelæggelser er det noget jeg spotter hos folk med det samme. Det skærer mig i øjnene og jeg forstår godt hestene går bag biddet. Dog er det VÆRSTE i min verden, når folk rider letridning og hænderne går med op og ned ARGH - jeg får totalt fnidder. I øvrigt er jeg ved at tilride min varmblod og jeg gør det i grimen fordi jeg ved hvor sensitiv hun er i sin mund - og når jeg skal hive hende op, når hun græsser ol. så vil jeg ikke have hun skal have ubehag fra biddet, fordi jeg har brug for senere at hun er HELT tryg ved det. Hun har dog biddet på under grimet, men tøjlen sidder i grime, så hun vænnes til følelsen af biddet i munden. Når hun er mere styrbar ryger tøjlen over i biddet.
Ang. fleksible skuldre, albuer, - jeg har ikke tænkt på hvor jeg er fleksibel men umiddelbart vil jeg sige albuerne, men jeg tror da skkuldrene følger med   Mine hænder holdes i rimelig samme position hele tiden - når jeg går med hestens hovede i f.eks. skridten, sker det fra skuldrene og albuerne ikke i håndleddene - tror jeg 
Har generelt en meget løs kontakt når jeg rider - eller måske rettere, jeg gider ikke bære hestens hoved for den: De løse tøjler, klaverhænder mm. duer fint her uanset samlingen 
Der er nogle tegninger (og mener også der er en tilhørende forklaring) i Sally Swifts bog, Centreret Ridning, som illustrerer problemet ved klaverhænder kontra hænder på højkant.
Min underviser anbefaler "skæve" hænder i stedet for lodrette hænder - fordi det giver mindre spændinger i i den muskel der sidder på oversiden af underarmen - og mindre spændinger gør forbindelsen mere fleksibel - men vi arbejder i øvrigt også med "fleksible" albuer.
er nok det rette ord at bruge om netop denne hjælper. Håndens stilling og netop fleksibiliteten af samme er alfa og omega, men samtidig så er det et spørgsmål om hvad hesten er vant til. En hest kan rides på en runding af ringfingeren på max. 1 cm, men så er den også redet så den reagerer mega følsomt. Håndens, skuldrenes og albuen stiling har en stor betydning for hvordan man kan ride med mega følsomme hjælpere. Det er jo derfor man har opsat en form for regler i den retning. Rider man med hænderne nede på lårene, så låser man i håndledet og hesten møder muren. Rider man med hænderne for højt låser man i albuerne og kommer for sent med hjælpen. Jeg har lært at ride med hænderne omkring navlen med ca. 10 cm imellem hænderne og så skal de være på højkant med tommelfingrene øverst og det er også tommelfingrene der skal fastholde tøjlelængden. Selve korrektionerne skal fungere i bøjningen af ringfingeren. Det har virket godt for mig grundet jeg har slappet af i skuldrene og haft den rette vinkel i albuen. Samtidig med højen af hænderne er rundingen af håndleddet og en vigtig del af afslapningen i hjælperne. Jeg har dog også lært det med hånden lige ud til siden,samt op eller ned i samme bevægelse var nogo.
Apropos indføling, så var ovenstående mantraet hos den underviser, jeg til dato har været mest glad for - selv om det ligger 8 år tilbage, er det stadig en sætning, der popper op i mit hoved, når jeg rider.  Det er jo drøn interessant, hvor stor effekt/konsekvens det kan have, bare at dreje hånden et par grader. Udover Centreret Ridning, som der refereres til, har vi så andre bøger, der i dybden beskriver den fysiske effekt på hesten ved forskellige positioner af hånden. - Sådan helt nøgternt og konkret  Det eneste jeg umiddelbart har fundet ved at søge på nettet er et par ældre diskussioner om emnet (bla. denne, der har et par interessante pointer):
Flere af jer skriver at "klaverhænder" låser.. Hvordan kan det lade sig gøre? Som fysioterapeut kan jeg godt tænke mig, at vide hvordan hånden "bliver låst" ved at håndfladen vender ned af ? Jeg kan ikke se, at nogen af underarmensmuskler eller skulderen ikke fungere, hvis håndfladen vender ned? Ej heller kan jeg se, hvordan nerverne arbejder værre eller bedre ( følelse sansen ) i denne udgangsstilling. Hvordan skal jeg kunne skrive dette indlæg, hvis min hånd bliver låst hvis jeg har håndfladen ned af? Så vil jeg ikke kunne skrive på tastaturet? Det kan godt være, det står skrevet i bøger om rideteori, men jeg vil meget gerne have en forklaring udfra et biomekaniske teoretisk aspekt.. For ellers må jeg nok indrømme, at jeg har svært ved at se det korrekte i påstanden. Så hvorfor bliver hånden låst? 
PRøv at bøj i dit håndled når du har hhv. klaverhænder og hånden på højkant - og lad som om du holder på en tøjle
Er det som svar på mit indlæg? For bevægelsesudslaget er det samme om hånden er på højkant eller proneret...
Allerførst så skal en hest vige for tryk og det gælder både schenkel og tøjle. En tøjlekorrektion er et tryk på ladderne evt. tungen og hesten ved hvor den skal søge hånden, da den jo skal vige for tryk. Rider man med to tøjler så vil man ride med en anden håndstilling som hvis man rider med en tøjle, netop for at kunne korrigere med begge bid afhængigt af hinanden. -- Når man snakker om klaverhænder så er hånden mere strakt ud og de yderste led i fingerene er bøjet. Trækker en hest i tøjlen vil man krumme sine fingre mere og det vil bevirke at underarmsmuskelen vil strammes/bruges. Samtidig så vil hesten trække rytterens arme længere frem/ned alt efter hvilken retning hesten møder hånden i. Rytterens skuldre vil falde frem. Trækker hesten rytteren frem/ned vil rytteren komme ud af balance og lave et modtræk. Så det vil blive hvem er stærkest set sort/hvidt. -------------- Har man hænderne på højkant og let rundet, så vil man kunne runde en smule mere i hånden, hvis altså hånden er korrekt bøjet. Samtidig så vil man også bedre kunne dreje håndledet lidt mere skråt for at fortælle hesten at den skal søge ind og op (halv parade). Altså man bestemmer med håndens drejning hvordan trykket på laderne skal være. Vil man have hesten til at søge længere ned så vil man normalt give mere tøjle. ---------- Man kan dog ikke kun snakke om skuldre/albuer og hænder uden at snakke opstilling i det hele taget. Man er også nød til at snakke opstilling generelt. Altså balancen og hvordan man bedst muligt undgår at miste den. I ridning skal man hele tiden tænke tre skridt frem, da det er den tid hesten har brug for for at reagere korrekt på en hjælp og på den måde for man det mest flydende ridt. Vær doven ved at lave mindst fejl. En fejl gør man taber det man lavede hjælpen for og så skal man jo hjælpe igen og egentlig starte forfra på det man var igang med. Stopper nu så det ikke bliver en hel roman.
Stald Lauenborg - ja det var det   Det oplever jeg ikke på nogen måde at det er 
Jeg synes, der mangler den biomekaniske forklaring ( muskler og knoglernes funktion) i dine synspunkter strat.. Først kan jeg, se at vi ikke helt enige i opstillingen af hænderne i den klassike opstilling og klaverhænderne. Har du evt. nogen billeder af din diffination af de to opstillinger? Evt. andre med billeder, så vi snakker ud fra de samme opstillinger.. For mig er opstillingen i begge stillinger uden bøj i håndleddet. Hvad tænker i andre? Tilbage til dit indlæg strat... Jeg har fremhævet de linjer, jeg mangler forklaring i - Håber du vil uddybe  Fingerne behøver ikke ændre stilling, fordi håndleddets stilling ændres, hvis rytteren har lange nok muskler og sener ( hvis man kan lukke fingerne sammen omkring tøjlen i begge udgangsstillinger, vil jeg mener de ikke er for korte). Så hvorfor er det yderste led mere bøjet ved en proneret hånd? Mener du, man krummer sine fingre mere end hvis hånden er på højkant? Jeg vil vove den påstand, at finger kræfterne er de samme uanset om hånden er på højkant eller ej. Længden af armene vil ske i albuen og skulderne, da de er de eneste led i armenes opstilling, der er bøjet. ( her er vi jo lidt uenige omkring håndens stillingen. Men da håndleddet har et bevægelsesudslag på under 90 grader fra strakt til bøjet pr side, så mener jeg ikke det gør den store forskel ) Hvis vi starter med albuen, så er leddet et sammensat led af Ulna og radius ( de to underarmsknogler ) Ulna danner led med humerus ( overarmsknoglen ) og radius danner et uægte led. Uanset om hånden er proneret eller på højkant, så kan albuen bøjes og strækkes i sit fulde bevægelsesudslag. Hvofor vil rytterens skuldre falde frem, når der er fri bevægelighed i albuen? Og skulderene vil også falde frem om hånden er på højkant eller proneret, da skulderen ikke er forhindret i bevægelse af underarmens stilling.. Helt enig at rytteren kommer ud af balance, hvis hesten trækker rytteren frem. Men har hesten nemmere ved det pga. håndens stilling når der er fri bevægelighed i alle tre led ( håndleddet, albuen og skulderen)? Håber på at du vil uddybe dit indlæg med biomekaniske forklaringer, da jeg ikke kan forstå, hvordan hånden er låst set udfra muskler og knoglernes stilling 
Anatomisk set er bevægelsesudslaget det samme... 
Ej hvor er det frustrende! Jeg har altid været ret dårlig til at lave nedsidning, men det går da helt galt nu. Min unghest har en ret så dårlig balance så jeg har indtil nu ikke "vovet" at lave nedsidning på ham men har mere arbejdet på at få ham styrket og gjort mere selvgående. Men nu er det så ved at være derhen af hvor jeg da drømmer om at starte nogle stævner, så der skal jo trænes nedsidning. Men det går bare slet slet ikke. Jeg kan simpelthen ikke sidde på ham. Jeg har forsøgt uden bøjler, med bøjler - uden tøjlekontakt, med tøjlekontakt. Min ridelærer siger at det skal trænes men jeg har så ondt af min hest at han skal bakse rundt med en sæk kartofler på ryggen. Så tænkte om der var nogen der havde nogle fif de ville dele ud af? I galop sidder jeg fint på ham - det er kun i trav jeg ikke kan.
HJÆLP! Har lige været hos dyrlægen idag og fået at vide at min hest skal lave smidighedstræning, gymnastikspring og takserings øvelser. Men hvad pokker er takserings øvelser? Er der nogen der kan hjælpe med det? Det er en dressurhest jeg har, men dyrlægen sagde at han dog havde sat gymnastikspring på, til hvis nu vi gerne ville det, så uden at vide det tror jeg ik det har noget med springningen at gøre  Håber meget at nogle kloge mennesker kan hjælpe mig! Mvh. Mie
Ring til din dyrlæge og spørg hvad han mener?
Hej, Taksering betyder hestens vurdering af sit opspring på en forhindring og "dele ind" hen mod springet. D.v.s. når man øver taksering med hesten, giver man den mulighed for at træne sit "blik" i at sætte af det rigtige sted, så den får de sidste galopspring til at passe. Det kan gøres ved brug af bomme i korrekt afstand fra springet, sætte et lille kryds i en bestemt afstand før et større spring (som man typisk gør det ved løsspringning) og lignende øvelser. MVH Jette
Jette har jo uddybet det utrolig godt. En andet øvelse man kunne forestille sig var godt i dit tilfælde (kun bomme på jorden   ). Er at øve frem og tilbage-ridning på bomme. Eksempelvis kunne du ligge 2 bomme med 21 m imellem, normalt ville der ved to spring være 5 galopspring, men på bomme burde der kunne kortes ind så man både kunne ride 5, 6 og 7 galopspring. Men spørg din dyrlæge hvis du er i tvivl, du betaler også for vejledning 
Jeg er gået igang med den store trailer-træning af ponyen, og indtil videre går det rigtig godt. Ponyen, som i mine øjne har en form for klaustrofobi og ikke lige synes, at en trailer er det bedste sted at opholde sig, kan nu selv gå op i den, blive stående alene deroppe, mens jeg går rundt og frem og tilbage  Vi er endnu ikke kommet til det kritiske punkt - lukning af bagbommen. Det er her han før har været gået i panik, så jeg vil være helt sikker på, at han har det godt der oppe, inden vi kommer til at skulle lukke bag ham. Problemet er "bare", at jeg ikke kan finde ud af, hvor langt fra/tæt på bagbommen skal være i forhold til ham. - Skal jeg sætte den så langt bagud som muligt, så han ikke føler sig presset? - Eller skal jeg sætte den forholdsvis tæt på hans bagpart, så han også mærker den er der? Han er langt fra vant til at køre i trailer (kan vist tælles på en hånd, de gange det er sket i løbet af 12 år jeg har haft ham), så rent balancemæssigt er der også en udfordring tænker jeg, når vi først kommer afsted og køre (om laaaang tid). Hvis jeg sætter bagbommen forholds tæt på hans bagpart, så kan han jo bruge den til at støtte sig til. Men omvendt - hvis han så føler sig mere klemt og bliver utryg af det, så er det jo bedst den er længst væk fra ham? Jeg håber virkelig, at nogen af jer har et par gode råd, til hvordan jeg bedst kan gribe næste etape an. Lige nu kan jeg finde fordele og ulemper ved begge dele, og har svært ved at se hvad der er mest optimalt  Mvh Katrine
Jeg ville før du begynder på bagbommen, sikrer mig at han reagerer rigtigt, ved pres bagfra, nemlig ved og flytte vægten fremad.. Det gør du ved, når han er læsset og stå nede ved hans bagpart.. Tap ham meget lidt på numsen med pisken.. Reaktion skal så være han enten læner sig frem, eller flytter et ben frem.. Hvis han reagerer ved og gå ud, ville jeg ikke under nogen omstændigheder sætte bagbom på.. Hvis du gør det og han mærker presset fra den, vil han bare blive ved med og presse og gå i panik.. (Har set det alt for mange gange)... Hvad angår bagbom, ville jeg sætte den så han kan flytte sig et halvt til et helt skridt inde i traileren.. Så har han mulighed for og flytte lidt på sig for og holde balancen, men samtidig også støtten hvis han har behov for det... Bare mit forslag.. Held og lykke.. 
Det må jeg nok sige, Katrine, ham Valde opper sig på sine ældre dage. Jeg har jo stor respekt for det med at give dem formeget plads, efter at Capri kravlede over forbommen den 1. han var ude at køre. Men lige i Valdes tilfælde er det nok ikke så dumt, hvis han får lide plads. Jeg kender en og hendes den gamle ville kun køre hvis den havde HELE traileren, så hun fik lavet en bagbom der gik hele vejen over lige som i en 1-hestes trailer, også havde de slet ikke skillerum i, på den måde stor den mussestille. Nu er der jo forskel på lille Valde og så en alm. stor hest. Jeg ville tjekke han reaktion på presset bagfra, og så ellers give ham god plads.
Hehe, ja Louise. Det burde jo komme på et tidspunkt, hvor selv hr. Valde ville blive lidt mere medgørlig   Selv den farlige klipper er ikke så farlige længere, og han er skam blevet klippet i hoved og på ben de sidste par gange  Tak begge to for jeres input. Når vi kommer til næste etape (luk bagbom) så bliver det en mellem ting. Dvs. ikke helt oppe ved ham, men heller ikke helt henne ved rampen. Så vil han forhåbentlig ikke føler sig for presset og kan samtidig bruge den til at holde balancen lidt. Jeg er så småt begyndt, at holde et pres ved bagparten med min arm, så det minder lidt om en bom (hvis det gav mening?). Så kan han lang somt vænne sig til, at det er okay at noget trykker lidt på bagdelen   Til at starte med blev han selvfølgelig lidt utryg, men let tappen med pisken på bagbenene og kommandoen "frem", fik ham til at gå frem og blive stående. Der skal selvfølgelig mere træning til, inden vi kommer til bommen, men det er da et skridt i den rigtige retning - især med hensyn til hans reaktion  Mvh Katrine
Ja jeg skimmede faktisk lige nøjagtigt et af de indslag (vidst den med tøjleføring på den unge hest), hvor hun nævnte det med, at hvis hesten arbejdede korrekt, så ville den sjældent løbe afsted. Tak for konkrete svar 
Cirkelargumentation eller ej - kald det hvad man vil. Men det bliver flere steder fremhævet, at hvis blot hesten er aflsappet og arbejder tilnærmelsesvis korrekt, så behøver man ikke tøjlerne. Samtidig bliver det så argumenteret, at hvis hesten løber, spænder op osv. så skal man blot bruge sædet - men dette har vi jo fået slået fast, først kan forventes, at virke, når hesten begynder at slappe af. Alternativet bliver så at sidde helt stille og vente på den holder op af sig selv, og begynder at slappe af, men hvis dette så ikke sker, er man lidt på herrens mark. Argumentet er altså, at signalet / redskabet først virker når hesten slapper af, og for at få den til at slappe af, skal man bruge det signal eller redskab, der netop først begynder at virke, når hesten er afslappet. Det er da cirkelargumentation af rang  Eneste alternativ er så (lidt karikeret) tilmed at sætte sig til at vente og håbe på det sker på et eller andet tidspunkt. Nu er det så kommet frem, at KH jo også træner almindelig signalindlæring på de unge heste. Så måske er det slet ikke så slemt igen, at lære hesten signalerne? En ung eller utrænet hest, der eskalerer farten, så snart tøjlerne slippes, har jo netop ikke fuldt ud forstået tøjlesignalet, og så er det vel ikke så galt at gå skridtet tilbage og træne det, inden man fokuserer på den finere ridekunst  Det samme med en hest, der går i stå det øjeblik presset fra schenklerne slippes (og her mener jeg med det samme - ikke når den efter nogle skridt bliver træt). Det har netop ikke forstået (eller måske misforstået) frem signalet, så det vedvarende tryk betyder gå frem, og fravær af tryk betyder gå i stå  Så længe hesten ikke forstår disse basis signaler helt, vil min påstand være, at så er man gået for hurtigt frem. Uanset om man sværger til en guru kaldet Kirsten, Susan, Andrew, Anders eller noget helt andet  Jeg har dybest set lidt svært ved at se forskellen på at lære hesten basis signalerne og at kende forskel på dem, før man begynder at forlange alt muligt andet (sådan som jeg og en del andre ville gøre det) og så på at lære hesten basis signalerne inden man forlanger alt muligt andet (sådan som KH ville gøre det). Man kan selvfølgelig diskutere nuancerne såsom hvornår man går fra at træne indlæringen fra jorden og til at gøre det fra ryggen osv. men dybest set er det vel det samme, der beskrives. I forhold til trådstarter, har mit argumentet hele tiden været, at så længe hesten ikke reagerer helt korrekt for frem, stop, brems, drej osv. så kan hun ikke forvente eller forlange at den skal begynde på de næste skridt. Jeg har så netop tolket trådsatrter problem, som om hun netop manglede noget træningsmæssigt inden hun kan begynde at forlange stræk og alt muligt andet. Andre har måske ikke tolket det sådan, men vurderet at hesten burde være klar til egentlig ridning 
at hvis man ikke læser det skrevne grundigt, og så selv stykker sammen på det efter forgodtbefindende - så kan man jo sagtens lægge modpartens argumentation ind i sit eget mønster og kalde det cirkelargumentation  Men at du ikke har forstået pricipperne fremgår - og at du heller ikke er interesseret i at forstå dem, fremgår også - også siden du ikke engang har lyst til at bruge 60 kr på at sætte dig ind i det  Der er en enorm forskel på, om man i starten af hestens uddannelse lærer den et stopsignal, og derefter -   undlader at bruge det - og så over til at træne bidsignaler daglig. En virkelig stor forskel - hvilket også giver sig udslag i den måde hestene kommer til at bevæge sig på. Fordi det betyder så meget for hestens måde at bevæge sig på (og modtage træning på) anbefalede jeg trådstarter at benytte denne metode - hvor man generer hesten mindst muligt. Og med 'generer' mener jeg også små bidsignaler - tryk i ryggen og klem med schenklerne. Men trådstarter lader til at være helt tilfreds med den træning en BBH instruktør kan tilbyde, og det er jo helt fint med det  Det betyder dog ikke, at det er en dårlig ide at diskutere detaljerne i de forskellige ridesystemer/metoder, som vi nu - på bedste HN-vis - har brugt en stor del af tråden på 
Gsims, nu er der f.eks ikke nogle faste signaler jeg som sådan tænker over eller træner fra jorden, dog har jeg aldrig problemer med at "indlære" eller håndtere selv endog meget vanskelige heste. Det skyldes devsærre hverken clairvoyance eller et særligt talent, men ene 40 års træning i at være 100% tilstede i min krop, afkode ubevidst selv de mindste forandringer, og lade al min "menneskelige" intelligens ligge bagerst i køen. At jeg så samtidig har fået "slidt" enhver panikreaktion væk, og altid bliver stående, er en udemærket gave. (Og kunne jeg ikke dette, var jeg forlængst færdig som landmand, udover dårlige produktiosresultater ville jeg have mistet både førlighed og forstand) Men dette gør det absolut ikke til et brugbart træningssystem, slet ikke til udbredelse via fjernundervisning. Jeg er bare heldigt stillet i forhold til større husdyr. Det jeg forsøger at forklare er, at man som første prioritet er nødt til at lave en analyse af, hvad kan jeg, hvad ønsker jeg, og hvad er muligt. Så er det muligt at du nu har en anden tilgangsvinkel til træning af den "hyper-hest" du har lige p.t, og meget interessant at høre dine tanker omkring dette, ligesom det da også er spændende at høre om Nina og missers haffere hos KH, men det er jo sørgeligt få erfaringer at bygge et ridesystem op omkring. Når jeg nu "punker" jer med taktfastheden, så er det af den årsag, at købe jeg et Eponaabbonement og brugte "print screen", så kan jeg klippe adskillige billeder ud af KH-herself på et ben i trav. Velan, det er så ikke nogen skændsel, eller ulykke, blot mere et naturligt fænomen, men når hovedargumentet for den "automatiske-signal-ting" er at hesten er taktfast, så halter det lidt. Når der nu gentagne gange fastholdes at heste, der har været bremset for tøjlen, kan SES af det øvede øje, grundet et "forkert" stræk, så må der, hvis argumentet om en udelukkende biomekanisk påvirkning skal være betinget af dette, ikke være mange heste, der kan opnås dette på. Nu mener jeg så at have belæg for at kunne læse ud af tråden, at både Gsims og Nina har haft brugt tøjlen, om ikke andet så i tilridningsfasen. Det bringer os så tilbage til, om ikke det blot er en overførsel af dette signal, der ligger til grund for den senere "magiske" nedbremsning. Nu tales der så om "at tøjlen kun bruges i virkelig nød, livsfare, kløfter", osv..Dog husker jeg tydeligt en beskrivelse fra Misser om 2-håndsgrebet, der brugtes på en tøjle, når en haffer truede med at fordufte fra undervisningssituationen. At der ikke er 2 heste, der skal trænes ens, er vel forhåbentligt ikke rocketscience. Netop derfor "risikovurderingen". Isseren har ingen sammenfaldende ønsker, han havde ikke engang en trav, samt en, ganske rimelig, indlæring om at mennesker er opreklamerede. Følgelig må man påregne at der nok er behov for en hel del signaler, (sprog) før han kunne se fornuften i det sammenfaldende ønske. (Nu er der den detalje, at man her er et aktivt tilvalg, og flooder man ham bare en smule for meget, ja så kan man bare ikke fange dyret i en periode...Så der er garanti for "fornufts-træning") Lille 4 års Ollebolle er ven med verden, altid præget positivt på mennesker, ikke ramt af seperationsangst eller panikgen, der er aldrig nogen, der har lidt af andet end kærlighed ved menneskelig omgang, det VED han, og da han samtidig er begavet med gode balancerede bevægelser og en fornuftig størrelse, 165, så er det utroligt svært IKKE at have sammenfaldende ønsker. (Dog er han smådum, hvilket er guld værd for en hest, så når han stiller sig og alle 3 brikker er gået i filt, ja så skal man stoppe og kysse ham, næste dag kan man fortsætte, hvor man slap) Så, med isseren kunne jeg lave en laaang, og dokumenteret "bevisførelse" for at tøjle er et nødvendigt signal, der stadig kan resultere i en tilfreds skadesfri hest på et vist brugsniveau, uden en klemt eller underhalset bevægelse.. På lille Bolle det stik modsatte, han har jo samme ønsker som jeg, og ingen problemer med at udføre dem, i hvertfald ikke, hvis vi skal holde os på det KHske niveau med skridt og trav... Men, der er altså laaaang vej til at udnævne gud og hnmands egen erfaringer til sandheder vedrørende ridesystemer..
Det er da ellers meget brugt i hestekredse, ikke helt at have styr på, hvad der er "natur" og, hvad der er tillært.. F.eks kunne man jo se den små A Helgstrand på Polka Hit, hvor han var yderst overbevist om, at den selv puttede næsen på bringen, hvilket jo bevisliggjordes af den løse tøjle..
Nina: Nu må du altså begynde at opføre dig som den voksne dame, du giver dig ud for at være. Jeg har PÅ INTET SOM HELST TIDSPUNKT talt for at man bruger tøjlerne dressuren til at hverken at få hesten til at lave halve parader, bøje sig, samle sig, strække halsen eller hvad du ellers vil tolke ind i mit svar. Tværtom, har jeg talt for, at man lærer hestene basis signalerne og derefter begynder den egentlige dressurtræning. Du skriver: Jeg er fuldstændig enig, og det er præcis det jeg har foreslået hele tiden. AT trådstarter træner hestens basis signaler, så den forstår dem og forstår at en løs tøjle ikke betyder SPURT eller at fravær af drift fra schenklerne ikke betyder STOP. Når hesten kan det, kan hun så gå videre med stræk af den ene eller anden krakter, men det lader helt ærligt ikke til, at trådstarters hest er på et sted, hvor den er klar til det, hvorfor det ikke er fair hverken overfor hesten eller trådstarter at forlange det. Jo jeg har forstået de argumenter, der er blevet fremført, men jeg kan naturligvis ikke vide noget om, hvordan du og andre ville svare på de spørgsmål der behændigt glides af på   Det ville være vildt dejligt, hvis du faktisk også gad læse hvad jeg skriver, fremfor blot at tolke så det hele passer ind i det verdens billede, du har sat op  Jeg vil såmænd gerne bruge 60 kr på et epona abonnemt, og synes det er en glimrende side - jeg har såmænd da tidligere haft brugt den. Men jeg har også andet at udfylde min dag med end at sidde på HN og andre hestesider. Jeg har et fuldtidsjob, en hest at træne og et et liv med familie og venner derudover. At jeg ikke har prioriteret et livstidsabonnemt på epona, kan du ikke sidestille med manglende interesse. Men derimod er det et udtryk for, at jeg bruger min tid på min hest in real life, i stedet for at sidde 24-7 og kloge mig på nettet. En alt afgørende faktor i læring er netop at kunne omsætte teori til praksis og anvende viden på konkrete situationer. Derfor tager jeg min viden i hånden og går ud og træner min hest - jeg sidder ikke blot og nørder på nettet og tager den halvårlige ridetur på hesten i ny og næ. Så venligst men bestemt, stop dine barnlige personangreb - ingen af os er vel for pokker teenagepiger - eller hvad? 
" Ja og måske...  Ja, fordi du tilpasser din træning den pågældende dag efter omgivelserne og hestens humør.  Måske, fordi du beskriver en enkelt situation og ikke, hvilket "system", du anvender i din træning (al træning). Om den også til enhver tid tager udgangspunkt i netop din hest og dens måde at fungere på. Sådan for at være helt konkret og med eksempler, så er jeg i besiddelse af en lidt varm vallak. Da han var ung, var han en temmelig spændende og vågen herre, som samtidig var meget reaktiv. Der skulle ikke ret meget til at overloade hans system. Jeg læste McLeans bog, var på kurser ved Susan, læste en masse herinde og andre steder og brugte så systemet på nogle af de heste, jeg arbejdede med (tilred en del ungheste lige i dét tidsrum). Det virkede fuldstændig fantastisk, og tilridning gik altid let og smertefrit. Men min vallak kunne jeg ligesom ikke kommunikere ordentligt med; han var aldrig 100% opmærksom på mig, og hver gang der var noget, jeg var upræcis med, eller hvor jeg ikke fik givet et tilstrækkeligt klart signal - eller han blev frustreret af anden årsag, så kunne jeg forvente at få et forben i maven, og som 2 års var det ikke ualmindeligt, at han stejlede op ad mig. Med McLean fik jeg nogenlunde styr på stejleriet, og forbensfægteriet aftog. Men han var stadig meget vågen og reagerede af og til meget voldsomt på ganske små input fra min side. Jeg sendte ham i tilridning "udenbys", fordi jeg ikke vidste, hvad jeg kunne forvente af ham. Der var han også ret længe, selv om han var sadel- og trensevant, vant til at blive longeret og havde haft rytter på et par gange. Jeg troede (og blev mere eller mindre direkte også fortalt), at det bare var mig, der ikke var dygtig nok. Det kan også godt være, at det var; jeg er i hvert fald ikke lige så hurtig til at reagere som hesten er - og derfor duer det system så bare ikke til mig, sammen med dén hest. Det var først for et års tid siden (måske lidt længere), at jeg forstod,   vi ikke rigtig var "tunet ind" på hinanden; han havde brug for noget helt andet end det, jeg "kunne"; og han kunne også noget helt andet end JEG havde brug for   . Jeg fik så hjælp til en anden måde at træne på fra jorden, og det har givet mig en fantastisk hest, der er glad for at blive trænet, og som virker som om han bare nyder at blive arbejdet med - og som samtidig arter sig rigtig pænt og efterhånden er mere fornuftig at have med i byen end de fleste. Det blev langt... beklager...
Det du skrev i det citerede stykke giver ikke mening - det var derfor jeg spurgte. Det var ikke for at være flabet eller fræk eller noget som helst... Jeg forstod det bare ikke. Mht. signalerne, så har du såmænd nok et eller andet system. Du vil være noget ualmindelig, hvis ikke du har  Men derfor kan det da snildt være, at du netop har succes med dine meget vanskelige heste, fordi du er god til at tilpasse træningen efter hesten og er god til at opfatte, hvornår du kan gøre hvad og hvorfor.  Det er jo netop dét, som jeg mener, mange af os mangler; det har jeg da også selv gjort - og mangler også stadig en del i at være der  ... At det ikke er rocket science at tilpasse træningen efter hesten burde være en entydig sandhed. Virkeligheden oplever jeg dog anderledes. Der er mange, der SIGER, at de gør det. Og så har de så forskellige begrundelser/undskyldninger for, at de så alligevel gør ting, som de ville have undladt, hvis de tilpassede træningen efter hesten - og ikke omvendt.
(Tusindfryd): Det er godt, at vi kan få rettet den misforståelse   Hesten skal   at bruge ryggen korrekt. Så længe den ikke har lært det, kan man ikke få sædehjælpen til at virke. (Som tidligere nævnt er det ikke et indlært signal eller redskab) I begyndelsen vil man - som Kirsten Hansen også viser på klippene på epona - aflaste hestens ryg ved at stå mere eller mindre i let sæde og derved aflaste ryggen, så det bliver lettere for hesten at bruge sin ryg. Hvis hesten løber, bruger man så det arsenal af mulige metoder til at bremse ned med, som Nina tidligere har listet op. Det kan også - igen som Nina påpeger - være at blive ved med at ride fremad - at "ride sig ud af problemerne". Det handler jo om, at hesten skal kunne finde sin egen balance, og at rytteren generer den så lidt om muligt i den proces. I sidste instans, hvis de andre metoder ikke virker, og hvis det bliver for farligt, bruger man tøjlen med de konsekvenser, det så medfører (spændinger). Man vil helst på forhånd have trænet hesten så meget i longen, at den kender stemmesignalerne godt, og så den er blevet trænet i at bruge ryggen. Så er vejen til, at den bruger ryggen med rytter på, kortere. Men som sagt bruger man ikke sædehjælpen, før hesten er klar til dette. Jeg håber, at jeg nu har fået aflivet påstandene om cirkelargumentation 
Der er forskel på at trække tilbage i tøjlen og på at trække til siden. Tilbagetræk giver spændinger ned igennem hesten, mens et tøjletag, hvor hånden føres ud til siden og ikke skråt bagud, er et nødvendigt styringsredskab på den unge, urutinerede hest. Alt det forklarer Kirsten Hansen på bedste vis i det eponaindslag, jeg omtalte ovenfor. 2-håndsgreb er naturligvis ikke ønskværdigt, og handler kun om, at jeg har meget få kræfter i min venstre hånd. Hvorvidt man vil taksere det som "overlevelse", når hafferen er ved at spæne ud af ridebanen eller ej, kommer an på den enkelte. For mig, som efterhånden er en ældre dame, er det tæt på overlevelse 
Gsims, som jeg netop tilstår, så er jeg ikke Harry Potter, og de vil STADIG ikke give mig min tryllestav tilbage, altså.... Selvfølgelig har jeg en masse signaler fra jorden, de fleste af dem udløst pr. insinkt, fordi min krop 100% udtrykker mine følelser.. (Tilgengæld væver jeg, rent bogstaveligt, når jeg står i kø, eller hører på snak, der ikke interesserer mig. Følgelig er jeg holdt tæt på helt op med at benytte selv de mindste små "sociale" løgne, det mudrer min krop totalt..) Men det gør min timing skarp, og min tilfredshed ved situationen umiddelbart aflæselig for hesten. M.h.t virkeligheden, den fæle størrelse, så er netop tråde som denne, faktisk ret absurde, eftersom vi alle tvinges til at tage de andre skribenter for pålydende, og nogle bliver enddog meget tøsefornærmede når der rejses spørgsmålstegn ved deres "viden", dog er man noget nær debil, hvis man måske tager andre rytteres ord for gode varer. Endelig så er der det, som jeg i mit stille sind kalder "Balkenhol-effekten"..Der er altså ingen ende på den godhed, klassisiscme og ridekundskab den mand kan ligge for dagen, når han gives en pressekonference. Dog viser hans clinics det samme som alle andre. Så enten er manden mester i selvbedrag, og trænger til briller, eller også er det umuligt, selv for den fineste, at frembringe det produkt, som man egentligt beskriver, uden at slutproduktet af den grund er helt ved siden af. På samme måde er jeg ikke i tvivl om, at KHs loyale væbnere selv mener at de har ramt et nyt level i deres ridning/teoretiske viden, men det er kke sikkert at det reelt set er tilfældet. Et tankeeksperiment kunne f.eks være at TS, som ingen af os kender, muligvis vejer 110 kilo, og ved fremadridning læner sig overdrevent fremover. Hesten vil så simpelthen stive halsen og "trække" sig fremad i høj tempo, for at opretholde balancen.. Godtog hun "uden tøjle-teorien", lod den løbe, for derefter selv at læne sig en smule tilbage, så ville hesten sandsynligvis nedsætte tempoet, da den nu har mulighed for at trave langsommere. Så ville 1000 krs spørgsmålet være, hvorvidt det var et signal, en biomekanisk nedbremsning, eller blot en mulighed for hesten til at ændre adfærd?..
Misser: Jeg skrev signal/redskab, fordi jeg ikke vidste hvilket udtryk jeg ellers skulle bruge, uden at komme ud i en 20 liniers lang sætning. For uanset om hesten reagerer for sædet som følge af indlæring eller fordi det falder den naturligt, når den arbejder korrekt, så er vi helt grundlæggende enige om, at en hest, der bare spæner ansåændt afsted med næsen i giraf position ikke vil være særlig modtagelig for signalet fra sædet. Så på en eller anden måde skal den bringes i en tilstand, hvor dette lader sig gøre. Til at starte med blev det netop fremført, at her måtte tøjlerne ikke bruges EVER, men man måtte bare sætte sig til rette og vente eller bremse i sædet. Jeg kan godt se, at dette bliver nuanceret noget i løbet af tråden her. Men da jeg skrev cirkelslutning, var det som reaktion på den totale banlysning af at lære hesten en korrekt reaktion for tøjlesignalet. Jeg er selvfølgelig Det er DET skridt - altså hvordan man kommer videre fra en hest styrter anspændt afsted uden den store respons på stemme, sæde osv, jeg har savnet en mere præcis uddybning på, hvordan man gør uden tøjlerne. Jeg ved godt Nina har forsøgt sig med nogle vage svar - men hvis hesten fortsat løber, selvom man sidder stille, og selvom man bremser i sædet, og selvom man nusser den i manken, hvisker beroligende ord og beder i sit stille sind om at den slapper af, hvad gør man så? Mit argument har hele tiden været, at en hest, der spæner afsted når man giver den plads fortil og løse tøjler ikke har forstået tøjle og ikke reagerer for nogle af de ovenstående ting, den har grundlæggende ikke forstået tøjlesignalet helt, hvorfor man bliver nød til at gå tilbage her til. Jeg tror grundlæggende ikke dette er så anderledes uanset hvilken (hestevenlig) træner man spørger. Bemærk i øvrigt at jeg skelner mellem hest, der bare løber afsted eller går i stå så snart schenkel presset slippes og så en hest, der øger tempoet lidt eller falder i skridt pga. tab af balance , manglende styrke osv. Bare lige så den misforståelse er udryddet. Når jeg taler om at lære hesten at reagere korrekt for tøjlen, taler jeg om heste der ikke reagerer på tøjlen eller som straks øger tempoet når tøjlen presset slippes (altså heste som nærmest har forstået siganlet omvendt så pres i bidet betyder gå i det pågældende tempo og slip af pres betyder øg farten).
I grunden en sjov måde udtrykket "at ride sig ud af problemerne" bruges på. Jeg vil netop mene, at hvis man ikke foretager sig andet end at sidde helt stille og krydse fingre for hesten af sig selv begynder at arbejde korrekt og forstå hvad den skal, så ville andre hævde at man slet ikke rider, men blot lader sig transporetere vilkårligt rundt:) Jeg siger ikke jeg er enig med hverken den ene eller anden forståelse:)
Nu er jeg altid blevet vældigt populær ved at mistænke en stor del af "støvsugerbanden" for netop at fremelske "transportraven", i den tro at det er basis for arbejdstrav.. Nu er det ikke så mange år siden at heste rent faktisk SKULLE transportere sig selv over meget lange afstande. Selv den mest veluddannede skuehest blev ikke kørt i trailer fra hof til hof, samtidig med at avlen tog sigte på at hestene skulle være fuldgode til kørselsbrug, skulle evner eller bentøj svigte til uddannelsen. Skal man ride 40 kilometer om dagen, så går den dressurmæssige påvirkning og opstilling hurtigt fløjten og, via den økonomiske udvælgelse, bliver det de dyr, der bedst selv evner at afbalancere tempo, ryttervægt og distance, der bliver hængende i "gamet". Dog er det så den bevægelse, der er mest økonomisk i længden, der vinder her, og det er nok ikke givet at det er den, der er basis for den ønskede trav til uddannelsesformålet, hvorfor de "gamle" kavallerister fra Muesseler til Podhajsky altid anfører tempoet for den unge hest, som værende en kende over, hvad hesten selv tilbyder.. Så "rider man sig ud af problemerne" ved at lade sig transportere, ja så får man den transporttrav, der er mest bevægelsesøkonomisk for hesten til netop transport, men det er så ikke givet at det er den der er basis for dressur..
hele tråden fremgår det tydeligt, at der er store forskelle på, hvad vi hver især fremhæver som vigtigt. Og lad nu disse personlige angreb ligge - for det er faktisk en vældig interessant diskussion    Trådstarters hest kan skridte og forstår tilsyneladende signalerne i skridt - derfor må man gå ud fra, at dens 'løben frem' i trav er et balanceproblem, altså fordi den kommer på forparten - og ikke fordi den ikke aner, hvad biddet betyder. Det har hele tiden været mit udgangspunkt, altså den biomekaniske forklaring. Det er også ( i hvert fald set med mine øjne) tydeligt, at der fra anden side har været meget mere fokus på en forklaring (og løsning) på problemet udfra hestens signalforståelse. Man kan såmænd starte forfra i tråden og se det der. Så vidt jeg kan se, er det en stor del af problemet i hele tråden, at præmisserne for debatten har været så forskellige, at vi har talt forbi hinanden  Og nok også derfor, at folk med en mere signalbaseret træningsmetode har syntes, at mine forslag var vage   Jeg synes stadig, det er glimrende forslag 
Det føles klart anerledes   - men menneskets biomek, nope jeg aner ikke en dyt   så jeg trækker mig 
I kunne også prøve med den "litauiske tøjleføring". Har endnu ikke selv prøvet - før senere i dag, så kan jeg forklare hvad jeg oplevede. Men den tøjleføring skulle være blidere og mere fleksibel end den traditionelle tøjleføring. Dog er den ikke så god til stævnebrug  Men lnker lige til Epona, hvor Gerd Heuschmann forklarer hvad det er 
Har ikke et klap forstand på biomekanik, så der må jeg også melde pas, men kan forklare mig på dansk så godt jeg nu formår.  Klaverfingre er det samme uanset om det er lodret eller vandret. så der har jeg forklaret mig forkert. Beklager.  Herunder bruger jeg faktisk en god del af de 90 grader og det er en meget kraftig anholdning. Det der er pointen er at jeg bøjet let op mod brystet og det gør at hesten mærker et tryk et andet sted på ladderne, som den ville have gjort, hvis jeg havde bøjet håndleddet kun indad. Havde mine hænder været vandret havde det igen lagt et andet tryk og det er her forskellen i de forskellige håndstillinger ligger. Nemlig hvordan hesten mærker hjælpen.   Kender for lidt til klassisk dressur til at kunne udtale mig om hvorfor man her gør som man gør. Havde skrevet en mindre roman, men trykkede åbenbart på en forkert tast, så tror bare det bliver i denne korte version. Så nu vil jeg nyde det gode vejr istedet.
er nok ikke så smart at linke til.
Strat: altså jeg kan jo ikke gøre for at det er der det ligger   Så det selv først forleden, men jeg er sikker på at man også kan google det, og læse sig frem til hvad det er - har dog ikke prøvet.
Tak for billedet og forklaringen  Så var vi ikke enige om diffinisionen omkring, hvad klaverhænder er, kan jeg se. Med klassisk opstilling, mente jeg bare hænderne på højkant - beklager hvis jeg ikke fik forklaret, det tydeligere ( aner heller ikke et klap om klassisk dressur   ) Men som jeg læser indlæggene indtil nu, er det "låste" altså noget folk føler og ikke noget, der mekanisk sker... Jeg trækker gerne påstanden tilbage, hvis en kan forklarer biomekanikken bag låsningen. Så at skrive, hånden er låst, fordi det er "klaverhænder" er så min konkludering et rent følelses og temprament spørgsmål og kan derfor ikke gælde globalt. Som en skriver længere oppe; Hun kan altså have lige, så ulåste/flexsibel hænder, som den med hænderne på højkant, vil jeg påstå... For anatomisk er de ikke låst og hun kan stadig indvirke med lige, så meget finmotorik og i alle bevægelsesretninger, som hvis hænderne var i en anden position. Så som jeg ser det ( indtil jeg bliver modsat bevis af facts ) så er det ene lige så godt, som det andet, da det begge kan lade sig gøre motorisk... Hvilket vist også giver et svar til TS - gør som du synes virker bedst  ( personligt synes jeg dog at hænder på højkant virker best for mig og ser pænest ud   ) Undskyld evt. stavefejl osv. men jeg sidder ude lige nu og har lidt svært ved at læse skærmen tydeligt pga solen 
Forvirringen omkring de "låste" klaverhænder er forståelig nok. Der hentydes, rigtig nok, ikke til en mekanisk låsning af håndleddet, men en låsning i indvirkningen. Klaverhænder er hårde, pga den manglende mulighed for den vigtige eftergift. Bevægelsesfriheden i håndleddet er cirka 45 grader, selvom kun de 30 skal bruges, for at undgå unødvendigt kraftige muskelspændinger. Den klassiske tøjleføring foreskriver en bøjning på cirka 15 grader, hvilket giver en indvirkningsfrihed på 15 grader frem og det samme tilbage. En tøjlemæssig indvirkning på +2 og -2 cm kontrolleret af håndleddet. En vandret tøjleføring, altså klaverhænder, har de samme 30 graders bevægelsesfrihed, men kan kun virke tilbage. Altså kun -2 cm og ingen mulighed for at øge tøjlelængden i håndleddet. Muligheden for eftergift er flyttet til albuen istedet, hvilket flytter rytterens balancepunkt en smule og forhindrer ridning for helt lette signaler. Dertil kommer alle de andre faktorer, såsom øgede muskelspændinger i fingrene for at fastholde tøjlen (som man ellers ville tabe pga tyngdekraften) muskelspændinger i håndleddet, underarmen og et deraf krampagtigt greb om tøjlen osv osv. Selvom klaverhænder ikke har den store betydning hvis der rides uden tøjlekontakt, af den ene eller anden årsag, så er det en absolut grundfejl der SKAL rettes indenfor de første par timer på hesteryg. Ellers bliver det en dårlig vane der kæmpes med resten af rytterens karriere og skader hver eneste hest der rides... Desværre ser det ud til at det kun regnes for en betydningsløs, kosmetisk fejl nu om dage. Det samme gør heste der går en smule bag lod, og disse to ting hænger meget ofte sammen.
De imponerende latinske betegnelser, der får mig til at virke usandsynligt klog og lærd, må i nøjes med at tænke jer til. Dem glemte jeg i farten...   Lectiles kolitorum femiverum!
Kanon forklaring. At lære at ride med den bløde følsomme hånd hvor 1 cm gør en forskel er mega svært og bliver da ikke mindre svært når der kommer to tøjler på, som har hver sin virkning alt efter hvordan de bruges. Har dog lært at rider man på kandaren, så skal hånden være lidt mere skrå grundet man ellers vil tage for meget i stangen, når man bruger bridonnen. Samtidig har jeg dog også den erfaring at man skal ride hesten efter det den kender og så er det jo godt nok at have lært lidt fra begge lejre.  Man kan jo så guide hesten hen hvor man selv vil.
God forklaring, dog er jeg ikke helt enig med følgende; Håndleddet kan jo bevæges fra side til side ( imod tommelfingeren og ud imod lillefingeren), hvilket gør at der stadig er den indvirkningsfrihed, som der er ved hånden på højkant. Vi er dog enige om at den er mindre, men den er der.. Du kan altså stadig bevæge hånden på samme måde om den er vandret eller lodret 
Måske jeg bare er stædig, men har virkelig ingen problemer med at give efter ( lader tøjlerne glide igennem hånden, har et meget løst greb ) og det største problem ved min opstilling er mine ben og at kigge ned, ikke mine albuer, ryg o.l Får heller ikke muskelspændningerne - har som sagt meget løse hænder og nærmest ikke fat, gider ikke bære kræets hoved. Så for mig er det lidt - ja kartoffel katoffel.  Kan man være eftergiven, rolig, blød og have en opstilling der ikke hedder vandski så gør det mig ikke noget at hånden vender forkert. De der red OL i dressur havde klaverhænder - men ikke en særlig følsom en af slagsen også var der samtidig vandski opstilling for alle pengene.
  Selvfølgelig kan man dét. Det er jo netop dét der er pointen. At låste hænder ikke har noget direkte med hænderne at gøre, men derimod en låst indvirkning på tøjlen. Hvis du holder tøjlen i en vandretstillet hånd og drejer fra side til side, så vil du trække tøjlen henholdsvis ind og tilbage, og ud og tilbage. Men der er ingen mulighed for den lille altafgørende fremadføring af tøjlen i håndleddet, uden at hele armen føres fremad gennem albuen. Eftergiften er een af de allermest grundliggende elementer i dressur uddannelsen. Noget helt andet er at dén bevægelse af håndleddet du beskriver, på sigt vil resultere i noget tilsvarende "museskade" og/eller seneskedehindebetændelse. Anyways, som Strat så rigtigt er inde på, så består en anholdning på tøjlen af en lille bevægelse i håndleddet, tilbage og op mod brystkassen. Med en flad klaverhånd vil bevægelsen gå tilbage og nedad istedet. Altså to vidt forskellige indvirkninger fra biddet...
Jeg synes ikke dit indlæg giver nogen mening desværre. Bevægelsen er den samme, da hånden bevæger sig omkring i det "samme" bevægemønster.. Du har lige så meget tilbagetræk i en vandret hånd, som du har i en lodret hånd. Det er noget sludder. Den eneste forskel er at du har en lettere nedsat ROM i den sidevers bevægelse iforhold til den anteriorer /posteriorer bevægelse i håndleddet.  Der er du helt ude på et sidespor desværre. Igen noget sludder.. Museskader og lign. sker ved ved gentagende arbejde af primært fingermusklerne ( statisk muskelarbejde ), hvor der ikke sker ophold i bevægelsen over længere tid - der mangler boldtilførelse mm. Eftersom at du stadig griber omkring tøjlen - altså bruger dine fingermuskler i statisk muskelarbejde, er chancerne for skader, som ligner museskader, den samme i vandret og lodret stilling. Hvis du spænder helt vildt i dine fingermuskler hele tiden ( holder krampartigt fast i tøjlen ) ja så vil du "skade" musklen, men så er det uanset om hånden er vandret eller lodret...
Jeg synes det, som bliver forklaret omkring håndens mulighed for at lave anholdninger og give efter ud fra de 30 grader hånden har at rotere på i lodret stilling, giver rigtig god mening. Jeg har lige forsøgt at lave en lille illustration, i kan se den her (forklaring nedenunder):   Jeg har svært ved at forestille mig at man kan forlænge "rammen" med flade hænder uden at flytte håndledet. I så fald tror jeg det vil være meget anstrengene for musklerne på indersiden af det flade håndled (dem til højre) at ride i "neutral" position. Og jeg har slet ikke den samme horisontale bevægelse i mit håndled når hånden ligger ned, som når den står op. Man kan så selvfølgeligt tænke sig at man blot kan vippe op og ned med den flade hånd, men for mig føles det som om at jeg bruger flere kræfter på dette når jeg forsøger mig frem her i sofaen uden en tøjle i min hånd. Om det er fordi mit håndled er stærkere på højkant fordi det er sådan jeg rider eller om det er fordi der er noget i hånden der automatisk støtter håndledet imod tyngdekræften når hånden er opretstående skal jeg ikke kunne sige. Det var umiddelbart mine tanker på området, håber i kunne bruge dem til noget.
Jeg blev for 14-15 år siden, da jeg tilred min nu gamle vallak, instrueret af min daværende underviser i at føre hånden lidt ud til siden fra kroppen, for at "støtte" hesten når der f.eks. skulle rides en volte. Det hjalp også ganske fint på at hesten fattede hvad øvelsen gik ud på og oven i købet begyndte at "gå til biddet". Bagsiden af medajlen var så at jeg de næste mange år, red rundt med ekstremt ufleksibe klaverhænder, sled mine ridehandsker op på stribe og havde nærmest kroniske smerter i nakke og skuldre (jeg tør næsten ikke tænke på hvordan min hest havde det   ). Når jeg ser ryttere ride med klaverhænder, så ser jeg rigtig ofte at de samtidig ser ud til at spænde temmelig meget i skuldre, nakke og til tider også overarmene. Efter jeg selv har fået hænderne på højkant igen og har sluppet "jerngrebet", så bliver jeg aldrig længere øm af at ride og jeg bruger kun handsker om vinteren for at holde varmen. Jeg siger ikke, at man ikke kan ride mere følsomt end jeg ganske givet gjore med mine klaverhænder, men jeg tror ikke det er muligt at opnå samme følsomhed og fleksibilitet i hænderne, som hvis de er på højkant. Jeg ser også uddannelsen af rytterens hånd, som fuldstændig essentiel for at man overhovedet er i stand til at uddanne en hest.
På unge heste gælder dem om at starte med at sidde ned nogle få meter ad gangen , og så gøre det længere og længere tid fra gang til gang. De kan have svært ved at slappe af i ryggen, og derfor kommer vi som ryttere til at sidde endnu dårligere ned på hesten. Og så er det en ond cirkel, som er svær at bryde.  Så sæt dig ned, og når hesten spænder op, så rid letridning indtil den slapper af igen, og prøv så igen med nedsidning 
Et godt tip er - kort dine bøjler  Et andet tip - sid ned få meter af gangen og op igen Et trejde tip er, kun sæt dig ned når hesten er oppe i ryggen/bære dig - og ikke når den smider rygggen væk. Dvs du skal nå at rejse dig og lave letridning inden den smider ryggen væk igen
Hvad gør du Sandra#cachew# for at hesten kommer til at bære dig? Mvh. jeanne
1) harpiks - det hjælper altså med at få mere tilslutning. Bare til en start til kroppen er blevet dygtig nok selv. 2) Husk at tænk at overschenklen altså inderlåret skal være drejet ind mod sadlen og det er her du skal hvile og ikke i bøjler og underschenkel. 3) træk tærene op istedet for at trykke hælen ned. Det giver en hel anden balance op igennem kroppen. 4) Rid uden sadel for der er du nødt til død og pine at sidde korrekt hvis ikke du vil vælte af. Evt i konge og så bare holde fast i manen og når du føler du har den så tag tøjlen og arb videre. Du skal se så kommer det hurtigt og så er det jo at huske den følelse når du sidder i sadlen. 5) hvis du ikke har mod på at smide sadlen så smid bøjlerne men tænk stadig på tæer og inderlår så det ikke bare bliver slaskeben. 6) Sidst men ikke mindst så vil jeg mene du skal have tøjlekontakt da du nemmest kan sidde på ham når ryggen er med og han vil sikker hvis du slipper tøjlen blive lang og sænke ryggen.
Hej, Et tip mere: Hos os "akademiske ryttere" benytter vi os af et såkaldt aflastningssæde i stedet for letridning, om man så må sige. Det fungerer således, at man lader inderlår (og til dels bøjler) bære ens vægt, mens sædet tippes lidt bagud og vægten lænes en bare en anelse forover. Det er ikke et decideret let sæde, men en del af vægten forsvinder fra sadlens sæde, så der nærmest kun er en markering tilbage, hvor man følger hestens bevægelser.  Dette kunne måske være den gyldne mellemvej for dig, så du med sædet mærker hestens bevægelser og så derfra langsomt skridt for skridt kan arbejde sædet ned i sadlen og din opstilling op i lodret. MVH Jette
Jeg var blevet stiv i lænden og troede bare det var alderen. Jeg kæmpede et helt år for at komme til at sidde ned på hesten. Jeg fik så det råd at prøve at gå til kiropraktor, og een behandling og jeg kunne sidde på hesten igen. Jeg tro aldrig jeg var kommet til at sidde ned i trav igen uden den behandling
Nu var det her jo ikke et "spg om hvordan ryggen er med hesten" - men et nedsidnings spg, så kan ikke helt se hvorfor du vil vide det - men: Halve parader, sætter hesten bagtil først - får lidt fremaddrift i den, frem i hånden  Så er ryggen oppe og bærende, så kan man sætte sig ned og så føles det bedre som om "hesten tager en med" 
for alle jeres bud. Det skal lige siges at jeg selvf. er meget opmærksom på at min hest har ryggen med. Jeg har gjort som Lisbeth og flere skriver med at sidde ned i korte intervaller også for at lære min dreng at nedsidning ikke bare betyder stop men at han ligesom har lært at holde takten selvom jeg sætter mig ned. Men vi har trænet en del at han skal have en større gang med mere skub i bagbenene og selvom det er   så er det altså bare sværre for mig at sidde på. Og så er det jo mig der skal trænes i at kunne side på en hest med en noget større gang end jeg er vant til. Jeg sidder kun ned nogle minutter i slutningen af rideturen og kun hvis hesten er klar til det. Vil dog sige at min dejlige hest tager det meget pænt at chaufføren er så dårlig, men jeg er simpelthen så irriteret og flov over mig selv. Jeg har også fået en ny sadel som er noget mere glat end min gamle sadel så det gør heller ikke sagen nemmere.
Som udgangspunkt vil jeg starte med at sige at der ikke er noget der hedder 'jeg kan ikke'   Der er måske noget der hedder 'det er vanskeligt' eller der er noget man har svært ved, men man kan hvad man vil - det er i hvert fald sådan jeg ser på det og det er også med den tilgang man kommer længst. Når det så er sagt, kan jeg SAGTENS forstå dit problem, jeg har også haft problemer med at sidde stille i sadlen, uden at karte rundt og indvirke forkert på hesten - Men jeg er nået milevis fra mit udgangspunkt og sidder (næsten) som en 'rigtig' dressurrytter nu  Den måde jeg har lært det ved, er for det første at se på stigbøjlernes længde - der er mange af os der rider med for korte bøjler uden vi egentlig selv er bevidste om det, så start med at sætte dem et hul længere ned end du måske er van til, hvis de er lige korte nok, også selvom det måske virker som om det gør det sværere. Så rider du i din letridning, hvor du istedet for at lave op-ned-op-ned, laver en en øvelse der hedder op-op-ned-op-op-ned osv. På den måde kan du nemlig se om du er i den balance du skal være i med din hests gangarter og om du er en takt bagud, foran eller lignende. Det skal lige siges at denne øvelse er meget sværere end det lige umiddelbart lyder til, men når man først har fanget det, er det egentlig ikke så svært  Når du har denne øvelse på plads, kan du eventuelt ride i let sæde, både i tarven og galoppen, for at få dit tyngdefelt på plads. Når du så har udført disse øvelser, rider du videre som du plejer, og får hestens løsgjort og afspændt, og når du så føler den er tilpas afslappet (kunne forestille mig at det er sidst i din ridning at hesten er ved det punkt, da det jo er en unghest), så begynder du stille og roligt at sætte dig ned, stramme an i lænden, tage hælene godt ned i bøjlerne og klemme godt til med lårene. Du skal ikke tænke så meget over hvorvidt dine fødder dingler, tænk kun på at sidde tungt i sadelen og have rolige og afslappede arme og hænder, så hesten ikke spænder op pga. det i hvert fald - hvis den skulle spænde op, så gå i letridning igen og vent til den er helt rolig og forsøg så igen. Håber du kan bruge det til noget, det har i hvert fald hjulpet mig rigtig meget med min opstilling 
Efter mange års skepsis (læs også; angst for at skvatte af vims hest på 180 cm) blev jeg med min forrige hest overbevist om lyksalighederne ved at ride uden bøjler. Han var bestemt ikke nem at sidde på og efter at jeg måtte konstatere, at nedsidningen eller manglen på samme, var en hæmsko for at øge procenterne i vores dressurklasser tog jeg beslutningen sammen med min berider Camilla Lunderskov - af med bøjlerne. Det tog ca. 3 måneder - så sad jeg pænt. Men man skal være parat til at bruge tiden og så nærmest kun tænke på sædet, ikke ride øvelser eller skulle rette på krikken. Men jeg tænker, at det måske ikke er din unghest, der skal holde for hér i første omgang - så mon ikke du måtte låne en anden mere erfaren model til at tage det første med? Bøjleløs dressurridning praktiseres i øvrigt som daglig forteelse hos Lunderskov og Hvenegaard, kunne jeg ved selvsyn konstatere i sidst uge og de sidder jo forbilledligt på hesten! MH Nana
Problemer med at sidde ned kommer ofte af små (og for en selv usynlige) opstillingsfejl. Forudsat at hesten går afspændt (gør den ikke det er nedsidning håbløst uanset hvor god man er). Jeg kunne heller ikke sidde ned på min - SELVOM den gik afspændt og arbejde fornuftigt i ryggen. Han har et stort bevægelsesmønster og bevæger selve kroppen meget i traven (typisk bevægelsesmønster for racen). For mig blev vendepunktet, da jeg fik ny underviser og samtidig fik undervisning af en instruktør i centreret ridning. Selvom jeg sad ok når man bare kiggede hurtigt, vendte mine lår forkert (pegede udad i stedet for fremad) og jeg faldt ind / sank sammen ved brystbenet. Da jeg fik det rettet, blev det pludselig meget lettere at sidde ned. Det sjove var, at mine tidligere undervisere hele tiden havde haft fokus på at jeg ikke rettede mig nok op og at mine tæer indimellem ville pege udad. Men det var i virkeligheden bare symptomer og da jeg fik styr på lår og andre typisk oversete områder, blev disse problemer løst samtidig. Mit råd vil være at finde en underviser, der kan hjælpe dig over nogle gange og som virkelig har styr på den menneskelige anatomi. For små bitte ting et sted, kan give store problemer andre steder i vores opstilling. Det kan være centreret ridning, det kan være alt muligt andet, men at suplere den almindelige undervisning med undervsining, der kun fokuserer på rytterens krop og anatomi, kan virkelig give store resultater meget hurtigt!
Hej Sille Prøv at tjek om din sadel ligger i balance? og om du selv sidder det rigtige sted i sadlen? Jeg har selv netop oplevet at have svært ved nedsidning på min hest - da jeg fik sadlen løftet lidt bagtil og derfor selv kom lidt længere frem i sædet, kunne jeg pludselig ride nedsidning 
Jeg bemærkede, at du skriver at sadlen er glat. Jeg har oplevet det samme med nogle forskellige sadler og løsningen var super simpel: smør sædet og der hvor inderlårene ligger med sadelfedt lige inden du rider. Efter x antal dage vil læderet være mættet og sadlen er ikke glat længere. Derudover kan jeg varmt anbefale pilates. Det styrker lige netop de muskler du har behov for for at ride nedsidning (mave, ryg) og giver dig evnen til at bevæge arme og ben uafhængigt af torso. Altså, ingen af delene løser problemet fuldstændigt, men i kombination med nogle af de andre gode forslag, så hjælper det. Hmm, og den der med kiropraktor er nok heller ikke helt tosset, tænk hvor mange penge vi bruger på dyrlæger, hestekiropraktorer, special foder, dyre underlag osv. , mens vores egen krop bare saftsuseme har at fungere med stress, for lidt søvn, for meget sukker og koffein 
Havde en underviser der på et tidspunkt lærte mig, hvordan jeg bedst sidder i nedsidning. Om på numsen og sidde .. altså om og sidde på de flotte airbags vi nu en gang har .. Gør dig tung i numsen (selv en lille sylfide som mig kan gøre det!!) Og så sidder man der og "vugger" med .. - Det skal lige siges at man efterhånden lærer ikke at spænde i lænden og det aktivere virkelig mavemusklerne! - Sagde hende, som i følge underviseren, gik fra at "humpe" sadlen, til at ride hesten     (den bemærkning havde nær kostet mig en afsidning af grin!)
Til tripoli: Jeg sagde ikke at de fleste, eller at alle har en tildens til at ride med for korte bøjler, men at der er mange der gør det, og man også ved at ride med for korte bøjler nemt kan komme i utakt med hestens bevægelser. Men det er rigtig at der også er mange der rider med for lange bøjler, men jeg vil nu mene at det er langt bedre at have for lange bøjer, end det er at have for korte, hvis man nu skal have nogle af delene, for det gælder vel egentlig om at finde den korrekte længde?.. Det skal selvfølgelig ikke være sådan så man dårligt nok kan nå dem, men sådan så man stadig kan tage hælene ned forholdvis ubesværet. Men ved at ride med en korrekt længde bøjler, hvor knæene ikke kommer ud over sadelklapperne, og man lige akkurat kan tage hælene ned, har jeg erfaret at man kommer i bedre balance med hestens bevægelsesmønster og det derved bliver lettere at sidde korrekt i sædet.
Jeg må hellere skynde mig at skrive, at jeg selv rider med bid, på de heste jeg rider... bare så indlægget ikke bliver taget for at være fuldstændig imod bid   . Det jeg tænker, når jeg læser artiklen, er om de anatomiske forklaringer er korrekte, og om man som rytter i så fald stadig kan forsvare at ride med bid?
Jeg ved ikke hvor meget af det der er korrekt, og om det er modbevist.. Jeg er dog personligt meget skeptisk, når en mand der skal tjene penge på at sælge bidløse trenser, skriver sådan om bid... Jeg tror ikke på den med spytten og fordøjelsessystemet, kontra en hest med tør mund. Vi har allesammen set heste med så meget skum om munden at det dryppede fra dem, og jeg skulle hilse at sige at disse heste sjældent virker særlig rolige, dvaske, eller nogen der skal til at fordøje... Tvært imod synes jeg det plejer at være heste der har særdeles godt gang i det sympatiske nervesystem.. Og her snakker vi selvfølgelig ikke let skum, men dem med overdrevet meget skum.
I øvrigt. Hvad nu hvis hesten   åbner munden under ridning - er omtalte så overhovedet et problem....?
Nu er balance jo ikke svaret og løsningen på alt - selvom det er en vigtig faktor i mange henseender. At hesten løber i trav kan skyldes balance. Det kan også skyldes ophidselse, forvirring, rytterens optilling, smerte, dårligt udstyr og at den faktiks ikke forstår signalerne så godt som rytteren går og tror (og sikkert tusind andre ting også). Ligeledes kan hestens forventninger eller spekaulationer om, hvad der skal ske lige om lidt også få den til at spænde op eller løbe. Fordi den netop ikke er 100 % sikker på, hvad det er der skal ske og hvordan den skal reagere på det. Her skal man altså have den til blot at forvente at trav ikke betyder andet endblot at den skal trave afslappet fremad. Bare fordi den går roligt i skridt er det ikke ensbetydende med, at signalerne sidder så godt fast, at de faktisk også virker efter hensigten i det øjeblik den mindste smule distraktion finder sted. Skridt er ofte den gangart hvor de fleste heste i forvejen bevæger sig rimelig afslappet under rytter (med mindre vi taler fejlredne heste, der end ikke kan skridte roligt). Skal man vurdere om signalerne faktisk virker, er skridt rundt på en bane sjældent det bedste udgangspunkt. Hesten er jo netop i forvejen relativt afslappet, ligesom tempoet er langsomt, rytterens balance og kontrol over egen krop og signaler oftest rimelig ok osv. Man kan også diskutere, hvordan man så kommer videre, hvis balancen er så dårlig at hesten end ikke kan tage et skridt frem i trav uden at spænde op. Longering måske - måske fortsat træning under rytter, men uanset hvad, kan det være svært hvis hesten netop har fundet ud af, at den kan balancere sig rimelig effektivt ved at hive hovedet op og sætte farten i vejret. Afhængigt af bl.a. hestens bygning, er der ret stor forskel på, om den selv finder det lettere eller mere behageligt at sænke halsen og tempoet. Nogle heste fanger ideen af sig selv - andre bliver bare mere og mere bestyrkede i, at det er smart at løbe på den måde. Og hvad gør man så - at sidde stille og vente vil på sådan en hest ikke bidrage til ret meget andet end at den forsætter sit uheldige bevægelsesmønster?
Endnu en strøtanke   Hvis hesten altid selv vil finde ud af, og også vælger, den dressurmæssigt og biomekanisk korrekte måde at bevæge sig på og også lære at balancere sig korrekt i alle gangarter, hvis blot rytteren sidder stille og afventer, hvorfor ser vi så ikke flere "foldbumser" der aldrig eller sjældent rides, der er velmuskulerede, bevæger sig korrekt og i perfekt balance? Ville det så ikke være smartere at lukke vores rideheste på fold i stedet for at bruge et par år på grundridning og muskelopbygning? Og først når hesten af sig selv har fået trænet sin balance, sine muskler og sit bevægelsesmønster begynde at ride på dem? Så burde de jo (ud fra det rationale) være klar til egentlige dressurøvelser, samling, sidebevægelser osv.
det er rigtig svært for hesten at bære rytteren på den gode måde   Det er faktisk dét, man træner allermest i remonteridning  Når så hesten begynder at have lært det, kan man se, at den også bruger det på fold 
Min pointe er blot, at når vi hopper på ryggen af hestene, på begynder vores træning fra jorden og hvad vi ellers laver når vi   Så er målet netop at få hestene til at bevæge sig og arbejde på en måde, de ikke af sig selv vælger, hvis ikke vi træner dem. At forestille sig, at hesten blot vi sidder stille længe nok, selv vil begynde at arbejde korrekt uden nogen form for guiding (og her mener jeg IKKE pr definition fra tøjlen), er derfor utopisk. Det ved vi rimelig veldokumenteret at heste ikke gør, da vildheste og heste der lever en tilværelse som klappe-foldheste ikke gør det af sig selv. For ja - det er svært for hestene at arbejde på den måde, vi gerne vil have dem til, og det bliver endnu sværere når de får vægten af en rytter på ryggen. Netop fordi det ikke er noget de af sig selv går og øver sig på på folden. I et vist omfang kopieres det indlærte bevægelsesmønster under ridningen også til folden, men ikke fuldt ud. Bevægelsesmønsteret harmonerer fx ikke med hestens bevægelser når den græsser, hvor den i høj grad er forpartsbelastet og strækker sig på den forkerte måe. Ligeledes kopieres mønsteret heller ikke slavisk når heste leger, markerer overfor hinanden osv. Og lader man en trænet hest gå på fold i et længere stykke tid uden menneske - træning ved siden af, ja så vil den tabe muskler og vil "falde tilbage" i dens oprindelige måde at bevæge sig på. Dertil skal man jo så også huske, at vi rider hesten en ret lille del af den tid den (forhåbentligt) bevæger sig rundt i løbet af en dag. Størstedelen af dens bevægelse sker på folden og ikke under rytter (for de fleste heste - der er selvfølgelig stadig uheldige eksempler på indeheste). Og at det bevægelsesmønster vi ønsker af hesten når vi rider, netop kun er nødvendigt for hesten at lære, fordi vi vil ride på den, og derfor belaste den på en måde, der er ret så naturstridigt i forhold til hestens egen natur, oprindelse osv. Jeg tror så heller ikke, der er nogen af dem, der har skrevet i tråden, der reelt bare sætter sig på ryggen af en hest, der på ingen måde arbejder (efter vores definition) korrekt og passivt venter. Jeg tror netop at alle foretager sig et eller andet for at få hesten til at arbejde henimod vores idealer og væk fra det bevægelsesmønster den i naturen vælger. At det så langt fra er alle, der er i stand til at beskrive eller formulere, hvad de gør er noget andet. Ligesom jeg da heller ikke kan udelukke, at der er nogen, der slet ikke er bevidste om, hvad de gør, og derfor tror, at de blot sidder passivt og venter og krydser fingre 
Så er vi igen ude i cirkelargumentationens hellige kunst   Hesten løber afsted med sænket ryg, anspændte bevægelser og hele molevitten fordi den ikke har balancen til andet og derfor ikke er i stand til at arbejde tilnærmelsesvis korrekt. For at kunne finde balance, skal hesten så bare arbejde korrekt. Hvor skal man lige starte? Hesten har ingen balance og kan derfor ikke arbejde korrekt, men den kan ikke finde balancen før den begynder at arbejde korrekt.  I øvrigt er det så heller ikke helt fair at samligne hverken BBH instruktørernes fremgangsmåde, eller mine indlæg med en hest, der rides for korte tøjler (går udfra det er det du mener, når du skriver  er er en verden til forskel på at r ide med konstant relativt korte tøjler, og så på at træne korrekt reaktion for stop signalet fra tøjlen. Indlæring af stop fra tøjlen går netop ud på, at man ikke lægger et pres i tøjlerne MED MINDRE man helt konkret ønsker at hesten skal standse. Resten af tiden kan man for så vidt ride med hænder ud til siden, hvis man finder behag for det, da presset helt og aldeles skal slippes så snart hesten reagerer. Og der er ingen modsætning imod at indlære stop og så give hesten alt den tøjle frihed der ønskes og muligheden for selv at placere hals og hoved og ad den vej forsøge at forbedre dens balance.
Jeg gjorde mig umage med at udtrykke mig klart  Hesten blev ikke redet for 'korte tøjler', dens hals og hoved blev på ingen måde 'placeret', skriver jeg:  
Nej Nina, det har du ikke ordret skrevet. Men det må vel være konklusionen - vi er vel enige om, at en hest, der mangler balance ikke kan forventes arbejde korrekt? hvis du havde set BBH ryttere træne helt unge / utrænede heste, ville du også vide, at træningen typisk netop foregår for helt løse tøjler, hvorfor dit eksempel stadig ikke er særligt sammenligneligt med BBH trænere (eller den måde jeg selv ville gøre det på for den sags skyld). Det er flere gange blevet fremhævet som en løsning på løbe problemet, at man blot skal vente på at hesten selv begynder at bevæge sig afslappet og korrekt - uden at bruge signaler eller lignende. Men det gør de jo så bare sjældent af sig selv - i hvert fald ikke hvis vi taler vildheste eller foldheste. Jeg skriver netop, at heste i et vist omfang også vil blive påvirket af træningen under rytter i måden, de bevæger sig på på fold, men ikke fuldt ud, og at fraværet af træning over lange perioder også vil sætte sine spor. Ikke dermed sagt at det ikke kan komme tilbage - du har helt ret i at det ofte er lettere at få en hest, der har været i god træning tilbage i samme træning, end at skulle træne en unghest op fra bunden. Dit indlæg beviser nok bare min "påstand" om, at alle gør et eller andet, men at det varrierer hvor godt man kan beskrive det eller sætte ord på det. Hvis det eneste du prioriterede, var at genere hestens bevægelser mindst muligt (hvilket for mig at se må være meget tæt på det samme som at sidde helt stille og blot forsøge at holde sin egen balance så perfekt som muligt), ville du vel helt lade være med at ride på den. Alene det, at du sætter dig på ryggen af den, tager den i longe osv. bliver jo netop en begrænselse af dens bevægelse og en påvirkning af dens balance.
skulle man dog lade være med at ride på sin ridehest? Når jeg synes, man skal genere hesten så lidt som muligt i træningen, er det ikke kun fordi, det er synd at hive i den og slå på den - men ligeså meget fordi den alt, alt for let får spændinger, som modarbejder dressuren  Du skriver, at jeg ikke ved, hvordan man træner på BBH. Det tror jeg jeg ved en del mere om, end du ved, hvordan vi træner  BBH's metode er bestemt interessante, og jeg tror endog jeg ville være fortsat med at bruge dem, hvis jeg var springrytter. Nettet er fuldt af videoer og billeder med deres træning, som jeg som sagt finder langt mere hestevenlig og ok end det rigtig meget andet, man ser  -------- Der var en, der gjorde mig opmærksom på en hest, trænet af Kirsten Hansen i et par år, som faktisk har lagt noget ind på HN. Når du nu ikke orker at bruge tid på at gå på epona.tv   Jeg troede ikke, der var flere KH-ryttere herinde end Misser, Søs og mig selv. Denne hest blev købt som aktiv traver direkte fra travbanen som 7-årig. Den havde kun gået travløb og var skæv og stæsede frem hele tiden - og især hvis man brugte tøjlen..... Jeg har snakket med Kirsten i dag. Hun siger - som jeg - at man kun   beskrive fremgangsmåden 'vagt', som du kalder det, fordi det er så mangesidet. Man kan jo ikke på forhånd vide, hvordan dyret vil reagere. Tråden er her og er meget kort, så den tager ikke meget tid at se på. Der er også en lille meget kort video. Og så er der et indslag på epona.tv 
Jamen Nina, så ved du jo også godt, at det ikke er fair, at sammenligne den måde BBH ryttere starter træningen/tilridningen på, med en hest redet med moderat tøjlekontakt. Det foregår jo som oftest helt uden tøjlekontakt til hestens mund (næseryg, hvis man rider bidløst) lige med undtagelse af de situationer, hvor man giver et let signal til stop  Jeg siger ikke, at du skal lade være med at ride, men blot at hvis det at undgå at genere hestens bevægelser var din eneste prioritet, så ville du vel slet ikke træne med den. For det er den eneste måde, dette helt kan undgås på   Så det var mest ment som en henvisning til, at selv du må have andre mål, end blot at forstyrre/genere hesten mindst muligt - for hvis rytteren er det, der hindrer hesten i at arbejde korrekt, så burde man jo bare lukke den på fold så den selv kunne træne derude  Selvfølgelig er der mange ryttere, der faktisk generer deres heste under ridningen enddog en hel del - det behøver man blot et hurtigt kig på landets stævnepladser for at kunne se. Men samtidig må man jo også gøre sig klart, at rytteren er forudsætningen for at hesten overhovedet vil blive trænet og komme i nærheden af det ideal vi har stilet op. Uden rytteren /træneren ville hesten fortsat være en ikke vildt muskuleret ogforpartsbelastet foldhest, der ikke brillierede med suveræn balance, perfekt (i henhold til vores definition) brug af ryg og bagpart og mere eller mindre samling. Og det ville den helt sikkert være rigtig fint tilfreds med - det er jo kun fordi den skal slæbe rundt på os, at der er behov for at ændre på disse ting. Selvfølgelig kan man ikke vide 100 % hvordan den enkelte heste reagere. De er jo forskellige hvad angår temperament og forudgående oplevelser. Men vi ved efterhånden rigtig meget om, hvordan hesten instinkter fungerer (og disse gælder for alle heste, ikke bare enkeltstående tilfælde), vi ved hvordan deres syn og andre sanser virker, hvordan deres hjerne på et overordnet plan fungerer, hvordan deres krop virker og er sat sammen og hvordan de lærer osv. Så man er jo ikke helt på bar bund i den henseende. Med en smule indsigten i hestens anatomi, natur og psyke, kan man som regel komme med nogle generelle bud på, hvordan man kan gå frem, hvorfor hesten reagerer som den gør osv. Man kan lære rigtig meget om sin træning alene ved at sætte sig ind i bare en flig af den ret omfattende viden der findes på dette område  Selvfølgelig forudsætter det, når man træner den enkelte hest, at man også har et kendskab til dens temperament og eventuelle relevante oplevelser i dens bagkatalog. Men det har man i praksis ikke altid, og derfor må man jo forsøge sig med kvalificerede bud og så tage udgangspunkt i dens reaktioner. Jeg går ikke udfra at KH eksempelvis aflæser hestens livshistorie og temperament via telepati eller clairvoyance forud for undervisningen. Sandsynligvis forsøger hun netop med nogle ting udfra hvad hun ved om heste og deres reaktionsmønstre generelt, og så aflæser situationen derefter. At det er svært at sætte ord på, for hendes elever er jo så en anden sag - måske fordi hun ikke er eksplicit omkring det, hvad ved jeg, jeg har aldrig modtaget undervisning af hende (og har heller ikke mulighed for at rejse på tværs af landet efter det). Det var i øvrigt en dejlig tråd & video du henviser til. Lyden virker desværre ikke på computeren jeg pt sidder ved, så vil da gense videoen med lyd når jeg kommer hjem, hvilket måske giver lidt mere indblik i, hvad det er, der er særligt ved denne træning frem for andre lignende træninger, hvor hesten rides i samme facon osv (og dette er IKKE ment kritisk på nogen som helst måde).
at gøre med, at det er 'svært at sætte ord på for hendes elever'. Det   simpelthen svært at sætte konkrete ord på - andre end de 6-7 ting, jeg allerede har foreslået  Jeg snakkede som sagt med Kirsten i går, og hun fortalte, at det hun havde brugt med Troll, var netop at nuancere stemmesignalet og have den i longe først, og derefter have rytteren i longe. Og så det meget vigtige, at man så vidt muligt skal undgå at trække tilbage i tøjlen  Naturligvis er jeg ikke Kirsten og har ikke hendes uddannelse og erfaring med i bagagen - men jeg har redet hos hende og set hende under vise og været på flere kurser med hende i en del år efterhånden  Det kan jeg kun anbefale, jeg har haft rigtig meget ud af det   
Det jeg mener er bare - at tager vi Troll som eksempel, så må selv Kirtsen være startet et sted. Jeg har ikke indtryk af, at hun er typen der anvender telepati o.lign. så på en eller anden måde, må hun være kommet frem til, at netop en nuancering af stemmeosgnalet, og ikke mindst måden denne nuancering foregår på og hvordan den gøres forståelig for Troll, er vejen frem for netop Troll. Måske har hun bare gættet tilfældigt - men det tror jeg et eller andet sted ikke. Jeg tror nærmere, hun netop har anvendt sin viden om, hvordan hesten lærer, hvorfor heste reagerer som de gør, hvad der er naturligt for dem, hvad der oftest kendetegner heste, der har gået travløb (altså hvad er det, der har lært igennem den oplevelse, hvilke instinkter har de fået fremelsket osv.) til konkret at aflæse Troll. Jeg har måske misfortsået Kirstens måde at gøre tingene på, men med det - ok forholdsvist begrænsede - kendskab jeg har til hendes tilgang, så tror jeg ikke det bare er tilfældige gæt eller hokus pokus hun benytter. Hendes træning betegnes vel også netop som et "system" ´fordi der er en form for systematik i måden tingene gøres på, og en form for logik og teori bag handlingerne. Ellers ville det netop ikke være et træningssytem, men blot tilfældige handlinger. At det ikke lykkes at komme nærmere disse overvejelser i tråden her, er naturligvis ærgerligt, og måske en af svaghederne ved kirstens undervisning. For alle undervisere og tilgange har svagheder - ingen teori kan beskrive hele verden, ingen underviser kan løse alle problemer og gøre hele den komplekse verden simpel for eleven. Men de fleste undervisere kan løse et vist udsnit af problemerne og give et rigtig godt indblik i lige netop deres special viden 
at man ikke kan gennemgå et kompliceret ridesystem i en tråd på HN  Men på den anden side, så er Kirstens tilgang til træningen ikke ret hokuspokus-agtig. Hun går helt systematisk ud fra træningsskalaen (nogenlunde som beskrevet i dressurfordringerne) - så en meget, meget vigtig ting ved at bruge Kirstens system, det er at man kan SE og FØLE om hvordan hesten bevæger sig og ser ud  Og det ligger frit for alle, at følge hendes træning af flere heste inde på epona.tv - hvis det skulle være alt for svært at fatte en smule af her 
ikke også netop om, at Kirsten tilpasser træningen efter den enkelte hest, og at det derfor er svært at konkretisere, hvad man præcis vil gøre med én bestemt hest, medmindre man har set den "live"? Som flere har været inde på her i tråden kan der jo være massevis af forskellige årsager til, at en hest løber, når den sætter i trav. Og alt efter, hvordan hesten ellers er af sind, hvordan den er skruet sammen og hvilke fysiske "handicaps" den måtte have, så skal man gøre tingene på en måde, der tilgodeser alt dette på én gang. Det er i hvert fald den måde, som jeg forstår "systemet" på. Det er vel også derfor, at nogle siger, at det er nødvendigt med Kirsten på sidelinjen - i hvert fald hvis man ikke selv er i stand til at mærke alle disse ting og reagere rigtigt på dem.
lige det, gsims  Kirsten ville heller ikke kunne sidde her bag skærmen og sige: 'Du skal bare gøre sådan og sådan i flg. mit system'.  Det springende punkt er nemlig at kunne se om hesten spænder lidt, er lidt skæv, ikke bruger sig helt nok, er utryg mm. Det kræver erfaring og et godt 'blik for det' - og det kan man jo af gode grunde ikke rigtig bruge, når vi ikke har noget at se på  Men princippet om at genere hesten mindst muligt i ridning og træning er vigtigt, og det kan man godt sige uden at have set ekvipagen   Ellers kan man næsten kun komme med en blandet pose forslag, som jeg gjorde  Et godt begyndelsesmål er 'Frigjorte, rentaktede og regelmæssige gangarter', som er det øverste punkt i dressurfordringernes første afsnit: Mål og almindelige principper. Man skal jo kunne se/føle det, og det er ikke altid helt let. Man kan træne sig i det, men Kirsten er helt rigtigt en ørn til det. Hun har mange års uddannelse og har trænet et meget, meget stort antal heste   
Kirsten ville heller ikke kunne sidde her bag skærmen og sige: 'Du skal bare gøre sådan og sådan i flg. mit system'.  Jamen, så er det jo heldigt   , at hun har folk til det.. Øhhh, så forstår jeg blot ikke at alle andre forslag åbenbart gik på at genere hesten, men sådan er der jo så meget.. Atter en strøtanke, eksisterer galop egentligt i jeres "ikke-system", da jeg faktisk ikke kan mindes et eneste bilede heraf?
Rigtig fin og enkel illustration. Hvis man istedet ser den fra siden, som en klaverhånd, og de 30 grader dækker fra 90 - 120, med 90 som cirka neutral stilling og rytters underarm i lige linje, på tværs af cirkel, fra 270 - 90, så vil man også se, at de 30 graders indvirkning kun er tilbagetræk i tøjlen. (Det blev lidt snørklet)  Vi prøver igen, uden alle de lange flotte ord som man skal til at slå op i ordbogen. Hold en tøjle i din hånd og   på din hånd. Det ér altså ikke rocket science... - og så se bort fra dét med museskader osv. Det er ikke mit fagområde. Det jeg mente var at man bliver træt i musklerne efter meget kort tid, og det spænder uhensigtsmæssigt meget op gennem underarmen. Uhentsigtsmæssige muskelspændinger er uhentsigtsmæssige, er vi enige? Og en fremadføring af tøjlen der udelukkende kan skabes gennem albueleddet, umuliggør dressur for helt lette signaler? Er vi stadig enige? Og allersidst: tyngdekraften bliver ikke på magisk vis sat ud af kraft fordi man sidder i en sadel...
Jeg synes det Moevik skriver giver mening. Jeg har selv prøvet at sidde med mine hænder med en ledning i mellem og flesibiliteten er "lettere" med hænder på højkant. Hvor på det er mere anstregende med klaverhænder. Der er heller ikke den samme bevægelses frihed for tøjlen. Måske af selve hænden ja. Men måden der bliver trukket i tøjlen på er forskellig. Jeg mangler endnu at se en rytter med klaverhænder som red godt. No offens MMM's. Men dine billeder siger mig ikke så meget og er for mig intet bevis for påstanden om at man kan være lige så blød og have samme føling med klaverhænder som med hænder på højkant. Jeg har endnu ikke set det i praksis. Har man lange tøjler betyder det ikke det store. Men i samlende arbejde med hesten har det altså stor betydning. Dertil vil jeg påstå at mange har tendens til klaverhænder fordi man "falder sammen" i kroppen eller spænder. I min erfaring siger mig at det hænger sammen og når en rytter som normalt ikke har klaverhænder får det er som regel altid når rytteren spænder hvis hesten f.eks hopper til siden eller løber. Det er en meget ting at fokusere på fordi det tvinger rytteren til at afspænde sin krop og være mere opmærksom. For de fleste er klaverhænder det man falder tilbage til når man er umærksom eller har et dårlig side. Det er det min erfaring siger. Når sædet bliver rettet følger hænderne ofte med og hænder på højkant bliver mere naturlige for rytteren når det bedre sæde også er blevet en integreret del af måden rytteren rider på. Jeg synes på ingen måde klaverhænder er at stræbe efter eller noget man skal se igennem fingrene med eller ignorere. Desuden kan forkert ridning godt føles korrekt, hvis man ikke er opmærksom på de fejl man begår og hvis man var opmærksom på dem alle havde man dem vel ikke?   Man kan som rytter umuligt se alle sine egne fejl, det er der hele ideen med en underviser ligger 
Undskyld mig, men hvis du skal begynde at blive nedladen, gider jeg ikke diskuterer med dig... Det eneste du "bevidser" er netop at det er en temprament spørgsmål - Hele MMMs indlæg "bevidser" jo netop at det for hende godt kan lade sig gøre... Så kom med nogen facts i en ordentlig tone, ellers stopper mine besvarelser på dine indlæg her... Chuntao; God forklaring.   .. men jeg tænker følgende; Som jeg har skreven længere oppe er bevægelsen lettere begrændser sidevers ( fra tammelfingeren til lillefingeren ) imodsætning til hvis hånden står på højkant og man bøjer imod håndfladen og imod håndryggen. Det er det eneste anatomiske jeg kan se for at klaverhænder er "låste" . Men igen tænker jeg at bevægelsesudslaget er så tæt på ens og hvis vi går efter fine tøjlehjælp, så mister man ikke noget ved denne meget lille begrænsning. Næsten tværtimod, da hånden måske bliver mere stabil i denne position? Du skriver, du ikke har den samme bevægelse i de to positioner? Det er det jeg vil vove den påstand, at du næsten har, men det føles måske ikke sådan? For igen at blande MMMs indlæg ind, vil jeg så igen antage, hun måske har lært at "bruge" sine klaverhænder og derved kan indvirke lige så godt, som hvis de var på højkant? Jeg tænkte netop også, da jeg så OL, at flere red med klaverhænder og alligevel tøffede hesten afsted. Men vi anser hænderne for låst, fordi det har vi lært, at de er? Men er de så det? Personligt stræber jeg også efter hænderne på højkant, men det er kun for synets skyld, da jeg heller ikke kan mærke nogen forskel i min tøjlehjælp..
Stald lauenborg: "Personligt stræber jeg også efter hænderne på højkant, men det er kun for synets skyld, da jeg heller ikke kan mærke nogen forskel i min tøjlehjælp.." Jeg tænker tit, hvordan man egentligt som rytter er i stand til at føle ret meget med den måde tøjlerne er udformet på. Nu ved jeg ikke hvilken type af tøjler du selv bruger, men jeg vil skyde på at 70-80% af alle ryttere rider rundt med standard rib-tøjler, hvor der er fastmonteret de der små dimsedutter som skal forhindre tøjlen i at glide ud af hånden på en. Min umiddelbare vurdering er at netop disse dimser er med til at give en statisk og ufleksibel hånd, så det bliver sværer at mærke de små "nuancer". Jeg har selv redet med lædertøjler uden dimser de sidste ihvertald 5 år (også før jeg ændrede i min ridning), da jeg selv syntes at det giver mig mere føling med hesten. De senere år er tøjlerne blevet tyndere og tyndere, de jeg bruger nu er 11 mm brede. Prøver jeg en sjælden gang en anden hest (med , så føler jeg det som om jeg skal styre med en "hegnspæl" mellem fingrene og det er helt slemt hvis der er tale om de helt tykke gummitøjler. Dette var som sådan ikke kun henvendt til dig, men lige så meget til debatten generelt (nu faldt jeg bare over dit citat). Hvordan kan man som rytter bevare føling hesten, hvis man har f.eks. 10 x 20 mm slidstærk gummi mellem fingrene? En ting er at håndstillingen selvfølgelig skal være fleksibel, men jeg mener også at det vi rent faktisk holder mellem hænderne, har en afgørende betydning for den fornemmelse rytteren sidder med i hånden.
Det var såmænd ikke for at være nedladende. Det var for at understrege hvor simpelt det er at kigge på sin egen hånd, uden at skulle tage stilling til biomekanik og latinske betegnelser som de færreste kender betydningen af. Men måske jeg skal til at bruge flere smileys? Anyways, du bliver ved med at køre i den forkerte rille. Det er ikke hånden der er låst. Det kan testes på 5 sekunder, ved at kigge på sin hånd og dreje den fra side til side. Det er indvirkningen på tøjlen - og dermed biddet, der låses, pga muligheden for flexibiliteten er begrænset til kun at virke  . Mere simpelt kan jeg altså ikke skrive det... 
Det er sjovt, for jeg har i flere år selv reden med lædertøjle ( kandar tynd lædertøjle) men fik fornemmelsen af at den smuttede i mellem fingerne på mig og jeg ikke havde følelsen af de fine hjælper til hestens mund. Så er skiftet over til ribtøjlen. Nu har jeg den følelse, som du har lædertøjlen - igen er vi jo ude i tempramentsspørgsmål om, hvad der virker   Det samme vil jeg antage gælder for håndopstillingen, intet andet er bevist.. Det, der virker for en rytter, virker måske ikke for en anden rytter...
Som en lille indskydelse, så nævner MMMs jo selv, at når hun giver efter på tøjlen, så lader hun den køre mellem fingrene...
på højkant, og grebet må ikke være hårdere end at en fugleunge kunne sidde i hånden uden at blive kvalt, og ikke løsere end at fugleungen bliver i hånden uden at flyve væk! Super god regel!!! Jeg kan mærke at efterhånden som jeg har fået mere overskud og overblik over min ridning er jeg blevet bedre til at tænke på mine hænders position. SÅ skønt 
På billedet jeg har lagt ind rider jeg med handsker grundet min plan om engang at ride stævne og så kunne jeg jo lige så godt vænne mig til det. Efter jeg smed handskerne og planen om stævner, så har jeg fået syet nye tøjler hver gang jeg købte nyt hovedtøj. Altså købt ribtøjle og genbrugt læderspænder. Efter de der læderstoppere ikke længere er på mine tøjler har jeg fået en helt anden elasticitet på tøjlen. Lædertøjler dur ikke til mig da jeg har meget varme hænder og de sveder og tøjlen glider. Ribtøjlen kan også smides i vaskemaskinen hvis nødvendigt.  Eneste problem ved ribtøjle uden stoppere er, at den er for let og har tendens til at flyve og være i vejen.
Spændene debat, jeg tænkte også tanken under OL  Jeg står gerne til slagtning, og vover pelsen og sætte billeder ind af min ridning hvor mine hænder er som klaverhænder! Jeg ved ikke hvorfor, men jeg føler mig mere til rette med sådanne hænder, og jeg VED det er forkert, og jeg prøver at tænke meget over det, men det lykkedes sku ikke altid  Jeg rider pt på nogen af billederne med en for lang en tøjle, en længere historie, og nogen med strækte arme, også en anden historie, så alle disse ting er jeg klar over, eller rettere jeg er endelig klar over de fleste af mine fejl   Det svære er at rette op på dem! Nå, nu til billederne....   Jeg syntes på ingen måde jeg har meget fat i min hest, og føler heller ikke at jeg ikke kan give efter! Men igen, selvfølgelig arbejder vi på de hænder  I må gerne tage udgangspunkt i mine billeder hvir det er til nogen hjælp i debatten, men ønsker ikke som så kritik af min træning som så, da det bør være i et andet emne i så fald, og måske jeg også havde valgt nogle andre billeder, men nu var det lige for at vise hænder 
Hej Jeg har haft helt samme problem, men min hyp. Han er bare ikke nem at sidde på i sær hvis han spænder lidt op, fx efter gallop:)) Min løsning var træning med harpiks, du kan få noget specielt til sadler som jeg synes hjælper rigtig meget. Jeg har stadig svært ved at blivende siddende i overgange, men ellers går det rigtig fint med nedsidning, et par stvæner er det også blevet til:)) Har du prøvet at få nogen til at filme dig? Jeg havde en ide om at jeg sad meget dårligere end jeg faktisk gjorde, det så slet ikke så slemt ud på film. Hvis du har stiv/skævheder i kroppen kan jeg anbefale KST, jeg har fået løsnet min ryg op og det gør bare ridningen så meget nemmere. Bare klø på, det skal nok komme:))
Jeg har selv haft sammen problem - at min unghest havde langt mere rygsving end jeg var vandt til, og derfor kunne sidde på. Jeg valgte at finde en elev-hest på rideskolen som havde lige så meget rygsving, og så øve mig på den indtil jeg havde fået det ind i kroppen - idet jeg ikke synes, at jeg kunne byde unghesten, at jeg skulle øve mig på hende - der skulle det ligesom være på plads, da det jo var hende der var under uddannelse. Det virkede for mig   Held og lykke. Vh. Lise
Jeg havde også store problemer med nedsidning, men så pilte jeg mine stigeremme af i en uge, du riskikere at falde af, men jeg lover dig for bagefter så kan du sidde ordenligt!
Jeg har gode erfaringer med at ride uden sadel eller ride aflastningssæde, som især er godt, hvis hesten spænder op. Jeg har haft tendens til at "klamre" mig til hesten med benene, hvilket gør nedsidning enormt anstrengende. Det gælder om, at kunne bevæge sin torso i takt med hestens bevægelser, og lade benene hænge afslappet ned. Prøv evt. at læne dig lidt længere bagud end normalt eller krum dig lidt sammen, så er det lidt nemmere at vugge undelivet op i takt med traven. Det hjælper nogengange at overdrive bevægelsen i mave/lænd. Efterhånden som man bliver stærkere og mere smidig i mave/lænd, kan man klare at ride i korrekt lodret opstilling.
Jeg har selv haft problemet med min ungpony! Men nu går han rigtig godt og jeg kan sidde på ham uden at ligne en sæk katofler. phyyy... Men det jeg startede med var at øve ham rigtig godt i letridning før jeg overhovedet nærmede mig nedsidning. Derefter begyndte jeg så småt at nedside, dog ikke længere en få sek af gangen! å snart din hest begynder at sp.nde op skal du letride! Men mens du nedsider skal du huske at slappe heeeelt af i dine ben, derfor god ide at tage bøjlerne af nogle gang. Du skal også sørge for at du læner dig rigtig godt tilbage! Det er lige meget at du sidder dårligt i første omgang, når det handler om ungheste. Dine hænder må også godt være meget fremme så du har løse tøjler men stadig kontakt til hesten. Det var de tre basisting. Når hesten så småt er begyndt at slappe af kan du prøve på at samle den en lille smule, det skal ikke være noget overdrevet kun så den har en fornemmelse. Når hesten samler den får den som regel en lidt bedre grundbalance.
Jeg kæmper selv en kamp lige pt med min nedsidning på min hyp, som er begyndt at trave så fint at jeg ikke kan følge med.. ' Nu har jeg redet min træners hest ude bøjler for at finde takt og balance på den, primært fordi den er mere stabil i sin gangarter end min er, endnu.. Efter to gange kom jeg op på min egen og selvom jeg syntes det var nemmere på min træners har det hjulpet helt vildt når jeg rider i min egen.. Når jeg øver er det med bøjler, jeg klemmer med det øverste af mine schenkler(det lige under knæet, derfor skal knæet også vende ind mod sadlen) Gør mig tung i numsen, prsser min rygrad ned i sadlen, retter ryggen, læner mig godt tilbage, åbner min skuldre(retter de helt ud) tænker på at sænke dem og slappe af og albuerne ind til kroppen og ned i hofterne med både albuer og skuldre.. Jeg synes det begynder at hjælpe stille og roligt og jeg har ikke så stor tendens til at stoppe hesten når hun spænder lidt op.. Prøv det:)
Det kræver, man selv er afslappet, men ikke så meget, at hovedet begynder at hoppe frem og tilbage, som nogle gør. OG så kræver det, hesten arbejder med ryggen. Dem, der praler af, hesten har meget rygsving , kan ikke sidde, fordi hestens ryg har en stor margin mellem at være oppe og nede. Når man får hesten til at være smidig i ryggen, vil du få følelsen af at blive taget med - fremad, ikke op og ned. Og hesten vil få en endnu større, rummelig gang, og du kan vende på en tallerken, den vil være blevet DANSER. Og ryggen er meget stille - marginen bliver mindre!
Vis du har svært ved at sidder på din unghest, så prøv at læn dig tilbage. Du sidder bedere på den måde og holder også bedere ballancen 
Mit forslag er at adskille træningen af nedsidning fra træningen af hestens tempo og afskub. Når du skal træne nedsidning skal du ned i så langsomt tempo, at du sidder godt og ikke generer hesten. Når du har fundet det tempo, kan du gradvis lægge på, men hele tiden stoppe og vende tilbage til det langsomme tempo, hvis du ikke længere sidder godt. Hvis du ønsker at arbejde i et mere fremadgående tempo - så gør det i letridning, hvor du ikke generer hesten - det er det jeg mener med at "adskille tingene". Efterhånden som både du og hesten udvikler jeres balance og smidighed, vil dit nedsidningstempo nærme sig det tempo, som du ønsker at arbejde i - og som du måske har trænet hesten i gennem letridning. Jeg tilråder at sidde lodret og ikke læne sig tilbage - det bliver bare til en opstillingfejl, som man bagefter skal bikse med at få rettet. Men man skal helt klart heller ikke side og falde fremover.
Hvad så når heste gnubber hinanden? eller leger 'hingsteleg'? eller når de leger med genstande i munden? Er de så også i neurologisk konflikt? eller er det kun bidet, der udløser det?
gad vide hvilken forklaring denne mand så ville komme med, hvis han kom og så en af de ponyer jeg underviser? For den går med bidløs trense, går med lukket mund, men skummer faktisk om munden!
Tja...hesten er jo heller ikke skabt til at have en rytter på ryggen...såeh... Selvfølgelig er det unaturligt for hesten, at have et bid i munden, men nogle gange er det bare en forudsætning for at situationen hest+rytter lykkes. Hvis hesten ikke trives med et bid, så prøv et andet eller rid bidløst. Iøvrigt er jeg uenig i at kamp og flugtreflekser er igang når den løber, springer eller traverserer, som han skriver. Og at hesten skulle være i neurologisk vildrede synes jeg er en tynd og udokumenteret gang bulls.....
Jeg må indrømme at jeg er sådan lidt både og når det kommer til bid. Min unghest er tilredet bidløst, men planen er at hun skal lære at gå med bid, primært fordi jeg ønsker på sigt at bruge hende til military. Og der er bid obligatorisk i dressuren og på terrænbanen. Men jeg skylder hende så tilgengæld at sørge for at finde det helt perfekte bid til hende, som hun kan trives lige så fint med som den bidløse  Jeg tror sagtens at der kan opstå nogle uheldige bivirkninger ved bid, netop fordi der sættes gang i tygge/synke-refleksen så snart hesten får noget i munden. Specielt hvis hesten konstant render rundt og tygger og tværer. Det kan ikke være helt optimalt for syre/base-balancen i maven tænker jeg, når der samtidig ikke kommer noget mad ned i mavesækken. Men at hesten skulle rende rundt og være i totalt nervesystems-forvirring, det har jeg alligevel svært ved at se.   og   er en del af det  , dvs. det er udenfor vijlen og ofte også bevisthedens magt. Så at hesten skulle være forvirret over "hvad den skal lytte til" det kan ikke helt få til at passe oveni mit hoved  OG samtidig kan jeg heller ikke få det til at passe af den ene grund, at   overtrumfer   (ellers har min fysiologilærer ihvertfald fortalt mig noget forkert   ) da fight/flight er vigtigere end fordøjelsen mht. øjeblikkelig overlevelse.   sørger for at udvide blodårene til alle bevægemuskler inkl. hjertet og lungerne, og samtidig afklemmer den blodtilførslen til fordøjelsessystemet. Så når vi rider rundt på vores heste, så burde den helt almindelige fysiologi gøre at det primært er   der er aktiveret. Da fysisk aktivitet kræver aktivering af det  .   bør først træde i kraft når vi er færdige og hesten står i stalden/på folden og hviler og fordøjer. Det er netop derfor at kronisk stress er så farligt for både mennesker og dyr. Fordi vi konstant har for højt niveau af adrenalin og noradrenalin i kroppen = kroppen er konstant i "alarmberedskab" = fordøjelsen og genopbygningen af kroppens celler spoleres. Så ja, jeg må indrømme at jeg har lidt svært ved at tage hans argumenter for helt reelle varer. Specielt med bagtanke på at han sælger bidløse trenser.
Hvilken ekspert har mest ret Cook eller Clayton  Mener bare man skal passe på med at tage alt for gode varer blot fordi det kommer fra en dyrlæge og forsker.... For end ikke dyrlæger og forskere er enige når det komme til bid (og til en hel masse andre ting omkring heste og ridning). Og hvem har så mest ret? Jeg mener det må være op til den enkelte at bedømme om de vil ride med eller uden bid, alt efter hvad deres hest trives med. Man skal dog altid have i baghovedet hvilken indvirkning ens optømning har på hårde og bløde dele af hesten. Er sikker på at en hackemore kan gøre lige så ondt på næseryggen, som et bid kan på tungen. Og en bitless kan trykke lige så hårdt i nakken, som et stramt næsebånd kan. Så hvad er værst?? 
Jeg har hørt om en undersøgelse, hvor man målte hestes ilt-optagelse når de løb med og uden bid. Hestene blev sat på et løbebånd og hægtet på i deres grimer og ikke andet og fik målt iltoptagelse. Man gentog forsøget men denne gang med et bid i munden, men stadig hægtet på i grimen. Dvs. der var ingen pres på biddet overhoved. Hestenes ilt-optagelse faldt meget (omkring 10-20 % så vidt jeg husker) så snart de havde biddet i munden. Det passer jo meget godt sammen med 
også stor forskel på at have noget liggende konstant i munden, og så på at tygge og spise(synke) samtidigt med at man løber. Hvis vi spiser mens vi løber en tur vil vi blive forpustet lettere, hvorimod det ikke vil have den store forskel på om vi eks. blot løber med et tyggegummie eller bolshe i munden end slet ingenting.
Jeg synes da nu det er en rimelig stor forskel hvis iltoptagelsen falder 10-20 % alene ved tilstedeværelsen af et bid i munden - hvis man da ellers kan regne med resultaterne  Jeg fortsætter nu med at ride med bid 
Ahh...Ja Cat. Det var nok formuleringen der fik mig. Noget klumset, men også langsomt af mig, at jeg ikke fangede det med, det sympatiske nervesystem. Dog behøver man vel ikke være i fuld kampberedskab når der skal spinges en bane?
 Nej det behøver hesten forhåbentlig ikke   Men for at kunne udføre den fysiske anstrengelse det alt andet lige er at springe en bane, så er det det sympatiske nervesystem som har "overtaget", hvis man kan sige det sådan. Der er simpelthen nødt til at blive prioriteret blodtilførsel til muskler, hjertet er nødt til at slå hurtigere og kraftigere og lungerne er nødt til at ind- og udånde flere gange pr. minut for at kroppen kan udføre det som kræves. Og den prioritering sker via det sympatiske nervesystem. Vores sympatiske nervesystem sætter også i gang så snart vi sætter i løb efter bussen, eller går op ad trappen. Det behøver selvfølgelig ikke at sætte i med fuld blus, men det sætter igang og ændre kroppens tilstand fra hvile/fordøjelse til "klar til kamp/flugt"=klar til fysisk aktivitet 
Selv har jeg fornøjelsen af at eje og ride en hest som først blev tilredet bidløst, og hvor vi senere var nødt til at skifte til bid fordi han simpelthen ikke kan have ting der trykker på næsen - han stresser helt op   Nu går han glad på tur med et helt enkelt trensebid og uden næsebånd - og væk er alle tegn på stress   Når det så er sagt, har jeg også redet heste der var meget glade for at slippe for biddet... Så mener vel i sidste ende at det er et temperamentsspørgsmål. Sådan rent overbevisningsmæssigt går jeg som så mange andre ind for så minimale hjælpere som muligt og smertefri træning! Men lige min egen hest viste sig altså at være lidt af en øjenåbner mht. til bid. Og kan tilføje at han altså aldrig savler eller er våd om munden... men vi skridter for det meste også bare lange ture i skoven 
Bid er mere acceptabelt, end at tæve sin pony i en grime !! Den kan folk så tænke over. Hvad jeg ikke snart har set..
Et leddelt bid har til formål at afspænde underkæben og få hesten til at tygge og smaske, det aktiverer det parasympatiske nervesystem og har en beroligende effekt hvis brugt som afspændingsværktøj og ikke som håndbremse. Biddets funktion er at modtage oplysninger om hestens umiddelbare stressniveau og når nødvendigt at sige til hesten "slap af i underkæben, du får masser af tøjle hvis du gør." Jeg er tilhænger af at starte heste op bidløst indtil de første babyskridt er taget, for derefter at præsentere dem for et leddelt bid med glatte lædertøjler monteret. Gummitøjler viser meget tydeligt at biddets funktion er misforstået og at det er degraderet til håndbremse. Rikke
Hej  Jeg har lige fået en 4års hoppe, jeg er gået igang med tilridning og ridder hende 2-3gange om ugen i maks 30min, men jeg vil jo ikke ride hende, hvis hun vokser? hun har stået meget stille (efter hvad jeg ved) før jeg fik hende, så der har hun haft rigelig tid til at vokse i. Hun har haft føl hos tidligere ejer. umiddel bart syntes jeg ikke det ligner hun vil vokse mere i højden, da ryggen er meget lige, men da hun er en kraftig hest(Irish Cob), så vil hun få nogle muslker og vokse i bredden. så hvordan ser jeg om hun vokser i højden?
hvis den ser meget færdig ud i kropsformen så vokser den nok ik så meget mere men kan stadig gøre det indtil den er 7 år... det de som regel gør er at vokse bagtil og så vokse fortil også.. så når din hest blir høj bagtil kan det være en indikator på at den vokser..du kan godt ride den trods den vokser bare du tar tingene stille og roligt og ikke presser den ud over hvad muskler og hovedet sir.. min unghest som jeg købte som 3 års i 2010 (den var blevet tilredet i 1 mdr)hvor jeg red den 4 gange ugentligt i 4 mdr mere i ca 15 min pr gang(tiden er talt fra jeg er begyndt at trave).. den blev redet ligeud og har fået utallige skridtepauser indimellem.derefter fik han fri nogle mdr hvorefter jeg tog ham lige så stille igang igen.. siden har han fået lidt ro engang imellem da jeg har haft lidt småproblemer med ham..han fik et pludsligt hul i en stråle som skulle behandles og han haltede pga det..samt et trælår på det ene bagben.. men pga jeg har taget alt stille og roligt er han en unghest der tager alt med så godt et temperament som en frisk unghest med mere og mere selvtillid kan gøre det..
De bliver høje bagtil først, og derefter ved du, den vil vokse fortil (forhåbentlig   ). Men man skal holde øje, mål gerne fortil og bagtil jævnligt!
Okay, tak for jeres råd..  pt. er vi jo ikke nået meget længere end skridt, eller vi har 2 gange travel, 1-2 gange på hver volte, i traven har hun energi nok, den første gang gik hun dog ofte i stå, men tror mere det havde noget med balancen at gøre? i skridten er hun noget langsom, men jeg tror det er fordi det er den skridt vi har haft gået i når vi har trukket ture og det, det har ikke været arbejds skridt.. Det gik meget godt i dag, der gik hun godt fremad, efter jeg havde drevet på, syntes ikke hun virkede træt eller noget, for hun ville jo gerne løbe i traven? Hun er i sig selv en utrolig rolig hest, ikke en typisk unghest, tidl. ejer sagde at det nok var fordi hun havde fået føl.
Hvis det er en irish cob kan den altså godt vokse en del endnu... Jeg købte en 6 årig, der var utilredet og den tog lige et par ekstra cm, da jeg begyndte at ride den. Man kan ikke altid regne med at bagpart og forpart følges ad med en irish cob, en del af dem er overbyggede dvs. højere bagtil end fortil selvom de er udvokset. Synes du skal fortsætte med at ride hesten, sålænge den virker frisk og veloplagt. Det lyder som om du går stille og roligt frem. Træning stimulerer også væksten og hestens generelle udvikling.
Tak, det skal jeg ha' med.. men nu bliver jeg helt i tvivl om hun slet ikke er frisk.. eller det om det bare er mig der overreagere lidt.. hun er svær at drive frem i arbejdsskridt men hun vil meget gerne frem i trav? er det fordi hun ikke har energi eller? Jeg tænker bare at arbejds skridt jo er lidt hårde end "lala" skridt.. ? 
Pas på med at drive i skridten, det kan gøre den pasagtig og ødelægge den. Mine ungheste har jeg med fordel ladet skridte ture med voksne heste, som går frisk frem, så skal den unge nok følge med, uden at man skal drive. Når jeg rider alene piller jeg ikke ved skridten, andet end at de skal gå frem i en rolig balanceret skridt. Og så længe de svare frisk fremad men stadig balanceret i trav og galop, så får de ikke problemer i skridten senere. Mvh Charlotte
det er jo det svære ved at kommunikere på denne måde. Nogle læser et, andre andet  Galop - på ridebanen/ i ridehuset - begynder man først på, når hesten er i stand til at gå med ryggen rimeligt stabilt oppe, og den ikke kommer til at opleve galop som en begivenhed. Man kan godt galoppere i skoven eller på stubmarker  Det er jo lidt svært at vise folk, der rider hos Kirsten, når de fleste af dem slet ikke er HN-folk. Det var lidt heldigt, at Johanne selv havde lagt Troll ud på HN, så jeg kunne linke til tråden. Jeg kunne ikke huske at have set indslaget på HN, kun på epona.tv. Men jeg har da set en del galoppere   Og Kirsten sagde for nylig, at nu skulle jeg nok også snart til at galoppere 
Nina, nu bliver jeg lidt nysgerrig, længere oppe skrev du noget i stil med, at du måske ville vælge at gå BBH vejen, hvis du var springrytter - vil det sige, det ikke er muligt at uddanne en springhest efter KH system? ---  Forresten kunne det være dejligt med en opdatering fra Trådstarter, det er lidt spændende at følge med i, hvordan tingene udvikler sig   ...  
Det er i høj grad muligt at uddanne en springhest efter KH systemet. Systemet opbygger en formidabel overlinje, så hesten på bedste vis kan bruge ryggen over springene. Og hesten bliver efterhånden super følsom for meget små hjælpere  Jeg tror, at spørgsmålet i højere grad handler om rytteres psykologi   Selv om Tusindfryd i et indlæg længere oppe skriver, at hestene rides i samme facon, så er det kun overfladisk set, via billeder af trav for løse tøjler, at hestene rides ens. Det er blevet sagt adskillige gange: BBH systemet vægter signalindlæringen højere end KH systemet, som vægter det biomekaniske højere. (Naturligvis vægter BBH systemet også det biomekaniske og KH systemet signalindlæringen - det handler om, hvad der vægtes højest) Denne vægtning giver sig udslag i måden, der rides på - (et godt eksempel kunne være ridning i galop. Jeg er overbevist om, at BBH ryttere rider galop meget tidligere end KH ryttere, som må vente, indtil ryggen er stabilt oppe). Jeg har i løbet af de sidste år oplevet ryttere, som har forsøgt sig med begge systemer. Og de har så ret hurtigt "valgt side" (det er man også nødt til - man kan ikke ride efter begge systemer samtidig). Jeg tror som sagt, at der ligger en hel del rytterpsykologi gemt i valget. Hvis man er springrytter "by heart" tror jeg, at man vil finde KH systemet for langsommeligt og måske også for ukontrolleret, mens hvis man er dressurrytter "by heart" tror jeg, at man vil finde BBH systemet for kontrolleret og måske også nogle gange for voldsomt. Jeg vil godt understrege, at jeg taler om de fine nuancer imellem to systemer, som er langt mere hestevenlige end moderne dressurridning og sikkert også springning (det ved jeg mindre om) 
Nej selvfølgelig kan ingen sidde og give helt eksakte anvisninger. Men jeg vil dog stadig mene, at man (hvis man har forstand på hestes adfærd, træning og undervisning) godt udfra en beskrivelse kan kommme med   på hvad problemet er, hvad rytteren selv kan gøre for at finde ud af hvor skoen trykker, og hvordan man sådan på et generelt plan kan forsøge sig stille og roligt at gå frem. Selvfølgelig under hensyntagen til hestens faktiske reaktioner. Hvis jeg står med et problem jeg ikke kan løse, og ikke har mulighed for at få en "ekspert" ud med en times varsel, så vil jeg da forsøge at rådføre mig med andre - det kan være andre jeg kender og ved har nogenlunde samme tilgang til dyr som mig selv, det kan være et opkald til min underviser eller en søgning på nettet. Det er selvfølgelig ikke helt det samme som at have en stående på sidelininen og give instrukser, men det er dog bedre end at sætte sig med hænderne i skødet og gøre ingenting. Jeg har med stor fornøjelse og brugbarhed læst artikler og bøger af hestetrænere, hvis metoder jeg selv kan se fornuften i. Og selvom de ikke er skrevet målrettet min hest, har jeg faktisk lært super meget fra dem - også ting jeg konkret kan bruge i min træning. Hele konceptet med at udvikle metoder og systemer er jo netop, at man benytter bestemte tilgange og fremgangsmåder i sin træning baseret på en eller anden mere eller mindre velunderbygget teoretisk forståelse af, hvorfor man gør, som man gør. Det betyder selvfølgelig ikke, at man ikke tilpasser til den konkrete situation, men omvendt må man også være i stand til at give noge generelle bud på, hvad problemet   være og hvordan man   at løse det.
Misser: Lige en rettelse. Jeg skriver ikke at hestene rides i samme facon. Jeg skriver at jeg nok bliver nød til at få lyd på videoen der er linket til, for at kunne høre, om der bliver givet forklaringer på forskellene i fremgangsmåden i forhold til måden andre ryttere / trænere rider på, når de rider hestene i en lignende facon.
Uanset hvordan og hvor godt man rider, har man brug for nogle øjne på sin ridning  De fleste af os har ikke en underviser til rådighed så ofte, som vi kunne ønske os det. Derfor støver vi rundt i gamle - måske allerede læste bøger (Müseler f.eks.) - nogle af os genser indslag på epona - vi diskuterer tingene herinde etc. etc. Hvis man har en signalbaseret tilgang til ridningen, er det nemmere at give konkrete anvisninger, end hvis man vægter det højest, om hesten bruger sin ryg korrekt og træder med baghoven i forhovens spor i traven osv. Det sidste lærer man rigtig godt ved at se en lang række eksempler, hvor man kan træne sit øje i at se, hvornår hesten strækker sig aktivt, har ryggen med, er taktfast etc. etc. Springkonkurrencer er nemmere at bedømme end dressurkonkurrencer, springkonkurrencer har et eksakt bedømmelsesgrundlag (enten er bommen faldet ned, eller den er blevet liggende), som er enkelt at forstå, mens dressur bedømmes meget mere subjektivt - og de alenlange tråde om Totilas m.fl. viser, hvor forskelligt det bevægelsesmæssige vægtes og bedømmes. Som jeg skrev ovenfor, er jeg ret sikker på, at der ligger nogle psykologiske forskelle mellem de ryttere, som er tiltrukket af BBH hhv. KH systemerne 
Jeg siger ikke, at der ikke er forskel på tilgangene. Det er der utvivlsomt  Mit argument handler om, at man på et eller andet plan, bliver nød til at kunne formidle til sine elever, hvad der skal gøre og hvorfor. Og hvis man underviser på baggrund af et system, en bestmt metodisk og /eller teoretisk fremgangsmåde, så kan det ikke bare være rene gætterier i hver enkel situation. Så må der være et eller andet bag, der sætter instrukserne i system og i en hvis udstrækninger betinger hvornår man giver hvilke instrukser. Jeg kan godt sidde og kigge på videoer og billeder af heste, der arbejder mere eller mindre korrekt. Jeg synes selv jeg er ok god til at spotte hvornår det sker (min egen selvglade vurdering   ), men det betyder ikke, at jeg også kan se, hvad der bliver gjort, for at opnå dette - og da slet ikke hos ryttere der rider for nærmest usynlige hjælpere eller slet ikke mener de brugere hjælperne. Jeg kan med andre ord rimelig godt se, hvornår noget er rigtigt og forkert, men det sætter mig ikke per automatik i stand til selv at kunne gøre tingene korrekt.
Det er der da også. Det er - ud over det Kirsten Hansen selv har forklaret på sine indslag på epona og til de kurser, hun har afholdt - beskrevet i en del kloge gamle ridebøger, og det er beskrevet i DRF's fordringer. Der er på ingen måde tale om gætterier - tvært imod. Jeg synes, at vi - og især Nina - har forsøgt og forsøgt at forklare, men det ser desværre ikke ud til at være lykkedes.
 Det er nok fordi forklaringer forsat er ret vage formuleringer og fordi der hele tiden henvises til, at man ikke kan hjælpe før man har set hesten, kender dens reaktionsmønster osv. (og det er så i forhold til dette, at jeg har argumenteret, at rider man efter en metodik, teori eller system, så burde man kunne komme med nogle bud på, hvad man skal stille op). Der bliver fx foreslået en nuancering af stemmesignalet. Et (i mine øjne) rigtig godt redskab når man træner heste. Men når der så spørges til, hvordan stemmesignalet skal indlæres og nuanceres gives ingen anvisninger. Det svarer til, at jeg spørger "hvordan kommer jeg nemmest fra viborg til esbjerg", hvortil der bliver svaret "du tager bilen". Super svar, men komplet ubrugeligt hvis ikke jeg ved hvordan jeg starter bilen, skifter gear, bremser, styrer blinklys for slet ikke at tale om at finde vej. Hvis man ikke ved, hvordan man skal indlære og nuancere stemmesignalet, så hjælper det jo ikke så meget, at vide, at det er det man skal bruge, hvis ikke man aner hvordan man gør og hvordan man får hesten til at forstå det. De færreste heste fanger det, hvis man blot sætter sig i et hjørne og råber "drej til venstre nedad midten ved C" eller "sæt lige tempoet en kende ned i traven" 
Hej, Jøsses for en debat der kan startes! Jeg har valgt at ignorere rigtig mange af indslagene, ellers kunne jeg sidde her hele dagen   . Men til trådstarter: Hold endelig fast i, at din hest stopper helt op, når du giver kommandoen "hooooow". Det er guld værd, hvis du kommer ud for en situation, hvor du har brug for en hest, der stopper ubetinget og bliver stående! Jeg dummede mig med min hest, der af sin tidligere ejer havde lært at stoppe og stå stille fra jorden med en bestemt kommando, og jeg fik mudret signalerne sammen, så nu betyder den kommando, den dengang kunne perfekt, slet ikke det samme længere, øv øv øv. Det har jeg så lært noget af og arbejder på at blive mere konsekvent med brugen af kommandoer. Derfor, hvis du bruger kommandoen og den stopper som den skal, så ROS DEN og driv ikke! Men hvis du bruge en anden kommando, som ikke kan forveksles, f.eks. "laaaaaangsom" og den reagerer ved at stoppe, så kan du tillade dig at drive den frem igen og så rose, når den tager den med ro. Og så vil jeg SLET ikke begynde på at tale om tøjler   !! MVH Jette
Bliver det hele ikke lidt akademisk og hypotetisk nu  Hvis du vil vide mere, kan du jo bede om undervisning hos den underviser, hvis system du gerne vil vide mere om og så gøre dig dine egne erfaringer 
"Hvis man ikke ved, hvordan man skal indlære og nuancere stemmesignalet, så hjælper det jo ikke så meget, at vide, at det er det man skal bruge, hvis ikke man aner hvordan man gør og hvordan man får hesten til at forstå det." Undskyld, men så er vi vel helt tilbage til, hvordan hesten lærer, eller hvad? Jeg forestiller mig da, at der er lige så stor forskel på, hvordan hestene lærer bedst i BBH-systemet, som der er i KH-"systemet", for ellers er der da et eller andet helt overnaturligt i spil  Her er førstnævnte så et system i dine øjne, og det sidstnævnte er det   - fordi der ikke er én bestemt opskrift (jo på de helt overordnede ting) og heller ikke en hel masse kasser. Så kald det en tilgang, hvis du har det bedre med dét.  Nu har trådstarter forlængst skrevet, at hun har valgt en BBH-træner, så for trådstarters skyld er der vel heller ikke så stor idé i at afkræve en nøjagtig trin-for-trin-opskrift på, hvordan man indlærer en eller anden bestemt ting. Du har desuden netop fået dét svar, at man vælger metode efter hesten, og at man i starten til en vis grad bruger negativ forstærkning, og at man senere arbejder med at få hesten til selv at opleve hensigtsmæssig adfærd og bevægelse så behagelig, at den vælger det af sig selv. Her tror jeg ikke der findes nogen præcis og nøjagtig universalopskrift, fordi heste af temperament er yderst forskellige - og at metoden derfor varierer tilsvarende. Hvis du synes det er virkelig problematisk, bør du måske bare blive i det system, som du selv bryder dig om, og så lade dem om at bruge det/den anden system/tilgang/metode, som har lyst til dét.  Det ér i øvrigt ikke så mystisk, det dér med at se på hesten, før man ser på en hel masse andet. Jeg er selv mest interesseret i dressur-delen og kender derfor ikke så meget til div. adfærdsteori/horsemanship-halløj osv. Men Hempfling, som jeg da kender lidt til, opdeler fx heste i 26 personlighedsTYPER, som skal arbejdes med på 26 forskellige måder, med variationer også i forhold til længde af repriser og træningssessioner. Og selv inden for disse typer er der stor variation - men han har da nogle kasser i det mindste  . Så vidt jeg har forstået, gør Pirelli noget lignende. Disse har ikke en masse anvisninger til ridemetode (i hvert fald ikke dét, som jeg har set), men gør meget mere ud af, HVORDAN man skal arbejde med hestene under hensyntagen til den måde, de nu ér på.
Min kommentar er rettet er spørgsmål er afledt af debatten omkring hvordan man netop indlærer, hvis negativforstærkning (pålægning af let pres) ikke må anvendes. For der er faktisk ikke den store forskel på, hvordan heste lærer (det er ret så udførligt undersøgt og behandlet) men der er selvfølgelig stor forskel på, hvordan heste reagerer på bestemte situationer afhængig af deres temperament og historie. Men selve læringsprocessen er nogenlunde - deres hjerner fungerer ret ens, de lagrer informationer på den samme måde, har ens fungerende hukommelse og er styret af overordnet set de samme instinkter. Jeg mener såmænd sagtens man kan betegne KH træning som et system, men det er bare ganske vanskelligt at gengive hvordan det fungerer. KH er heller ikke selv specielt eksplicit, men hun gør tydeligvis noget, der er baseret på andet end tilfældigheder. Det er muligvis akademisk, og det er måske derfor at hverken Nina eller andre har kunnet komme med nogen nærmere forklaring på hvordan man sådan konkret træner sin hest. Udover sid stille, longer og brug stemmen uden nærmere henvisninger. Jeg kan sagtens nuancere mit eget stemmesignal når jeg træner, men det skyldes at stemmesignalet er indlært gennem en betingning. Hesten forstår hvad det betyder. Det handler ikke om horsemanship eller andet. Men simpel indlæring. Men netop Horsemanshiptrænerne (mange af dem i hvert fald - horsemanship er ret vidt begreb) arbejder jo netop også med indlæring og meget af det, der her trænes kan i bund og grund føres tilbage til simpel læringsteori. Jeg beder ikke om en universalopskrift, men nogle generelle overvejelser om konkrete fremgangsmåder. Heste er selvfølgelig forskellige, men et eller andet sted skal man starte sin træning. At jeg så stiller mig lidt skeptisk overfor om man kan aflæse hestens temperament på hvirvlerne i dens pande eller kurven på dens ryg er så en helt anden diskussion  Men jeg vil ikke cykle mere rundt i det - vi kommer næppe videre:)
et andet er, hvordan man træner hesten på en måde, der sikrer, at den faktisk også lærer. Jeg synes jo, at du skriver det selv, så jeg forstår ikke, hvorfor vi ikke er enige...  Susan skrev i et nyhedsbrev for nylig noget om komfortzone. Hvis man har læst lidt psykologi, kender man til Vygotsky, som har formuleret noget, som vedkommende Susan refererer (husker ikke navnet) nok har ladet sig inspirere ret meget af. Vygotskys teori handler om måden at tilrettelægge undervisning (her træning) på, for at sikre, at der finder læring sted. Det handler netop om at ramme et felt, hvor man både lærer noget nyt, men hvor man samtidig har noget kendt at hænge det nye op på. At man skal sikre at man går lidt videre end dét, man kan - men uden at gå så langt, at man kommer på for dybt vand. Man tager med andre ord udgangspunkt i, hvor den, der skal lære noget, er henne mentalt, fysisk, modenhedsmæssigt... Mennesker lærer også ret ens; viden lagres på samme måde - men   man bedst tilegner sig tingene på er stadig meget forskellig... Det er jo netop derfor man i skoleverdenen arbejder på så mange forskellige måder og netop ikke bare planter eleverne side ved side på skolebænken og fylder viden på i "mundrette doser". Fordi lærdommen kun hænger fast hos den procentdel, der er klar til at lære lige nøjagtig det stof, der bliver præsenteret på den givne måde. Andre skal have tingene præsenteret på en anden måde. Endnu andre har brug for at finde ud af tingene mere eller mindre af sig selv (projektarbejde, selvfølgelig med lærerstøtte); og i virkeligheden er dette nok faktisk en rigtig stor procentdel blandt menneske"børnene". Om det samme gør sig gældende for hestene, ved jeg af gode grunde ikke - noget tyder på, at der ikke er forsket ret meget i det   . (ps. jeg nævnte Hempfling og Pirelli som eksempler på folk, der har en tilgang, der tager hensyn til, hvordan forskellige typer af heste lærer.   de ser, hvilke typer det er, synes jeg umiddelbart ikke er relevant for hverken denne diskussion eller for den problemstilling, vi diskuterer - og skal vi finde flere ting at blive uenige om, er det nok ikke et oplagt sted at starte).
Problemet er jo bare netop, at de KH ryttere der har skrevet i tråden her ikke uddyber, hvordan de vil lære hesten de ting, de gerne vil have den til. Jeg har intet imod KH. Jeg synes hun er en dygtig rytter og træner, og hendes arbejde er super sympatisk. Men når jeg læser tråden her, forstår jeg ikke, hvordan man via hendes metoder kommer fra en rå, utrænet, fejlreden, stresset, angst, oversensitiv, undersensitiv, forvirret, ukoncentreret, hyperintelligent, mindre begavet eller hvilken anden type hest, man nu arbejder med og så til en velreden hest, der arbejder korrekt og i harmoni med sin rytter. Negativ forstærkning er blevet næsten bandlyst (man må jo ikke genere hesten), tøjlesignal er bandlyst, positiv forstærkning i ren form er meget svært at bruge fra ryggen, og forudsætter at hesten selv på et tidspunkt tilbyder den ønskede "handling", som man så kan belønne - det kan måske lade sig gøre i forhold til grundsignalerne - men det vil tage meget, meget lang tid, og også indebære den risiko, at signalet kun virker når hesten er ekstremt motiveret, da der ikke skal meget til at overskygge lysten til en godbid. Men kommer vi bare skridtet videre til sidebevægelser for slet ikke tale om lidt sværere øvelser, er det stort set aldrig noget hesten af sig selv begynder på, hvis bare man sidder på ryggen og venter, hvorfor man ikke kan benytte positiv forstærkning uden en hvis grad af negativ forstærkning også. Bare det at få hesten til at vælge at arbejde korrekt, afspændt og med strakt, sænket hals er svært nok, da hesten netop ikke bevæger sig særlig dressurmæssigt korrekt, når den aldrig har lavet andet end at drysse rundt på folden.
Det gør sig sandsynligvis ikke gældende. Der er store forskelle på heste og menneskers abstraktionsniveau, hvad der motiverer og i hvilken grad vi er styret af instinkter. Gruppearbejde / projektarbejde blandt børn eller voksne fungerer jo netop fordi barnet eller den studerende selv har en motivation for at lære netop det, der arbejdes med. Hos barnet handler motivationen selvfølgelig meget af, hvordan emnet præsenteres, om det er noget der interesserer barnet, om projektarbejdet giver noget positiv feedback fra kammerater osv. HVor den voksne udover disse ting også kan motivere sig selv via et ønske om at lære, en forventning om bedre løn efter endt uddannelse osv. Når vi rider hesten (uanset hvordan vi rider), beder vi den om noget, der grundlæggende er naturstridigt eller imod dens instinkter. Det eneste der hopper på hestens ryg i naturen er rovdyr. Jeg mener ikke dette (at vi rider dem) er skidt (afhængigt af, hvordan vi behandler hesten naturligvis), men det betyder at vi ikke rigtig kan forvente, at hesten af sig selv motiverer sig til at gøre det vi ønsker. Hesten finder ikke selv på, at rytteren skal på ryggen af den, den finder ikke selv på at den skal bevæge sig "biomekanisk korrekt", lave dressurøvelser med rytter, springe med rytter osv. Alene derfor kan vi ikke forvente, at hesten af sig selv finder på at gøre de ting vi ønsker af den, blot ved at vi hopper op på den. Lukker viden ud på fold eller løs i naturen, vil den ikke gøre de ting vi går og træner med den. Den vil af og til lave nogle bevægelser der ligner eller ligefrem er identiske med nogle af de dressurøvelser vi træner, men den vil ikke systematisk bygge sine muskler op, starte med at bevæge sig i X antal måneder eller år i remonte facon, hvorefter den gradvist går videre. Sagt på en anden måde: Gav vi hestene helt fri til selv at beslutte hvordan de ville arbejde og hvad de ville lære, ville det de fik lært ikke være det, vi gerne vil have dem til. Det ville være de ting, der er nødvendige for at overleve: dvs. hvad er farligt, hvad er ikke farligt, hvad kan spises, hvor finder jeg vand, hvordan forsvarer jeg mig selv og hvad er min placering i flokken osv. i den dur. Det må vi gøre os klart når vi træner - det er DYR vi arbejder med. Ikke 4-benenede mennesker 
giver efter ved at lade tøjlen løbe ud imellem fingrene, så gør det nok ikke så meget, om man rider med klaverhænder  Men når man kommer til at kunne ride hesten til biddet med en helt, helt blød kontakt, så giver det altså en stor forskel, hvis man har hænderne på højkant    Så, når nu du, Stald Lauenborg, har så stor indsigt i den menneskelige anatomi, kunne det være sjovt, hvis du havde et bud på   forskellen ligger, når vi andre nu påstår, at den er der    Mit eget bud på det er, at man lettere kommer til at trække ned og tilbage i tøjlen med klaverhænder - hvor man måske i højere grad 'giver tøjle' med hænderne på højkant?
Jeg tror ikke, jeg forstår dit spørgsmål? Jeg mener ikke, der burde være en forskel om hænderne er på højkant eller vandrette, da du har samme mulighed for bevægelse i håndleddet og fingerne.
Jeg tænker, det kan have noget at gøre med, at der skal kunne trækkes en ret linie fra bid til rytters albuer. Rides der med flade hænder, vil enhver bevægelse i hånden medføre knæk på den "rette linie".
jeg tænkte også noget i den retning    Men Stald Lauenborg, hvad mener du så om påbudet om en ret linje fra albuen til biddet? Jeg tænkte såmænd bare, at du vel anerkendte reglen om lodrette hænder, og så var du jo den bedste detektiv i blandt os - den med mest forstand på den menneskelige anatomi? 
Hvad mener du med påbud? Tænker du om hvad der står i teoribøgerne? For nej, det er ikke mit arbejdsfagområde - det vil jeg overlade til underviserne om de mener, det har nogen betydning for tøjlehjælpen. Om man kan lave en lige linje fra albuen til tøjlen med klaverhænder, så ja, det er muligt, da du "bare" kan bøje håndleddet indad imod tommelfingeren. Jeg ved stadig ikke, om jeg forstår dit spørgsmål om jeg anerkender reglen om lodrette hænder? Det står vel i rideteoribøgerne og det har jeg intet modsigelse til - igen vil jeg overlade det til underviserne, for det er kun på det biomekaniske, jeg vover min påstand. Som jeg skriver længere oppe, så stræber jeg selv efter at ride med hænderne på højkant, fordi jeg synes, det ser pænest ud og det er den opstilling jeg har lært at ride i og finder at mine hjælpere virker bedst ( ligesom klaverhænder virker bedst for andre ) Men jeg rider ikke med lodrette hænder fordi jeg mener, det er mere funktionelt rent anatomisk.
se  Hvis jeg ikke vidste, at klaverhænder funktionelt er noget skidt - så ville jeg ikke bestræbe mig på at undgå dem 
På billede 4 begynder hesten at komme bedre med bagfra og der er skridtlængde og samling også bedst. Netop i den fase af samling vil hesten trække mere i rytterens hånd og det er her opstillingen med den let bøjede albue og hændernes stilling har betydning. Ikke mindst for hvordan rytterens sæde kan gå igennem. Sjovt nok er det også det billede hvor hænderne er på vej op til lodret stilling. På billede 1 er skulderen ikke så meget tilbage som på billede 4 og derfor er der også forskel i hestens arbejde bagfra. På billede 2 går rytterens sæde ikke nok igennem og den lige linje er brudt = småtgående hest (kunne også skyldes noget hestespisende i græsset  ) Billede 3. Runde skuldre begrænser rytterens drev og rytteren falder let forover = hesten trækker rytteren ud af balance. Derfor falder hesten på forparten og bliver for dyb. Dette skal læses som rene fakta af hvad der ses og ikke en kritik af pågældende ridning. I dressur kan man ikke kun kigge på en hjælper (her hændernes stilling), men skal kigge på samspillet i hjælperne og hvorfor dette samspil fungerer som det gør.
Der er vi jo heldigvis så forskellige 
Jeg mangler at få kastet lidt lys over dette: Jeg forstår stadig ikke helt hvor du ser muligheden for en fremadføring af tøjlen, når der rides med vandrette hænder... Jeg forstår heller ikke hvordan det skulle være muligt, at holde en let, blød og jævn kontakt til biddet, når flexibiliteten kun går bagud og fremadføringen af tøjlen er begrænset til at lade den glide mellem fingrene. Ang. den sidevers bevægelse med en klaverhånd, så kan man tage udgangspunkt i Chuntaos cirkel igen. Set oppefra med neutral håndstilling i 0, så vil den sidevers bevægelse gå fra 330 - 30 grader og derved stadig kun indvirke enten ind og tilbage eller ud og tilbage, uden mulighed for frem.
Du har jo netop samme mulighed for at give efter i hånden( fremadfører tøjlen ), da du har det samme bevægelsesudslag. Eks: Hvis du placerer hånden afslappet ned på et bord, vil du kunne flytte hånden til lillefingersiden og til tommelfingersiden - er vi enige? Du kan også, hvis du løfter hånden op fra bordet, vippe håndfladen ned af og op af - det samme kan du hvis du sætter hånden på højkant ( men så vipper du fra side til side ) Du kan også kombinerer bevægelserne og lave cirkler og skrå bevægelser uanset om hånden er på højkant eller vandret. Er vi enige? Altså er det ikke korrekt, at der ikke er mulighed for at give efter, da hånden kan bevæge sig i alle de samme retninger om den er på højkant eller vandret. De eneste forskelle er at ved at den vandrette udgangsstilling er den sidevers bevægelse mindre end ved den lodrette. Og hvis du allerede placerer hånden imod tommelfingeren, så er bevægelsen begrænset til imod lillefingeren. Men det vil være et valg af opstilling og begrænsningen er derfor valgt ikke bestemt biomekaninsk. Så at sige, der ikke er samme mulighed for at fremadføre tøjlen er ikke korrekt.
Det giver altså stadig ingen mening. Nu har jeg forsøgt at dreje hånden på alle mulige leder, kanter og måder, med en tøjle i hånden. Med vandret håndstilling er det kun muligt at slække tøjlen nogle få milimeter, medmindre både albue og skulder aktiveres.   Vi er enige om at håndleddet har næsten samme mulighed for bevægelse, uanset om hånden er på højkant eller ej. Men det ér altså kun med en korrekt hånd på højkant, at det er muligt at slække tøjlen flere cm. Det er derfor jeg forsøger at forklare, at den "låste" hånd intet har med selve hånden at gøre, men derimod indvirkningen. Blot så vi alle idet mindste debaterer ud fra det samme begreb. Men måske har vi ikke den samme opfattelse af hvad en klaverhånd er? Måske nogle illustrationer ville hjælpe?
Jeg har taget nogen billeder - beklager kvaliteten, men det er bare så vi har et grundlag at snakke ud fra. Hesten takkede nej, til at komme med ind i stuen og stå model, så tøjlen er bare løs. Først handen på højkant ( klassiske håndstilling );   Så bevægelsen til siden ( imod håndryggen )   og imod håndfladen   Så ned af   og op af ( her ses at bevægelsen er begrænset )   Så hånden vandret ( det jeg kalder klaverhånd )   så imod lillefingeren   og imod tommelfingeren ( her er begægelsen begrænset, men den er der og udslaget bestemmes udfra hvor holden holdes i opstillingen )   Så ned af   og op af   Rotation kan også laves i begge udgangsstillinger, men det ved jeg ikke lige hvordan jeg skal tage billeder af. Hvordan kan jeg ikke indvirke ens på tøjlen, når jeg nu kan lave   den samme bevægelse om hånden er vandret eller lodret? Akslen ( håndleddet ) forbliver den samme og derved vil jeg trække ligeså meget bagud i de forskellige vinkler. Jeg tvivler på, at min hånd er mere flexibel end andres, men hvis den er trækker jeg gerne min påstand tilbage  Igen beklager vinklen og kvaliteten på billederne, men det er lidt svært at tage billeder med venstre hånd.
Fine illustrationer. Det gør tingene lidt nemmere at forstå  Jeg har fundet fejlen, dér hvor vi snakker forbi hinanden. Din "klassiske" håndstilling er ikke klassisk, men forkert. Så forstår jeg bedre misforståelserne...
Stald Lauenborg: Det jeg tror går galt er, at du 'glemmer' resten af armen og fokuserer på håndleddet. Selv om dine billeder viser, at man kan dreje håndleddet i enhver retning (også selv om bevægelsen udad med klaverhænder ser en anelse 'anstrengt ud, og det ses hvordan din arm må blive presset ind mod din krop, og spænde i skulderen), så er det ikke kun håndleddet er skal tages i betragtning. Hvis du står afslappet med hænderne ned lags siden af din krop - hvordan vender din håndflade så? Ind mod kroppen. Hvis du nøjes med at køfte underarmen, og ikke aktivt gør noget med dit håndled, hvordan vender hånden så? Med håndfladerne indad. Prøv at dreje din hånd, så håndfladen vender bagud (hvis du har strakt arm) eller nedad (hvis armen er bøjet) - hvad mærker du især helt oppe i skulder og overarm? Muskelkontrahering og dermed øget tonus. Så det første vi kan konkludere er, at det er en aktiv bevægelse at flytte håndleddet fra lodret til klaverhånd - så er du allerede igang med at bruge kræfter og 'spænding' (skrevet i anførselstegn, for det er ikke nervøs spænding jeg snakker om) i din overarm og skulder, helt inden at du overhovedet er igang med at ride. Radius og Ulna bevæger sig ind over hinanden i denne vending af håndleddet:  får du mindre eftergivende hænder (hvilket egentlig vil sige 'arme') i ridningen, hvis du har klaverhænder.
Du holder tøjlen på et led længere ude som jeg gør. Jeg holder tøjlen på første led fra håndfladen. Holder jeg på tøjlen som du gør kan jeg ikke bevæge mine fingre så frit. Så godt med billeder, så vi ved om vi snakker om det samme. 
Jeg har sørme været igang igen. Denne gang har jeg måtte lægge egen arm til. De første tre billeder her har jeg taget ud fra de positioner, som blev beskrevet på cirklen. Den omtalte "neutrale" position:   Den eftergivende position:   Den anholdende position:   Men jeg må indrømme at min hånd naturligt fandt denne position som den mest naturlige og lette: Jeg synes at   giver en meget god forklaring, som jeg fuldt ud kan følge. Når jeg forsøger at lave et knæk i håndleddet fra tommelfinger til lillefinger med hænderne på højkant kan jeg ved brug af kræfter lave det knæk på måske 140 grader. Når jeg lader hånden hænge afslappet er vinklen fra armen og til hånden noget større før min hånd finder naturlig hvile. Når jeg har klaverhænder og lader min hånd hænge afslappet laver den en vinkel på omkring 90 grader. For at der bliver bibeholdt en afslappet kontakt til hestens mund er det optimalt med en lige linje fra albuen til biddet. Hvis jeg skal gøre dette med klaverhænder kommer jeg altså til at bruge kræfter på at holde en "lige" linje igennem mit håndled eller alternativt må hesten "hænge" nok i tøjlen til at den får spændt en lige linje fra albue til bid. Det skal bruger kræfter et eller andet sted ved klaverhænder - enten i håndleddet eller i en af enderne (biddet eller albuen (hvilket højest sandsynligt vil sætte sig i skulderen -> ryggen -> stift sæde mv)).
Tusindfryd, Jeg bliver nysgerrig. Vil du ikke fortælle mig, hvordan du med de metoder, du rider efter,   ?? Jeg går ud fra, at du kan komme med en præcis forklaring, som vi andre kan forstå.
Nu er det jo et håbløst job, at beskrive et helt træningsforløb på en internet debat side - det ville blive en hel roman, rent længde mæssigt. Men jeg kan godt beskrive - ret konkret - hvordan jeg ville gribe det an, hvis jeg skulle løse et konkret problem. Fx en hest der løber anspændt og stresset rundt i trav, fremfor at trave roligt og afspændt. Jeg har allerede skrevet en del - ret konkret her i tråden. Men min fremgangsmåde indebærer at jeg bruger negativ forstærkning. Ikke en kraftig smertepåvirkning, voldsomme spark med schenklerne, kajetræk i munden osv. men et let pres. Og derfor blev den også skudt ned - jeg ville B.LA. bruge tøjlerne !!! Først ville jeg sikre mig, at hesten ikke fejlede noget og at udstyret passed osv. Jeg ville starte med at indlære stop signalet via negativ forstærkning. Dvs. starte med en opbremsning i min krop / sæde efterfuldt af stemmekommando og afsluttet med et let pres i tøjlerne som vedholdes til jeg får en reaktion, hvorefter jeg slipper alt pres PROMPTE og giver helt løse tøjler. Sætter hesten farten op igen efter 2 skridt gentages proceduren. I nogle tilfælde ville jeg koble belønning på også, hvis hesten stressede meget op, og havde svært ved at lære stopsignalet. Altså ved at give en godbid så snart den stod helt stille, men dette kan ikke gøres, når man bare taler opbremsninger og ikke deciderede parader. Dette har den fordel at 1) hesten får indlært et stop signal, der virker - også når den er stresset 2) det bliver klart for hesten hvad den skal og det i sig selv er medvirkende til at få stresniveauet ned og 3) uanset om jeg ønsker at forbedre balancen eller opbygge mere muskelstyrke, så er jeg nødt til at få farten ned - hesten forbedrer ikke balancen i forhold til den rolige trav, hvis ikke den bare momentvis får taget nogle skridt i rolig trav. Den bliver bare rigtig god til at løbe stærkt. Når hesten gradvist begynder at kunne trave roligt i flere og flere skrdit ad gangen, ville jeg begynde at arbejde mere målrettet med halve parader for sædet (altså noget andet en bremsningen). Dvs. lave halve parader gennem sædet for på den måde at få hesten til ligesom at vente, og komme bedre med bagfra. Når hesten er nået dertil at tempoet i længere stræk ad gangen er roligt, er den også modtagelig for det egentlige dressurarbejde. Men typisk begynder hesten faktisk allerede når tempoet begynder at være på plads i længere tid ad gangen selv at strække sig mere og mere frem (forudsat man giver den maximalt plads naturligvis), og når man så også begynder at arbejder med halve parader, begynder der for alvor at ske noget i den retning. Hvis der samtidig er tale om en hest med en meget lav strestærskel, ville jeg kombinere ovenstående med en eller anden "handling", der bliver en safe-zone for os. Fx en cirkelvolte eller 8-taller. Altså ride ind i volten eller 8-tallet, hvis hesten begyndte at spænde op eller løbe og jeg ikke følte jeg kunne komme igennem med en opbremsning blot for det lette pres. Fordelen ved at indlægge den slags figurer er, at ret hurtigt bliver det noget trygt for hesten. Den ved hvad det går ud på, men samtidig skal den alligevel koncentrere sig så meget om, hvad dens ben laver, at den bliver nød til at flytte sit fokus. Ligeledes ville jeg generelt arbejde meget med mit eget fokus. Altså selv fokusere positivt på det jeg gerne ville, fremfor på at tænke "nu må den bare ikke løbe" samt tælle den takt jeg ønsker (evt. inde i hovedet, hvis der er andre tilstede). På den måde kan jeg bedre styre min egen takt, så jeg sætter en rolig takt og bevægelse, og ikke blot kommer til at følge med i hestens for hurtige bevægelser. LIgesom det holder mig fokuseret på det jeg gerne vil, frem for at sidde og blive anspændt over det jeg frygter går galt. Det var sådan generelt hvordan jeg ville starte. Selvfølgelig ville jeg tage højde for, hvordan hesten reagerede, og reagerede den ikke som ventet, ville jeg selvfølgelig tage udgangspunkt i den faktiske reaktion og på baggrund af den og det jeg ved om hestes instinkter osv. forsøge om jeg kunne greje hvad der gik galt, og hvordan jeg dernæst kunne forsøge at løse problemet. Men det ville jo afhænge meget af den konkrete reaktion, hvad jeg ville ændre.
" " OK, så når man er styret af instinkter og har et lavt abstraktionsniveau, så er der færre måder at lære på? Hvordan du når dén konklusion, må du meget gerne uddybe... Og så må du meget undskylde, at jeg åbenbart har formuleret mig så vagt, at du har fået fornemmelsen af, at jeg taler om 4-benede mennesker. Det ér heste, jeg taler om.  Jeg anfægter på ingen måde, at dyr ikke er synderligt skarpe, de kan ikke ræsonnere, de kan ikke abstrahere, de kan ikke planlægge. Jeg anfægter blot den i større eller mindre grad udtalte påstand om, at chancen for succes med et træningssystem udelukkende afhænger af træneren, og ikke af hesten. I øvrigt tror jeg næppe, at man sidder fuldstændig bum-stille på hesten uden at gøre noget som helst whatsoever, når man forsøger at ride en hest uden at forstyrre den unødigt og samtidig forsøger at få den til at arbejde korrekt. Jeg synes da, at man gør noget hele tiden. Men det er forskelligt nøjagtig HVAD man gør og HVORFOR. Derfor kan man ikke give nogen opskrift. Her er vi tilbage ved det spørgsmål, jeg stillede for ret længe siden efterhånden vedr. bremsning af hhv. et forben og det diagonale bagben - om hvordan man lige nøjagtig ved, hvilket af benene, det ér, der render for stærkt - og om det overhovedet er benene, der løber for stærkt, eller det er en muskel et sted, der er spændt og dermed forhindrer det ene ben i at træde korrekt. I min verden skal man arbejde med dette på forskellige måder. Det kan man ikke se af en tråd på Internettet. Selv på video kan det være svært at se. Så vidt jeg kan se se, er du bare meget til systemer og til at være den, der sætter dagsorden. Jeg har det anderledes med min måde at træne på, og det betyder, at de mange systemer og det at sætte dagsorden er noget skrammel for MIG. Det er ikke ensbetydende med, at systemet er noget skrammel. Det kan være et ganske glimrende system, selv om det er anderledes og ikke giver det samme slutresultat. Det kan godt være, at jeg er for nærtagende, men jeg synes virkelig folk forsøger at svare dig pænt og ordentligt på din gentagne kritik af det ene og det andet, uden at stille dig til regnskab for noget. Jeg synes desværre, at vi lige nu er ved at bevæge os væk fra den respektfulde og anerkendende debat, som jeg ellers synes har været kendetegnende her i tråden. Det har jeg ikke lyst til at deltage i, og er det dén måde, tråden fortsætter, er dette nok det sidste bidrag fra mig.
Nu er i jo sådan nogle "dressur by heart" mennesker, der søger i gamle bøger Misser, så jeg vil da lige bringe Mueselers version, beregnet på forredne heste.. "Arbejdet påbegyndes bedst på en cirkelvolte eller en lille volte i arbejdstrav. Med den udvendige tøjle udøver rytteren først et ganske let tryk på den udvendige lade for sraks derefter, ved at lade hånden, eller hele armen gå fremad i retning af hestens mund, at give efter. Ved den lille indledningsindvirkning (trykke på den udvendige lade) skal hesten gøres opmærksom og for sit vedkommende giver efter og strække halsen. Fremadsøgningen og eftergivenheden er det vigtigeste. Schenklerne driver, i forbindelse med antruken lænd, hesten fremad, stadig i et noget flottere tempo end hesten angiver. Glemmer rytteren at drive på, eller angiver hesten tempoet, er der ikke mere nogen grund for hesten til at gå frem til den "lokkende tøjle", og alt arbejdet omsonst. Fremfor alt må driften netop gøre sig gældende, når den udvendige hånd giver efter "føler sig for", lokker, tøjlen bliver lang. Den indvendige hånd sørger for, at stillingen bibeholdes og må ikke understøte den udvendige hånds arbejde. Dette er vigtigt, fordi det ellers let fører til, at rytteren bruger hænderne skiftevis, fører hænderne frem og tilbage, altså "filer". Indbyder rytteren hesten til at gøre halsen lang, "strække sig ud i tøjlen", ved stadig at lade den udvendige hånd gå fremad, går hesten med tiden ind på rytterens ønske. Hesten kan måske føle denne stadige følen sig for kedsommelig og betydningsløs, men ikke smertefuld eller ubehagelig, og den vil følgelig ike sætte sig imod den, men bliver for hver omgang på volten behageligere og mere doven. Når rytteren kun ikke bliver utålmodig, vil hesten lidt efter lidt strække sig frem mod biddet. Synes rytteren at det varer for længe, kan han forsøge at fordre noget stærkere bøjning af hesten og drive noget mere, trykke hesten frem til den gennem hævet hånd kraftigere virkende udvendige tøjle-jo ubehageligere hesten, der eventuelt er bragt til at rejse halsen, føler det korte tryk på den stive ganache, desto lettere og villigere følger den den lokkende tøjle fremad og nedad, fordi det er behageligere. Rytteren kan forsøge, om hesten på den anden volte forstår, hvad han vil, men mere og andet bør rytteren ikke gøre. Rytteren kan kun vise vejen til at søge fremad og nedad, hesten skal nok selv finde den. For det meste reagerer hesten efter nogle minutters forløb, hårdnakkede forbrydere først efter en halv time, men engang reagerer enhver hest for denne følen-sig-frem, og denne "indbydelse". ------------------------------------ ------------------------- Netop dette kapitel, der er illustreret ved 2 figurer af en hest med glidetøjle, er en udemærket kontekst til forståelsen af Mueselers træningsopfattelse. Trykket på laden, opfattes ikke som værende ubehageligt, tempoet er altid angivet af rytteren ikke hesten, de ubehagelige tryk ses som en fuldt gangbar metode, til at anskueliggøre for hesten, hvad rytteren ønsker.. Det er da ganske fint at søge viden i de gamle bøger, men det kræver nok at man læser dem 
Gsims: Der er ingen grund til at bliver mopset eller sarkastisk. Det jeg mener med den sætning du citerer mig for, er ganske enkelt, at du kan sætte et barn til en projektopgave indenfor meget frie rammer fordi du kan forklare opgaven via sproget og fordi barnet kan ræsonnere og har fantasti til at forestille sig. Giver du en hest (eller et marsvin for den sags skyld), meget frie "projektarbejde" rammer, så bliver resultatet unægteligt noget ganske andet  Det jeg efterlyser hos KH rytterne her i tråden er en konkret besvarelse af, hvad de ville gøre i nogle af de konkrete tilfælde, der bliver nævnt her i tråden. Mere abstrakt er mine spørgsmål ikke. I øvrigt viser Nimbus' indlæg herover ganske tydeligt, hvorfor man ikke ukritisk blot skal refere til, at "de gamle mestre" altid har ret. Jeg er ikke bekendt med nogen af de gamle (ofte militært uddannede) gutter, der oftes henvises til her på HN, der ikke kan citeres for lignende udtalelser / skrifter. Ikke at de ikke også har fornuftige pointer, men hele ideen om ingen tøjler, ever (så dør baby), er vist af lidt mere moderne dato.
Gsims, nu er jeg desværre ikke tankelæser, så jeg skal ikke kunne svare for tusindfryd, men... Det er jo ikke KHs system, eller mangel på samme, eller hvorvidt man vil bruge tøjle eller tankeoverføring. Det virker bare noget slidt efterhånden, når man "rådgiver" andre, med en noget selvbevidst holdnig til at man er "mest" dressurmæssig, uden at kunne komme med noget som helst konkret, udover bombastiske sætninger som "kun i livsfare", der så viser sig at omfatte gåen ud af banen.. Ligeledes den faste overbevisning om, at ens hest reagerer med en rent "biomekanisk" respons, der IKKE hænger sammen med en tidligere tøjlepåvirkning, skønt denne åbenbart har været eftertrykkelig nok til, at dyret ikke længere kan rides med bid. Det er fint at være salig i sin egen tro, og finde at man selv VED en hel masse, men man må være i besiddelse af en vis selvkritik, hvis man skal rådgive andre udfra dette.. Os så finder jeg det en trættende stil, konstant at vende tilbage til at definere sin egen, og sin sagesløse undervisers, fortræffelighed, udfra den kontekst, at alle andre er forkerte, misforståede, eller meget mindre "hestevenlige".. Men ja, man må jo så konkludere at KH-ryttere nok har en anden psykologi end andre... Hov, iøvrigt, nu du bringer børn/heste sammen, så er problemet ved heste, det samme som ved små børn. Stiller du dem er spørgsmål, så må du respektere svaret. "Vil du i skole?", er ikke et spørgsmål man skal stille sit gnavne teenage-scooter-fjæs, når hans yndlingshold røg ud af en eller anden liga igår, ligeledes er "vil du godt trave stille" ikke et godt udgangspunkt, når papegøjerne flakser ved siden af ridebanen.. KUN, hvis man på forhånd har tænkt, "okay, du må godt pjække", eller "okay, du må godt løbe væk". Ellers vil jeg altså henfalde til "Du skal i skole" og "Du skal trave sådan her"...
Tak for beskrivelsen Tusindfryd. Det er meget hjælpsomt. Det bliver helt tydeligt, hvor forskellige vores mål er  For mig er dine beskrivelser meget vage og meget generelle. Det meste af det er vi enige om - at hesten skal lære at stoppe for tøjlen - at den i løbet af arbejdet begynder at trave langsomt nogle skridt ad gangen, hvorefter man kan gå videre i arbejdet. Det er alt sammen noget, som jeg og især Nina har skrevet ovenfor. (Vi vil dog nok vente længere end dig med at gå videre) Du skriver så, at du herudover stopper den for tøjlen - det kommer jo ikke som nogen overraskelse - men er det virkelig nok for dig? Hvis du har en hest, der drøner rundt med hovedet i vejret, som er udgangspunktet for vores diskussion, er stop for tøjlen eller ridning i volter hhv. ottetaller så det eneste middel, du har til rådighed? Din ekstra tilføjelse vedr. rytterens eget arbejde er en interessant tilføjelse. Jeg er enig i, at det er vigtigt at arbejde med sit eget fokus. Noget andet, som også er vigtigt er, at kende sine egne begrænsninger. Ingen af os kan bevidst ride hesten i den form, vi ønsker os, før vi gennem undervisning har følt den form på vores egen krop. Det vil oftest være underviseren, som gennem sin vejledning får rytter og hest videre i uddannelsen - først når man som rytter har følt det, bliver man i stand til at vide, hvad det er man skal ride efter, og kan så begynde aktivt selv at ride efter det. Det samme gælder i øvrigt også underviserne - ingen underviser kan f.eks. instruere i, hvordan man får hesten til at strække sig aktivt frem eller i, hvordan man får netop den hest til at bruge ryggen, før man selv har redet (gerne adskillige forkellige) heste med aktivt stræk og med brug af ryg. Det er ikke for ingen ting, at kommende beridere skal stå i lære i årevis og ride en masse forskellige heste. Det er enormt vigtigt at have følt det på egen krop. (At så beridere nok for tiden lærer noget andet, end det vi synes om i denne tråd, er en anden sag - princippet om at føle tingene på egen krop er det vigtige. Man kan ikke lære at ride gennem at læse manualer) Og her kommer så et svar til Nimbus: Tak for citeringen af Müseler. Jeg er på ingen måde uenig i Müselers mål for hesten - at strække sig frem og at blive "doven". De midler han anvender, kan jeg ikke anvende. Min hånd er ikke følsom nok til, at jeg kan ride så meget med tøjlen. Kirsten Hansen rider selv med væsentlig mere tøjle - jeg ved ikke, hvordan hun vil løse de problemer, som Müseler stiller op - men det vil jeg da spørge hende om ved førtskommende lejlighed. Nu er jeg heldigvis ikke fundamentalist, så jeg kan godt læse en bog og få utrolig meget ud af den, uden at skulle tage hvert ord bogstaveligt. Jeg er fortsat meget enig med Müseler, selv om jeg ikke selv vil følge alt det, han siger, slavisk. Meget af grunden til dette ligger i min egen erkendelse af mine begrænsninger.
Nu er jeg ikke helt sikker på, om denne kommentar skal tolkes som i om jeg virkelig stiller mig tilfreds med det, eller om der virkelig ikke skal mere til? Jeg antager det er det sidste, at du har svært ved at forstå, at der ikke skal mere til. Her er svaret både ja og nej. For er problemet, at hesten ikke forstår stopsignalet godt nok (uanset hvordan man giver det og om man bruger tøjle, stemme, sæde eller noget helt 4.) og tror, at fravær af signal, betyder eskaler farten, så er løsningen netop at træne stopsignalet (uanset hvilket signal man bruger) så hesten forstår det helt. Er problemet ophidselse, stres o.lign over ting der foregår rundt om (hvis man vover sig udenfor ridehusets bobbel, sker der af og til ting rundt omkring en, der kan fjerne fokus uanset hvor godt hesten normalt arbejder), så handler det for mig om at få fjernet fokus fra det, der stresser og hen på mine signaler, og få hesten ind i en tryg rutine, den kender godt. Ved min hest er volter, 8-taller nogle af de redskaber, der her virker. Parader og skridtschenkelvigninger er også noget den kan på rygraden, men som alligevel kræver at den flytter fokus væk fra stressen. Man kan sagtens vælge andre ting, min beskrivelse er et eksempel på tankegangen bag. Er problemet decideret angst over et eller andet i omgivelserne, ville jeg nok vælge gradvis tilvænning, hvor vi (med belønning og ros) gradvist nærmer os genstanden og stille og roligt bliver trygge i situationen. (jeg kan godt ¨gå ind i en længere beskrivelse heraf, men er det nødvendigt?) Er problemet balancen, så bliver man på en eller anden måde nød til at få hesten ned i tempo - blot nogle skridt til en start, så den netop kan træne balancen. Løber hesten bare rundt (for ja - nogle heste bliver bare ved uanset hvor mange måneder man lader dem gøre det), så forbedrer den ikke balancen, men bliver bare rigtig god til at lade farten løse balance problemerne. Og adfærden bliver mere og mere cementeret i dens hoved. MIn løsning vil derfor være en opbremsning af en eller anden art. Jeg har beskrevet hvordan, man jeg ville indlære signalet. ALtså så hesten kommer ned i fart og faktisk får øvet balancen. Er problemet at rytteren sidder som en sæk kartofler, ville jeg selvfølgelig rette det aller først, det samme gælder hvis det er rytteren der spænder, holder konstant pres i tøjlerne eller hvis udstyret trykker eller hesten har ondt. For mig er det allerførste jeg vil opnå, at min hest slapper af og fatter hvad der foregår. At den er tryg ved situationen og ikke bruger en masse krudt på at spænde op i usikkerheden over, hvad der kommer til at ske. Før jeg har denne afslappethed og tryghed, kan jeg ikke forvente mig alt muligt andet af den også. Jeg kan godt forsøge, men det bliver noget hø. Jeg ser på, hvorfor hesten ikke er afslappet, og tager fat om det. Og først derefter begynder mine ambitioner om at perfektionere resten af udførelsen at få plads. Dette er ikke en udtømmelig liste, men blot eksempler. Mit allerførste udgangspunkt er altid, hvad problemet er, og dernæst hvad ved jeg om heste og deres reaktioner, deres indlæring osv. der kan hjælpe mig til at løse det. Selvfølgelig med mit overodnede mål om en afspændt hest, der arbejder biomekanisk korrekt, kan rides for "usynlige" hjælpere, er glad og tilfreds og forstår hvad den skal i baghovedet. Jeg har svært ved at gennemskue, hvor forskellige vores mål reelt er, da det er lidt uklart for mig præcis hvor jeres mål adskiller sig fra det jeg har og præcist hvordan træningen foregår. Mit mål har jeg sådan lidt overfladsisk beskrevet her over. Min tankegang og generelle tilgang til arbejdet med heste, er vist også ved at være ret beskrevet. For mig er træning og indlæring måden, jeg ville gribe arbejdet an på og måden jeg får en hest, der arbejder korrekt på. Føl jer endelig fri til at tydeliggør jeres fremgangsmåde og mål på et lignende eksempel.
Hvor mange heste har du trænet på denne her måde  Hvordan får du dem til at bruge ryggen og lave aktivt stræk ved at gøre sådan her? Det fremgår ikke, hvor længe du har kendt til fremgangsmåden, så det er jo ikke sikkert, det er muligt - men det kunne være interessant, hvis du kunne fremvise en remontehest, der var lige så velgående som travhesten, jeg linkede til  Så ville vi have et udgangspunkt for sammenligning af de to 'stilarter' 
Vi kan ikke være mere enige  Jo mere, jeg lærer om dressur, des mere bliver jeg klar over, hvor lidt jeg ved. Dressur læres ikke gennem indlæring af basissignalerne. De er den indledende forudsætning, men der skal meget mere til efterfølgende. Ellers render hesten rundt - måske i en nydelig form - men den bruger sig ikke på en måde, som stiller mig tilfreds. Jeg har det samme mål som Tusindfryd, når hun skriver  Det er vejen derhen, der er interessant for mig, og jeg VED at man ikke kommer derhen uden at arbejde målrettet med hestens bevægelsesmønster. Jeg er ked af, at forsøgene på at forklare dette opfattes som en   .. det har ikke været intentionen
Tusindfryd   Præcis   ! Spørgsmålet er så, om man kan få en både afslappet og tryg hest, ved at bruge tøjlestoppet nok så fint - undertegnede kan ikke, når der rides med bid, derfor rides der nu bidløst. Jeg har en stærk fornemmelse af, at det bid laver meget mere ballade i vores træning af heste, end vi egentlig går og tror   . Nimbus, måske også derfor Mr. Wilhelm Museler har ca. 10 sider i sin bog, der beskriver   og derudover ca. 40 andre sider der beskriver   - som er en forudsætning for, at rytteren har en god og rolig hånd. Og som vel også er en forudsætning for, at den korrektion du har beskrevet ovenover, overhovedet kan udføres med succes? Nå, jeg har de sidste 3 - 4 år trænet 3 heste ud fra det, jeg har kunnet læse og se om BBH´s metode og Kirstens - jeg har aldrig modtaget undervisning, og jeg har skiftet mellem metoderne undervejs, og er med garanti ikke blevet en bedre hestetræner af at være "blandingsmisbruger". Nu er jeg ingen af delene! For mig at se, er Kirstens system langt mere brugbart til at fremkalde tryghed og deraf afslappethed. Jeg har også redet en hest, der er trænet efter KH´s system, og mere rolig og tilpas hest skal man lede længe efter   - til gengæld har jeg svært ved, at acceptere den "ulydighed" der forekommer overfor signalerne, fx når man rider tur og omgivelserne bliver lidt overvældende (ulydigheden kan sagtens bunde i, at jeg rider for meget med tøjlen, frem for med sæde og lænd, og deraf skaber unødige spændinger i hestens krop   ). En anden hest jeg har set redet efter KH´s metode og med egen rytter, er gået fra at være spændt turhest til at blive meget meget rolig - og der rides både i skridt, trav og galop i ukendt terræn     . Jeg tror så, at Kirstens system kræver at rytteren har total kropskontrol, og det er der altså mange ryttere der ikke har, og deraf kommer man (jeg) til kort. BBH´s system er ganske brugbart til at få lydige heste, men de mangler i mine øjne, den sidste del af trygheden og afslappetheden - og deraf også den mere korrekte brug af kroppen. Jeg har spurgt meget længere oppe i tråden, om BBH folkene ikke ser en forskel i måden hestene, trænet efter de to forskellige systemer, bevæger sig på, desværre er spørgsmålet stadig ubesvaret, selvom der er kommet indlæg både fra Susan Kjærgård og andre BBH folk siden   ... Jeg kunne virklig godt tænke mig, at der blev lagt video ind af heste trænet efter begge metoder, for jeg tror i den grad, dette her handler om, hvor fint vi tyder hestenes signaler, og hvad vi accepterer at tilføre hesten af nok så lidt ubehag undervejs i træningen. Susan lagde for ikke så længe siden en video ind på O&B af Stella, og sagde at hesten gik med ryggen oppe. Tråden tog desværre en kedelig drejning, og der kom aldrig rigtig svar på, hvordan man kunne se det. Det jeg så var, at hver gang tøjlen blev brugt, så gik der kludder i kroppen på hesten, men den havde faktisk nogle enkelte korte sekvenser, hvor den fik helt fuldstændig fred for tøjlen og der brugte sig bedre - om ryggen var oppe eller ej vil jeg lade være ubesvaret. Hesten virkede afslappet nok, men i mine øjne manglede den sidste del, nemlig trygheden   . Når jeg ser videoen Nina har lagt et link ind til, så virker hesten både afslappet og tryg - og med et fornuftigt og forventet brug af kroppen for en tidligere travhest   . Kan man, hvis vi igen trækker parallellen til børn, den ene dag være ubehagelig, i større eller mindre grad, fx psykisk eller fysisk (negativ forstærkning for hesten), og så den næste dag - og her har vi endda sproget til hjælp - forklare at dette ubehag blot var for at barnet skulle lære noget, og så forvente at barnet bliver tryg ved os   ? Kan vi forvente, at hesten nogensinde glemmer det ubehag vi, i større eller mindre grad, påfører den i form at træning med negativ forstærkning - eller at det endda avler tryghed   ?...  
Nina: Jeg har arbejdet (overordnet set) på denne måde siden jeg lærte at ride som barn. Jeg var heldigvis en af de (måske få), der slap for beriddere med hang til glidetøjler, fokus på at bøje nakken på den / få den til bidet osv. Den gang anede jeg ikke noget om alle de begreber, debatten her flyder over med, jeg kendte ikke til læringsteori, remonteridning osv. Men jeg kan som voksen nu sætte begreber på de ting, jeg har lært gennem tiden. Og har selvfølgelig også efterfølgende udvidet mib horisont og min viden. Jeg tror (fortsat) du mere eller mindre bevist misforstår mine indlæg. Når jeg taler om signalindlæring, forståelse af stop, fokus på afslappethed, omvendelse af stres til ro osv. så er dette noget jeg starter med. Det første skridt. Det er på sin vis lidt dekoblet fra det efterfølgende arbejde med at få hesten til først at strække sig frem og senere hen gradvist komme mere og mere op i halsen. Men jeg skiller tingene ad. Får jeg ikke min hest til at slappe af, får jeg den ikke til at forstå hvad opgaven (her: trav roligt rundt med en rytter) går ud på, forstår den ikke basis signalerne osv. ja så kommer den ikke i en tilstand hvor det på nogen som helst måde er hverken fair eller realistisk at få den til at arbejde korrekt. Når først min hest fuldt ud forstår signalerne, når den er tryg ved det, der foregår, ikke stresset over situationen, begynder at finde balancen momentvis i rolig / langsom trav for LØSE tøjler, så er vi så langt, at jeg ville begynde det dressurmæssige arbejde. Og her er det naturligvis ikke tøjlerne, der bidrager til stræk og senere samling. Men så langt var jeg slet ikke kommet i mit indlæg. Ser du - når man forklarer tingene eksplicit, så kræver det plads. Det tager mange linier, blot at forklare hvordan du får hesten nogenlunde afstresset (og mit indlæg var endda relativt overfladisk og generaliserende). Derfor skal du ikke læse mit indlæg som opskriften på hverken det ene eller andet stræk, men som de første skridt henimod en tilstand, hvor det er realistisk at hesten begynder at kunne strække sig fremad. Og begynde at arbejde målrettet med hestens bevægelsesmønster. Dette ville jeg (som jeg i øvrigt har skrevet små 50 gange) gøre ved brug af mit sæde. Ved at flytte min vægt og bremse op og ride frem i min krop. Ved halve parader, tempovekslinger, figurer der kræver(i starten let) bøjning i hestens krop for at kunne følge sporet rundt. Jeg vil simpelthen så gerne have hvis i kom med en tilsvarende beskrivelse af, hvordan i ville komme fra en eksempelvis stresset hest, der ikke forstod basissignalerne ret godt, måske manglede noget balance og i det hele taget ikke var særlig meget med på, hvad opgaven gik ud på? LIgeledes vil jeg gerne have en præcis beskrivelse af, hvorfor det er helt hen i vejret, når jeg fokuserer på at få hesten til at slappe af og forstå signalerne   jeg påbegynder dressurarbejdet. Jeg har da set selveste KH netop indlære signalerne via negativ forstærkning som de første led i hestens træning. HVordan er dette anderledes? Jeg har da også set hende korrigere en hest via tøjlen fordi den ikke ville stå stille. Hesten hævde hun efterfølgende gik korrekt med ryggen osv. Hvordan hænger dette sammen, når man ikke kan få en hest til at arbejde korrekt hvis man bruger tøjlen til at stoppe med? Det er SUPER (og det mener jeg virkelig) at i stiller spørgsmål, men vil i så ikke prøve at forklare og uddybe hvad i selv ville have gjort -rimelig konkret - i et tilsvarende tænkt eksempel? Hvordan arbejder i målrettet med hestens bevægelsesmønster uden at starte med at få den afslappet og i en til stand hvor den faktisk fatter hvad der foregår? Og når den så er der, hvad er det så i gør? Jeg bruger mit sæde, halve parader, overgange, hele parader, tempovekslinger, arbejde på buede spor med begyndende runding og bøjning og efterfølgende arbejde med versader, traversader og schenkelvigninger (til start i skridt). Alt sammen for sæde og i et vist omfang schenklerne. og i den form hesten selv kan bære sig i - ikke ved at holde den i en bestemt "ramme" i halsen. HVordan adskiller jeres arbejde - helt konkret - fra disse ting?
Louise: Vil det så sige, at du aldrig kunne drømme om at indlære signalerne på din hest? For uanset om du gør det når du trækker den som føl eller når du påbegynder dens tilridning, kan de jo aldrg glemme de (åbenbart meget kraftige?) signaler du har indlært som har påført den et så voldsomt ubehag? Og kan du i det hele taget retfærdiggøre overfor sig selv, at du faktisk rider dine heste og træner med dem? Jeg tror ikke jeg ville kunne, hvis mit udgangspunkt var et selv et let signal lavede uoprettelig smerte og skade for samarbejdet. Nu sammenligningen atter falder på børn, så er det jo også vigtigt at huske på, at et barn ikke tager psykisk skade af at blive irettsat, når ungen forsøger at stikke en strikkepind ind i stikkontakten eller lignende uhensigstmæssige ideer. Så længe barnet forstår HVORFOR det bliver irettesat, og så længe man ikke tillader noget (og måske endda belønner) den ene dag og derefter skælder barnet hæder og ære ud for det samme den næste. Det er ikke irettesættelsen i sig selv, der skaber usikkerheden, men derimod usikkerheden omkring hvad der fremkalder den. Forskellen på børn og dyr er vist lige i den henseende ikke så stor. Men igen er der selvfølgelig forskel på om man irettesætter (på en måde der dog er tydelig men ikke voldsom eller på nogen måde smertefuld) eller om man lammetæver ungen/hesten, når den gør noget forkert. Derudover skal vi jo også huske, at det er et stort og stærkt dyr vi sidder på. Og tilmed et flugtdyr. Jeg rider jævnligt min hest i omgivelser, hvor der er andre mennesker, andre ryttere, billister og en masse andet at tage hensyn til også. Selvom jeg sagtens kan se problemerne ved at bruge tøjlen, når vi taler dressur, så har jeg også et ansvar. Ikke bare for min egen sikkerhed men også for omgivelsernes. Jeg bliver derfor nød til at have lært min hest nogle signaler, der virker - også under en hvis grad af strespåvirkning. Dette er selvfølgelig komplet lige meget, hvis man altid rider i et ridehus uden andre ryttere og på en hest der er så lille at man let kan hoppe af, hvis der (trods ridehusets boble) skulle ske et eller andet, der bragte den helt ud af fatning. Men bevæger man sig ud blandt andre med dyret, så er det helt og aldeles uansvarligt ikke at have trænet signalerne så de også virker når der sker lidt rundt omkring hesten. Selvfølgelig kan alle heste gå i vild panik, men sandsynligheden for at miste kontrollen og påføre andre mennesker skade er dog noget mindre, hvis man har trænet hestens signaler og også fokuseret på at få dem til at virke, når bilerne suser forbi, når man møder legende bør, flagrende plastik, høj musik, barnevogne, paraplyer, køer og andre stresfaktorer.
Louise: Lige et sidste spørgsmål: Hvordan skelner du mellem afsalppethed og tryghed? Hvad kigger du efter, når du ser disse ting? Og kan en utryg hest være afslappet?
Chuntao: Super god og illustrativ forklaring   
Må sige, at jeg sjændent oplever en så spændende diskussion her på HN, hvor tonen er god - dejligt!!! Mia *Hector* - Vi er helt enige - resten af armen skal også med.. Men jeg har bevidst valgt, at have fokus på håndleddet i første omgang. Men lad os gå videre til albuen og skulderen  Ja, for hvis jeg har strakt arm, vil bevægelsen ske i skulderen og derved sker der muskelarbejde. Vi bevæger os netop op i skulderen med det du skriver ovenfor. Men da den ridemæsside opstilling tager udgangspunkt i bøjet albue, tænker jeg om det ikke "kun" er der vi skal snakke ud fra lige nu? Men godt følge din tankegang, men synes ikke helt det giver en konklusion .. Hvis man sidder med bøjet albue, der er ind til kroppen og skifter imellem lodret og vandret stilling, vil jeg sige at muskelarbejder ske over albueleddet og ikke i skulderen - er vi enige? Skulderen vil først komme i aktion, når når humerus ( overarmsknoglen ) bliver flyttet på. Du vil uanset om hånden er i lodret eller vandret stilling, bruge muskelkræft i underarmen, når du rider. Det kræver også muskelkræft, at holde den lodrette stilling. Det kræver også muskelkræft at holde tøjlen og de muskler sidder samme sted ved albuen (nogen er de samme) Så her er vi igen ude i hvad, folk føler er "hårdt" muskelmæssig arbejde. Her kunne det være spændende at få MMMs på banen ( eller andre som rider med klaverhænder ) og høre om hun synes, det er kræver mere muskelarbejde, at holde klaverhænderne? Hvad med westonryttere? Rider de ikke med klaverhænder? Eller kan vi ikke lave en samligning der ( jeg spørg ud i det blå   ) En strø tanke - hvornår ser vi klaverhænder? Er det når folk rider og slapper af eller når de koncentrerer sig ? Personligt forkommer de, hos mig, når jeg skridter og snakker med min underviser - altså når jeg er afslappet og armene "selv" vælger opstilling.. Hvornår oplever /tager i jer selv i at have klaverhænder? Igen - spændende med de her indlæg 
Stald Lauenborgs billede af den klassiske håndstilling, og Chuntao's billede af den neutrale position finder jeg ikke helt korrekte: Positionen giver mere fleks i anholdning end i eftergift. For at der kan flexes - forlænges/afkortes - tilstrækkeligt bør den neutrale stilling være med mere bøjede håndled end de viste. Den ønskværdige neutrale stilling er i mine øjne 3. billede i begge serierne. Holder man hænderne med håndryggen opad - og lige i håndled, vil der ikke kunne gives efter i håndleddet, men kun laves anholdninger. Enhver bevægelse i håndleddet vil forlænge afstanden til biddet, og dermed virker biddet tilbage. Yderligere vil der med let bøjede håndled - håndryggen opad - være knæk på linien fra bid til albuer.
Stald Lauenborg: Du misforstod den 'strakte' arm - det er når armen hænger slapt ned langs siden - ikke strakt ud foran dig  Men hvis du gør det, så læg mærke til din albue - den vil også vende udad, og blive mindre fleksibel (fordi ulna og radius krydses og fikserer albuen). Det samme sker når din arm er bøjet, som i ridestilling. Her er det mindre tydeligt at albuen vendes, men man kan godt se det - og den samme reduktion i albuens fleksibilitet opstår. Men hvis vi så skal gå tilbage til håndleddet  Hvis du laver helt afslappet håndled med klaverhænder, så vil din hånd 'falde ned' mod jorden pga. tyngdekraften, og fordi at håndleddet ér mere bevægeligt i op/ned retningen. Sådan kan vi jo ikke ride med tøjlerne i hånden, så du bliver nødt til at 'løfte' din hånd op, så hånden fortsætter lige ud fra underarmen, og ikke falder ned. Så har du aktiveret de øverste underarmsmuskler, samtidig med at albuen har reduceret bevægelighed og skulderen også er påvirket (af trækket fra albuen). Hvis du sidder med afslappet håndled med hænderne på højkant - sker der ikke noget...  Håndleddet ér ikke ret fleksibelt i denne retning (selv om man med muskelarbejde sagtens kan tvinge det op/ned i lodret stilling), og derfor har du som udgangspunkt en afspændt og afslappet hånd, albue og skulder, som kan fjedre fra fingerspids til skulder. Jeg synes egentlig ikke at det handler om hvad folk synes er 'hårdt' muskelarbejde, for det handler om at du får   din arm til en vis grad - ikke at det er muskelmæssigt hårdt - og låste arme, ben, whatever KAN ikke være bløde og eftergivende, for du skal op i et meget større bevægelsesspektrum for at flytte på dem. At alle mulige rider med klaverhænder går jeg ikke så højt op i - jeg ved bare hvad det gør for finessearbejdet 
  Det er lige netop dét jeg har forsøgt at forklare...
Desværre kan jeg ikke byde ind med meget andet, end det jeg allerede har gjodt - til gengæld er det en fornøjelse at læse alle jeres indlåg og tanker  Dog har jeg brugt de sidste par dage på at teste lidt i forhold til spændinger i arme og håndled, ved hhv. lodret og vandret håndstilling. - Umiddelbart spænder jeg langt mere i underarm og fingre, når mine hænder er vandrette. Holder jeg dem til gengæld lodret, har jeg nemmere ved at slappe af i hele armen...
Rigtig spændende debat   Det er netop en af de "grundregler" jeg længe gerne har villet kende det faglige grundlag bag. Jeg synes mange af argumenterne mod klaverhænder der er fremsat i denne tråd, giver rigtig god mening for mig. F.eks. kan jeg KLART mærke forskel på hvordan jeg bukker i håndleddet når mine hænder er hhv. vandrette og lodrette. Har jeg lodrette hænder, kan jeg nemt bukke og udrette mine håndled flere gange. Har jeg hænderne vandret, føles det besværligt, og føler jeg bliver træt i armen og det strammer  Jeg vil dog på ingen måde afvise Lauenborgs forslag om at det kan handle om individuelle præferencer. Måske er jeg bare "sådan en" der fungerer bedst med lodrette hænder...? Jeg har en elev der rider meget med klaverhænder, og vi er efterhånden nået dertil, hvor jeg synes der er overskud til at tage fat i den del. Men hvis hun kommer til at spænde i sit forsøg på at få hænderne på højkant, gør det mon så ikke mere skade end gavn...? Hun har så en tendens, lige som MMMS, til at lade tøjlen glide mellem fingrene, og det duer jo netop ikke i længden. Hmm....
Hvem gider prøve at lege "hest" med en anden rytter - eller en der gider holde i tøjlen? Så indvirker man - fra helt små nøk til der, hvor hesten "bukker" og der er flere kg i hånden, eller man skal stoppe den fra at jorde - tag og giv slip. Både med klaverhænder og dressurhænder? Jeg fik at vide, at selvom jeg rykkede til (med dressurhænder), kunne den anden knap mærke noget. Meget blidt.
Hej hn. Er der nogle af jer der ved hvornår Albert voorn eller Johnny Hansen kommer til Nordsjælland igen?
Kunne også godt bruge en weekend... Dog ville midtsjælland være helt ok for mig  Ved at Albert Voorn selv har redet en del her i sommer, for at prøve at kvalifisere sig til OL, hvilket desværre ikke lykkedes... Men måske han så får tid til det nu, det kunne i hvert fald være dejligt, så er med på en lytter!
Pt er jeg på en kigger, da jeg ikke har hest der er gammel nok. Jeg er også frisk på at kører lidt for at følge undervisningen. Har prøvet at skrive til Charlotte könig, men uden held.
Jeg var igår ude og træne tørgrav på mit gamle opstaldningssted, hvor min hest tidligere har refuseret på netop denne grav, hvilket resulterede i jeg faldt af og den har sidenhen ikke ville springe den - og det ville den heller ikke igår. Jeg rider ridebanespringning på LB/LA niveau uden problemer, hun springer alle former for fyld og har næsten aldrig et stop og jeg rider også military på CNC80/90 niveau - og netop derfor var vi taget ud for at træne tørgrav, for hun har lidt problemer med at springe grave efter den oplevelse hun har haft med netop den grav vi prøvede at træne på igår. Det skal siges at det efterhånden er mange år siden jeg faldt af på graven, men hun kan tydeligvis stadig erindre denne oplevelse og stresser derfor meget op, så snart jeg bare så meget som rider hen imod den. Hun kan godt springe grave andre steder, men trykker sig stadig lidt, så min tanke med at springe netop den grav hun har fået problemet fra, er at hvis jeg kan få vendt det til en positiv oplevelse for hende at komme over denne grav, så tror jeg alle andre grave (især ifm. min terræntræning) vil blive en smal sag for hende at springe. - Men tilbage til min oplevelse igår; Vi havde lige sprunget lidt baner på 110/120 uden problemer, og skulle så igang med at træne den grav vi var kommet for at øve på - jeg rider hen til den i trav og hesten stopper brat op foran den og begynder at småstejle. Hun har tidligere gået HELT i vejret med mig og jeg synes derfor det er temmelig spookie når hun begynder at lægge an til at gå i vejret, hvilket heller ikke er særlig godt, for vi er derfor i en ond cirkel hvor jeg som rytter ikke er 100 % indstillet på at ville over, idet hun tydeligvis har fundet en måde hvorpå hun kan slippe udenom. Jeg forsøger nogle gange og indser at både jeg og hesten er for mentalt stressede til at det ville lykkedes. Jeg beder derfor min veninde, som godt tør sætte sig i respekt overfor hende og fortælle hende på en hensynsfuld måde, at hun ikke slipper udenom ved at stejle og løbe væk. Hesten indser hurtigt at hun ikke kommer udenom ved at stejle, og vi kan nu få hende helt hen til graven, hvor hun står stille og ikke stresser fuldstændig op. Vi havde på daværende tidspunkt stået på graven i ca. en time, og kunne godt mærke på hesten at den på ingen måder var indstillet på at skulle over, så vi blev nødt til at stoppe med at prøve, idet vi også skulle nå hjem. Jeg føler det som et kæmpe nederlag, fordi vi ikke fik hende over en eneste gang, og hun dermed tror at hun kan slippe afsted med at te sig. Især fordi jeg har planer om at skulle til military stævne den 14. og jeg derfor rigtig gerne vil have løst dette problem inden da, fordi jeg ikke mener det ville være hensigtsmæssigt at tage ud og ride en terrænbane på en hest der stresser sådan over gravene. Jeg håber der er nogle herinde der har nogle gode råd til hvordan jeg løser mit problem, for det er virkelig vigtigt for mig at få vendt det til en positiv oplevelse at springe grave for både mig og min hest og jeg kan ærlig talt ikke se hvordan jeg skal gribe det an på nuværende tidspunkt, fordi min hest virkelig er stædig når det kommer til netop dette issue. Hilsen fra den MEGET frustrerede springrytter Nanna
Hej med jer, her på heste-nettet Det her er mit første indlæg og jeg er relativ ny her, men jeg har nu bladret imellem og læst en del af indlæggende omkring træning / tricks horsemanship etc. men jeg mangler stadig noget inspiration til,   i træner de her ting med jeres heste ? Jeg passer en stor frieser, der har et enormt flugt instinkt.. Han er opmærksom på alt - så hvis man nu lige havde brug for en vagthund på 650 kg. ville alt være godt - desværre er han lidt af en bulderbasse, når han først bliver bange .. Indtil videre har jeg og hans ejer, lavet en del ting fra jorden - men han lærer hurtigt og begynder at kede sig.. Vi får træning i horsemanship hver 7. uge - med nye øvelser til hans fremgang .. Men da det er meget elementært det vi laver der og som jeg skrev også keder ham hurtigt, mangler jeg lidt inspiration til ting der ikke involverer meget andet end hesten selv .. Så som: at få ham til at løfte ben, uden jeg skal holde dem / smile / spanske skridt / stå stille hvis han skal "vandes" og så videre og så videre .. Men nu har jeg været ude af heste verden i nogle år efter hånden og haft mest at gøre med hunde - så jeg skal lige have opfrisket HVORDAN vi træner de her ting med hestene .. Klikker / godbidder / pege + godbid - hvordan gør i og hvornår opnår i resultater ??
Velkommen på hestenettet. Måske er der noget, du kan bruge på denne side:
Min Robin er også en nervøs herre. Men han bliver mere og mere cool.  Jeg har trænet ham med klikketræning samt undervisning/kurser af Ute Lehman. Det har klart været vores vendepunkt.  Først har jeg trænet ham med Target, så han lærte klikket betød godbid.  Senere har je tilføjet løft ben, først forbenene og nu kan han løfte alle fire på kommando uden jeg holder. Jeg prikkede/killede ham med pisken indtil han løftede benet bare en smule så klikkede jeg. Med tiden skulle han holde benet længere og længere. Nu kan han løfte også løfte ben fra ryggen   Derudover kan han spanske skridt, til dels hehe.  Samt neje.  Vi er begyndt på sidebevægelser uden snor fra jorden.
Jeg har lige været i gang med Michael Peace's bog Superhesten da jeg synes den så ud til at være rigtig god. Dog har jeg fundet ud af, at mange af de ting han skriver, er jeg ikke enige i, men derfor kan det jo være spændende læsning alligevel. En af de udtagelser han kommer med er - Han beskriver først noget-til-noget hesten som virker kold og fjern, og som kun gør hvad den får besked på fordi den skal, og ikke fordi den nyder det. Derefter kommer han med dette udsagn - Den sørgelige kendsgerning er, at alle de klikkertrænede heste jeg har mødt, har denne kolde handelsmentalitet, snarere end den hensynsfulde sociale natur, som de er født med. Som mennesker ved vi, at lønnen ikke er nok, og at vi arbejder hårdere for påskønnelsen. Det burde vi overføre til vores interaktion med heste. Med sådan et komplekst socialt flokdyr er det at handle noget for noget bare ikke nok. Heste har behov for at leve og føle sig som en del af noget mere nært end dette. Bagefter kommer han med en udtagelse om, at hvis man bruger klikkertræning eller andre belønningssystemer, skal man huske at bibeholde kærligheden under processen? Det jeg bare tænker er, vi klikkertræner vel ikke vores heste som er vi robotter. Vi lægger da kærlighed i træningen, og sørger for at tage hensyn til hestens natur og bygning (forhåbentlig) Jeg synes ikke hans argumentation er rigtig god. Hvad mener i?  Kunne være sjovt at få en debat i gang.
at have sat mig ind i hvad du har skrevet vil jeg lige lade min yndlingsaversion gå ud over et tilfældigt offer. Det hedder en UDTALELSE når nogen har UDTALT noget. hvis de er UDTAGET til noget så er det en UDTAGELSE.
Line: Jamen, undskyld!!! hvis det hisser dig sådan op at jeg laver en tryk-fejl der ikke er meningen. Jeg ved godt at det hedder UDTALELSE - FEJL fra min side    Nu tænker jeg bare, at emnet er vigtigere end en tryk-fejl... men okay.... 
Nogen der ved hvor længe det tager at genoptræne efter operation af grifelben?
Min hest har også lige brækket griffelbenet og er blevet opereret. Hun har stået 14 dage på landbohøjskole og jeg får hende hjem her på onsdag. Jeg har fået at vide at hun skal stå stille i 12 uger - altså 3 måneder - og derefter må jeg stille og roligt pågynde genoptræningen. Det vil primært være skridtarbejde til at starte med, så regner med at det i alt kommer til at tage et lille års tid, før jeg kan ride 'rigtigt' igen. Men det kommer også an på hvordan den enkelte skade heler, hvor den sider osv. så jeg kan kun råde dig til at forhøre dig hos din dyrlæge, da det er meget individuelt fra hest til hest hvor lang tid det præcist tager.
Hvis du ikke selv kan fremvise en hest, du selv har trænet, kunne du så ikke vise os en anden hest - og gerne en, der var vanskelig, som travhesten, Troll - der er trænet efter dine principper, og som du er tilfreds med? Sådan så vi kan se, om det overhovedet er forskelligt? Det lader ikke til, at vi kommer længere med ord - men et billede siger jo som bekendt også mere end tusind ord, og video er ikke så lidt bedre   , så sparer vi også alt det skriveri 
Tusindfryd, jeg skriver ingen steder, at jeg ikke benytter mig af negativ forstærkning, og egentlig tror jeg, ud fra dit andet sidste indlæg, at vi er meget enige, i valget af at bruge negativ forstærkning i træningen (måske bare ikke hvor ofte elelr hvor meget forstærkning der er nødvendig)   - der hvor uenigheden opstår, er at man kan opnå det samme ud fra to meget forskellige systemer, det tror jeg simpelthen ikke på, og det ser jeg heller ikke nogen steder! Jeg er ganske bevidst om, at vælger jeg den ene metode frem for den anden, så får jeg to meget forskellige resultater. Ang. negativ forstærkning. Jeg har to heste som jeg har lært at gå i trailer, den ene (ikke min, og en lidt utålmodig ejer) via negativ forstærkning, som blev eskaleret meget en overgang (ikke af mig), hesten går nemt op i traileren, men skal altid negativt forstærkes i form af, at man har en pisk i hånden ved læsning (han er ikke tryg). Den anden, min egen, er blevet lokket med at klø hende på halsen, når hun gik frem, og hun er indtil videre altid til at trække roligt op i traileren (hun er tryg). Min egen er i mange andre sammenhænge trænet med negativ forstærkning, bare ikke, når det er noget, der kan gøre hende utryg = vandgrav, plastik, trialer ol. - fordi jeg mener det vil ødelægge den tillid, hun har til mig. Ang. afslappethed vs. ikke tryg/utryg. Hvis du kan finde videoen med Susan, så vil du se, en hest der godt nok er afslappet, men ikke helt "med" i kroppen - hvilket jeg tolker som forventningen om tøjlens indvirkning, og deraf manglende tryghed - (går selvfølgelig ud fra at hesten er tjekket og ganske sund og rask). Den går, så vidt jeg husker, også indimellem over biddet, som vel egentlig kan være en konsekvens af "forkert" (i dressurmæssig henseende) brug af tøjlen og deraf ubalance i kroppen? Måske som reaktion på at biddet benyttes mere end i det andet system? Travhesten har et helt andet udtryk i forhold til tøjlens indvirkning, den går ikke bag eller over biddet, men virker ok med det - måske som reaktion på at biddet benyttes meget lidt?   . Jeg tror ikke man ødelægger eller traumatiserer en hest ved at benytte negativ forstærkning i træningen, men jeg tror altid, uanset hvor forsigtig man er, at man skal være yderst varsom og blid med, hvordan det bruges. Jeg har ikke tid til at forklare det bedre nu, håber det giver lidt mere forståelse   .
Nu er det jo ikke "mine" principper jeg rider efter, men derimod inspiration fra nogle forskellige trænere og den viden vi efterhånden har omkring hestens natur, instinkter, psyke, krop osv. Bare lige for at få det på plads. Jeg har fortsat ingen intentioner om at smide mine billeder på nettet. Jeg har givet en ganske lødig grund herfor. Jeg kunne godt lede efter andre videoer eller billeder, men problemet er jo, at jeg ikke lige har en anden rytter ved hånden, som jeg ved træner 100 % på samme måde som jeg selv ville gøre.Og så mener jeg principielt også det er forkert at hive andres billeder ind i på den måde. Hvis folk vil have deres billeder ud på nettet formoder jeg de selv står for det. Jeg ville i hvert fald være træt af det, hvis andre lagde billeder ud af mig, og brugte i deres egen kontekst. Uanset hvor gode intentionerne var. Jeg siger ikke, at resultatet bliver 100 % ens, hvis man vælger to forskellige metoder, men det er for mig fortsat en gåde hvori forskellene i metoder konkret består, da KH fløjen her i tråden tilsyneladende har besluttet at holde deres guldkorn hemmelige for pøblen  Problemet er jo så også, at når der linkes til video og billeder af heste, der er nået et vist stykke i deres træning, så fortæller videoen og billederne os intet om vejen dertil. Jeg kan ikke se på videoen af Troll (for at tage et eksempel) hvordan han er trænet forud for at han er nået der til hvor han er. Jeg kan kun se hvad der foregår her og nu på viideoen. Jeg kan selvfølgelig gætte på noget af det, men det vil ikke være noget jeg kan sige med 110 % sikkerhed. Jeg synes i øvrigt det er vildt fascinerende, at man kan være så stærk i troen på noget, uden at man er i stand til faktisk at forklare, hvad det man tror på går ud på  For det må jeg efterhånden konkludere er tilfældet her 
Nu er der vel den grundforudsætning for alle ridestile, at man rent faktisk KAN ride. Hvis man skal vurdere på tøjlekontakt/brug og dens indvirkning på hesten, så skal man, i fald man konkluderer udfra egen erfaring, være i stand til at have en hånd, der nogenlunde opfylder f.eks Mueselers opfattelse. Hvad angår Trollet, som vi ganske rigtigt ikke aner en døjt om, hvorledes er trænet, så ser det jo ganske nydeligt ud, bortset fra, at bruger man sin pauseknap på traven, så benytter den "træk over forparten", snarere end en egentlig opfangning af bagbenenes energi. Hele humlen ved den negative forstærkningsindlæring er, at man selv skal være i stand til at udføre sin signalgivning timet, præcist og ensartet, og altså VIDE, hvad det er man laver i sin krop. Kan man ikke det, så er det nok klogest at gå til eksempelvis grimesignalerne der ikke er så varierede, og dermed sværere at lave ged i. Nu hænger hestens tryghed ved opgaven også en hel del sammen med dens mulighed for a, at forstå opgaven, og b, muligheden for at tage fejl af opgaven. Derfor kunne jeg gerne ønske mig en teoretisk forklaring, særligt når man kommer til bare 3 gangarter. Jo mere man planter og sår, jo mere får man at luge, som Anders And så filosofisk kommenterer.
Præcis, Nimbus! Fordi man ikke selv evner at bruge tøjlen (til bestemte og afgrænsede siganler) uden at det går udover muligheden for at kunne få hesten til at bevæge sig afspændt, kan man ikke konkludere, at andre ikke kan gøre det med succes. Tryghed er (i miin verden) forudsætningen for at vi overhovedet kan få en afslappet hest. Jeg har til dato ikke mødt en hest, der slappede af i situationer, hvor den ikke var tryg. Det er altså trygheden, der afleder den mentale såvel som fysiske afslappethed.
Tusindfryd   Tag og søg på   og   på Opslag og Billeder og der dukker en tråd op med en video af en hest redet i BBH systemet x antal år. Jo, den er afslappet, men i mine øjne ikke fuldstændig afspændt, og når den "strækker sig" sænker den bare halsen - måske fordi den får fuldstændige tøjlefrihed, når den gør det, og altså bliver strækket/sænkningen forstærket/rost med fuldstændig fred i munden? Altså kan selvste Susan ikke formå, at få hesten til at strække sig og gå frem til biddet - som KH kan få fx ekvipagen med travhesten til - måske sætter du derved spørgsmåltegn ved Susans evner, jeg sætter derimod spørgsmålstegn ved det system hun bruger. (Måske er det ikke fair at "måle" systemet, ud fra denne video, men det er bare den eneste, der ligger på HN, af en BBH rytter der har redet hesten i systemet i længere tid). Ang. afslappethed vs. tryghed, kan en hest vel godt være afslappet og tryg i de fysiske rammer den er, men stadig være utryg ved tøjlen, når rytteren begynder at bruge denne. Jeg snakker små nuancer, og mange vil sikkert slet ikke få øje på det, men så længe hesten ikke strækker sig aktivt frem til biddet efter års træning, har den vel egentlig givet os svaret på, om den er tryg ved tøjlen eller ej     ...  
...er vel ikke mere hemmelig, end at der ligger 10 - 12 videoer på Epona, der forklarer en del af systemet ret godt   .... har du set dem Tusindfryd?
Nu er jeg blevet så meget klogere af flere års HN-debat, at jeg er helt på det rene med, at det kun er "selveste" KH og hendes profeter, der kan SE det "aktive" stræk.. Dette indebærer så selvfølgeligt at det kun er dem, der må kunne opnå dette, endnu en cirkelargumentation, hvis man ike via KH kan SE det, så kan man jo heller ikke opnå det.. Nu har jeg stor fornøjelse af at genere Susan med alle mine hjemmestrikkede teorier, jeg har jo ikke noget liv, men hun har min fulde respekt for altid, at stille sig selv og sine til offentlig skue, samt komme med lange selverfarede indlæg, der, i sagens natur, faktisk ændrer sig hen ad vejen, i takt med at hun møder virkeligheden. Tager man et gennemsnit af de tråde, der dukker op her på HN, så burde der såmænd uddeles offentlig støtte til at uddanne en hær af blåblusede smølfer, der sådan helt IRL gider både at ofre en weekend på uddannelse, samt risikere pelsen ved faktisk at forsøge at hjælpe andre. En BBHer, der kan hjælpe en lidt for kraftig pige på en lidt for dårligt trænet hest, til at komme i en situation, hvor de rent faktisk kan øve sig sammen, er i mit univers langt mere bevendt, end 200 indlæg fra os skærmkloge, mig selv indbefattet.. Også selvom de kan finde på at bruge tøjlen... Fri smølf til folket....
Jeg har gjort mig umage for at tale pænt og ordentligt til dig samt forsøge at forklare, hvorfor det ikke lader sig gøre at give en anvisning på, hvordan man mere eller mindre præcist lige laver en afspændt og rentaktet dressurhest sådan fra start til slut, fordi fremgangsmåden vil være forskellig i en eller anden udstrækning, alt efter hesten. Det kan tilsyneladende ikke respekteres, fordi "det er DYR vi træner, ikke 4-benede mennesker"... Og jeg tror umiddelbart ikke lige, at jeg var hverken "mopset" eller "sarkastisk", da jeg skrev det sidste indlæg. Det kan være, at jeg har fortrængt det. Jeg mener ikke, at man skal sætte hesten til projektarbejde efter laissez-faire-modellen (hvilket i øvrigt heller ikke kendetegner projektarbejdsformen i dén skoleverden, som jeg bevæger mig i). Jeg brugte "metaforen", fordi jeg mener, at nogle heste bare fungerer bedst ved selv at opdage, at det er rart at bevæge sig hensigtsmæssigt. Uden al mulig kontrolleren og "visen vejen". Nu har jeg selv oplevet, at det har virket nogle gange, hvilket jeg også har nævnt her i tråden. Tror du, at jeg lyver? I øvrigt svarer du ikke på det, jeg spørger mig om, hvilket lige nu heller ikke gør den store forskel for mig. I øvrigt har jeg ingen steder sagt, at de gamle mestre altid har ret. Det har de bestemt ikke. Men som Louise siger, er man bare også nødt til at se på helheden og på de forudsætninger der skal være givet for at en given træningsmodel overhovedet kan virke, før man bedømmer dette. Og nu VAR det vel faktisk heller ikke lige dét, vi diskuterede? Nimbus: jeg bliver ikke sur over tusindfryds påstande eller kritik af KH-systemet. Så snævertsynet er jeg altså ikke.  Hvis det er sådan du forstår mig, har jeg enten udtrykt mig dårligt, eller du har ikke læst ordentligt efter, hvad jeg har skrevet. Jeg bliver bare frustreret, når kommunikationen ikke længere fungerer på et ligeværdigt og respektfuldt grundlag. Dét synes jeg ikke længere, at den gør, selv om jeg jo synes, at mange har gjort sig umage for at svare på en ordentlig måde, selv om tiltalen ikke altid har været helt tilsvarende. Måske overtolker jeg, dét skal jeg ikke kunne sige. Jeg kan i hvert fald mærke, at jeg ikke selv kan bidrage til en konstruktiv debatform i denne tråd længere, så derfor trækker jeg mig bare lige så stille ud af den og ønsker jer andre fortsat god debat. 
Jeg er forresten ganske enige i din betragtning af travhestens bevægelser... ... og vi er ganske enige omkring alt det, du skriver om BBH, de har min største respekt for det arbejde de laver       - også selvom de kan finde på at bruge tøjlen   .
Så vil jeg fluks rose Edward Gal, og derved genoprette vores gode forhold, Louise  Jeg har såmænd også stor respekt for KH-folket, de er bare en kende for ulogiske efter min smag. Så er det fordringerne, der bliver nævnt i flæng...Hmmm, ja, hvad hulan gør man så med accept af biddet? Så er det Mueseler og Seunig, der skal blåstemple teorien, bortset fra at man liiige skal abstrahere fra alle de kapitler, der omhandler brug af tøjlen. Så kan man aldrig opnå stræk, hvis man har brugt tøjlen til halve parader, dog bruger KH tøjlen.. Metoden er garant for en afslappet veltilpas hest, dog rider man helst bidløse skovture, da bid og bane stresser den.. Efter 3 års hård træning, kan man præsentere en afspændt hest, der kan gå 2 gangarter, og reagere med 5 meters forsinkelse. Det er ikke noget, der kan hidse nogen op, hvis det morer det nordsjællandske publikum, så slipper KH da for at bekymre sig om efterlønsreformen, jeg tror endda hun er ganske gammeldags fornuftig, og det er stor ros fra en vestjyde... Men jeg kan f####me ikke se at det er et teoretisk grundlag for at kritisere denne og hin, eller fastholde 200 indlægs-debat igennem, at Tusindfryd er ude i hampen, når hun vil bruge tøjlesignalet, på en hest, der ellers blæser rundt med snotten i vejret.
Forskelle og ligheder. Først og fremmest vil jeg sige at jeg synes det er ærgerlig at denne tråd har taget en drejning i forhold til at det er BBH vs. KH - somom interesse for den ene tilgang til ridningen udelukker den anden tilgang. Og sådan ser jeg det ikke. For mig er forskellen at KH er et fast system baseret på en mental tjekliste hos Kirsten i forhold til at bringe en hest fra rå til "færdig"uddannet dressurhest. Jeg ser derimod mere BBH som et tilbud om en værktøjskasse. En værktøjskasse der indeholder en masse viden om hestens fysiske og mentale formåen, hestens læring og adfærd, hestens (funktionelle) biomekanik etc samt en masse forskellige redskaber der skal hjælpe rytteren med at blive en bedre træner for sin hest i forhold til det mål som den enkelte rytter har for sig og sin hest. Således at uddannelsen og ridningen af hesten i forhold til dette mål kan blive så hensigtsmæssig for hesten og rytteren som overhovedet muligt ved at rytteren får en værktøjskasse og viden om så mange afspekter af det der gør god hestetræning som muligt. På den baggrund synes jeg at det er svært at svare konkret på dit spørgsmål Rosalina. Fordi forskellen i min optik til dels afhænger af hvad rytterens mål er. Det som jeg oponerede mod i mine tidligere indlæg var at det blev stillet op somom der ikke kunne opnås stræk hvis tøjlen blev brugt til brems - hvilket jeg mener er et for hårdt udsagn. Om det er korrekt eller ej står endnu ubevist    Nåh tilbage til noget der er et bud på et svar. Hvis rytterens mål er at kunne ride en afslappet tur i skoven er det måske ikke nødvendigt at stræbe efter at hesten strækker sig frem på den måde som Kirsten ønsker det og tilrettelægger hele sin træning efter? Der er det måske nok at hesten lærer at reagere let og afspændt for nogle små signaler. Eller hvis udgangspunktet er at rytteren er utryg ved sin hest of måske er på kanten til at miste modet i forhold til ridningen - så er det måske heller ikke stræk der er højst på agendaen  Jeg kender derimod også en fjordhest hvor jeg synes forskellen er meget mindre. Den kan lave nogle fantastiske overgange mellem skridt og trav og bevæger sig på en måde jeg synes er top lækkert at se på - og hvor den bare arbejder i hele muskelringen. Så - i min optik - er der er både større og mindre forskelle afhængig af hvordan træningen prioriteres. Det håber jeg giver mening. Iøvrigt så kan jeg ikke genkende den der opdeling i forhold til tryghed ikke tryghed fra hestens side. Jeg oplever på ingen måde at heste der kan bremse for en helt let tøjleanholdning som utrygge fordi de bare går og venter på hvornår det næste tøjlesignal kommer. Jeg ville gerne kunne byde ind med en masse video til at vise hvad jeg ser som f.eks lækker trav og gode overgange - netop for at have et bedre udgangspunkt at tale/debatere ud fra. Min tolkning af forskelle ligheder jo udspringer af min egen erfaring - og det er jo ikke sikkert at en med en anden erfaringsbaggrund ville være enig i min tolkning af forskelle/ligheder. Som jeg tidligere har skrevet i tråden havde jeg på min gamle hest mulighed for at ride undervisning ved Kirsten og den læring jeg fik derfra er selvfølgelig noget af det jeg har i min bagage - men det var jo så absolut ikke et komplet verdensbillede jeg nåede at stykke sammen i den periode. Jeg ved derfor ikke om min definition af at hesten forlænger sin hals er den samme som NinA's definition på stræk eller Kirstens ditto - derfor undgår jeg også helt at tale om aktivt stræk da det jo er en glose der associeres med Kirstens system. Men det var et ønske om at have debaterbar video at gå ud fra vi kom fra... og desværre ligger jeg ikke inde med den slags video. Når Colina og jeg på et tidspunkt når dertil at vi har en sekvens af den trav og den funktionalitet i kroppen som jeg stræber efter lægger jeg det gerne ud til diskussion   Desværre er det eneste ridevideo jeg har (udover min allerførste trav på hesten) den blæsvejrs video jeg har linket til tidligere i denne tråd. Og selvom det for mig i situationen var god træning af hesten viser det ikke en hest der arbejder på en måde som jeg gerne vil ha' for at jeg skal synes det er lækkert  Hvis jeg skal gå tilbage og snakke om min egen træning af Colina så er vi ikke der endnu hvor hun stabilt lave den fremadrækning jeg gerne vil have. Jeg får momenter af det men altså ikke stabilt. Tit får jeg kun ganske få skridt eller en langside/cirkelvolte - så ryger hendes hals for langt ned og hun falder for meget på forparten og går i stå. Hun har den bygningsmæssige udfordring at hun er ret kraftigt overbygget. 165cm over lansemærket og næsten 170cm over røven. Så selv når der er skruet helt ned for pushing power bagfra skal der ikke ret meget til at hun ryger på forparten hvis halsen er sænket, fordi hun så endnu ikke er stærk nok til at kunne løfte forparten det ekstra mellem skuldrene. Det blev vist lidt nørklet beskrevet - men håber det giver et billede. Jeg har et par longeringsbilleder der måske viser lidt af det. De taktfejl der er på billederne tror jeg netop kommer af hendes lidt vanskellige bygning i kombination med at hun nogle gange på den del af volten ud mod træerne også gerne ville holde øje med potentielle løver hvilket gør at der kommer en lille skævhed i halsen som selvfølgelig gør at hun ikke arbejder helt lige som jeg gerne vil have det i sin krop - og når man tager billeder samtidig med at man er longefører er det ikke så nemt endda   Overordnet set synes jeg dog billederne viser en hest på rette vej - i er selvfølgelig velkomne til at kommentere på billederne. Også selvom I ikke er enige i det jeg ser 
Jeg ville nok vælge en anden tilgang til den. Prøve at vende det til noget positivt og ikke tænke "den skal over, den skal over idag". Hvis du har mulighed for at transportere eller tage hesten derhen - gerne hver dag i starten er det bedst. Start i grime og torv (evt langt torv hvis nu hesten vælger at prøve at løbe fra dig) Du kan også tage en dressurpisk med ved hånden. Så over og se på den grav med dig ved siden. Hav masser af godbider med. Når hun er tæt på graven så godbider du hende når hun går tættere og tættere på i starten. Til slut vil det ende med hun går med dig derhen uden problemer. Så kan i gå lidt rundt om den, bakke hen mod den, bakke væk fra den osv. Når hun er 100% rolig og tryg ved det kan du begynde at sidde på hende. Start med en hjælper fra jorden som igen her har hende i snor (med grime udenpå hovedtøjet evt) og gør det samme med godbider. Er hun helt rolig her så kan du selv gøre det - og giv godbid fra ryggen af når hun er derhenne og kan gå rundt om den, bakke hen til den osv. Er hun 100% rolig og med i ALLE disse trin her uden spændninger og hvor hun lytter helt kan du nu begynde at trave forbi tørgraven. Trav derhen, forbi den og stop op efter den og giv godbid. Gør dette et par gange - evt også i galop. Til slut kan du nu prøve at trave på den. HVIS Hun stopper, så bak hende nogle gode meter - og prøv at trave på den igen (ikke vende om og væk fra den) Stopper hun igen, bak væk fra den igen - og rid frem på den igen med det samme. Når hun er ovre - stop op og godbid - masser af ros. :) Har haft samme fremgangsmåde med min hest som var meget bange for vandgrave.
Glemte at skrive at hvis tørgraven er "åben" dvs der ingen støtter er uden på siderne af den (som et normalt spring) kan det være en hjælp at i blot sætter en støtte i hver side af den så det "ligner" et spring hun skal på og den ikke bare ligger "åbent" - i starten.
Jeg har desværre ikke mulighed for at tage derhen så tit, så det er jo også lidt problematisk. Jeg kan godt se hvad du mener med en stille og rolig tilgang fra jorden, hvilket vi også prøvede igår, og det førte bestemt ikke nogen steder hen. Jeg tror at det, i min hests tilfælde, vil være langt bedre for både hende og mig, at tage den ridende, fordi jeg har en teori om at hun i princippet prøver at 'beskytte' mig, idet jeg jo er røget af på graven og hun derfor vil hindre at dette sker igen. Desuden mener jeg også at jeg vil få et bedre resultat ved at tage den fra hesteryg, da jeg jo skal springe den og ikke tage den fra jorden. Hvis det fx. havde været bomme på jorden, så havde jeg bestemt taget det fra jorden, men lige med en grav er jeg af den overbevisning (især fra min terræntræning) at jeg i sidste ende opnår det bedste resultat ved at forsøge ridende. Men det med godbiderne vil jeg helt sikkert gøre, havde også gjort det hvis vi havde haft nogle med igår. I min verden kommer man længst med beløning, når hesten bare så meget som prøver, og 'straf' (fortælle den ved fx. at vedholde den foran springet, at det ikke er OK at gå udenom det eller prøve at flygte ved at stejle) når den ikke gør hvad man vil have den til. Men jeg vil helt sikkert næste gang tage mig al den tid i verden det nu måtte tage og være fuldstændig rolig og besluttet på, at vi bare skal have en god forbindelse med det at ride hen til - og i sidste ende også springe den forbandede grav   Og tørgraven er ikke åben, ellers havde det været 10 gange sværere, da det jo som du siger, ligner mere et 'spring' når der er støtter ved forhindringen. Vi har også en grav derhjemme som trænger til en restaurering, så det vil jeg straks bede vores vedligeholdelsesmand og at påbegynde når han får tid. Mange tak for dit svar 
Jeg tænkte også først på at du skal træne fra jorden. Er det fuldstændigt no-go for dig? Hvis det SKAL være fra ryggen, kunne du så skridte hen, når hesten spænder står I bare stille og kigger, evt godbid, drysse lidt rundt om den osv? Uden at jeg ivrigt ved noget om springning  Jeg tror helt klart at hesten reager på din frygt.
Vil ikke sige det er no-go, men lige i min hests tilfælde tror jeg ikke på det fører nogle steder hen at tage den fra jorden, hun er nemlig meget speciel i sådanne situationer. Havde også tænkt at gøre som du siger med bare at skridte hen og så rose hende rigtig meget, hvis hun bare står stille og er rolig - men hun får ikke lov til at gå uden om den, løbe væk fra den eller stejle. Vil ikke sige at jeg decideret er bange, tror mere det er et spørgsmål om at det ligger i min underbevidsthed og det kan hun selvfølgelig mærke - desværre.. Tak for henvendelsen  //Nanna
Hvorfor må hun ikke ha lov at gå udenom eller væk? Måske forlanger du for meget på en gang? Uden i øvrigt at sammenligne, men når jeg laver 'skræmmekampahne' = træner farlige ting, så tager jeg det virkelig i små bidder. Vi stopper når hun spænder, står og kigger lidt, går måske lidt tættere på eller går lidt væk (for at lette presset) og så prøver vi igen. Afhængig af hvor 'farligt' det stopper jeg måske dagens træning allerde der. Næste gang vi prøver plejer hun at være mere modig. Men jeg rider ikke konkurrencer, så det er heller ikke så afgørende for mig som det selvfølgelig er for dig. Men samlet set er hesten blevet meget bedre til at stikke snuden hen og snuse til 'farlige' ting.
Jeg mener ikke at en hest skal have lov til at gå udenom på noget som helst spring, for når den refuserer så kommer flugtinstinktet som regel op i den, og den prøver naturligvis at flygte - enten udenom, ved at stejle, eller løbe væk. Jeg mener derfor at det er rigtig vigtig at holde den foran springet og fortælle den at der ikke er noget at være bange for. Mht. det med longetove, så er jeg egentlig lidt splittet, for jeg vil jo ikke stresse den yderligere, hvilket jeg lidt tror jeg vil komme til at gøre ved at presse hende på den måde man gør, ved at sætte et torv bag den, men kan samtidig godt se det er en effektiv metode at fortælle den på at der kun er én vej og det er altså fremad..
Jeg vil anbefale at I træner at give hesten en helt anden association til graven end den frygtreaktion den har nu. Hvis hesten bliver utryg ved tørgraven og føler ubehag i nærheden af den, så kan det godt være man kan lære den at springe henover den, men det vil altid være forbundet med frygt, der f.eks kan bevirke at hesten enten bliver mere spændt på springene bagefter og derfor river dem ned! Og så er man som konkurrencerytter lige vidt, for så har man omdannet en fejl til en anden fejl.. Det kan også være at hesten bliver så utryg over graven at den ikke vil springe andre spring der står i nærheden (ses også ofte ved heste med vandgravsskræk) eller i yderste konsekvens at den bliver så utryg at den stejler ved udgangen, når den kommer ud til baner, der har en tørgrav. Man kan sammenligne det med hvis man selv har f.eks tandlægeskræk. Hvis tandlægen slår dig, holder dig fast i tandlægestolen eller stikker små metalstykker i siden på dig, når du bliver utryg eller bange for om det er væmmeligt når du skal bores, så vil det helt sikkert give dig MINDRE lyst til at komme til tandlæge i igen..  Hvis du derimod får mulighed for at øve dig stille og roligt i at sidde i tandlægestolen, måske hører lidt rar musik eller får en behagelig massage, så begynder du at forbinde det at komme til tandlægen med noget behageligt og så slapper du bedre af   Her er en video af en hest som var SÅ bange for plasticvandgraven at den slet ikke kunne slappe af hvis bare vandgraven var i ridehuset.. Vi lærte den at vandgraven var et fodertrug og senere lærte vi ham et trick med at løfte vandgraven for en godbid.. På den måde begyndte han at forbinde vandgraven med noget behageligt og sjovt og han holdt op med at være bange for den.. Til sidst kunne han også springe den til stævner uden at blive alt for anspændt 
Mange tak for dit svar Susan! Jeg vil gerne starte med at sige at jeg har DYB respekt for dine fremgangsmetoder og den måde du i det hele taget håndterer dyrene på! Jeg tager virkelig hatten af for at du tager kampen op mod ridesporten og står frem i lyset og siger at det bare ikke er OK at behandle dyrene sådan som mange desværre gør, fordi de nok ikke ved bedre eller bare vælger at vende det blinde øje til. Så tak for at du tager affaire, hvilket mange andre ikke har modet til, for det er jo trods alt dyrenes velfærd der kommer i først række. Men nok om det  Jeg så den vedhæftede video og er 100 % enig i din fremgangs metode med plastikgraven, man kan jo se at man får et meget bedre resultat, ved at tage det i hestens tempo og lærer den at forbinde den meget noget positivt og til sidst springer den jo uden at tøve - dejligt at se  Og jeg havde også tænkt mig, som du foreslår, at lærer den at forbinde tørgraven med noget positivt, ved at tage en masse guffer med og rose den til skyerne når den bare så meget som prøver og også have en med ved jorden der kunne stå i graven med nogle guffer og give den nogle, når den stikker næsen ned til den. Men jeg kan jo ikke, som du gør med plastikgraven, gå ned i graven med den og få den til at 'lave tricks' med den, da det jo er en stationær forhindring, så min eneste mulighed er vel så at have en masse guffer i graven og som sagt rose den når den bare prøver at søge hen til den og dermed ikke viser flugtadfærd og i det hele taget tage det i hestens tempo.
men på SØG i nordsjælland har de faktisk et hul der er så lavt at man kan stå nede i det med hesten, det er vel 10-15 cm lavt og er et af dem vi tit starter ud på, netop fordi man kan lade dem træde ned i det uden at de kommer til skade. de har i det hele taget et par huller af forskellig sværhedsgrad deroppe. Jeg synes vi har god succes med at tage en 100% sikker hest med. den skal være så sikker at man kan skridte den hen til graven for en halvløs tøjle og den går hen over af sig selv. Så rutineret hest foran og urutineret/utryg hest bagved og så stille og roligt i skridt. hvis den unge har brug for at stå lidt lader vi også den gamle vente ved siden af. nogle gange bliver den unge på afsætssiden når den gamle går over, der rider vi bare den gamle tilbage til den unge igen og lader den gå derhed endnu en gang. de kommer ALTID hvis man er tålmodig nok. og så ros selvfølgelig.
Jeg har været oppe og træne på SØG nogle gange, jeg bor på vestsjælland, så kommer derop en gang imellem  Og de grave de har deroppe trygger hun sig lidt på, dog springer hun uden problemer dem der er inde i skoven, så det er egentlig ikke fordi vi som sådan har et problem med alle grave, men som sagt er jeg jo faldet af på den grav jeg var op og træne på forleden og det har tydeligvis gjort hende udtryk ved det at springe grave.. Jeg vil jo gerne have at hun lærer at forbinde det at springe grave med noget godt, så det dermed bliver legende let for hende. Men nu har jeg også lige fået slået græsset på den grav vi har ude ved mit eget opstaldningssted, så har tænkt mig at tage derop idag med en MASSE guffer og stille og roligt prøve at få hende over 
Hej, Der er kommet mange rigtigt gode forslag her i tråden - jeg vil dog sige, at du også skal tænke på, hvordan du selv har det, når du rider mod netop denne tørgrav, som har givet dig problemer tidligere og nu kun står som et problem i din (under-)bevidsthed. Hvis du spænder bare en lille smule op ved tanken om at ride mod tørgraven, mærker din hest det og bliver usikker. Jeg har haft held til at få heste til at springe vand både på terrænbaner og springbaner, der aldrig tidligere ville sætte deres ben i en vandforhindring/springe over vandgrav, dels ved at dele op i mindre portioner (som ovenfor nævnt), dels ved at ride mod forhindringen med den holdning, at "bare vi kommer derhen og står og kigger, så er det ok". Så prøv at tøffe hen til tørgraven på en fuldstændig ligeglad måde. Skridt derhen, slap af i sadlen, tøm hjernen og lad hesten vise, hvordan den reagerer på det. Lirk hesten nærmere - stadig kun med den hensigt, at I skal ende foran tørgraven og så er det nok. Når I er kommet så langt, kan du rose, læne dig tilbage og nyde udsigten til jeres omgivelser, mens det eneste du forlanger af hesten er, at den bare står der og vænner sig til at se på tørgraven. Når du har "kedet" dig længe nok, rider du rundt om tørgraven nogle gange, tættere og tættere på, indtil I har set den fra alle sider og jeres puls (både din og hestens) er helt nede. Rid så væk igen og start forfra. Lad det være nok for 1. gang. Næste gang prøv at starte på samme måde, men nogle af gangene kan du trave hen til graven, men uden at forlange, at hesten springer, stop selv hesten op i skridt i god tid (rid evt. lidt skråt derhen, så du ikke forvirrer hesten alt for meget ved at den tror, at du vil have den over springet). Næste gang igen kan du så ved 3. eller 4. tilridning evt. prøve at bede hesten springe over tørgraven, men HUSK at være afslappet og "klar" selv - hvis du tøver, bliver hesten straks uskker. Er der en bom over? Det hjælper nogle gange hesten til at turde springe og giver rytteren noget at kigge på, så man ikke sidder og kigger ned i graven. Det er nemlig meget vigtigt - kig ALDRIG ned i hullet. Inde i dit hovede skal forkanten være din "grundlinie", ikke andet. Hvis der ikke er en bom over, kunne du måske få en relativt lav bom sat midlertidigt over til de første forsøg... Sørg for at have ladet mentalt op til disse forsøg, så du kan indgyde hesten selvtillid! God arbejdslyst. MVH Jette
Jeg ville kombinere alle de gode råd du får her i tråden til en træningsplan  Som Line beskriver er det SUPER hvis man kan få dem til at stå i graven, eler skridte igennem. Det gør jeg også ALTID med stor vandgrav... Min plan ville være. Start med hesten i grime og trækketov. Gang 1) Spande med foder og guf ved siden af graven. En på hver side.. Tag en ipod med i dit ene øre, med rolig musik du holder af. Gang 2) Som 1 og når hesten har spist halvdelen af foder, sæt spndende ned i graven og lad hesten spise op. gang 3) Sæt spnde direkte ned i grav og gå hen og spis. Husk stadig din musik  Gang 4)Få hesten med ud i graven og tøm spandene. Når dette går let, sadler du op og skridter hen til graven hvorefter du gentager gang 1 - 4 over så mange gange det er påkrævet for at hesten er HELT cool med det.. (HUSK din musik  Herefter sætter du spanden 3 meter efter graven og skridter igennem graven og lader hesten spise på bagsiden. Når det går godt, traver du hen mod graven, tager op i skridt lige inden og gentager.. Når det kører traver du iegnnem graven og når det er godt, kan du prøve at lave et lille kryds over graven, som du kan springe og så husk at lade ham spise af spanden på bagsiden.. Det ville være min træningsplan   Har du ikke en træner, der interesserer sig for indlæring OG kan hjælpe dig med at slappe af og organisere dine tanker, der kan hjælpe dig på vej ?
Lige netop her,- er det en rigtig dum trykfejl... Jeg gik ind på din tråd fordi jeg troede du var blevet udtaget til noget hos MP.... Vildt spændende og så øv da man fik læst indholdet. Så må indrømme jeg synes også det var vildt irriterende, specielt fordi du så vedblev at skrive/trykkede det forkerte. Og jow, tror på sin vis han har ret, for hesten løser jo sin opgave for at få sin belønning, ikke fordi den har lyst til at løse en opgave sammen med dig. Min olde gider så ikke, jeg ved ikke om hun er for klog eller for dum   , men hun sælger ikke sin hjernekapacitet for en godbid, et klø-sted, eller hvad men nu ellers kan finde på. Hvor imod to af dem er så for hippede på godbiden, et de glemmer alt om sig, også sommetider at de faktisk skal løse en opgave for at få biden. Så tror bestemt ikke at du får en mere lykkelig hest af at klikke den, men du får måske en lydiger. Om man så kan svinge den rundt endnu engang og så sige, at hvis hesten er lydig, så er menneskets omgang med den også nemmere, og der med bliver også hesten omgang med mennesket nemmere og så bliver den mere lykkelig.....   Men så er det vist ved at være lidt filosofisk.....
Undskyld overskriften.. selvfølgelig en irriterende fejl - sorry  oxalia: Det er jeg så ikke helt enig i. Hvis jeg bare ser på min egen. Hun er på ingen måder mekanisk, og når vi træner med klikker er hun altså ikke kun lydig, hun er tillidsfuld! Og.. hesten får i og for sig også valget, om den har lyst til det eller ej. For det andet, behøver man jo heller ikke nødvendigvis klikkertræne med mad  Jeg synes det virker som om min hest nyder træningen i fulde drag, og hun er en helt forandret hest når vi begynder at træne. Synes mere hans (udtalelse) virker som et dårligt argument.
fungerer rigtig godt til hunde, og det kan også bruges med succes til mange heste. Traditionelt har vi jo brugt negativ forstærkning og 'langsom tilvænning' ved hestetræning, mens cirkus har brugt både positiv og negativ forstærkning. Både positiv og negativ forstærkning skal bruge med stor omtanke  Jeg har set Michael Peace 2 gange til clinics for mange år siden, og jeg har stor respekt for ham   Han var virkelig god til at fortælle, hvad han så i hestens udtryk, og han ventede hellere i længere tid, end at presse hesten for meget  Han har jo en meget stor erfaring, men mon ikke han mest kommer ud til klikkertrænede heste, hvor det ikke er gået så godt? 
Emnet er debatteret for et par måneder siden - måske det vil være interessant for dig at læse det? Kh Louise
Jeg har lige læst hans bog og fik meget nyt at tænke over og inspiration. og jeg kan lide hans måde at se hesten på og den måde han træner. Mht. klikkertræning, så fungerer det ikke for dem jeg har prøvet med, jeg har en stor kærlighed til de psykisk stærke - og følsomme hopper, og de reagerer ikke godt på det. 2 blev tvære/forvirrede og 1 fandt ud af, efter hun var blevet indklikket, at par gange uden godbid - men kun klik - gad hun ikke bruge tid på  og jeg synes det blev for mekanisk for mig og hesten, Hvorimod stemmeleje, ros, berøring, godbid og de nuancer der er i det, virker så meget bedre for os.
Hvis hesten bliver forvirret, er det jo fordi den misforstår hvad du vil have den til, og så fungere det jo ikke. Men det er jo så en fejl fra trænerens side, og ikke hestens, vil jeg mene  Jeg vil lige prøve at læse lidt i den debat der bliver linket til.
Også jeg finder Michael Peaces bøger spændende. Han har mange gode indfaldsvinkler og leverer stof til eftertanke. Hans holdning til klikkertræning er jeg så lodret uenig i - men måske har han mødt heste, hvor klikkertræningen ikke er trænet korrekt, så de er blevet bøvlede? Inden jeg prøvede den her nye træningsform på mine heste øvede jeg mig på staldkatten. Jeg tænkte, at hvis man kan træne en kat, så må det være en god metode, som er værd at prøve på hestene. Det gik fint med katten. Han kunne give "high five", springe og gå "rundt om træet" på kommando. Og han kom altid miavene og krævede træning, når jeg kom i stalden. Efterhånden mistede han dog interessen for de godbidder, jeg havde. Og da jeg havde prøvet det jeg ville, så jeg ledte ikke efter nye. Et par måneder senere tog jeg en af hestene på ridebanen for at lege lidt med klikkeren. Ved det første klik hørte jeg en høj miaven fra stalden og så kom katten ellers løbene ind på banen mens den miavede: også mig, også mig. Nu går mine heste ikke løse rundt, sådan som katten, men jeg er overbevist om, at de ville komme myldrene lige så hurtigt, hvis de hørte klikket - måske under forudsætning af, at der ikke var lækkert forårsgræs ingen for rækkevidde, for det er jo et spørgsmål om prioritering. De får begge meget længselsfulde øjne, hvis jeg træner den anden med klikkeren på staldgangen. Jeg er ikke i tvivl om, at det er en træningsform, som de nyder. Og Katrine - at din hest ikke gider at bruge tid på klikkeren, hvis der ikke følger godbid med, er sådan set lige efter bogen. Klikkeren bliver et betinget gode ved altid at blive fulgt af en godbid, hvis der ikke kommer nogen godbid mister klikkeren sin positive betydning.
   for at dele din oplevelse 
At gøre noget fordi man gerne vil opnå andet end sin "løn" er et menneskeligt træk. At drage en direkte linje fra, at fordi mennesker gerne vil have mere ud af deres job end løn og ferie, så vil heste også gerne, er en fuldstændig underkendelse af hestens bevæggrunde og motivationsfaktorer. Lad od nu lade være med at forvente, at vores heste vil andet end have mad, motion, berøring og fri fra os. Din hest elsker dig ikke, og vil ikke have din anerkendelse. Dem vil have din forståelse og din gode behandling. Alt andet er menneskeliggørelse og misforståelse. Aner ikke hvem ham Mikael Fred er, men jeg tror ikke, han har sat sig forfærdeligt meget ind i det kolde, kyniske faktum, at hesten er et dyr, og ikke din soulmate fanget i en smuk, skinnende, muskuløs krop med et par dybe, kloge øjne som spejl. Han er givet vis god til at aflæse hestens reaktion på hans signaler, men når det kommer til at fortælle hvorfor...... Så burde han vist holde sig til praksis. P.s. Beklager på forhånd komma- og stavefejl til diverse grammatisknazister 
folk nazister er en dum idé  Også selv om man ikke kan bruge udtrykket ordentligt  Så du slap ikke for en irettesættelse 
Nu giver jeg lige mit besyv med. Det gør jeg ikke så tit, når det handler om træning. Læser ofte de fleste tråde fra sidelinjen men lige her har jeg lige lyst til at sige min mening  . Jeg har en vallak, der tidligere har været meget seperationsangst. (Læs = kunne ikke være alene i 10 sekunder uden at splitte hele stalden ad). Det har jeg ved hjælp af en klikker, et target og nogle meget simple signaler faktisk næsten trænet væk. Han kan i dag godt stresse lidt op over når jeg tager hans veninde, men det er ikke noget helt voldsomt. Ikke så voldsomt at det er uetisk at fjerne hende i hvert fald. Hans fokus er til tider en by i Rusland. Et godt eksempel er at blive sendt ud på en volte uden tov. Nu har han pludselig frihed. Og eftersom vi træner på vores store græsfolde derhjemme, så var det ikke særlig motivierende at være en del af den træning ret mange minutter. Han stak simpelthen væk i en 90 graders vinkel væk fra mig - og jeg fik nogle dage lidt grå hår i hovedet, for hvordan løser man lige når hesten stikker af på den måde. Løsningen var hverken at blokere med pisken, blive hård i signalerne eller være meget insiterende men i stedet for at skabe noget som han synes han fandt interessant nok at være med i. Så jeg fandt en gammel stiv bambus pind han alligevel havde ødelagt halvt. Den blev lavet om til target. Vupti. Hesten fulgte target og kunne pludselig se mening i at blive ud på volten. Den er ganske vidst ikke ret stor endnu - og der ligger mange timers arbejde i det før han er færdigtrænet i det. Samme dag noget tid før stod jeg og trænede vores gamle ponyhoppe som er ved at lære at tove, piske m.m. ikke spiser hende fordi de laver en lyd - hun stikker afsted i VILD panik så snart noget svirper det mindste. Her obsereverer jeg så min vallak komme gående og kikke på os meget interessant. Mindre end et par minutter senere stod han og bød sig til og ville lege med. Klikker jeg den ene - og den anden er i nærheden og ikke er død efter en omgang træning så kommer de som regel begge to hen og vil lege med. Så har man bare det luksus problem, at der er nu står to heste, der er ved at gå ud af sit gode skin for at være med, fordi det er sjovt at klikketræne. Da vi var på tur i går fandt han fidusen ved at gå i vandpytter på fem minutter fordi man pludselig kunne optjene mad ved at gå ned i dem. Dette blev indført fordi han to gange på samme tur var ved at parkere mig på jorden pga. en MEGET hestespisende vandpyt :p Så man kan sagtens med succes klikketræne og jeg kan mærke efter jeg er blevet meget bedre til at time min klik så bliver hestene også hurtigere og hurtigere til at forbedre sine resultater. Så klikketræning er også en udfordring for træningen, fordi man må være præcis i hvad man vil have hvornår og hvad man ikke ønsker at se lige nu. Jeg tror på at alle heste kan klikketrænes. Det er et spørgsmål om MÅDEN. Der er mange måder at klikketræne på og klikketræning er bestemt ikke bare klikketræning. Der findes mange måder at gøre det på.
Der er virkelig utroligt lidt plads til humor og fejl i dette forum. Halvdelen af indlæggene herinde handler om rettelser af andres fejl. Grammarnazi er et ganske almindeligt udtryk i min generation og i alle internationale fora. De beskriver nederen mennesker, der ikke kan undlade at rette på andres inlæg, men er ikke en hentydning til, at I er hverken racister eller nationalsocialistiske. Så velkommen til Internet. Lad os nu holde det fagligt i stedet for at gå op i sprog. Har man en rettelse, så sid og fryd dig inde i dig selv, at du er bedre til at stave end trådstarter i stedet for at bruge andres tid og plads på at oprette indlæg om det. Så har du ikke noget fagligt at komme med, så stop dig selv. I ved jo godt, hvad der menes. Og nu har jeg brugt min og jeres tid på dette indlæg. Jeg giver op. Det er ikke værd, at skrive herinde. Der er kun plads til BBH-uddannede akademikere.
være svært at fatte humoren i et indlæg 
Anna: Giver dig helt ret - ser det efterhånden ret tit. Denne gang har jeg så skrevet, at det var en fejl, men okay...   - dum fejl fra min side, når jeg jo godt ved at det hedder UDTALELSE  Jeg synes du har helt ret!  NinA: Jeg forstår godt din humor i dit indlæg til en af overstående, men det er stadigvæk ikke en nødvendighed, efter min mening. Hvis jeg skulle sidde og rette på alle stavefejl herinde, ja, så ville man jo kunne bruge al sin tid på det... 
Det bedste program efter min mening er WaveLab, på et tidspunkt kunne man hente en gratis prøve version.. Adobe har også et, Soundbooth tror jeg det hedder, det har jeg ikke meget erfaring med, men det burde kunne omtrent det samme. Audacity er et gratis program, efter sigende ganske godt.
Hej HN´er Min hest står pt med lungebetændelse og er igang med den helt store antibiotika-kur mv og har naturligvis fået fuldstændig fri!! (Hun havde så også "ferie" to uger op til hun blev syg, så hun har forhåbentlig ikke overbelastet sine lunger...) Dyrlægen kommer til kontrol på onsdag og så må vi naturligvis se om hun kan stoppe med antibiotika eller om der kræves endnu en kur  Jeg forventer at dyrlægen vil hjælpe med at lave en genoptræningsplan - men er nysgerrig og søger gerne gode råd/inputs  Jeg vil derfor gerne høre om nogle af jer har erfaringer med at genoptræne en (skovturs-)hest efter sådan en omgang? Jeg er fuldt ud klar over at der skal være fuldstændig pause i 3-4 uger EFTER "rask-melding" for at give lungerne tid til at komme sig. Men som sagt - er der nogle der har gode erfaringer med genoptræningen? Hvor lang tid skal jeg forvente at bruge på genoptræningen? Nogle ting jeg skal undgå/forsøge mig med etc? Jeg har masser tid og tænker selv at den første måneds tid vil det KUN være skridt og der vil der være tale om kun 3 dage om ugen a 20-30 min. Lyder det tilforladeligt? Mvh Tine
Slet ingen som har nogle bud, kommentarer eller gode råd?
jeg havde en hest som desværre endte med at blive aflivet i 2008(dette skyldes ikke hendes hosten men noget der skyldes dyrlægesjusk) men i forbindelse med al hendes sygdom var der et tidspunkt hvor hun hostede rigtig meget og i den forbindelse kom på 3 slags pencilin samt indsprøjtninger i 1 mdr.. samtidig havde hun selvfølgelig ridefri på folden..efter hun var færdig med den medicinkur så genoptrænede jeg hende som man almindeligvis genoptræner.. med mere og mere ridning..men når den er gennemtjekket og er erklæret ok og ikke hoster mere så er det ok at begynde at ride igen.. men som altid så skal man tænke på at den godt kan være noget mat efter sådan en tur med lungebetændelse og måske skal man de første mdr sætte sine ridekrav lidt ned..jeg ville starte med en masse skridtning og så en 15 min ridning i trav og galop i 14 dage og så lidt efter lidt sætte den op...
Jeg kom lige i tanke om et konkret eksempel på hestens muligheder i forbindelse med signalindlæring. Når der står spring i hallen, så kan jeg den ene dag bruge dem til at forfine min placering af ponyen i galoppen, ride langs, bruge dem som center for små volter og changementer, vende 90 grader eller små squarestops. Næste dag, ja så skal vi springe dem. Når jeg så rider mod springet i galop, ja så er det min evne til signalgivning, og hans indlæring i forståelsen heraf, der gør at han er klar over, at dette er en tiridning, ikke en rollback. Holdt jeg mig kun til en af delene, ville han meget hurtigt selv danne sig en opfattelse af opgaven, hvad enten det er "over pinden", eller "roll-back-rid -rundt-om". Når han selv skal udfylde en let forståelig umiddelbar synlig opgave, ja så vil han også reagere "med-tankens-kraft", fordi han netop kan "tænke" opgaven, udfra sin tillærte forventning. Når nu hans ejer er en tosse, ja så er han nødt til at afvente og respektere mit signal, da det kun er mig, der ligger inde med masterplanen. Så kræver det så af mig at jeg kan administrere hans tillid, da jeg ellers lynhurtigt vil stå med en hest, der hverken vil det ene eller det andet, da der så ikke længere er nogen forståelig opgavedel. Red jeg nu rundt, kun i skridt og trav, med en "løs" opfattelse af retning, og kun intervenerede med "ro på", så ville opgavedelen være meget meget lille, og hans mulighed for via forventning selv at udføre denne meget let, følgelig kommer man hurtigere til "tankeoverføringen". Derfor finder jeg det ret relevant at man har et minimum af øvelser indover, før man kan afgøre, hvorvidt et signal er betinget eller udløst af en rent fysisk mulighed. (Og, for fuldstændighedens skyld, så drejer, stopper og roll-backer den for løs tøjle, men springer for en let konstant kontakt. Dog er det vægt og sæde, der angiver retning, tempo og, særligt vigtigt, skuldrenes placering.)
er trænet i 16 måneder på videoen og går som en førsteårsremonte, siger Kirsten. Det har taget meget længere tid (som så ofte), fordi al træning af den foregår udendørs - og vi har jo ikke just haft ideelle forhold til den slags de seneste vintre   Der er den så ikke blevet trænet. Sådan har vi andre det jo også  Nimbus - som gsims så fint skriver det - så er der enorm forskel på heste og deres sarthed. Den hest, jeg rider, har headshake - måske mest pga tidligere tiders tøjlearbejde? Måske kunne det have været undgået, hvis den var blevet redet bidløst af tidligere ryttere? Jeg lagde et nyt bid på den i dag som forsøg, og det tog den helt pænt uden hverken headshake eller nervøsitet   Kirsten vil gerne have, at jeg begynder at ride med bid igen, hvis hesten kan klare det   Og tada - jeg skal også ride med kontakt  Freja, som jeg red førhen, var ikke særlig sart i munden. Hun kunne sagtens rides med bid - det var ikke munden og ryggen, det var galt med. Hendes trænede vi 'på Susans måde' på kurser hos Susan og hos en af Susans elever - selv om ingen af os jo rigtigt ved, om 'Susans måde' er den samme som den var for et par år siden? Matilde: bruger man stadig 'stop' og 'bak' og 'forbenspisk'? Her i tråden har der været et par pip om, at 'jeg jo slet ikke ved, hvordan I træner'   Men det er jo kun 2 år siden, vi holdt helt op, fordi det netop ikke rigtig kunne forenes. Du beskriver selv, de forbehold du har omkring Colina-billederne, så dem vil jeg ikke kommentere - bortset fra, at hun er pæn og rolig    Der må da findes videoer på nettet, du kan linke til, Tusindfryd?? Jeg mener absolut heller ikke, man skal tage folks billeder og lægge dem ind på sin egen hjemmeside, som en vis PM gjorde   - men hvis folk selv har lagt dem ud et helt offentligt sted (og ikke fx på facebook), kan man vel linke til dem? Rosalina - der er da mange flere end 12 videoer med Kirsten Hansen på epona.tv. Der er jo også longeringsvideoerne 
Nina: Hvis du en gang skulle finde behag til at svare på de spørgsmål jeg har stillet, i forhold til HVORDAN i ville gribe træningssituationen an, skal jeg da gerne gå igang med et detektivarbejde på nettet efter en egnet video. Men videoen vil jo fortsat have den meget centrale fejl, at jeg jo ikke kan garantere for hvordan hesten er trænet. Jeg kan ikke se hvad der er gået forud og hvilke tanker træneren / rytteren har gjort sig omkring arbejdet. Så dybest set vil videoen ikke vise ret meget andet end en hest jeg synes går pænt / arbejder (forholdsvist) korrekt. Og et eller andet sted tror jeg ikke det er slutresultatet vi er så vildt uenige om. Udover at vi jo ikke ved, om vores definition af stræk er ens. Og da kun en af os vil uddybbe konkret her i tråden, bliver det nok ret svært at afgøre... Men ærlig talt så er det ikke noget jeg gider bruge min fritid på, så længe debatten her udelukkende handler om at kritisere os onde mennesker, der kan finde på standse vores hest med tøjlen, bruge et let schenkelpres til frem osv. i de situationer, hvor den ikke reagerer for sædet eller via vores veludviklede telepatiske evner. For i kan og vil jo ikke bruge tilsvarende tidsmængde på at forklare hvad jeres gyldne alternativ går ud på. Hermed sidste indlæg fra mig (med mindre der faktisk kommer reelle beskrivelser af fremgangsmåde hos KH rytterne på banen). Jeg har forstat stor respekt for KH som rytter og hestetræner - som jeg allerede har skrevet. Som underviser er jeg lidt mere ambivalent - en god underviser skal kunne forklare hvad man gør og hvorfor. Og her halter den gode Kirsten lidt. Ja hendes indlæg på epona er der, men dem jeg har set (ok det er efterhånden lidt tid siden) har ikke været kendetegnet ved at være super konkrete. Og var de, kunne hendes disciple her i tråden jo også bare have refereret dem, når der bliver spurgt til metoder og fremgangsmåde.
Nåååh, Nina, det hjalp at mobbe dig lidt..  Nå, men, det glæder mig helt oprigtigt, at du er rykket lidt med hafferne. Jeg vil jo forfærdeligt gerne have noget mere feedback, netop omkring alle de ting, der ligger udover den første-remonte. Det kan du jo så bidrage med, særligt nu, hvor du er stor fortaler for at man ligger video og billeder af sig selv ud, og så skuffet over Tusindfryds manglende vilje hertil.. Nu tilhører jeg så heller ikke nogen trosretning, ponyen har skam deltaget i alt fra reining-clinics ved udenlandske "guruer", til testpilot på BBH, til Bjarne Nielsen-dressurkursus, så det vil ikke komme bag på mig, hvis den store sandhed, som oftest, ligger lige midt imellem... Og så ville det jo være frygteligt ærgeligt ikke at finde den, fordi man nu har købt et andet abbonement.
 
Jeg lader så altid tvivlen komme mig til skade.... Egentligt har jeg tit tænkt rytterpsykologien lidt, som når man marcherer op på sin lokale folkeskole, med et grædende småbarn under armen.."Hvorfor gør i ikke noget, når de store mobber de små?"---"Vi gør en hel masse, vi har lige haft tema-uge om Orla Frøsnapper.." Det kan meget vel være rigtigt, og vejen frem, men det ændrer ikke på barnets opfattelse af a, mobberi og b, a der ikke ydes en konkret indsats for at afhælpe problemet. Så når hesten siger "Jeg kan f""me ikke dreje, når du hiver til den ene side, og er ved at vælte mig med din vægt til den anden side", så bliver svaret tit "Jamen, jeg tror jeg bliver bedre, og har lige læst noget på HN".
Det er da sådan, det er  Nogen kogebog med hestedressuropskrifter får man ikke - men man kan jo altid skændes lidt 
Nu har jeg lige læst en stor del af tråden igennem, og jeg kan ærligt talt ikke forstå, at du ikke kan få noget ud af de mange forslag, især Nina har givet på, hvordan vi vil gribe træningssituationerne an. Både hvordan vi selv gør, og hvad vi kan foreslå, hvis en hest render rundt med hovedet i vejret f.eks. Det er synd, at du føler, vores indlæg går ud på at kritisere jer og se jer som onde mennesker, fordi I  Vi stanser vores heste for tøjlen, hvis vi ikke har andre muligheder, og de   standses. Vi bruger schenklerne - men vi bruger ikke telepati, for det er ikke veludviklet hos os  Spøg tilside   - vi arbejder faktisk rigtig meget med at blive bedre til at føle og mærke. Det kan f.eks. for mit vedkommende indebære, at jeg kommer i longe, hvor jeg skal koncentrere mig helt om at sidde på hesten og mærke efter. Som jeg har skrevet ovenfor, er det meget vigtigt selv at have mærket, hvordan det føles, når en hest har ryggen oppe, strækker halsen ud af kroppen etc. etc. Og det er som regel sådan, at man skal ledes hen til det punkt af en dygtig ridelærer (som selv ved, hvordan det føles og tilmed ved, hvordan det gøres.) Ja - det er rigtigt, at mange af de videoer, man kan finde på nettet, ikke viser noget om den træningsmetode, der er gået forud. Der har vi, som er glade for at ride hos Kirsten Hansen, den store fordel, at videoerne på epona nøje viser træningsmetoden.   F.eks. starter longeringsvideoerne med den røde hest med en stort set rå hest. Den longeres så i nogle måneder, som vi følger, hvorefter der kommer rytter på ryggen af den. Først i longen, hvor Kirsten Hansen longerer, og senere ser vi, hvordan hun rider den fra første færd. Redressurhesten følges også nøje step for step, og der forklares, hvad der er, der bliver lagt vægt på. Hvordan der arbejdes med samling etc. Det er   system, vi rider efter. Selv om vi kan forklare en del, er det altså meget bedre at lære om det ved at se videoerne eller ved at høre det fra Kirsten Hansen, som jævnligt holder nogle glimrende kurser, som indledes med en masse velunderbygget teori. Selv om vi har redet hos Kirsten i et godt stykke tid efterhånden, har vi selv haft rigtig meget glæde af at deltage på hendes kurser.
Mest til Louise: Jeg holdt op med at skrive fordi I begyndte at skændes  Der var flere ting jeg blev inspireret til at skrive, men så orkede jeg ikke alligevel.. Blandt andet spurgte Gritt om noget med trailerlæsning, men jeg fik ikke svaret på det heller.. Det er også svært når det skal være enten eller.. Der er ting i de fleste af indlæggene jeg er enig i uanset fra hvilken skribents hånd de kommer fra, så hveranden gang er jeg enig med den ene og hver anden gang den anden.  Jeg vil dog gerne uddybe en ting (måske to) i forhold til dit indlæg. Du refererer til videoen af Stella og jeg er ret enig med dig i at den er forholdsvist afspændt, men stadig ikke 100 % "soft". Det var jo netop DÈT jeg var så begejstret for på dette kursus hvor videoen er fra, at hesten under "vanskelige forhold" i en fremmed ridehal, med regn, blæst og islændere susende rundt udenfor hallen, kunne bringes i en tilstand hvor den begyndte at spænde af, flytte fokus til mig og blive modtagelig for sæde, vægt, vejtrækning og auditive signaler, således at jeg momentvis fik små passager af den bevægelse jeg kan opleve herhjemme, når alt i omgivelserne er roligt og trygt      EMNESKIFT: Jeg vil anbefale alle at anskaffe bogen "Knowing your horse" af Emma Lethbridge, for det lader til at mange tror at negativ forstærkning kun kan bruges i den "udgave" McLean benytter ?? Det er et par år siden jeg købte bogen og den harmonerer bare SÅ godt med Amanda Barton og lightness/softness principperne, så den kan jeg varmt anbefale. Negativ forstærkning handler ikke bare om at skrue op for aversiverne. I stedet for at skrue op, kan man også "bare" flytte signalet eller tilføje et ekstra signal et andet sted  Jeg skruer f.eks aldrig op med schenklerne, men tilføjer hellere et par dut på måsen for at få hesten til at gå frem.. Jeg giver et helt let tryk med schenklerne og hvis hesten ikke reagerer så bibeholder jeg det helt lette tryk (eller endda fjerner det) for så at flytte signalet til måsen (hestens altså) i stedet for at skrue op. Når hesten reagerer ved at sætte igang ophører signalet. På den måde kan man træne alle signalerne, (også bidet) således at de bliver netop   i stedet for forventningen om voldsomme aversiver. Søg evt på "poisoned cues" på google og der kommer en masse spændende læsning  Nå, det blev længere end planlagt men kortere end frygtet 
godt, Susan   Nogle skal læse bog, andre se epona.tv. Måske alle skulle gøre begge dele  Det har ikke været så meget fremme i denne her tråd. Matilde har været en anelse inde på det med blødhed, men vi fik ikke så meget at vide om det. Jeg kender jo 'kun' til jeres metode fra for et par år siden. Og der skulle man altså i højere grad bruge McLeanske signaler, som jeg forstod det. Dvs. med escalering af signalet - altså 'skrue op', som du kalder det nu. Men det er vel stadig ret signalbaseret? Jeg spurgte ovenfor om I stadig bruger stop og bak og forbenspisk, som I var rigtig glade for dengang. Og som jo også er utroligt virksomt (men bare modproduktivt ift. det vi andre ønsker mest), jeg var som nævnt dybt imponeret over at Matildes hest var så lydig  Debatten er på nørdeplan, og, som jeg skriver ovenfor, hvis jeg var springrytter, var jeg nok fortsat i det mere signalbaserede system. Det er jeg bare ikke 
Tusind tak for den lange og udmærkede forklaring    Og den viser også mere tydeligt forskellen mellem de måder, vi arbejder på nu om stunder  Det er ikke fordi, jeg igen vil ind og argumentere for det ene eller det andet, men der er langt større forskel end man umiddelbart skulle tro. Og nu har jeg desværre ikke set Colina på levende billeder, så hun kan ikke rigtig bruges til sammenligning - men på hvis man sammenligner Susans video fra i foråret og travhesten Troll, som der begge er linket til ovenfor, kan man se nogle af de forskelle. Susan gav udtryk for, at hun var glad for den video, og Kirsten har også udtrykt tilfredshed med Troll-videoen. Så selv om hestene er af meget forskellig ridemæssig bygning, må disse optagelser vel alligevel være lidt repræsentative  Jeg håber, vi ses til bid-arrangementet 
Vi er da fuldstændig enige om at der er forskelle på den måde de to heste bevæger sig på på det to videoer. Jeg læser heller ingen steder at der er nogen der påstår at hestene bevæger sig ens. Jeg læser begge steder at der er tilfredshed med videoerne ud fra det udgangspunkt begge startede med - som en milestone eller grundsten at videreuddanne hesten på. Jeg synes det er super vigtigt at holde sig for øje at hverken Susan's - eller Trolls video er eksempler på en færdigtrænet hest. Men ja jeg er enig i at der er forskel på den måde vi træner på. Det synes jeg også jeg har skrevet gentagne gange    Men jeg synes samtidig det er super super vigtigt at vi holder os for øje - at selvom forskellen kan virke stor når vi går ned og nørder nitty gritty detaljer. SÅ er den i forhold til megen anden tilgang til heste træningen meget ens. Og jeg tror det er vigtigt at hvis vi gerne vil ændre holdning til heste træning mere generelt... Så skal vi passe på at vi ikke gør denne   lille forskel i træningen til en afgrundsdyb kløft      Iøvrigt har mit objektiv i denne tråd på ingen måde være at sige at der ikke er forskel, men derimod forsøge at anskueliggøre hvorfor jeg mener man ikke kan sige at stræk aka. forlængelse af hestens hals, automatisk forhindres hvis man bruger tøjlen til stop.     
NinA - nu skrev jeg jo heller ikke nogen steder at hesten kun skulle strække sig ned    Jeg skrev bare at jeg gerne vil have den til at forlænge sin hals. Som er en af faktorerne i at hesten kan fungere rigtigt i sin krop. Alt andet lige så handler det om at opnå en biomekanisk funktionalitet i hestens krop, således at energien kan formidles frit mellem bagenden og forenden. Der skal være plads til at bagbene kan træde ind under hesten. Den skal kunne lukke sammen i de store led i bagparten. Den skal løfte sin forpart op mellem skuldrene osv osv. Alt sammen for mig elementer af at hesten bruger sig på en måde som er hensigtsmæssig. Elementer der er nemme at forstå og decode præcis enkeltvist, men for at det kan fungere skal det hele fungere og hænge sammen. For at man kan opnå det skal musklerne arbejde på en bestemt måde og man skal have fat i både de store og små muskelgrupper - det er mekanik ikke hokus pokus. Derfor kan jeg heller ikke se at det skulle være umuligt at opnå den funktionalitet i hestens krop af en anden vej end den du følger    Jeg tror på at mange af de gode uddannelsessystemer har fat i dele af sandheden. Men jeg tror ikke på at et uddannelsessystem rummer den eneste sandhed og den eneste måde at få en hest til at bevæge sig godt på. Jeg har i hvert fald ingen illusion om at jeg kender hele sandheden eller har den fulde forståelse for hvordan hesten fungerer fra A-Z. Derfor tror jeg også der er meget hentet ved at lytte, observere og samle input fra forskellige systemer for at forstå hvad der ligger til grund for at man i et givent system ønsker at gøre på en bestemt måde. Hvad er det for en biomekanisk funktionalitet man stræber efter at opnå ved at gøre på en bestemt måde. Så kan jeg så vurdere om det giver mening ud fra den viden jeg har slæbt sammen, er der evt. nogle argumenter der gør at jeg skal revurdere på min forståelse... eller er min tro på min viden så stærk at jeg mener at på lige præcis det punkt har jeg en løsning som jeg tror mere på. Jeg tror iøvrigt heller ikke på at folk der interesserer sig nok for vores nørderier til rent faktisk at modtage undervisning fra den ene eller begge "sider" vil være i tvivl om at der er forskel i prioriteringer og tilgang 
Havde også tænkt mig at gøre som du skriver Susan, med at trække den derhen i grime og træktove med foder osv. og derigennem gøre den helt cool med det   Det gør det også lidt nemmere nu, hvor jeg har fået mulighed for at træne det derhjemme, så jeg kan gøre det dagligt  ... Jeg har faktisk helt glemt at nævne at min springtræner faktisk var med under hele episoden med denne grav, men jeg synes virkelig ikke hun var aktiv nok i at guide mig igennem problemet. Det eneste hun sagde var sådan set at jeg skulle få hende ned på jorden og få hende til at stå foran og slappe af og hun mente så ikke at det var vejen frem at gøre det fra jorden, så det kom vi hurtigt fra igen, og så begyndte hun at undervise det hold der skulle ride efter mig, så det var ikke meget hjælp jeg fik fra hendes side af, hvilket jeg egentlig blev ret skuffet over, da jeg ellers synes hun er en rigtig dygtig underviser! Min anden træner rejser til Estland for at undervise på fredag og derefter skal han til OL i London, så vi har aftalt at han kommer ud og hjælper mig inden han tager afsted  Men idag står den på en masse godbidder, musik i ørene og en god potion tålmodighed, hvilket forhåbentlig fører til en rolig hest 
Held og lykke til TS med træningen  Jeg er simpelthen nødt til at sige, jeg sidder og småtuder over at se den hest på Susan's video, så stolt løfte op i tørgraven   , hvor er det bare fantastisk at se på.
En lille opdatering fra gårsdagens træning: Jeg gik med en veninde (som havde en spand med lækkert hesteguf) op til vores tørgrav og bad først min veninde om at stå ude ved siden af forhindringen, og bare 'være' der, mens jeg stille og roligt trak hen til graven med hesten, for at vise hende den. De første par gange slog hun med hovedet, for at få torvet ud af hånden på mig så hun kunne komme væk, for hun var ikke helt tryg ved situationen til at starte med. Efter et par gentagelser, hvor jeg havde trukket hende hen til graven, først fra den ene side og så fra den anden, stod hun helt stille og virkede ikke videre bekymret over situationen. Så bad jeg min veninde om først at gå ned i den ene side af graven med foderet, og give hende det på en sådan afstand, at hun kom forholdsvist tæt på graven. Først var hun lidt skeptisk over at skulle have hovedet så langt ned i hullet, men hendes trang til mad overskyggede heldigvis hendes tvivl  Når hun så var helt henne ved graven i den ene side, bad jeg min veninde om at gå hen i den anden side og gentage det vi lige havde gjort - vi gjorde selvfølgelig dette fra begge sider af graven. Da vi ikke havde mere hesteguf, prøvede jeg at gøre samme øvelse med hende, bare uden foderet - og hun kom helt hen til graven uden at virke stresset   Så det må siges at være en vellykket førstegangs træning med de 'nye' metoder! Tak for alle jeres svar, de har været til stor hjælp!
   og tillykke med dit første spæde skridt til at få ændret din hests holdning til tørgraven   Det tager lidt tid på den måde, men for det første er tiden givet rigtig godt ud, fordi du får en hest der er helt tryg ved graven og kan fokusere på springet i stedet, og for det andet går det ofte samlet set meget hurtigere end så mange andre metoder.... Når først I er ovre de første hurdler, kommer I sikkert frem med syvmileskridt! Jeg glæder mig til at følge opdateringerne i tråden.
vinder, ved at I kører hjem uden at den har sprunget.. Men jeg tænker faktisk om det ikke er jer begge der er tabere i denne sag.? Du er garanteret nervøs over oplevelsen og hesten er ikke dummere end at den kan mærke det på dig.. Så mit råd er måske lidt anderledes end de andre, nemlig helt at stoppe med at træne lige netop den tørgrav hvor I har haft et uheld og så kun træne tørgrave hvor hun og dig er forholdsvis trygge.. Ang. fremgangsmåde er jeg ret enig med Susan..
Tjov, det kan egentlig godt være du har ret Annemette, for jeg har jo tydeligvis også et problem med graven, som ligger et sted i min underbevidsthed og hesten er også meget mærket af det. Men ind til videre træner jeg på andre grave, og har ikke udsigt til at skulle op og træne på 'problemgraven' i den nærmeste fremtid, men kan ikke udelukke at det kommer til at ske en dag 
Jeg var ude og træne på tørgraven for anden gang idag, og denne gang gik hun lige derhen og tog det i stiv arm uden at trække en mine - hun var helt rolig fra først færd og stod helt stille og afslappet! Eftersom hun var så rolig, tænkte jeg at jeg ville prøve kræfter med at få hende til at gå med ned i graven denne gang og det gjorde hun også uden at blinke  Det er utroligt hvad man kan få en hest til at gøre for lidt hesteguffer, det var virkelig en hurra-oplevelse!  Her er et par stemningsbilleder fra dagens træning.
Der er ikke noget federe end når ens træning virker. Kæmpe kado til dog for at tage rådene til dig, og prøve dem af. Jeg ville måske overveje, hvis det hele går lige så nemt fra starten næste gang, stadig at have en hjælper med, og så sætte dig op på hende og gøre det hele EN gang til, HELT som fra jorden, inden i skal springe den lørdag. For en del af jeres kobling på det "farlige" sidder nok i konteksten, der hedder, at du er på ryggen af hende, så en del af adfærden kan sagtens komme tilbage når du har fuldt udstyr på hende, og endnu mere når du kommer på ryggen af hende. SÅ jeg ville sadle hende op, men trække hende der ned, og hvis i kun træner fra jorden igen er det SUPER, hvis hun hurtig er lige så cool og du er lige så sej som 2. gang, så kravler du op på hende, og lader hende igen "lokke" af foderet i graven, så hun prøver situationen med graven og dig på ryggen uden spring og forventninger, bare med foder og nus. Og så er i lidt bedre ruste til springtræningen lørdag. Glæder mig meget til at høre om det 
Mange tak for de fine ord! Jeg havde også tænkt som du siger, at prøve og ride ned til den idag når jeg skridter af efter min træning, for lige at vise hende den mens jeg sidder på hende - for som du siger kan hun jo sagtens have en helt anden association til graven når jeg sidder på ryggen af hende, end hun har nu fra jorden. Men godbider er tydeligvis vejen frem i dette tilfælde  I hører nærmere om ovenstående træning 
Hej Hvor er det dejligt at høre om jeres træning! Og jeg lægger især mærke til, at træningen på denne tørgrav nu forvandlet fra at være et problem, der skulle fjernes, til at være en positiv oplevelse for jer begge! Jeg glæder mig til at læse mere   . Det ender såmænd nok med, at denne tørgrav bliver jeres yndlingsforhindring..... MVH Jette
En lille opdatering fra dagens træning, som jo er 3. gang vi øver på det  Jeg red derhen efter endt træning og først virkede hun lidt skeptisk overfor det, men så lagde jeg stille og roligt benene ved hende og så gik hun (en smule modvilligt) derhen. Da jeg så kom hen ved graven, gav jeg hende en masse ros og nogle guffer fra ryggen, og det virkede som om det afledte hendes opmærksomhed lidt. Hun stod helt stille og kom helt hen til graven fra begge sider og var i det hele taget meget rolig og afslappet. Jeg synes at hun efter dagens træning har vist at hun nu er helt cool ved graven, og jeg har derfor endnu mere mod på at prøve at springe den på lørdag   Virkelig fedt at man kan få vendt sådan en øv-oplevelse til en wauw-oplevelse på så kort tid og det er jo blot endnu et bevis på at man kommer længst med tålmodighed og en masse ros, når den gør det rigtigt!
Jeg fik ikke sprunget i lørdags, da tiden ikke lige var til det. Men jeg fik til gengæld trænet den ridende idag, med hjælper fra jorden. Vi startede ud med at gå hen og vise hende den, og hun var som sidste gang helt cool med den, når vi bare stod foran den. Da vi havde vist hende den fra begge sider, prøvede jeg at trave hen til den. Hun tryggede sig en smule de første gange, men kom alle gangene helt hen til graven, uden at stoppe op langt fra den, men vi fik hende dog ikke over den - men det havde jeg nu heller ikke forventet af dagens træning, da jeg primært bare ville have hende til at være OK med at ride hen på den, og jeg var derfor godt tilfreds med at hun kom helt hen til graven, og tog stilling til den uden at sige fra. Jeg skal have undervisning i 'tørgravstræning' af en BBH-instruktør på lørdag, så jeg glæder mig til at se hvad udfaldet bliver  Opdatering følger.
Fedt med fremgangen Nanna, og fedt at du tager det så fokuseret og cool. Glæder mig til en opdate efter Lørdag også, er sikker på du er i gode hænder 
ej hvor godt at det går fremad. held og lykke med træningen lørdag håber I får rigtig godt udbytte af den 
Jeg er også en af dem der glæder mig til at følge de kommende opdateringer 
TS- ros til dig for den måde du træner problemet på. Og ros til dig for at være åben for forslagene.
Dejligt det går fremad ! Jeg har flere gange haft held med at sætte støtter på hver side af tørgraven, fx med 5m afstand hen til graven. Starter så med at trave mellem støtte og grøft. Når det går fint, kan hjælper på jorden langsomt flytte støtten tættere og tættere på graven - og wupti, lige pludselig render vi over graven. Held og lykke 
 
Så skriver jeg et indlæg alligevel  Men blot for lige at pointere, at så længe vi ikke har nogen entydig og biomekanisk definition af, hvad det "aktive stræk" er, så er det omsonst at diskutere forskellene, selv hvis jeg havde haft lagt video ud. Når der ikke er beskrivelse af præcis hvad der sker i hestens krop, når man opnår det "aktive stræk" og hvordan denne reaktion adskiller sig fra det stræk man kan opnå på anden vis (fx via BBH vejen), kan vi aldrig nå til nogen egentlig saglig diskussion. Det er præcis det samme, der gør sig gældene, når vi snakker fremgangsmåde og træningsmetode. Hvis ikke man klart definerer, hvad det er man gør, er det hulens svært at afgøre, hvordan ens fremgangsmåde adskiller sig fra andres.... Jeg siger på ingen måde, at BBH og KH træning er det samme. Men på nuværende tidspunkt kan man ikke med sagligheden i behold komme det ret meget nærmere end blot at konkludere, at det sandsynligvis er to forskellige træningsmåder. Af samme årsag har jeg også valgt at springe fra tråden 
punkt i diskussionen er jo, at vi var meget længe om at finde ud af, at vi nok ikke mener det samme, trods næsten identisk ordlyd   Kirsten kommer dog med nogle rigtig gode forklaringer på epona.tv, mens hun viser video af, hvad hesten laver  Men vi kan jo sagtens  , at vi gerne vil opnå det samme - det bliver det ikke nødvendigvis ens af. Tænk bare på de ind i mellem temmelig sære udgaver af dressurdommeres bedømmelse udfra dressurfordringerne  Derfor ville jeg gerne se det vist på video, så vi kan se,   vi mener det samme  Det kan jeg så se på de nævnte videoer, at vi ikke gør 
KH har mig bekendt netop ikke formuleret noget særlig klart i forhold til en konkret, entydig definition af hvad det aktive stræk er og ikke mindst hvordan det adskiller sig fra alle mulige andre former for stræk. Så vi kan se alt det video vi lyster, men når der ikke er en entydig definition af hvad omtalte stræk er og hvordan det påvises og adskilles fra andre stræk, så kan vi jo sådan set ikke afgøre om det er opnået  Vi kan måske nok se forskelle mellem forskellige equipager, og vi kan (efter hver vores opfattelse af hvad et "korrekt" stræk er) også diskutere hvilken equipager, der samlet set arbejder mest "korrekt". Men vi kan ikke entydigt afgøre om det skyldes graden af tilstedeværelse af et bestemt, men udefineret stræk eller om det skyldes en bestemt, men udefineret træningsmåde. Hvis ikke vi har en klar og håndgribelig definition af, hvordan vi afgør om et stræk er et aktivt stræk eller bare et stræk, bliver diskussionen en lille smule omsonst. På samme måde; Hvis ikke vi konkretiserer hvilke metoder vi bruger på et lidt mere specifikt niveau end "brug stemmen" og "longer den", så kan vi ikke komme forskellene nærmere. For når kun den ene af to fremgangsmåder er eksemplificeret og konkretiseret kan man ikke sammenligne. Det kræver netop at begge metoder beskrives på (nogenlunde) samme konkretiseringsniveau, da man ellers ikke kan identificere forskelle og ligheder. Man bliver nød til at vide, hvad man sammenligner. Når kun den ene metode er beskrevet, kan man ikke konkludere at de forskelle, der måtte være når man kigger på de enkelte equipager er afledt af forskelle i træningsmetodikken. Så skulle man i hvert fald have et meget stort antal equipager og foretage undersøgelse for statistiske sammenhænge - men selv det ville kræve en masse statistisk kontrol for en masse andre forhold, der ikke hænger direkte sammen med træningsmetoden. Og jeg ved ikke om det lige lader sig gøre at finde så mange egnede equipager  Mht. dressurdommerne, så handler det næppe om at man rent faktisk siger man vil det samme men gør noget forskelligt, men sørgeligt nok om, at prioriteringerne hos nogle dressurdommere desværre ikke ligger på, hvad der står i fordringerne, men derimod hvad der er blevet mode eller hvad man finder smukt (og nej - jeg mener ikke personligt det er smukt at en hest går anspændt rndt med næsen på bringen, men jeg er af den klare opfattelse, at der kan findes ryttere, der synes det) . Det er fx ikke vildt svært at afgøre om hesten går med næsen let foran det lodrette plan eller om den går synligt bag. Det kan ganske let måles fysisk - i modsætning til at afgøre om en hest har et "aktivt stræk" eller bare et stræk.
NinA - du får det til at lyde somom det er noget fordækt at "vi først får at vide at BBH stadig bruger forbenspisk i indlæg". Jeg synes du har en tendens til at fokusere på de aspekter som du ikke brød dig om i forhold til dengang du trænede mere McLeansk selv istedet for at forholde dig til det der rent faktisk bliver skrevet. Forbenstapperi er ikke direkte relevant i forhold til at lære sin hest hvordan man gerne vil have den til at bevæge sig eller strække sig frem - og derfor mener jeg ikke det er særlig relevant for diskussionen her. Det er til gengæld meget relevant i forhold til hvis diskussionen gik på hvordan du vil starte træningen af den unge hest. Her mener jeg det er et super godt værktøj til at lære hesten at forstå først træktov signaler i grimen og siden overføre disse til trense. Og siden også når vi sidder på ryggen af dem. Det er basal håndtering fra jorden. Og etableringen af det første spæde kommunikationssystem vi bruger fra ryggen. Jeg går ud fra at du også træner din hest til at stå stille når du strigler den, har den på vaskepladsen, eller bare gerne vil have den "parkeret" i anden sammenhæng? At du lærer den at dreje til højre, venstre. Stoppe og gå. På signal når du håndterer den fra jorden? Eller er der måske også en særlig måde at indlære det på?? Eller må den også her gå rundt på må og få indtil den strækker sig korrekt frem og bliver rolig    Med hensyn til video - så skal jeg som tidligere nævnt... med glæde smide video herind når jeg synes jeg kan vise en video hvor jeg mener vi bevæger os taktfast og løsgjort.
det er på ingen måde for at gøre jer 'fordækte', men når Tusindfryd bliver ved med at skrive, at KH's metode ikke er forklaret, må jeg jo replicere ved at nævne nogen ret væsentlige ting ved jeres metode, som slet ikke er nævnt i tråden - eller kun ret vagt fortalt  Og nej - forbenstapning (det er jo ikke mig, der har fundet på udtrykket forbenspisk   ) og stop/bak er faktisk ganske betydningsfulde for hestens reaktion i ridningen..... Jeg var super glad for disse metoder, dengang vi havde Freja. Jeg brugte ikke så meget forbenspisk, men stop og bak meget, og vi red jo flere kurser på hende hos både Mclean og Susan og trænede meget hos en Susan-elev. Desværre viste det sig jo senere, at når Freja var så svær at træne, var det nok mest fordi, hun var halt på begge forben og havde været det hele tiden  Og så får man jo et lidt andet forhold til meget effektive træningsmetoder....  Jeg har lært Gloria at stoppe ved skamlen for en godbid  Og ja, vi rider faktisk ind i mellem til en vis grad rundt i ridehus/på banen 'på må og få', netop for ikke at få spændinger/manglende aktivt stræk  Det   føles ganske grænseoverskridende, men det har et godt formål 
Nina: Hvis "det aktive stræk" er så super veldefineret, kan du så ikke lige gentage definitionen på det, og hvordan det påvises og adskilles fra andre typer af stræk? For jeg har så nok bare ikke forstået det. Det samme gør sig gældende ved de mere generelle metoder. Når du KH er så super præcis og konkret i sine indlæg på Epona, kan du så ikke bare refere hendes udtalelser for mig, og svare på de ret specifikke og afklarende (og hvis jeg selv skal sige det også relevante) spørgsmål, jeg har stillet? For jeg er nok bare for langsom til at forstå det, hvis ikke det formuleres tydeligt. Video kan jeg godt bruge, men først i det sekund det bliver forklaret hvad jeg kigger efter... Mht. forbens tapperiet, så kan jeg jo ikke beskrive en metode, jeg ikke selv bruger. Jeg ser ikke det store problem i at gøre det i visse sammenhænge, men jeg har udelukkende brugt min energi på at uddybed den måde   ville gøre tingene på. Og det synes jeg faktiks jeg har gjort ret udførligt - Matilde ligeså. I hvert fald sammenlignet med beskrivelserne af KH metoderne og det aktive stræk.
ikke uddybe sine metoder mere udfra en ikke eksisterende hest - eller en hest, man ikke kender. Og hvis du ikke gider se videoerne og høre, hvad Kirsten Hansen   omkring de heste, hun træner - så gider du nok heller ikke forsøge at forstå, hvad jeg skriver  Det er i hvertfald det indtryk, jeg har fået i denne tråd. Jeg har skrevet alt det, jeg har skrevet her, fordi rigtig mange læser med. Og jeg tænkte, at når du ikke fortod det, skulle det nok forklares yderligere  Men nu tror jeg ikke længere på, at du gerne vil have beskrivelser - men bare vil forsøge at få mig til at spilde min tid  ---------- Men jeg kan da lige skrive, at noget af det, der kan være rigtig svært at forstå i KH-metoden er, at KH prioriterer brug af ryg og lænd og afskub så højt (og ikke bare 'et eller andet stræk', men hele hesten set biomekanisk), at man ikke ret godt kan prioritere retningsstyring og tempokontrol samtidig. Man må altså finde sig i en vis grad af 'må og få'  Og selv om Matilde har redet hos KH et stykke tid, kan jeg læse, at hun muligvis heller ikke rigtig har forstået den del af det(bemærkningen 'på må og få'). Det er altså også svært at forstå - at det betyder   meget, hvor meget man bruger tøjlen.... Ligesom man heller ikke ville kunne bruge KH's system sammen med akademisk dressur. De bruger tøjlen til at bøje og forme hesten med - det må man ikke hos KH (akademikerne har fx heller ikke 'takt' øverst på deres træningsskala). Ikke fordi akademisk   er specielt dårligt, men de får et andet resultat - og det gør man naturligvis, når man træner og prioriterer på en anden måde 
Min bemærkning om "på Må og Få" gik på håndtering fra jorden. Så du behøver ikke drage nogle forhastede konklusioner      Jeg spurgte om du i forbindelse med strigling, opsadling, vask etc. også tillod hesten at gå rundt på må og få  Hvis ikke hvordan vil du så lære hesten at stå stille der? Jeg synes det var relevant eftersom du spurgte ind til jordarbejde i form af forbenspiskeri - som jeg som beskrevet ovenfor ser som basisarbejde for at kunne håndtere hesten på sikker vis og på en måde så den kan være rolig og afslappet i forbindelse med håndtering. Du spurgte ind til forbenstapperiet/piskeriet og jeg beskrev hvordan jeg med en rå hest ville starte jord arbejdet med at lære den signaler til frem/tilbage/højre/venstre og parkering, netop som en del af basal håndtering. (negativ forstærkning i kombination med positiv forstærkning) Eftersom du ikke benytter dig af den tilgang i din egen træning var jeg blot interesseret i hvordan du ville indlære basal håndtering i hesten? Eller om du i den sammenhæng tillod hesten at gå rundt på må og få? Som skrevet i et tidligere indlæg er min opfattelse netop at Kirsten ikke tillader hesten at gå rundt på må og få - men at hun hele tiden har læringsteorien i baghovedet når hun underviser. Også selvom den er implementeret på en anden måde end hvordan jeg gør - og har en overordnet biomekanisk prioritering der i (måske) højere grad sætter agendaen. Hvis jeg alene læste det du skrev og ikke kendte (lidt) til systemet på forhånd, så ville jeg nok i højere grad tro at hesten fik lov til at gå rundt på må og få i ridningen indtil den en dag pludselig fandt sig til rette i et specifikt gangmønster.
Jo Nina, jeg er faktisk helt oprigtigt interesseret i at forstå det, og har da også haft succes med at få (gen)set nogle af KH videoerne (jeg har faktisk TIDLIGERE haft epona abonnement). Men jeg har stadig ikke fundet en definition af det aktive stræk KH taler om. Og da slet ikke noget om hvordan man kan se om en hest har opnået det aktive stræk og hvordan det er forskelligt fra andre typer af stræk. Det er mig også stadig uklart, hvordan man lærer hesten basistræningen, der overhovedet muliggør at man kan arbejde dressurmæssigt med den, hvis ikke man må bruge negativ forstærkning at all. Jeg kan dog se, at KH faktisk benytter negativ forstærkning i nogle situationer, og derfor har nogle af mine spørgsmål også handlet om, hvordan den negative forstærkning KH bruger når hun fx bremser en hest, der er ved at smutte fra hende adskiller sig fra den, andre bruger. Hvis ikke du kan uddybe på en fiktiv hest, kunne du jo prøve at give dit bud på, hvordan du ville træne de virkelige heste, der er vist her i tråden, eller måske prøve at konkretisere, hvordan du har trænet dine egne. Jeg ønsker bestemt ikke at spilde din tid. Men jeg føler mig faktisk en smule til grin, at bliver ved med at spørge, når du så åbenlyst hverken kan eller vil svare. Jeg har brugt lang tid på at forklare hvad jeg ville gøre på et ret konkret niveau. Men du vil ikke ofre tiden på at gøre det samme i forhold til det, du taler for. Så hvem spilder lige andres tid her? Hvis det var så soleklart det hele og hvis alt var så godt defineret eller beskrevet, hvorfor kopierer du så ikke bare noget af det, du har skrevet ind tidligere? Eller låner KHs pointer og definitioner? Det kan ikke tage mange sekunder, når det nu er så veldefineret det hele, og så slipper du også for at tumper som mig bliver ved med at stille spørgsmålstegn ved, om du overhovedet er i stand til at forklare, hvad det er du gør, når du træner 
Den 26.08.11 skrev jeg:  Tusindfryd, hvis det er så svært at fatte hvad Kirsten Hansen viser og forklarer på epona.tv, så tag et kursus   - jeg gider ikke sidde og skrive det, når det kan fås fra hestens mule   - som jeg også skriver ovenfor  Og hvis du tror, det er fordi, jeg ikke ved, hvad jeg arbejder med - så må du tro det   Jeg er tilfreds med, at Kirsten synes det er ok   Det betyder ikke så meget for mig, hvad du synes 
af samme grund som Nina antyder, men får mailbesked om nye indlæg og har derfor fulgt en smule med... Men det, der går mig på er, at uanset hvordan man skriver, at træningen ikke kan beskrives så konkret, som tusindfryd efterlyser, fordi det hele er så afhængigt af den enkelte hest, så bliver tusindfryd ved med at brokke sig over, at man ikke beskriver det konkret. Når man så gør opmærksom på dette, ignoreres de svar man giver, hvorefter man bliver skudt i skoene, at man ikke gider svare. Og så bliver man samtidig lige beskyldt for at sige, at de andre er nogle tåber, der gør alting forkert, og at "den anden måde" er noget skrammel, selv om man har gjort sig stor umage for at sige, at man faktisk synes, at det er en hestevenlig metode, som er aldeles glimrende. Den fejl man begik var måske, at man fortalte, at man selv gør  , som man reelt   synes er anbefalelsesværdigt.
Gsims & Nina: Tja... Beklager da meget (og oprigtigt) at mine spørgsmål afleder den slags frustrationer og tvivls spørgsmål om mine motiver. Det der helt grundlæggende undrer mig er, at man i første omgang overhovedet svarer i en tråd omhandlende et konkret problem, trådstarter ønsker løst, når man nu netop ikke mener det overhovedet lader sig gøre at, komme med nogle generelle med dog konkrete forslag til løsninger. Det mest reelle svar ville jo så have været : "tag på kursus med Kirsten Hansen. Det er den eneste måde dit problem kan løses på. Vi her på nettet kan ikke hjælpe dig, da man på ingen måde kan komme med generelle forslag." Tråden har så udviklet sig til en debat om metoder og ikke mindst forskelle i metoder. Her vil man så gerne debattere, men man vil bare ikke afsløre, hvad den metode man taler for specifikt går ud på og hvordan de anvendte begreber defineres. Igen står jeg en kende af overfor logikken, eller rettere manglen på samme   Dette sætter selvfølgelig sine ret tydelig grænser for, hvordan debatten overhovedet kan udvikle sig og hvad der faktisk er muligt at debattere. Hvori forskellene mere specifikt består ligger stadig hen i tågerne. Omend ingen af os er i tvivl om, at der sandsynligvis er forskelle. Det er selvfølgeligt nemmere blot at sige at man ikke gider uddybe, ikke har behov herfor, eller at man jo bare selv kan tage et kursus. Det har selvfølgelig de åbenlyse fordele at man 1) ikke risikerer kritik af sine metoder 2) ikke afslører, at man måske i visse sammenhænge selv faktisk benytter læring og forstærkning selvom netop har kritiseret andre for det og 3)ikke behøver at forholde sig til de mangler ens egen indsigt eller den teori man bekender sig til har. Alt sammen meget bekvemt. Det har dog den åbenlyse ulempe, at det umuliggør en egentlig debat. Ligeledes er der helt sikkert mange der læser tråden, der aldrig får mulighed for at komme på kursus eller ride fast undervisning hos hverken Susan eller Kirsten. De bliver så (vældig arrogangt) afskåret for at få bare en smule indsigt, hvis man ikke vil fortælle og forklare. Sidst men ikke mindst kan det være ganske svært at overbevise rationelt tænkende mennesker om, at det er vejen frem at bruge penge og tid på et kursus hos Kirsten Hansen, hvis ikke man vil løfte tæppet bare en smule for, hvad man kan forvente sig at sådan et kursus indeholder. Sidst men ikke mindst er det selvfølgelig ærgerligt, at en debat, der kunne have udviddet vores alles horisont ikke bliver muliggjort. Vi kan alle blive klogere, og derfor bliver vi også nød til at stille spørgsmål.
Til Matilde, Susan mfl.: tak for en god debat - jeg synes det har været dejligt berigende at forsøge at holde hovedet koldt nok til at slippe ud af metodekrigen og tale om, hvad vi hver især vægter i vores træning - uden at skulle sige, at hinanden er nogle knaldperler. Der er blevet uddybet nogle uklarheder, og det har været fedt, så tak for dét.  Tusindfryd: " ." Hvad er det, du vil sige med resten af dit seneste indlæg, for jeg vil gå ud fra, at du i virkeligheden IKKE mener: Eller hvad? Du behøver ikke nødvendigvis besvære dig med at svare, hvis dit svar egentlig er dét, som står så pænt og tydeligt mellem linjerne. 
Mange tak for de fine ord  Jeg fik som sagt undervisning af en BBH-instruktør igår på tørgraven. Hun startede med at se hvordan min hest reagerede på graven, så jeg red derhen og viste hesten den og der var ingen tegn på stres, eller frygt overfor graven på nogen anden måde. Da hun havde tjekket at det altså ikke var graven i sig selv der var problemet, tjekkede vi om mine fremad signaler virkede efter hensigten, og de skulle lige finpudses lidt  Da det var på plads, red jeg hen på graven i skridt og her var vi fokuserede på at komme lige på og få hende til at reagerer på mit fremadsignal en smule ude fra graven. Da vi havde redet på den i skridt fra begge sider (dog uden at få hende over), prøvede vi samme øvelse i trav. Her havde jeg lidt problemer fra gammel vane, med at komme til at overdrive mit fremad og sparke flere gange, istedet for bare at gøre det én gang. Vi fik hende heller ikke over i trav, så vi prøvede at tage den i gallop efter samme princip, med at ride roligt derhen og drive på næsten helt henne ved den. Det prøvede vi også et par gange, dog uden held - men hun kom helt hen til graven, uden at stresse da hun stoppede og havde i det hele taget en relativ lav puls, hvilket vil sige at hun var modtagelig overfor nye indtryk, som hun bestemt ikke er når hun stresser sig selv op og bliver kulleret - hun lærte altså noget  BBH-instruktøren kunne godt se at det var et temmelig kompliceret problem vi her var røget ind i og kom med en idé om at sætte et spring ned i graven, for at det måske kunne få hesten til at se det mere som et 'rigtigt' spring. Det prøvede vi så, og der skete ikke de store forandringer, hun reagerede som før, dog med en enkelt adfærdsændring da jeg prøvede at ride på anden gang med springet nede i, for der begyndte hun nemlig at stejle væk, da jeg påbegyndte min tilridning til springet - vi havde altså fået stresset hende ved at stille et spring ned i, mere skulle der ikke til. Vi blev så ved med at ride på, indtil hun ikke forsøgte at komme væk mere og afsluttede først da træningen. Jeg synes at vi fik relativt meget ud af denne lektion, eftersom vi fik hende til at komme lige på forhindringen i et kontrolleret tempo og hun var afslappet og rolig under hele forløbet. Der er stadig lang vej igen, men jeg er ikke i tvivl om at jeg nok skal komme over tørgraven på et tidspunkt, hvis jeg bare tager det i hestens tempo og ikke presser hende til at gøre noget hun ikke bryder sig om. Jeg fik desuden meget ros for at jeg tog det cool og ikke havde nogle forventninger til hende som sådan, andet end at hun skal lære at forbinde graven med noget positivt i første omgang, så skal det nok komme helt af sig selv før eller siden 
Et par tanker og idéer.. Er der mulighed for at din hest kan træde ned i tørgraven..? Altså, selvfølgelig skal det være nemt for hende, så hun ikke bliver forskrækket. Hvad sker der hvis du (fra jorden) placerer foder på den anden side af graven, kan hun så stå på den ene side og nå foderet på den anden? Så vil det måske være en idé at gøre det, så hun ligesom skal række sig ind over. Så kan man evt flytte det lidt af gangen (meget gradvist), så hun bliver nødt til enten at gå over eller træde ned i graven for at nå. Og ellers ville jeg overveje at prøve Katjas forslag, evt. først fra jorden. Så I går forbi den en hel masse gange, med f.eks. graven på jeres venstre side og en rækker støtter på højre, og så flytter støtterne tættere og tættere på, så hun skal bevæge sig tæt forbi graven og til sidst bliver nødt til at springe over. For mig at se kan I gøre det både fra jorden og fra ryggen, men det lyder som om hun stadig stresser lidt ekstra når du sidder på hende, så måske vil det være en idé at gå alle skridtene igennem fra jorden, indtil hun kan springe den stille og roligt, og så derefter tage alle skridtene igen fra ryggen. Endnu en idé: Lav en "korridor" af bomme og støtter både før og efter graven, så du laver et hegn på begge sider, ligesom hvis du ville løsspringe (kan også laves med f.eks. støtter og afspæringsbånd). Lav ca. en meter mellemrum (eller hvor meget hun skal bruge for at turde gå forbi) mellem hegnet og graven på begge sider. Stil hesten et stykke foran graven, hav hende i longe og gå selv over på den anden side af graven (med noget foder/en godbid). Stå et øjeblik og afvent, hvis der ikke sker noget, så prøv at opmuntre hende til at gå lidt frem (let pres i tovet f.eks.). Lad hende passere graven ved siden af den (mellem støtterne og graven), og giv foderbelønning når hun kommer over til dig. Når det kører, så ryk gradvist støtterne lidt tættere på graven, så hun skal gå tættere og tættere på den (jf. ovenstående forslag). Til sidst vil hun blive nødt til at springe den, og hun har nu passeret forbi rigtig mange gange, og fået godbid på den anden side, så hun kender efterhånden "rutinen". Det kan måske hjælpe hende til at tænke "henover" graven, og ikke kun tænke hen til kanten. Her ville jeg igen primlært afvente, og se om hun ikke selv finder ud af hvilken vej der er bedst at gå. Jeg tror desværre hun vil stresse meget op, hvis du begynder at lægge en masse pres på  Jeg synes det kan være en fordel at træne de her til fra jorden i et longetov, fordi hesten kun skal have styr på sig selv. Hvis den tager et mærkeligt spring, træder ned i graven eller lignende, riskerer man ikke på samme måde at få generet hende, som hvis der nu sad en rytter der fik rykket i tøjlen eller lignende.
Tak for idéerne - Jeg får desværre ikke brug for træning af tørgrav i det næste lange stykke tid, da Amazing idag er blevet sparket på folden og har fået et brækket griffelben. Hun står nu på landbohøjskole og skal opereres imorgen. Dyrlægerne var optimistiske, så håber hun kommer sig oven på skaden, men det er godt nok noget møg 
Åh nej, hvor trist  God bedring til hende...
Jo tak!  Hun blev opereret forrige torsdag og har fået sat 5 skruer ind for at holde benet på plads. Operationen forløb lige efter bogen og jeg får hende hjem her i starten af næste uge, så jeg er glad og lettet over at hun er blevet spået en fremtid, hvor ridning bliver en del af træningen igen  Hun skal så stå stille i 12 uger, så benet kan få den ro det skal have og hvis der ikke kommer komplikationer undervejs, må jeg stille og roligt påbegynde genoptræningen. Så vi kan da krydse fingre og håbe på at jeg en dag ude i fremtiden samler denne tråd op igen, når vi er nået dertil hvor vi også må begynde at springe igen - hvis der selvfølgelig er problemer på tørgravs-fronten til den tid  Endnu engang tak til jer alle for jeres konstruktive forslag, de var til stor hjælp!
Jeg krydser fingre for hurtig og fuldstændig opheling, så I kan komme igang igen. Det har været spændende at følge din træning, og jeg glæder mig til at følge med, når I forhåbentlig inden alt for længe er klar til springtræning igen.
Jeg hartildigere brugt longering en hel del i min træning og er inspireret af ARR principperne. Jeg longerer i kapsun og helst i rotunde. Men på vores nye tilholdssted er der ikke nogen mulighed for at stille noget op, der kan gøre det ud for en rotunde. Jeg har derfor det problem at han render ud i skulderen og løber væk fra mine signaler, når jeg benytter stop og sænk farten. Han har meget meget travlt i longen (og sådan set også under rytter, der er det dog blevet væsentligt bedre) og derfor har jeg virkelig brug for stopsignaler, der virker. Men hvad pokker gør jeg? Lige så snart jeg markre for stop eller sænk farten ryger skulderen og vi får en konflikt (ikke voldsom) idet rytmen afbrydes fordi han løber igennem signalerne. Derefter kan jeg få ro på, frem og ned igen for at forløbet gentager sig. Gode ideer modtages med kyshånd.
Jeg ved ikke, om det er det, man gør, når man følger ARR principperne - men du kunne eventuelt forsøge dig med at longere i dobbeltline. Der kan hesten ikke skyde skulder lige så let. Denne tråd:   handler om hvordan man påvirker hesten i enkelt- og dobbeltline. Mht stopsignalerne kunne du måske prøve at øve det i dobbeltliner bagfra først. Jeg synes, Monty Roberts bruger nogle rigtig gode metoder - læs evt "Fra mine hænder til dine", der står, hvordan man (han) gør. Øvelse gør mester  Jeg håber, du bærer over med mig, hvis du ved alt det her i forvejen, eller finder det irrelevant 
Vi har en del ryttere der longerer efter ARR da Pernille Thiesen stod på gården på et tidspunkt, vi har en rotunde, men den er for stor til ARR, dem der longerer har løst "problemet" ved at lave små støtter med øskner i, der trækkes så en snor rundt, så banen har den ønskede radius............
Tak for svar begge to. Dobbeltlinerne kræver efter min mening ordentlig undervisning i teknikken og da jeg ikke kender den i forvejen har jeg ingen forudsætninger for at benytte den. Det kunne være en mulighed at stikke pinde i jorden, hvilket jeg også har benyttet tidligere. Men det er som nævnt i første indlæg ikke en mulighed på nuværende opstaldningssted.
Jeg misforstår måske det du spørger om. Som jeg læser dit spørgsmål, så vil hesten ikke sætte farten ned og den vil ikke stoppe op når du beder den om det. Er det så ikke det du skal træne mere end det er longering i sig selv? Eks. med at stoppe; jeg har problemer med at få vores til at gå fra trav til skridt og tilsvarende at gå fra skridt til parade. Så lige nu arbejder jeg meget med 'stå' (skridt -> parade) når jeg trækker hende (fra begge sider) og skal så småt til at træne det i en ret kort longe, hvor jeg hurtigt kan markere mere tydeligt overfor hende. Og så regner jeg med stille og roligt at sende hende ud på en større volte. Hun er ret flink til at gå fra skridt til parade når vi rider hende, men der bruger jeg i øjeblikket også et tydeligt 'stå' for at forstærke kommandoen. Mht. de lange liner, man kommer altså langt med sund fornuft og et godt kendskab til sin hest. Du kan starte med at gå bag hesten. 'Skridt' så går den fremad, 'pareeer' (eller hvad du nu bruger) og en blød anholdning i linerne, jamen så stopper man. Et blødt træk + kommandoen for at gå baglæns (bak), så går hesten baglæns. Så kan du stille og roligt gå lidt på siden og efterhånden komme længere væk, så det ender med at være en longering. Man behøver jo ikke at ha hesten 10 meter væk. Mht. om den drøner afsted eller ej. Jeg går en del ture med vores, enten i træktov eller med linier. Jeg træner en del 'laaangsoooom' med hende i skridt fordi hun ellers vil styrte aftsted, navnlig når det går mod stalden ;o) Der er min holdning, som overfor hunden, det er MIG, der sætter tempoet. Så når hesten styrter afsted - 'stå' evt. bak - ros og så fremad. Nogle gange står vi bare stille et stykke tid. Hvis hun er alt for urolig og ikke vil lytte, jamen så tager vi 4-5 gang rundt om mig indtil det er rarere for hende at stå stille. Og det hjælper altså, forstået på den måde, at det skal vedligeholdes og man skal være konsekvent. Jeg har nogle få faste kommandoer og dem bruger jeg både når jeg trækker, kører i liner og rider og det gør det altså lettere en gang i mellem ;o) Held og lykke, og undskyld hvis jeg har misforstået dit problem.
Jeg træner aldrig min hest ude ved væggen, da du ikke kan være sikker på, at hesten er lydhør overfor dine signaler, eller om den bare følger væggen. I dit tilfælde, følger hesten bare væggen, og du er nu nået til en fase, hvor du skal begynde at forstå endnu mere af longering. Løsningen på dit nuværende problem, er heldigvis ret simpelt. Du skal korrigere din hests forståelse for paraden. Lige nu, tror hesten, at paraden betyder "drej hovedet ind på midten!" For at korrigere denne forståelse, er du nødt til at sige til hesten: "Godt forsøgt, det er rigtig dejligt du prøver, men det er desværre forkert. Prøv lige igen." Og det gør du ved at give en parade mere. Og det fortsætter du med, indtil hesten kommer med det rigtige svar. Du kan bruge en verbal kommando sammen med kommandoen i longen. Derud over har din egen placering i forhold til hesten også stor betydning: Virker du drivende eller bremsende? For at virke bremsende, skal du længere foran hestens skulder, evt. gå lidt ud mod hesten, hvor din placering er foran forparten, hvis hesten hasr svært ved at forstå dit bremsende kropssprog. I starten vil jeg helt sikkert gå efter den fulde parader HVER GANG. Når hesten begynder at forstå det, kan du ligeså stille fortsætte med de halve og kvarte parader. Samme princip gælder her: Hvis hesten skyder skulderen, så giver du bare en parade mere. Hvis hesten bliver ved medat gå igennem, gentager og forstærker du bare, indtil hesten kommer med et tilfredsstillende svar.
Jeg har haft samme problem med min i longen, men fik hjælp af min underviser til at lægge nogle tydelige og effektive signaler på. Jeg longerer også i kapsun. Jeg bruger longetovet til at signalere med (i mit tilfælde en lang smal lædertøjle), hvor jeg bruger en brat bølgebevægelse i tøjlen, ind imod hesten, til at stoppe med, samtidigt med at jeg selv vendte siden en smule ind i volten. Det tog en smule tilvænning i starten, hvor jeg var nødt til at skrue ret meget op for signalet for at få en reaktion. Efterhånden har jeg fået skruet så meget ned for signalet, at han nu (som regel) stopper, bare ved at jeg trækker min skulder mere ind i volten og måske understreger med et lille bølge-nyk. Jeg bruger også små nedadgående nyk i tøjlen (bare tommelfingeren der trykker rytmisk ned på tøjlen), for at signalere at han skal strække halsen mere frem og ned. Jeg bruger stemme og pisk til at give sigaler for fremad og temposkift, eventuelt hjulpet af det bremsende tøjlesignal hvis ikke jeg får respons.
Jeg plejer og træne min hest til og stop på komando med og sige en bestemt lyd..så hesten ved at nu skal den stoppe, at det får faren til at gå væk..(hvis der er noget farligt) Jeg starter altid med og lære den det når den er løs, lidt i stil med monty roberts join up..som jeg også mener har nolge rigtigt gode metoder.. Jeg ville også træne med og kunne fks berøre den over alt med en pisk som nolge heste jo er bange for, jeg plejer og sige lyden først så de ligesom ved at nu sker der noget men de skal være rolige og stå stille da det ikke vil gøre dem ondt..= de kan stole på mig.. Jeg bruger det i alle situasioner hvor hesten kommer op og køre.. ser det som en stop knap.. Og det kan du bruge i din longsering..Nu har hesten jo lært og stoppe op på komando.. når du så longser, står mere og mere stille tænk på dit kropsprog og sig så så den lyde du vil bruger eller hvad du nu har brugt  så burde den sænke farten og stoppe... Jeg gjorde det på den måde fordi jeg skulle tilride en hest uden og have hjælper da jeg er alene...så skulle være ret sikker på at have en stop knap...og en hest med 100% tilid..ellers var det nok gået galt..og det var en hest som hvade tildens til at gå i panik da den var kommet sent i hænder.. Hilsen Christina
En hest forstår altså godt longering, selvom den longeres ude ved væggen. Som du nok også ved, er det mere en psykisk støtte, end fysisk. Jeg ville altid anbefale at longere i et hjørne, således at hesten får støtten halvdleen af vejen. Så får du nemlig ikke problemet, når den er væk fra barrieren, da det netop er en psykisk støtte. Helt uden støtte, så må du ikke være længere fra den end nogle meter. Så kan du følge med den rundt, du er så støtten.
Det her er et prale-stolt-af-min-hest indlæg  Jeg har to gange tidligere trukket en tur med vores gamle dame, hvor der er en farlig bro. 'Farlig' er farlig set med hesteøjne. Det er en cykelsti, der går over en å. For det første er det hvidt rækværk på begge sider og hvidt er pr. definition farligt. Så er selve broen lavet af brede planker, der gungrer når man træder på dem. Så alt i alt kræver jeg ret meget af hende piveskiden ved at bede hende gå over. Vi har trænet broen to gange før, hvor hun har stået med forhovene på, og hvor jeg har bakket hende ud på broen med baghovene og så er vi stoppet. Jeg synes hendes grænser er blevet flyttet pænt  I dag gik vi en lille aftentur den modsattevej .... hvor der er en tilsvarende bro. Da vi kom derhen stoppede hun og kiggede lidt. Såbad jeg hende pænt om at fortsætte og sørme om hun ikke gik hele vejen over. Stadig lidt betænkelig, men hun gik frem da jeg bad om det   Indrømmet, så er jeg stolt af den lille dame. Vi gik tilbage, stoppede på broen og gik så ellers pænt hjem til folden, det synes jeg hun har fortjent.
Iih.. hun er dygtig hende Dolly!!! Og du er da bestemt også rigtig god       
Ja overskriften er måske lige overdrevet nok... Men vil prøve at beskrive "problemet" for jer...! Min søde dejlige hest er en ENGEL at læsse og køre med.. Så længe det vel og mærke er vores egen trailer uden skillerum..! Jeg kan læsse og køre med hende alene.. Hun går op uden at tøve, og vi mærker hende ikke på køreturen... MEN hvis hun ser traileren inden hun skal ud og køre - ja så begynder hun at stå og skælve/ryste... eksempel: Her til morgen skal jeg til stævne.. Jeg parkere udenfor hendes stald, og går ind og foder... Så går jeg ud og gør traileren ren og gør den klar (havde ikke lige fået gjort rent i mandags)... Og da jeg kommer ind, står hun og ryster og ryster og ryster...! Havde jeg ikke kendt hende, og vidst hun gør det hvis hun ser traileren, så havde jeg troet hun var syg...! Men i traileren med hende - til stævne osv... og når vi skal hjem, er der INTET skælven... Jeg spekulere bare i hvorfor søren hun gør det...? KAN en hest, lige som en hund, "gejle sig selv op" til et niveau hvor den står og skælver, fordi den er "spændt" på hvad der skal ske...? Hvis jeg parkere traileren et sted hvor hun ikke kan se den, og så trækker hende direkte der hen og op i traileren, er der ikke noget skælven... Har i en ide om hvad der sker i hovedet af hyppen???
Hvis min ser en trailer på lang afstand, hører en hest gå i den, så begynder den også at ryste. Man kan sikkert godt klikkertræne dem til at holde op med det - altså bruge positiv forstærkning hver gang, men ellers må du bare acceptere det.
Jeg rider jagter og min hest kampsveder og er hysterisk når han skal på jagt. Ikke for traileren, men bare fordi han ved, der skal ske noget. Efter jagten, er han rolig igen. Så de kan sagtens køre sig selv op, de kære heste.
Vil også sige at din hest glæder sig/er spændt på hvad der skal ske, idet den ser traileren. Forventningens glæde  Min egen vrinsker når han får øje på traileren, og står med spidsede ører for at følge nøje med i hvad der skal ske.
Min tanke er også at hun kan fornemme at der skal ske noget nyt, og det er derfor... Første gang jeg oplevede det, prøvede jeg endda at gå tur med hende og longere hende inden.. Og det hjalp ikke på hendes rysten..! Men hun må have kunne mærke jeg var nervøs, for det var vores første spring stævne siden hendes skade i 2008  For noget tid siden, skulle jeg prøve terræn springning på hende for første gang, og var mega spændt.. Her kunne hun ikke engang se traileren, men må have opfattet at jeg var spændt og nervøs.. For hun begyndte at skide og skide og skide over hele boksen  Følsom dame... Men det der med at ryste når hun ser hendes trailer.. Mystisk he he
Min hest reagerer prompte, så snart jeg beder ham stoppe op på banen. Jeg siger bare "prr" lyden, og så stopper han i løbet af to milli-sekunder.  Det er desværre ikke det samme udenfor banen, her skal der noget til inden han reagerer på stop signalet.  Jeg har trænet det en del på banen, og jeg starter med at sige "prr" hvorefter jeg tager i tøjlen (hvis det er nødvendigt) oftest stopper han bare ved stemmen, inde på banen, og står bumstille.  Når jeg rider på tur, så er det absolut ikke nok med stemmen, her siger jeg "prr" og han reagerer ikke, derefter tager jeg først lidt i tøjlen, og er derefter nødsaget til at tage endnu hårdere fat, før han endelig stopper, og så får han selvfølgelig helt løs tøjle lige idet han stopper. Han går sjældent frem uden at jeg har givet signal til det.  Hvorfor har han så svært ved det på tur? Han er ellers glad, rolig og nysgerrig, men vil åbentbart til tider gerne selv sætte i trav, hvilket jeg selvføgelig ikke tillader, og derfor beder jeg ham stoppe/sænke farten hver gang - men det undrer mig at der skal så meget til at stoppe ham.  (Han er ikke bange, nervøs eller kåd på nogen måde; han tager simpelthen det hele så pænt udover)
Selvom han ikke virker til at være nervøs/anspændt på tur, så tænker jeg at der alligevel ryger en hel del flere indtryk ind på en tur, hvor du hele tiden bevæger dig ind på et nyt område, kontra banen, hvor du befinder dig på samme område gennem hele træningen  Så derfor har dit stop signal for stemmen nok sværere ved at trænge igennem, når du rider tur. For mig er det i hvert fald ikke mærkeligt, at hesten reagerer bedre på et afgrænset og velkendt område, fremfor en tur  Men det er vel "bare" at gå i gang med at øve stoppene på tur også, så du kan få hans opmærksomhed lige så fint der, som på banen 
Hej, Jeg er den lykkelige indehaver af en hest, der bare skal have ALT med, når vi er på tur. Hun kan finde på at stå og kigge ind i folks haver eller endda ind ad folks vinduer, hvis hun ser sit snit   . Hun er meget nysgerrig og samtidig meget ivrig med tendens til at være spændt, hvis hun har en dårlig dag, så mine signaler kan have svært ved at trænge igennem. Derfor har jeg specifikt øvet meget at lystre hele og halve parader på tur, og det har virket. Så træning, træning og atter træning...... MVH Jette
Generelt er træning meget kontekstafhængig - det vil sige, at hesten forbinder det, den har lært på ridebanen, med ridebanen. Derfor skal den også først lære, at stop-signalet betyder det samme udenfor ridebanen. Min søsters vallak trives fint med, at han skal gå ved siden af mig, når jeg trækker ham, mens han gerne må gå bagved, når det er min søster, der trækker. For ham er det åbenbart to forskellige situationer og helt ok, at der gælder forskellige regler. Dertil kommer, som flere allerede har nævnt, at de mange indtryk fra omgivelserne er med til at distrahere hesten og gøre dens opmærksomhed på rytteren mindre. I et stykke tid var jeg rigtig godt tilfreds med at min hest skridtede så roligt, når jeg skridtede af på marken efter banetræning - og jeg havde slet ikke behov for at parere eller dæmpe tempoet. Af en eller anden grund fik jeg en dag alligevel lyst til at parere - og fandt ud af, at han overhovedet ikke reagerede selv om stop-signalet fungerede fint på banen. Så måtte jeg i gang med at træne stop-signalet på marken, og nu sidder det også ret fint der, bortset fra at jeg stadig kan mærke, at han har en tendens til at overhøre det, hvis der er noget andet, der fanger hans opmærksomhed. Efterhånden som hesten lærer at stop-signalet betyder stop i flere forskellige kontekster (på banen, i skoven, på marken, i ridehuset osv.) så vil den efterhånden nå til at det altid betyder stop - også hvis den kommer ud på en ny mark eller i et nyt ridehus.
Jeg har haft min elskede hest i snart 4 år nu, jeg elsker hende rigtig højt. Hun er en glad dame på 10 år, men slet ikke mærket af alderen inu.  ENGANG var en en rigtig allround hest, hun kunne springe, red høj dressur og havde deltaget i et military stævne.  I spring red vi La-Mb baner der hjemme, men det blev kun til en Lb til stævne, så ville hun bare ikke springe mere. Jeg har haft berider oppe på hende men han kunne heller ikke.  I military har kun altid været en hest der ikke var bange for noget, nu kan jeg slet ikke ride tur på hende mere.  I dressuren startede vi La klasser og deltog i DM, men nu er hun blevet rigtig strid i dressuren. Jeg elsker virkelig min lille hest, og vil for alt i vendenen ikke sælge hende.. Men hvad skal jeg dog bruge hende til? Jeg føler vi spilder hinandens tid, og jeg virkelig skal tage mig sammen til at køre ud til hende.. Før i tiden glædede jeg mig til at få fri fra skole, så jeg kunne komme ud til hende. Sådan er det bare ikke mere.  Hvad skal jeg gøre? Jeg elsker hende jo stadig rigtig højt..
Rigtig kliché-agtigt. Men noget er galt, noget er sket. En hest, der tidligere har været samarbejdsvillig, stabil på tur osv., bliver ikke bare "strid" fordi det finder den nu lige på. Den har sandsynligvis ondt et eller andet sted eller du/i har haft nogle kedelige oplevelser hvor tilliden er røget. Hvis hesten har smerter fx. så aktiveres flugtinstinktet meget lettere og derfor kan du opleve en skræmt hest på tur. Den er simpelthen blevet lettere "løvemad" fordi den måske har nogle låsninger ?
Få den tjekket af en dyrlæge og kiropraktor.
den kan sagtens ha ondt men kan også bare være at du er blevet så rutineret at din hestes kapasitet ikke rækker til det du gerne vil ha den til.. men ellers er det bedste råd til dig at tjekke om den har ondt et sted ellers er undervisning den bedste løsning..
sige tak til ikke alene Matilde og Susan, men også gsism og nimbus m.fl  Jeg vil indrømme, at jeg er træt af Tusindfryds evindelige uforståenhed. Om den kommer af manglende forståelse af hestetræning/ridning eller manglende vilje til forståelse er jo svært at sige. Især, når hele personen skal være så formummet og hemmelig  Og jeg synes faktisk ellers, ligesom gsims, at vi andre havde nogle meget udmærkede snakke i gang med udveksling af fremgangsmåder og erfaringer  I hvert fald så meget, at der er flere, der nysgerrigt har henvendt sig til mig for at snakke og udveklse erfaringer i mere 'live' form 
Gsims:    Jeg synes det er helt vildt trist, at det pludselig bliver et angreb på min person, og at debatten kører over i den bane. Skulle jeg finde en at skændes med om træningsmetoder ville jeg ikke vælge en KH rytter - der er SÅ mange andre træningsmetoder (der er langt mere udbredte end både BBH og KH træningen), der er meget mere oplagte at gå i "krig" mod. Hvor det ikke handler om graden eller typen af stræk eller graden af læringsteori, men derimod viljen til at smide glidetøjlen eller pelhamstangen og viljen til at træne på en måde, der bare er lidt mindre smertefuld for hesten. En ting er, at vi er uenige om nogle nuancer i træningen, og at særligt Nina, har et horn i siden på mig, fordi jeg ikke lægger min livshistorie med billeder på nettet, men jeg synes helt ærligt at det er for lavt at synke til person angreb på den måde. Det er vildt ærgerligt, at de spørgsmål jeg har stillet på den måde er blevet ignoreret og brugt som argumenter for at jeg må være komplet blæst i øverste etage og kun ude på at genere KH ryttere. Om jeg er komplet blæst, er jeg næppe den rette til selv at vurdere, men motivaet har på ingen måde været at genere nogen. Det har faktisk været at få svar på spørgsmål jeg gerne villet have haft svar på. Svar der kunne have nuanceret mit syn på egen træning og som kunne have givet en brugbar viden om andre hestevenlige træningsmetoder, der kunne have tjent som inspiration og måske som steder jeg kunne have søgt hen, hvis der var ting min nuværende metode ikke løste optimalt. Sådan gik det så desværre ikke - det er jeg faktisk rigtig ked af...
Det er jo også overordnet et spørgsmål om tilgange til det at forklare og dele viden. Hvis min hest eller mine studerende for den sags skyld ikke forstår, hvad det er jeg mener eller hvad det er jeg vil have dem til, kan jeg enten konkludere at der er fordi de er for dumme, for uinteresserede, mangler viljen til at forstå eller hvad man nu vil betegne det. Jeg kan også vælge at konkludere, at der er fordi jeg har været for dårlig til at forklare tingene. Fx fordi forklaringen bare er for dårlig eller upræcis eller fordi jeg har baseret min forklaring på nogle forudsætninger som ikke holdt stik i virkeligheden (fx at hesten kendte nogle signaler, den endnu ikke havde lært, eller at de studerende var bekendt med begreber eller teorier, som de i praksis ikke anede noget om). Jeg vælger normalt det sidste - altså at gå ud fra, at når hesten eller den studerende ikke forstår mig, så er det fordi min kommunikation ikke har været god nok. Havde jeg haft den anden tilgang skull jeg nok have solgt hesten og fundet mig et andet job :S Det sparer mig for at gisne om motiver, intelligens og evner hos den anden part, men tvinger mig derimod til at fokusere på det, jeg kan forbedre - nemlig mig selv 
Nej, faktisk tager jeg det ikke som et personligt angreb (da i hvert fald ikke på mig selv) - men jeg synes det i meget høj grad virker som en videreførelse af én eller anden grundantagelse, som jeg troede, at vi efterhånden var kommet videre fra. Mht. læring (hvilket jeg jo har studeret en del i   ), så ved jeg, at de fleste mennesker har en læringsstrategi, der består i, at de ganske simpelt leder efter ting, som ligner noget, de kender ét eller andet til, sammenligner med nye ting, og slutter sig dernæst frem og skaber evt. ny læring eller konsoliderer den viden, man allerede har. Som sagt overser man undervejs en masse ting, som man ikke ved noget om - og nogle er ganske ubevidste om, at de springer over nogle ting. Det er en ganske nyttig strategi, men involverer også visse faldgruber, da nogle mennesker ignorerer rigtig mange ting. Især, hvis man ikke er bevidst om det. Det er ganske ofte netop sådanne elever, der skælder ud over, at læreren er for dårlig; selv om lærerens opfattelse er, at eleven faktisk ikke selv gjorde noget forsøg på at lære og dermed har forhindret sig selv i det. Når man står i en undervisningssituation vil man som underviser kunne foretage sig flere ting for at hjælpe den studerende/eleven til at opdage de ting, vedkommende har ignoreret. Det er der flere metoder til at gøre. Ligesom vi, hvis vi kommunikerer, vil forsøge at "bygge bro" til det, folk overhører ved at skabe opmærksomhed på et felt, denne person har én eller anden erfaringsmæssig berøringsflade med. Og selv da, kan det være utrolig svært at trænge igennem med sit budskab, hvis den anden opfatter alting "parallelt" og sætter det man siger, ind i sit eget "skema", selv om det var noget helt andet, man mente. Omvendt kan man som anden part i kommunikationen - eller som elev/studerende (hvis det er dé briller vi har det godt med at tage på) - vælge at lytte og forsøge at opfatte dét, modparten siger og mener, ved at spørge ind til det sagte og forsøge at finde ud af, hvad modparten egentlig mener med dét, vedkommende siger. Evt. med referencer. Når vi kommunikerer på nettet bliver alt dette her endnu sværere. Her på siden kan man lægge billeder og beskrivelser ind af os selv, og derudover har folk ikke andet at bedømme hinanden ud fra, end det, de tilkendegiver i forskellige tråde. Når jeg og andre derfor skriver, at de faktisk synes, at der ér svaret på dét, du spørger om, og du ikke opfatter det som svar - kunne det så på nogen som helst måde tænkes, at du blot ikke opfatter det som svar, fordi du ikke forstår, hvad de mener. Hvadenten årsagen er, at du ikke selv har arbejdet sådan - eller fordi du har et helt andet billede af, hvordan tingene foregår, end dét, der faktisk er tilfældet? Og kunne den manglende forståelse bunde i, at du ikke er tilstrækkeligt interesseret i nogle af berøringsfladerne til "systemet", som måske er nødvendige for at forstå grundideen? Igen - bare lige for at afværge evt. misforståelser: Jeg har ikke sagt, hvordan det forholder sig. Jeg forsøger bare at forstå, hvorfor du ikke vil godtage, at der er brugt ganske meget krudt på at forklare noget, som du spørger om - og hvorfor du vedbliver at påstå, at der ikke er svaret overhovedet... Jeg tror på, at tingene (i dit hoved) forholder sig som du skriver. Men jeg ved også, at det, jeg selv og andre skriver, er rigtigt... Siden vi ikke er enige, må der altså være noget, der går galt ét eller andet sted i kommunikationen. Når jeg så selv mener, at jeg har gjort alt dét, som   kunne for at forsøge at sætte mig i dit sted og   ikke kan finde "the missing link" - så er det eneste logiske sted at rette blikket, mod modparten. Beklager, hvis dette så er forkert. 
Gsims: Tak for et - trods situationens forholdsvist opkørte stemning - pænt formuleret indlæg. Jeg forstår godt dine pointer - jeg underviser også selv, og har også været igennem undervisning i at undervise  Jeg sætter tingene på spidsen i mine indlæg - ikke fordi jeg slet ikke fatter hvad KH ryttere foretager sig. Men fordi der mangler nogle helt grundlæggende forklaringer for at man kan forstå, hvordan man kommer fra fx en stresset, utrænet hest, der er ophidset over situationen og ikke forstår selv helt basale signaler eller fx en problemhest, der har fået tillært sig en voldsom adfærd. Forudsat at negativ forstærkning og signal træning er udelukket. Jeg har forsøgt at få uddybet (ikke fra dig men fra Nina og Misser) hvordan deres træningsforløb foregår. Hvor starter man med, hvad arbejder man med og hvordan. At sige man kan starte med at longere er fint, men hvordan gør man det for at det gøres korrekt og for at få det helt korrekte stræk? Longering er mange ting - det kan være i pessoa fx, og jeg går ikke ud fra det er det der menes. Men hvordan lærer man hesten i longen, at den skal bevæge sig på en bestemt måde? Jeg beder ikke om en udførlig manual, men blot om nogle konkrete eksempler - evt. fra egen træning. Ligeledes mangler der en klar definition af det aktive stræk. Det er ikke tydeligt hvordan man lige præcis identificerer det og hvordan man adskiller det tydeligt fra andre stræk. End ikke omfattende søgning på nettet har kunnet fremskaffe en definition - i hvert fald ikke fra KH. Susan har skrevet noget om det her på HN, men jeg ved jo ikke om Susan forstår det samme som KH, da det jo er hendes tolkning af kirstens metode:) Du skriver: Det er jo lige akurat det, jeg har forsøgt. Jeg har spurgt til, hvordan stemmesignalet indlæres og hvordan en nuancering skal indlæres. HVordan man skal longere, hvordan man ville gribe det an, hvis man stod med nogle af de specifikke problemer, der har været vendt. Bare for at nævne nogle af spørgsmålene. Dette bliver der faktisk slet ikke svaret på.  ja sådan er det jo altid. Vi kan kun forstå verden ud fra vores egen optik. Og med mindre man bevidst lyver, vil man jo altid præsentere situationen, som man faktisk selv opfatter den. Jeg tror også Nina fx selv mener hun har svaret. Måske fordi hun har en viden om nogle forhold, som er firudsætningen for at forstå svaret, som jeg og andre ikke har.  Jeg ved også at det jeg skriver er rigtigt. Men jeg savner stadig konkrete svar. Det er meget muligt, at jeg ikke forstår hvad der menes, og det er jo netop derfor jeg bliver ved med at bede om uddybelser.
( Iegn er der nu god mulighed for at få avlivet nogle af dine misforståelser  Vi har gang på gang skrevet, at negativ forstærkning ikke er udelukket. Hvis en hest løber, og man ikke kan få den stoppet på andre måder, bruger vi naturligvis tøjlen. Det har vi skrevet igen og igen  Det handler naturligvis om at få en stresset, utrænet hest, der er ophidset over situationen og ikke forstår selv helt basale signaler, til at stresse ned. Først og fremmest skal hesten naturligvis have lært nogle basissignaler. Det vil den, som allerede skrevet, i stort omfang have lært som føl. Hvis man benytter denne tidlige indlæring og så kobler stemmen på - his dette ikke allerede er sket, da hesten var føl, har man en mildt signal, som man kan anvende, hvis hesten er rolig - og man har naturligvis fortsat tøjlerne, hvis det skulle være nødvendigt. Ingen af os vil have lyst til at sætte os op på en stresset, utrænet hest, der er ophidset over situationen. Og det er bestemt heller ikke hensigtsmæssigt. Den bliver derfor trænet fra jorden. Efterhånden i longe. Men naturligvis kan en hest ikke finde ud af at blive longeret uden videre - det er noget, den skal lære. Den skal kende stemmekommandoerne - det kan være "frem i skridt" eller "stååå". Jeg ved ikke, om du har brug for en detaljeret beskrivelse af, hvordan man starter en hest op i longe - i så fald er langt det bedste at gå ind på epona og se, hvordan Kirsten Hansen starter den røde hest op i longen. Her kan man også se, hvordan hun fortsætter arbejdet under rytter. Jeg synes ikke, at der er nogen grund til at sidde her og skrive alt det, man kan se på videoerne - ikke mindst fordi det er meget bedre også at få tingene vist på video ledsaget af forklaringer frem for fortalt udelukkende med ord herinde. Kirsten arbejder med rigtig mange problemheste, der har fået tillært sig en voldsom adfærd. Kirsten har en meget stor værktøjskasse til at løse alle mulig slags problemer - derfor kan man ikke skrive en hel generel manual i et eller flere indlæg her på HN. Som Nina og jeg adskillige gange har påpeget, er det bedste man kan gøre, hvis man godt vil vide mere, at se indslagene på epona samt deltage i et kursus hos Kirsten. Naturligvis longeres ikke i pessoa - der rides heller ikke med glidetøjle, blankt kandar osv osv. Vil du virkelig have at vide alt om optømning etc? Det er jo ikke noget, du selv har skrevet i din "udførlige" beskrivelse. Nå - nu skal jeg have lagt mine børnebørn i seng efter Disneysjov 
Sådan har jeg det jo lige præcis også   Det er jo også sådan, at man godt selv kan mene, man forklarer alt hvad der er at forklare, uden at det faktisk er sådan, det opfattes af andre. Da jeg eksempelvis skulle til at lære andre, hvordan man udfører forskningsinterviews kom jeg lidt til kort. Jeg har selv interviewet meget og med en rimelig succes. Jeg tænkte det ville være piece cake, og jeg synes også selv mit one man show var lige i skabet. Indtil mine tilhørere begyndte at spørge. De ville vide mere præcist hvordan jeg gjorde. Og hvorfor jeg gjorde som jeg. Og hvilken sammenhæng der var mellem det jeg gjorde og reaktioner og svar hos mit interview offer. De kunne ikke forstå, hvordan jeg kunne være sikker på tingene lykkedes og at jeg overhovedet fik respondenten (den interviewede) til at svare og ikke mindst svare åbent. Det slog mig ud af kurs, da jeg netop syntes, jeg havde forklaret interviewsitutaionen mere eller mindre sublimt. Jeg mente jeg havde forklaret ALT, hvad der var at forklare. Jeg var meget fristet til at tænke at det måtte være en svært tungnem årgang af studerende jeg stod overfor. Men efterhånden som jeg fik gang i hjernecellerne igen, begyndte det - langsomt men sikkert - at gå op for mig, at jeg måske nok havde forklaret det, jeg selv var fuldt ud bevidst om, at jeg gjorde. Men at det blot var en lille flig af interviewsituationen. Jeg gjorde rigtig mange ting derudover. Ting jeg gjorde uden at reflektere vildt over det, fordi det faldt mig så naturligt at det skete pr automatik. Tilmed havde jeg så nok også forudsat, at de studerende jeg underviste, havde en mere grundlæggende forståelse af nogle mekanismer og situationer, end de faktisk havde. No wonder jeg tabte dem ret hurtigt. Hvor vil jeg så hen med alt dette? Tjaa... som jeg tolker (og det er - indrømmet - min tolkning), så er det primære problem, at mange ting bevidst eller ubevidst bliver taget for givet i debatten. Og forklaringer bliver baseret på forudsætninger, der ikke nødvendigvis er tilstede hos læseren. Og ja - så bliver forklaringerne uklare og det virker som om man glider af eller værgrer sig ved at svare. Også selvom det slet ikke er den opfattelse man selv har af situationen.
Misser: nej   vil ikke have alt at vide om optømning osv. Min pointe med pessoa var blot, at det er for vagt bare at skrive longer den, da longering foregår på vidt forskellige måder, alt efter, hvem man spørger. Man kan altså tolke det der skrives vidt forskelligt. Det samme med stemmesignalet. For da slet ikke at nævne det at få den til at strrække sig frem! Begreberne kan betyder mange ting, og derfor er nødvendigt at eksplicitere hvad man mener.
Video er meget bedre  De begreber, du bruger i de beskrivelser, du har ovenfor kan også betyde mange ting. De er på ingen måde så præcise, som du selv bliver ved med at påstå. Det lader sig simpelt hen ikke gøre i et skriftligt indlæg herinde - det bliver straks bedre, hvis der kommer illustrationer til - og video er som sagt langt det bedste. Når Kirsten til sin undervisning eller på sine kurser fortælles om det aktive stræk, gør hun det aldrig kun med ord  Det betyder ikke, at det ikke kan være meget udbytterigt at diskutere herinde på HN - og det kan også være rigtig godt at diskutere, hvordan man løser en bestemt situation som f.eks. trådstarters indledende spørgsmål - men nogen fuldstændig manual får du altså ikke 
Misser: Nej selvfølgelig er mine forklaringer heller ikke just udtømmelige. Det skriver jeg også netop. Jeg hævder akurat ikke, at jeg har forklaret alt til perfektion   Og netop derfor kunne det heller ikke falde mig ind, at bliver irriteret eller fornærmet, hvis folk tillod sig at stille uddybende spørgsmål - eller endnu bedre; spørgsmål der udfordrede min forståelse. Jeg ville blot tage det som en oplagt mulighed for at blive endnu mere reflekteret omkring hvad jeg foretager mig, når jeg bilder mig ind jeg træner med min hest. Et internetforum sætter sine tydelige begrænsninger, men jeg har valgt at leve med begrænsningerne, og derfor deltager jeg stadig relativt aktivt på HN. Og forsøger at vende begræsningerne til en fordel - nemlig den, at jeg tvinger mig selv til at tydeliggøre med ord, hvad jeg mener og hvad jeg forsøger at gøre i praksis. Og netop det at kunne formulere hvad man gør, er en super vigtig del, at det at lære, forstå, reflektere og ikke mindst videreudvikle sin viden. Jeg er ikke så meget som et sekund i tvivl om, at mine undervisere kunne forklare metoderne meget hurtigere og præcist, end hvad jeg selv formår. Alligevel kaster jeg mig hovedkuls ud i at forsøge. Ikke fordi jeg bilder mig ind, at min ekspertise på nogen måde er overlegen, men fordi jeg dels udfordrer mig selv og min egen forståelse ved at gøre det, og ved at tvinge mig selv til at reflektere over tingene. Og dels fordi jeg ikke mener jeg kan forlange at dem, jeg debattere med, og de personer, der læser med på sidelinien, alle har adgang til mine undervisere. Og derudover ville det også (for mig personligt) være spild af tid at gå ind i en debat, hvis jeg faktisk ikke mente jeg havde noget at byde ind i debatten med, eller hvis det eneste jeg ønskede var at fortælle hvem jeg fik undervisning af. Og det er måske netop her på alle disse områder, at forskellene i vores tilgang - ikke til ridning men til det at debattere - bliver meget tydelige. Det forklarer måske nok uoverenstemmelserne.
Når jeg siger "spørge ind", mener jeg, at man kan spørge ind til nogle specifikke ting, som den anden har skrevet. Her synes jeg måske der har været lidt rigeligt tendens til at skælde ud over manglende svar på det, man ønskede svar på, frem for at spørge ind til det, der faktisk blev sagt  Der er ting, der egner sig godt til videnskab og forskning. Fx matematik, naturfag, teorier om læring mv. Det egner sig ikke ret ofte, når man arbejder med dyr og mennesker, fordi man hele tiden bruger sig selv som filter - og fordi dyret eller det andet menneske samtidig også bruger sig selv som filter. For alle parter sker dette ubevidst - for mennesket af og til delvist bevidst... (Bemærk venligst, at jeg ikke lægger div. følelser og eftertanke mv. ind i hestens sind, men blot siger, at hestens erfaringsverden/oplevelse af situationen altid har betydning. Plus en række andre faktorer, som kun god indfølingsevne i den enkelte træningssituation er i stand til at tage højde for. Det er noget, man kan lære, hvis man virkelig vil det.) Kommunikation er en langt mere kompleks størrelse end hvad der kan beskrives konkret (hvilket jo fx Luhmann (mit idol   ) forsøger at gøre håndgribeligt og forståeligt for os; at det er hyperkomplekst) - og ridning ér vel netop kommunikation? Kommunikation mellem hest og rytter (forklædt som heste-didaktik), hvor idealet er, at kommunikationen og samspillet fungerer i harmoni og nærmest bare ved tankens kraft. Som jeg forstår Misser, er udgangspunktet netop til enhver tid, hvordan man kommer i kontakt med hesten og gør sine hensigter forståelige - og hvordan man samtidig tager hensyn til hestens behov, "modtagelighed" og reaktivitet det pågændende tidspunkt, sådan at den både kan og gerne vil efterkomme de ønsker, vi nu har. (igen ikke bevidst for hesten...) I den sammenhæng er nogle mest motiverede for at hesten skal bemærke OS (hvilket gør, at hesten er opmærksom på os og dermed sætter os og vores behov over egne og dermed nok ofte vil være meget lydig); hvor andre er fortalere for, at opmærksomheden går begge veje. (Det ene udelukker ikke det andet, men den ene tilgang har højere prioritet hos nogle end hos andre). Sidstnævnte har knap så meget fokus på rytteren/træneren, hvorfor der er for mange ting, som man ikke kan beskrive på forhånd, fordi de ikke er bestemt/forårsaget af rytteren, men er nogle helt andre faktorer, der spiller ind på træningen. Nå, jeg har en stærk fornemmelse af, at jeg gentager mig selv, og erfaring har vist mig, at det ikke nødvendigvis giver mere mening af dén grund. 
nu har alle andre jo allerede foreslået at få den tjekket af en dyrlæge/kiroprakter, så vil lige komme med et muligvist lidt lang ude forslag. Jeg arbejdede for nogle år siden på et stutteri og der havde vi en virkelig rutineret hest på 12 år. Han var stabil, havde sprunget M-klasser på distriktsplan og kunne en del dressur også. Han var utroligt nervefast og bare generelt en rigtig nem og skøn hest at have med at gøre. Han forvandlede sig til en overnervøs hest som pludselig sprang for det mindste når man red eller trak med ham. Vi blev foreslået at give ham et mineraltilskud (tror nok det var zink  ) da manglen på dette mineral kunne give et sløret/uskarpt syn. Vi gav ham tilskudet og efter kort tid havde vi den gamle hest tilbage igen. Det er ikke sikkert det lige er det samme problem din hoppe har, men måske den har problemer med synet af andre årsager. Hvis jeg havde svært ved at se ville jeg bestemt ikke springe over forhindringer og hvis jeg var et flugtdyr ville jeg heller ikke ud i den farlige verden hvis jeg ikke kunne se ordenligt. Håber du får løst dit problem og får din dejlige hest "tilbage" igen. Mvh Anja
Hun er gennemtjekket af dyrelæger, fys og kiropraktor (staves?? ..   ) Hun har endda fået taget rønget billeder af hele kroppen.  Har prøvet mange forskellige sadler, som alle skulle passe men der er ingen forskel..  Men tak for jeres mange gode svar   Men vil stadig gerne modtage flere kloge ord, til hvad jeg skal stille op med min kære hest..
Jeg vil så foreslå dig at sende hesten i ridning i en måneds tid. Måske vil en ny rytter se med nogle nye briller på din hest og vedkommende kan hjælpe jer sammen igen og give dig mange gode råd med. Nogle andre briller på hest og rytter er aldrig en dårlig ting, og slet ikke hvis det går lidt skævt. Men nogle gange vokser man bare fra hinanden - ligesom venner gør og det er jo helt naturligt. Du skal bestemt ikke have dår samvittighed - kom ud til din hest og send hende afsted til en dygtig rytter/berider. Tror nogle nye øjne vil hjælpe jer begge.  Måske skal der bare et nyt miljø, mere træning under opsyn altså nye himmelstrøg til? Held og lykke med jer!!
Tak for dit svar Eva, bestemt en ting jeg vil overveje nærmere! 
Hatten af for at du allerede har været godt i gang med at tjekke hende igennem - men pas på med at regne med det som en garanti for at der ikke skulle være noget galt. Det kan være som at lede efter en nål i en høstak, når man skal finde ud af, hvad der er galt med hesten. Tænk bare på hvor svært det indimellem kan være at diagnosticere mennesker, og de kan endda fortælle om hvordan de har det. Jeg tror ikke på at det er fordi I er vokset fra hinanden - jo, det kan godt være du som rytter måske gerne ville mere, end hvad hesten kunne. Men når den bliver dårligere gående, så er der helt sikkert en årsag til det, hvad enten det er noget træningsmæssigt eller fysisk der skaber problemet. Og med den alder, så burde det slet ikke være svaret på den nedadgående spiral. Jeg håber virkelig for dig og hesten at du finder ud af årsagen til problemet 
Der er jo tydeligvis noget helt galt siden din hest ændrer sig så meget - men hvad ?? Når du nu har prøvet alt det traditionelle, og det ikke har givet dig nogen forklaring, hvad med så at prøve noget mere utraditionelt ?? F.eks. en clairvoyant med speciale i dyr ?? Det koster normalt ca. 500 kr., og det må vel trods alt være "peanuts" i forhold til det du har prøvet og prisen for en måneds proff. træning. Håber i hvert fald du finder en løsning så du kan finde sammen med din hest igen 
Har du trænet/presset den for meget? Hilsen Mette 
Det synes jeg ikke rigtigt jeg har gjort, jeg har altid varrieret min træning, og skridter altid af på en tur.. 
har brug for at se at det er sjovt og springe igen også at dressur kan være sjovt. Syntes det lydre ret dramatisk at hun forandre sig så meget, særligt når du har fået hende checket og at hun ikke har ondt. Så tænker jeg om hun er kørt træt i det? eller måske en peride med kun løsengørene øvelser og lave noget gymnastik spring med hende altså trav over bomme og helt små spring, som hun har nemt ved kunne hjælpe? Også en skridttur i skoven? indtil hun begynder og få mere lyst igen. Hvis det hjælper så langsomt gøre det lidt hårde for hende men uden og gør hende for træt.. Hilsen Christina
Måske skulle du prøve at rense hovedet, forstået på den måde, at hesten har nogle kompetencer, du kender dem og du har derfor visse forventninger til dens kunnen. Forfra, lad som om det er en ny hest, som du skal lære at kende og omvendt. Lad dagen vise hvad hesten kan. Måske har hesten bare ikke kunne opfylde dine forventninger hver gang og det har ført til konflikter og dermed har træningen/konkurrencerne været ren nedtur og ført til en vrangvillig hest?  har blandt andet skrevet eller fortalt, at han - i sin iver efter at gøre sine undervisningsvideoer færdige - forcerede alt for meget. Han måtte erkende, at hver dag er en ny dag og det der gik glat i går, kan give problemer i dag. Han indførte visse rutiner i en bestemt rækkefølge. Virkede én af rutinerne ikke, gik han ikke videre, for så var hesten ikke klar til at gå længere. Vi er heller ikke ens hver dag. Nogle gange er vi bare ikke hverken fysisk eller psykisk på toppen. Det kan man så vælge at blive drøn irreteret over, slå sig selv i hovedet, man kan også vælge at lytte til sig selv - og sin hest - og sige, i dag strigler vi bare, går en tur i grøftekanten og "snakker" om løst og fast, så ser vi hvad dagen i morgen bringer. MEN, jeg er absolut heller ikke konkurrencemenneske og bliver det aldrig. Så jeg kan tillade mig at sige, at i dag er hverken hest eller jeg oplagt til andet end sjov og ballade, vi skal ikke nå noget som helst.
Har du fået taget blodprøve på hende? Tjekket hende for cyster i underlivet? 10 år er altså stadig en ung hest! Og jeg kan ikke lade være med at tænke på det at hun er hoppe, kan være årsagen.. Hvordan er hendes brunstperioder? Hvor længe har det stået på at hun har forandret sig så drastisk? Er der sket nogen ændringer i hendes hverdag på samme tidspunkt??
måske har hun bare fået nok... Kunne hun få en pause, måske et føl? Så kunne hun gå et års tid og nyde livet, og du kunne få en oplevelse sammen med hende. Det virker jo som om hun ikke har lyst til ridning. Så at sende den i træning eller andet ville næsten være lidt synd for hende.. bare en tanke, held og lykke 
jeg vil også lige sige det første som faldt mig ind var øjnene ,som ihvertfald mindst en anden har nævnt ,ingen hest blir sådan uden grund ,når den har været så nem at have med at gøre så få en anden dyrlæges mening
Christina: Jeg kan ikke engang få hende til at gå over en bum på jorden så den med gymnastik springing virker jo ikke.. Og det samme gælder med skovtur, hun vender altid rundt og tejler samtidig og så løber tilbage til gården... Gertrud: Jeg har prøvet med kvadrille, men var nød til at droppe det fordi hun stresser over der er så mange i ridehuset. Kørsel er også prøvet, men hun er en meget tændt hest og derfor blev hun for vild og lærer det. Jeanette: Hun har altid opført sig som en hingst, og har derfor aldrig kunne gå på fold med hopper. Da jeg fik hende satte jeg en dyrelæge på hende, fordi hun aldig gik i brunst. I 3 år har hun fået harmon behandlinger, så nu går hun reglmæssig i brunst, og kan gå på fold med hopper. Så dyrelæger holder meget øje med hende, så kan ikke forestille mig det kunne være det. Hun kan ikke få føl, på grnd af alle de har hvor hun ikke har haft reglmæssig brunst perioder. Hun er tjekket undskyld mit udtryk i hoved og røv af mange foskellige dyrelæger, fys'er, kiropraktorer o.s.v..
Har du prøvet og træne hende fra jorden altså horsemanship? gør hun det samme hvis du trækker hende på tur? Hvordan started det? kan du huske hvad som sket når det begyndt og gå i den retting... Der må være sket noget, entet at hun har haft ondt, og derfor siger fra nu, eller også at hun er blevet utryk..eller presset for meget.. kan også være en langsom prosses hvor hun findre ud af at hun kan slippe ved og være strid...eller noget helt andet du kender hende bedst... Jeg ville prøver og analyser alt som er sket, fra det begyndt til nu, ville se på mig selv og være kritisk, omkring hvad jeg kunne have gjort forkeret, og hvordan jeg reger i de forskelige situasioner og hvordan hesten reger..evt skrive det ned.. Der burde komme et billede, som du kan rette på og arbejde ud fra evt søge på nettet alt omkring "problem" heste og horsemanship og finde det som minder om din situasion og hvade de gjorde.. Måske enda tale med en autoriseret horsemanship træner, kan være at de kan hjælpe dig... De probelem jeg har set med heste: kommer fra at den har har haft ondt, kan også være i en periode hvor det ikke er blevet opdaget og hesten har været for flink til at sige fra..også ligepludsligt gør den det og vil ikke mere... Så har der været de tilfælde hvor hesten har over taget magten så at sige, og derfor bliver nervøs og utilregnelig da den ikke længer har en leder..eller at den bliver stædigt og bare nægter.. Har også oplevet problemer som kommer fra urefærdig behandlig af hesten, hvor efter den siger fra...og ikke længer stoler på sin rytter...eller mensker generalt...meget svært og rette op på igen.. Kan også være uhæld som hesten forbinder med bestæmte ting som den så ikke vil mere... homonele problemer kan også gøre hesten utilregnelig Ved ikke om noget af det hjæler håber, at du finder ud af hvorfor hun er blevet sårn og kan af hjælpe det.. Hilsen Christina
Når jeg kommer op på marken til henden, kommer hun altid løbende hen til mig og hvrinsker imens?.. 
Hej. Jeg har hørt lidt om lange liner, og har tænkt på at gøre det som lidt afveksling i dagligdagen. De sidste mange måneder har jeg trænet en masse ved at gå nede ved bagdelen af ham, i mens jeg havde 2 trækketorve. Mine spørgsmål er: Syntes du man skal have longe gjord eller lign på til torvene. (Har selv set folk gøre begge dele. Men tanken falder bare på, at det må være træls når man skifter volte, så kan det da ikke være så nemt at få tøjlerne med ?) Burde man gøre det bidløst, eller kan man også gøre det med bid (Pt. tror jeg vil gøre begge dele) Hvis ja, kapsun, grime eller andet forslag? Skridt er self. det mest basale at lære hesten først + højre, venstre og stop, men med tiden, kan må så godt lære den schenkelvigninger og lign ? hvis, hvordan lære man hesten det, nu når man ikke har mulihed for at bruge sine hjælper ? Hvad syntes i personligt om denne "trænings metode" ? Håber meget i gider at svare på dette, da jeg ikke vil begive mig ud i noget, hvis jeg har taget fejl af det  Mange hilsner Emma
Jeg er begyndt med min shetter - hun synes bare at det er så sjovt. Jeg bruger alm trense, longegjord og så linerne igennem ringene. Vi er helt på begynderniveau, så det er stop, start og drej/følg hegnet. Jeg synes bare at du skal springe ud i det, det er super afveksling 
1000 tak for svar. Så vil jeg til at begynde med det  Bruger du en land dressurpisk, til at give små signaler med, eller arbejder du kun med din stemme  ?
Jeg har en dressurpisk med, som vender frem mod hesten, så jeg lige kan give et lille klap på måsen 
...at træne i longe med lange liner. Som beskrevet ovenfor bruges gjord og to liner igennem ringene. Sæt dem i de øverste. Udvendig line ligger hen over ryggen og indvendig bruges til at kontrolere bøjning, ligesom tøjlen. Nu kan man øve parader og lave vendinger, dejlig afveksling til almindelig longering. Hilsen Charlotte
Det vil jeg prøve en dag 
I stedet for longegjord kan man give hesten sadel på og lade stigebøjlerne hænge ned og så trække linerne gennem stigebøjlerne. For at stigebøjlerne ikke skal flyve vildt omkring kan man binde en snor i den ene bøjle føre den under maven på hesten og fæstne den i den anden bøjle. Man kan også bruge en bringesele/køresele, hvis man ligge inde med sådan en fætter 
Jeg begyndte at køre/bruge lange liner da vi købte hesten sidsteår.Hun var alt for hysterisk at ride ude på vejene, men når jeg gik bag hende kunne jeg bedre drive hende frem og hvis det blev FOR farligt kunne jeg gå frem og trække hende. Jeg brugte en gjordmed to ringe i. Jeg bruger stadig gjorden når vi går på vejene, men inde i ridehuset har jeg siden ivinters kørt hende kun med linerne. Det giver andre muligheder med rebetover halsen og mere frihed i den inderste line, når jeg kan 'nøkke'sidelæns med den. Jeg har så også øvet, at rebet glider ned om bagbenene på hende. jeg kan longere hende i linerne, bådemed og uden gjorden.
Jeg bruger selv køreliner til min unge hest. Hun trænes i skridt, trav galop, volteskift og schenkelvigninger. Longegjorden giver flest muligheder, da du kan vælge at sætte tøjlerne i de øverste ringe (godt til at lære teknikken) og i de nederste så du kan lave sidebevægelser. Udover at tilvænne hesten til det på en måde så den er tryg, er det yderst vigtigt at du følger med hesten, -også selvom den ikke lige gør hvad du regner med. Det virker basalt, men kræver tilvænning da du normalt automatisk følger med hesten i og med du sidder på dens ryg. En hånd kommer til at virke ektremt hård hvis man bliver stående uden at følge med. (gælder især ved vendinger, sidebevægelser osv.) Jeg bruger stemmen til fremdrift og blødt bid. Jeg vil helt klart råde dig til at få undervisning i det de første gange til i begge er fortolige med det. Rigtig god fornøjelse!
hvis du gider, vil du så ikke prøve at beskrive hvordan du lære din hest sidebevægelser i lange liner? hvordan viser du den, giver den hjælp og sådan? Lyder rigtig spændende 
sløvhed, da der er kommet en 2-4 indlæg mere, siden jeg begyndte at brygge på mit 
Tusindfryd - jeg har længe haft lyst men ikke tid til at sætte din beskrivelse ind og tage udgangspunkt i den. Nu til aften passer jeg børnebørn, som nu sover trygt i deres senge, så nu har jeg tid, indtil forældrene kommer hjem  Tusindfryds indlæg fra 02.09. farvet med rødt. Mine egne kommentarer med grønt:    
Nu håber jeg så, at vi kan få aflivet påstandene om, at vi ikke kommer med konkrete beskrivelser   Alt det, jeg har skrevet i indlægget ovenfor, er sådan set skrevet før i tråden - men nu har jeg forsøgt at sætte det ind i den beskrivelse, som Tusindfryd har skrevet ovenfor. Så nu må det været blevet mere end svært at påstå, at kun den ene metode er velbeskrevet. Det interessante i tråden er efter min mening forskellen i de to metoder. Det handler ikke kun om forskellene m.h.t. konkrete teknikker, men også om et forskelligt syn på ridning. Her er jeg meget enig med det, som Gsims skriver ovenfor i sit indlæg fra tidligere i aften   Tusindfryd, du efterlyser en beskrivelse af det aktive stræk og en adskillelse mellem det aktive stræk og alle mulige andre stræk. Jeg kender selv kun to stræk: aktivt og passivt. Hvilke andre kender du? For at starte med det passive stræk først, går det ud på, at hesten så at sige lader hals og hoved falde fremad og nedad. I det aktive stræk, strækker hesten aktivt sin hals ud af kroppen. Jeg er ikke nogen muskelnørd - for mig er en muskelforklaring forvirrende - men hvis man har set en hest strække halsen aktivt frem, er man ikke i tvivl. Redressurhesten på epona går med aktivt stræk - jeg kan kun anbefale, at man forsøger at se, hvordan det ser ud. Men kan forklare nok så meget om, hvilke muskler der arbejder hvornår, men hvis man ikke ved, hvordan det ser ud, kommer man ikke længere, hvis det er den vej, man gerne vil. Al respekt for dem, der gerne vil en anden vej   Jeg er helt sikker på, at der udøves meget virkelig sympatisk riding og undervisning rundt omkring, hvor man er bedøvende ligeglad med aktivt stræk 
Godt man har en klog lærer med i tråden  Jeg troede simpelt hen det var almindelig uvilje, der gjorde dig så irriterende spørgende, Tusindfryd  Men som gsism har beskrevet det, tror jeg nu også snarere på at du kører på et andet 'spor', om jeg så må sige  Jeg tænkte netop i dag på, at det er utroligt vigtigt for os at gøre træningen attraktiv - og træneren flink for hesten. Hesten tilbydes godbider i starten af longeringen (som man også kan se KH gør på videoen), og så lærer man den stop, fordi den jo har lyst til at komme ind og få godbider og ros - ligesom det er ret let at lære en hund 'sit'  Meget få heste styrter rundt i vild panik, hvis alternativet er 'kaffepause med kage'  Det er en blanding af positiv forstærkning, bestikkelse og overskygning og hyggestund/pause for hesten. Det er virkelig ikke ret svært  Og hvis hesten alligevel er panisk, er man gået for hurtigt frem. Så må man jo først træne den i at blive klappet og striglet og trukket med  At få hesten til at gå frem bruges stemmen, som Misser skriver og evt. også smæld fra en longepisk - men aldrig smæk fra den. Det er heller ikke ret svært. Og forholdsvis indlysende, efter hvad vi har skrevet tidligere i tråden (efter min mening - men naturligvis ikke, hvis man befinder sig på et andet spor   ) Det svære ligger i at gøre det alt sammen fredsommeligt, altså på en ikke-skræmmende måde. Og det rigtigt svære ligger i, om man kan se hvornår og hvor meget man skal drive eller berolige, hvor lille eller stor cirklen skal være, om det skal være en cirkel eller man skal løbe med. Om hesten kun skal skridtes. At give efter i stedet for at rette - og hele tiden kigge efter om man er på vej mod Rom, som gsims kalder det. Det er svært at se, om de fejl hesten laver er ubetydelige eller vanskelige, fx om den kan spore lige, hvor skæv den er osv.. Og hvilken form for træning, man skal sætte ind med netop her. Det kræver erfaring og træning af ens eget 'øje'. Men det gør al evaluering jo  Derfor er det umuligt at lave en 'opskrift', men man kan jo sagtens give nogle (muligvis) udmærkede råd, som folk så kan efterprøve. Trådstarter skriver jo også, at hun har lagt en bidløs på hesten for ikke at komme til at hive den i munden. Tusindfryd, du skriver, at en omfattende søgning på nettet ikke gav dig noget svar på KH's aktive stræk. Men hvis du googler 'Kirsten Hansen aktiv stræk', står der et link på første side   Måske bruger du ikke google?   Jeg tror, det linker til epona.tv 
Nu vil jeg ikke hoppe ind i diskussionen - jeg kender ikke andet til Kirsten Hansens træningsmetode, end det jag har set på Epona.tv. I denne tråd  skriver Julie Taylor, at Kirsten Hansen benytter begrebet teleskopering af halsen og at hun har dette begreb fra Deb Bennett. Jeg er ikke helt sikker på om Kirsten Hansen stadig benytter dette begreb - jeg har i diskussionerne kun set det anvendt af Julie Taylor. Jeg er ikke klar over om "det aktive stræk" og "teleskopering" dækker over det samme, men jeg ved at Deb Bennet taler om "det aktive" og "det passive system". I den tråd jeg har henvist til tidligere, skriver Julie Taylor, at Kirsten Hansen har brugt Deb Bennetts bøger Principles of Conformation Analysis til at beskrive hvordan hendes system virker rent biomekanisk - så jeg kan forestille mig, at det er muligt at blivere klogere på, hvad der sker rent biomekanisk ved at læse Deb Bennetts artikler/bøger. Jeg henviser her til 3 artikler af Deb Bennett: Artikel om muskelringen og halsteleskopering: Artikel om samling: Artikel om ligeudretning: Som note til den sidste artikel skal det nævnes, at Deb Bennett   til Kirsten Hansen benytter undertrædning af det indvendige bagben til at ligeudrette hesten. På   kan man i magasinet Equus (som der er onlineadgang til for tilmeldte brugere - du kan melde dig til over nettet) læse Deb Bennetts opdaterede artikelserie COnformation Insights. I udgaven for juni 2010 beskriver hun hvordan hesten løfter halsbasen og teleskoperer halsen. Mvh. Nanna
Misser: Tak for et uddybende indlæg   Det afleder dog - endnu - et spørgsmål; Hvis hesten helt oprindeligt (uanset om det sker som føl eller voksen hest) lærer at standse fra jorden for et bagudrettet træk i grimen, som så på et tidspunkt kobles til et stemmesignal og tøjlestoppet, så er vi vel enige om, at det stop, der her indlæres er en bremsning af hestens forben. At kalde det et forbensstop er selvfølgelig lidt misvisende, da alle ben selvfølgelig står stille, når hesten er helt standset, men lad det nu ligge  Stemmesignalet er her i udgangspunktet koblet til bremsningen i grimen, og må derfor også aflede samme type af stop, som det, der er indlært i grimen. Det må altså helt grundlæggende være samme stop i tager med i ridningen, når i bruger stemmen som standsekommando, som hvis i havde brugt tøjlen. Jeg er fuldt ud enig i, at risikoen for spændinger er langt, langt mindre ved stemmen end tøjlen, men i forhold til den konkrete funktion i hestens ben, må det vel være det samme, når man har indlæringskæden i mente. Hvordan sikrer i jer, i træningen, at når der bremses, så sker det via en reaktion i hestens bagben / bagpart og ikke ved at forbenene klodser bremsen? Jeg er med på, og enig i, at en hest der er afslappet tit vil reagere som ønsket ved en halv eller hel parade fra sædet, men jeg kan også se komplikationerne i, at man netop bruger sædesignalet sammen med fx et stemmesignal, der dybest set er koblet til tøjle/grimestoppet. Der kommer let til at ske en sammenkobling af sædet og stemmen og derfra tøjlen. Det er - formoder jeg - også disse stemmesignaler, der anvendes når man longerer. Det er også noget, jeg selv går og funderer over i min egen træning, og ikke som sådan noget jeg spørger om fordi i rider hos KH, men fordi det er oplagt at spørge om her  Derudover har jeg også efterlyst (i andre sammenhænge end her) billedserier, der tydeligt viser forskellene i hestens krop, når den bremser ved at bremse forbenene først og når den bremser via bagbenene. Måske der findes et godt link til noger her? Mht. strækket - så er jeg på den ene side enig i, at der findes to slags stræk. Et hvor hesten arbejder korrekt og hvor hesten muskler gør arbejdet, og et hvor den strækker sig frem i ledbånd og sener (fx som når den græsser). På den anden side kan jeg i praksis konstatere, at der arbejdes med flere forståelser af stræk. Uden at have stærk tilknytning hverken til BBH eller KH, kan jeg blot konstatere, at det stræk BBH træningen tilstræber ikke anerkendes (i hvert fald ikke helt) af KH ryttere. Men jeg mener dog ikke man kan karakterisere dette stræk som et passivt stræk. Slet ikke når man samtidig ser den muskeludvikling heste trænet på denne vis udviser. Det leder mig til at konkludere, at der må være mere end en definition på de stræk, der tilstræbes. Nina: Om jeg kører på et andet spor end dig, skal jeg ikke kunne afgøre. Gsims har skrevet nogle fine indlæg om læring hos mennesker, men personligt er jeg meget varsom med at konkludere eller gisne om motiver, evner, optik, intelligens osv. hos andre. Som underviser fokuserer jeg på de ting jeg kan gøre bedre - min egen kommunikation og formidling. Jeg arbejder ud fra, at folk må være interesserede i undervisningen, da det ellers står dem frit for at gå, ligesom jeg også frit kunne forlade debatten her. Uanset hvilket spor (for nu at blive i den terminologi), den man taler med eller underviser befinder sig på, så er det for mig for letkøbt blot at konkludere at vedkommende derfor ikke er i stand til at forstå. Det falder til en hver tid tilbage på mig selv - for så har jeg netop undervist eller talt på en måde, der forudsætter at den jeg taler med er på samme "spor" som mig selv og forudsætter en viden hos modtageren, jeg ikke kan tillade mig at forvente modtageren har. Det er altså i ligeså høj grad min formidling den er gal med, som det er modtageren  Jeg kan såmænd godt bruge google, men som skrevet er de definitioner jeg finder ikke skrevet af KH men bl.a. af Susan. Og det er måske i lyset af denne debat ikke den bedste kilde, selvom jeg faktisk synes hendes forklaringer - som oftest - er mere end almindligt gode   Derudover er der jo også netop af dig selv blevet lagt vægt på at få forklaringerne fra hestens mund  Et gammelt ordsprog siger noget i retning af:  Dette ordsprog kommer af en eller anden grund op i mit hoved, hver gang jeg klikker ind på denne debat 
Allerede nr. 2 forslag fra google giver et svar  Tusindfryd, netop fordi dette ikke er en undervisningssituation, men ganske frivilligt, kan man ikke 'afkræve' folk svar. Man kan venligt bede om dem og så håbe, man får dem. Det gør man som regel kun, hvis man beder pænt, hvis modparten er vældig interesseret i at udbrede sine synspunkter - eller man selv svarer, når der bedes om noget. Jeg har i rigtig mange indlæg spurgt, om vi ikke kunne få lov til at se noget video af, hvad du mener er et godt stræk og hvordan du synes, en hest går godt på dette begynderstadie. Det har ikke givet noget resultat. Og det er jo også ganske frivilligt, ligesom det er frivilligt at gå på epona.tv, og frivilligt, hvem man vil ride undervisning hos - og frivilligt, om man gider sidde og skrive en masse ned til en, der ikke frivilligt gider se det på epona.tv  Og ja, jeg er også glad for denne vending:  Det er da også derfor, vi rider efter et system, der ikke er 'opfundet' af et enkelt menneske, men er en fortolkning af de klassiske ridesystemer, mest 'kampagneskolen' og som kan evalueres efter træningsskalaen  Hvis man gerne vil lære noget, må man især i de første mange år lytte opmærksomt til underviseren, som har erfaringen   Hvis man bruger flere forskellige undervisere, så får man et problem, når man skal evaluere sin træning (og det gør man jo hele tiden), for hvis målestok skal man lige bruge? Et bestemt system er måske ikke sandheden - for der findes jo mange forskellige måder at ride helt ok på - men sandheden, hvis man ønsker noget bestemt. Som gsims siger: at komme til Rom   Gsims rider ikke hos Kirsten, men hun bruger det samme evalueringsystem 
Nina: Nu kommer der faktisk ikke nogen særlig præcis definition af det aktive stræk, som KH forstår det, i de videoer fra Epona. Der kommer andre oplysninger og videoerne er bestemt ikke ubrugelig, det må du ikke tolke mit svar som om jeg mener, men de er ikke præcise på dette punkt. Mht video har jeg svaret dig, at det næppe bringer os videre forståelse af metodisk fremgangsmåde, at jeg viser dig hvad jeg synes er et godt stræk. Jeg er forholdsvis sikker på, at vi nok ikke er så uenige i at definere, hvad der er godt - det vejen derhen vi ser forskelligt på - selvom forskellene når jeg læser Misser sidste indlæg nok er små. Jeg tror du får rigtig svært ved at finde en underviser, der baserer sin undervisning 100 % på eget system. Jeg har endnu ikke haft held til det - alle jeg er stødt på har hentet inspiration fra andre og så videreudviklet det eller tilpasset det til en bestemt kontekst. Dette strider netop imod ideen om, at bruger man flere undervisere går det galt. For undervisernes inspiration har netop mere end en rod, og derfor vil man som oftest netop støde på inspiration fra flere kilder, blot fortolket af den enkelte underviser. Det er utvivlsomt lettere at starte sin rideundervisning når man lige lærer at ride med en enkelt underviser, der kan gøre verden "simpel" og forståelig selv for en uden de store forudsætninger for at forstå. Men efterhånden som man gerne skulle blive både dygtigere og klogere, bliver man også mere opmærksom på, at verden er kompleks. Man ser at metoder ikke er entydige, og at det, der er styrken ved en metode, er svagheden ved en anden og omvendt. Det en teori ikke formår at forklare præcis, beskrives udførligt andet sted og omvendt. Selvfølgelig er der tilgange, der ikke er forenelige. Jeg ville personligt ikke få så meget andet ud af rideundervisning hos Andreas Helgstrand, end at blive bestyrket i min opfattelse af, at hans fremgangsmåde strider imod mit mål. Men der er også mange metoder, der godt kan suplere hinanden. Alle undervisere har styrker og svagheder, og derfor ville jeg være ærgerlig, hvis jeg i svoren troskab til en underviser, afskår mig fra at udvidde min horisont på andre fronter. Hvorfor skulle jeg stille mig tilfreds med en mangelfuld hjælp på et specifikt område hos min normale underviser, hvis jeg ved at søge hjælp andet sted kunne løse den konkrete situation og på den måde også drage stor fordel af udviklingen i ridningen hos min(e) normale undervisere? Igen bliver vores tilgange - ikke til selve ridningen - men hvordan vi vælger at udvikle vores ridning og vores horisont, og heraf også hvordan vi går til en debat om metoder lysende klar. Jeg siger ikke, den ene måde er bedre end den anden, men de er tydeligvis forskellige 
Nu er det noget af en gummiparagraf at blive ved med at pukke på "evaluering efter træningsskalaen", når man for det første har den hjemmestrikkede opfattelse af at den skal angribes udelukkende punktvis, for det andet, stadig ikke kan demonstrere en hest, der ikke står på et ben i trav, og derved kan evalueres over trin 1-takt. Det er muligt at nordsvenskeren går nogelunde i en rytme, med et lavt headset, men den trækker sig stadig frem over forparten, hvilket ikke er godt, hverken evalueringsmæssigt eller rent slidmæssigt. Al den megen debat omkring brug af tøjle, velan det er skam fint nok, men tøjlefikseringen er endnu større her, end ved AH. Der er ingen magt på jorden, der kan overbevise en afspændt travende hest om, at den skal slide yderligere samt ændre hele sit bevægelses og vægtbæringsmønster, ved at engagere bagbenene mere, medmindre man indlærer en form for "arbejd-mere" signal, der, i henhold til hvad de gamle lærer os, stammer fra aktivt drivende lænd og schenkel. Her kommer tøjlen så ind, som det, der differencerer bagbensaktiviteten, vil vi øge, vil vi samle, vil vi have den til at strække og gå rummeligere, vil vi have en balancering før en versade o.s.v... Altså, pindet ud IRL, så er der eksempelvis isseren i dag,( jeg spørger altid ponyen, når jeg er i tvivl, han VED en hel masse), vi er på skovtur, han småstresser i skridten, uden tøjlepåvirkning, og nærmer sig pas. Nu er mine halve parader først og fremmest indlært som "arbejd mere med bagben", så sædets halve parade får ham til at ændre takt i bag, ikke bremse, og den stadig løse tøjle angiver at han skal beholde retning og tempo. Så skridter vi, en halv parade mere med tøjlepåvirkning giver yderligere samling, kontakten angiver, sammen med antrukken lænd, hvor længe jeg ønsker dette, en eftergivenhed af kontakten, lang tøjle betyder, sammen med en eftergivenhed af lænden, skridt frem, ned og rummeligt. En større påvirkning, nærmest 2 halve parader med tøjle er en dressurparade, en svag bagudforlæggelse med lidt fremskudte ben er et squarestop. Alså har jeg med tøjlen som 3. hjælper, sammen med mine schenler og sædet, en hel milliard muigheder for at kommunikere med ponyen. At indlære "arbejd mere" uden at det betyder "mere fart" er meget svært, hvis man ike har etableret et sprog for tøjlen, omvendt får man aldrig andet end et lav headset og transporttrav, hvis man ikke indarbejder "arbejd mere". Men, jo mere man planter og sår....Jo flere signaler man benytter sig af, jo flere muligheder for fejlfortolkninger har man ligeså. Nu tror jeg,(det siger ponyen, der VED alt sådan noget), at hestens evne til at uddføre det ønskede, eks stop "korrekt" afhænger af dens evne til at VIDE nøjagtig hvornår vi ønsker det, samt stole på at den får mulighed for at udføre det. Så kan den selv bringe sin balance og bevægelse i "gear" til at udføre det med mindst mulig gene for sig selv. Tilgengæld vil den så stoppe gladdeligt og blødt gang på gang. Rider man rundt i trav, og den eneste forventede ting, der ellers er på progammet er at gå ned i gear eller stoppe, så skal man være noget af en klaphat, for at mudre det til, hesten vil hjælpe en, "du plejer at ville holde stille", hvilket er helt fint, det har bare ikke ret meget med en dressurmæssig uddannelse at gøre. Rider man rundt i trav, og hesten har en forventelig erfaring for at den både kan blive bedt om at dreje skarpt, gå sidelæns, galoppere eller stå stille, så kan man noget nemmere komme til at lave ged i den, og hesten kan ikke redde ens r#v. Derfor er hele debatten vedrørende en "ikke-indlært" bremsning en kende søgt, særligt når den udføres på heste med kun 2 gear og ingen retning. Omvendt er der en årsag til, at signalpunkterne for schenkler, lændens antrækning og de fæle tøjler er rimeligt enslydende gennem flere tusinde år. Det giver simpelthen den mest, for hesten, logiske påvirkning, den nemmest forståelige forklaring på, hvorfor hulen den skulle gøre dette eller hint. Nu er vi så moderne mennesker, vi har ikke skygen af en undskyldning for, at vi kaster vores lyster over en uskyldig pony. Dette er åbenbart en svær position at befinde sig i. Så er det muligvis nemmere at være en forfinet klassicistisk feinschmecker, der går til jazz og rider "rigtig" dressur, end en 17årig pige, der har brug for en anerkendelse, som rosetterne på C-plan kan give hende. Men en lettere forvirret forpartsbelastet pony er, uanset om det er Ninas haffer, Troll eller youngriderens De Noir-afkom, fuldstændigt fløjtende ligeglad med, hvilken holdning deres pilot har på HN. En hest kan ikke være mere eller mindre forvirret end den anden hest, uanse rytterens politik. Ligeledes er det 200 indlægs ophidselse over at eks. Totilas kommer på paddock og ikke fold, men jeg er til hver en tid en stor dyreven, hvis jeg parkerer isseren på jordfold hele og halve år, for at undgå en mulig forfangenhed. Der er for os stor moralsk forskel, men hestene er ligeglade med dette. Sal man udbrede det glade budskab om, at heste, i modsætning til visse andre arter, er fornuftsvæsener, der reagerer på den træning de modtager, så kræver det jo netop en høj grad af gennemskuelighed, i netop de "systemer", der skal hjælpe folk til at forstå og træne udfra dette. Jeg kan så ikke se, at et større udbud af netbaserede trænede heste, der bevæger sig i stil med Troll, og nok endnu mere trækkende, er ret mange dytter bedre, end det mere tølebaserede ridning, der ellers vises..
"Jeg kan så ikke se, at et større udbud af netbaserede trænede heste, der bevæger sig i stil med Troll, og nok endnu mere trækkende, er ret mange dytter bedre, end det mere tølebaserede ridning, der ellers vises.." Det er slet ikke dét, vi diskuterer, er det? Og det med den 100 procent rene takt er vel netop Men du har ret - man kan ikke læse sig til alting, hverken på HN eller i bøger, for det er i anvendelsen hos den enkelte rytter og hest, at systemet viser sin nytteværdi 
Nej, vi skændes ikke, vi diskuterer, og vi diskuterer forskelle i træningsmetoder, med henblik på frembringelsen af den dressurhest, vi, i vor egen optik, finder mest tålelig. Men vi kan ikke tage patent på andet, end vor egen personlige opfattelse og erfaring, hvorfor hele "stræk" debatten, altid vil lide under en manglende definition, da alle vil kunne påberåbe sig dette, eller evnen til at se manglen på samme. Når man så i 700 tråde har fastholdt at alle heste, der kan beses på 1 ben i trav, eller bevæger sig på forparten, alle lider under dårlig ridning, så må det være et subektivt skøn, der berettiger Troll til remonte-guldmedaljen. Det er så fair nok, jeg har da også faste meninger om alt mellem himmel og jord, men man skal konstant lige veje logikken, i de argumenter man fremfører, særlig når det er på skrift. Så er der den evige undertone af, at man er "bedre" ved sine heste, end andre med andre ridestile, hvilket eksempelvis tydeligøres ved, at når man mangler konkrete argumenter, lige hiver en "jeg kom til at tænke på, hvor vigtigt det er at klappe hesten". Nu er det, så vidt jeg ved, ikke videre udbredt at gennemtæve og systematisk mishandle sine heste, 95% af alle overgreb sker grundt simple misforståelser. Halvvejs i denne debat har TS, der a, har en hest, der ikke bryder sig om det dersens trav, b ikke er kendt af nogen af de rådgivende, eller har nogen hjælper, forsøgt sig med de anvisninger, der blev hende til del. Voila, et styks endnu mere snotforvirret hest, samt rytter. Det kan jo ske for enhver, men havde TS lagt et billede ind af et styks DV med glidetøjle, så kom folk med høtyvene, nu er hun en søgende sjæl med en pony, så helgenstatus er uundgåelig. MEN hesten er jo ligeglad...Hvad enten den stresser over det ene eller det andet, kartoffel, kartoffel. Vi kan fint hygge os med snart 300 indlægs underholdningsteori for halvgamle madammer, men vi er nødt til at være lidt mere ærlige omkring nytten af vore udgydelser. Vi kan måske anvise og råde og dele erfaringer, og fremføre vore egne subektive vurderinger, men det kan ikke bakkes op af nogen som helst form for "bevisførelse" for, at det er bedre for hesten.
Dén ramte lige mig selv i nakken... Og så bliver det igen til et "vi er enige om målet, bare ikke om vejen derhen", hvilket animerer mig til at gentage noget igen-igen  Men først: " " Jeg er selv i besiddelse af 1 styk vallak, som jeg ikke ligefrem vil betegne som 2-gears. Nærmere sådan en 21-gears.  Jeg har vist skrevet det før her i tråden: en superopmærksom hest, der opfanger alt i omgivelserne, og som er ret reaktiv. Af forskellige årsager er han for en måned siden startet op igen efter mit hoved, efter over et halvt år uden træning i dette "system". Han har netop haft det med at ræse afsted og øge tempo, hvis ikke man hang i tøjlen. Pga. min bekymring over at hesten skulle lære noget, og pga. risikoen for at hesten bare blev ved med at løbe hurtigere og hurtigere, hvorved jeg kunne risikere at falde af, ville jeg for godt et år siden have brugt tøjlen en hel del mere. Jeg kan huske at have udtalt noget i stil med, at den ene hest fungerede virkelig godt i et system sådan lidt a la KH, og den anden fungerede meget bedre i et BBH-lignende system. Nu gør jeg det anderledes med sidstnævnte og har desuden måttet revidere min udtalelse fra dengang. Jeg lader tøjlerne hænge i en bue, så der hverken er kontakt og tøjlen heller ikke er helt løs, uanset (næsten) hvor hurtigt, hesten løber. Men det er sørme svært alligevel; jeg ser derhen, hvor jeg ønsker at ride, og dérhen går min hest så (hvis ellers jeg formår at holde balancen og slappe af de rigtige steder), altimens jeg arbejder på at sidde stille og indbyde til at sænke tempoet vha. sæde og stemme. Anyways, jeg red rundt sådan dér, hvor man ind imellem bare synes, at man ræser afsted, og intet virker, ja, så skete dét utrolige, at hesten på et tidspunkt blev afslappet og bremsede helt af sig selv. Det gentog sig et par gange, og nu sker det faktisk hver gang han fx bliver forskrækket og derfor løber frem - at han hurtigt og af sig selv slapper af og sænker tempoet, uden at jeg overhovedet behøver røre tøjlen. Det lyder vældig nemt for rytteren bare sådan at sidde dér. Jeg kan oplyse om, at det på ingen måde er tilfældet, fordi ens balance og indre muskulatur i dén grad bliver udfordret i samspil med ens hjerne... Men jeg påstår stadig, at dét, Nimbus kalder det "ikke-indlærte brems", virkelig ikke er noget,   frembringer, og at det ikke er resultat af en indlæring, som   har arrangeret. For mig at se, er det en afslapning/afspænding, der resulterer i et brems - ikke et signal. Og når hesten netop finder ind i dette "stadie" (jeg ville skrive "gear", men som Nimbus bruger det, har ordet nu ligesom lidt en anden betydning   ), kan jeg fuldstændig vælge, om hesten skal drives frem (hvilket pludselig bliver svært) eller stoppe; ved at bruge mit sæde til enten at gå med i bevægelsen eller det modsatte. Jeg synes helt ærligt ikke, at det er noget, jeg kan tillade mig at tage æren for at have lært hesten. Jeg befinder mig tilfældigvis bare på nakken af hesten, når det indtræffer. Jeg er med på, at tøjlesignalet kan indlæres så fint, at det NÆSTEN bliver som ovenstående. Men det skal stadig via nervesystem og rygmarv op i hjernen, før det kommer tilbage via rygmarven og ud i nerver og muskulatur, og først EFTER at tøjlesignalet har givet sig udslag i en spænding af bestemte muskler og deraf følgende temposænkning, kan man håbe på, at afslapning/afspænding indtræffer. Og jeg tror såmænd også på, at hvis man aldrig har brugt tøjlen ubehageligt på en hest, så får man nok heller aldrig de samme negative associationer og dermed spændinger, som man ellers vil gøre. Tøjlen er dog stadig et signal  I min verden ér der betydelig forskel, og jeg har (sådan føles det) skrevet det en masse gange - forhåbentlig får jeg snart ramt dét mode, der giver sig udslag i forståelse hos dén modpart, der ønsker at forstå det...  Og bare lige én gang til for Kong Hans og ligesom alle andre siger: jeg har ikke sagt, at "mit" system er bedre. Jeg har blot sagt, at det er bedre for MIG og MINE heste.
at du er så hurtig, Nimbus, jeg når jo ikke at blive færdig med mine indlæg, før du har svaret... 
har vi da alle, hvis ellers vi tror på, at vi gør dét, der er rigtigst for os selv og vores heste - særligt da, hvis vi mener det er noget, der samtidig ville kunne gavne andre. Jeg hører den i alt fald også hos andre 
Uden at kende din hest, så tror jeg at det, der sker, er at han, når du bare lader ham løbe, får muligheden for selv at erfare, at det, der bragte ham til at løbe ophørte/ikke ophørte, og at han selv erfarede at løberiet ikke ændrede en tilstand. Det blev noget selvmodsigende.... Altså, antager vi at han løber af frygt, grundet udefrakommende dims, så er det at han ikke bliver stoppet ensbetydende med at han ikke oplever at situationen ændrer sig, han kobler ikke ubehg, fra et tøjlestop oveni handlen, blot en noget uøkonomisk udladning af energi, der ikke ændrer noget, det gør blot nedbremsning til en større behagelighed. Løber han derimod fordi du har forrykket hans balance, og derved forstærker hans chancer for at blive ædt (Hvordan hulan skal jeg slippe fra løverne, når hun skal sidde deroppe), så er det højst sandsynligt dit ændrede fokus på balancen, der gør at han rent faktisk KAN slappe af (Nå, hun følger bare med, hvis det er). Uden at forklejne dit panikdyr, så er det kun meget få % af heste, der ikke gennem opvæksten har en eller anden form for indlært stop, og al føltræning går basalt set ud på, at lære dyrene at forholde sig stille og helst parkeret, når vi omgås dem. Derved har de et indbygget "mindset" for, at bremse, fremfor at fortsætte en flugt. Jeg er helt med på at man kan bremse sin hest, nærmest uden indlæring, men tror ikke at det er et mere "gangbart" signal, i den forbindelse jeg gerne vil have koblet til dressuren. Netop den "forsinkelse" du beskriver ved tøjlen, er det jeg mener med, at hesten skal være 100% sikker på, hvad den skal, og at den får lov til at udføre dette. Lukker jeg hånden fastere til an anholdning, så skal jeg begynde at give efter i samme sekund eller før, at hesten reagerer i kroppen, stole på at den udfører ordren, ellers mister den muligheden for det, hvis jeg fastholder eller eskalerer, så vil jeg jo låse dens overlinie. Ligesom når man rider frem, så skal jeg jo være fra igen med schenkler og eftergivende på tøjlen, når den går i gang, ellers så kan den jo ikke sætte af bagfra. Netop derfor er dressur jo så vanskelig, og derfor er netop lydigheden, hestens indlærte evne til ubesværet at udføre et forlangende, så vigtig, for den udtrykker rytterens evner som træner. Jeg er sgutte i tvivl om, at mine krikker ville have et udemærket fjong liv, helt uden mig, bare de har deres fold og venner. Det er udelukkende min "value-for-money" tankegang,(jeg er landmand), der gør at jeg rider på dem, fordi det morer mig. Derved bliver de stresset, anbragt i unaturlige positioner, slidt, skadede og dette helt uden egen skyld. Men jeg har gjort op med mig selv, at det er deres arbejde, jeg forsøger at gøre det så godt jeg formår, men jeg tror skam ikke et sekund at de har det en dyt bedre, end 95 % af DKs andre heste.
det er fine, eftertænksomme indlæg  Vi er som sædvanlig ikke enige   - gsims udtrykker mine forbehold om signaler - men du skriver, at isseren ved bedst, og det har du ret i   Det er hesten, der ved - og den og dens krop, der protesterer, hvis noget er galt. Nogen gange ved hesten ikke mentalt, at tingene er forkerte - men dens krop ved det og viser det. Det er hesten, der har den krop der skal udføre, det vi ønsker. Derfor er det hestens egen krop, der skal finde balancen til at kunne bevæge sig godt med en rytter ovenpå. Mange andre mener, at man kan indvirke en hel masse med alt muligt tingeltangel og påvirkninger og få samme effekt. Men det mener vi så ikke  Og som gsims så også skriver - så er det naturligvis det, man selv mener er rigtigt, man fremfører. Det ville jo være både dumt og uetisk, at sidde her og plædere for fremgangsmåder man ikke selv syntes var helt gode   
Som mange andre, gætter jeg også på den har ondt. Det kan dog være meget svært at finde ud af hvor. Derfor ville jeg høre din dyrlæge om den må få smertestillende i to uger. Så om det ændre noget i hendes adfærd. Noget af det er nok nået at blive vane nu, men jeg har set meget positive (og skræmmende) eks på hvordan heste ændrede sig på smertestillende. Det er rimelig nemt og for en så kort periode skader det ikke hesten selvom det skulle vise sig den ikke har ondt.
Hej Camilla. Jeg har læst alle de indlæg der er til forespørgslen og jeg vil gerne forsøge at tilbyde min assistance hvis der er interesse for det. Jeg kan gå ind og mærke hvordan din hest har det i situationen. Det kræver at jeg har et billede af din hest, navn og i hvilket område den er opstaldet. Er du interesseret kan du svare på dette indlæg og så må vi aftale nærmere. PS. jeg vil gøre det gratis for dig. mvh. Monika
Det er ret svært at forklare det i ren tekst, men jeg vil gerne prøve. Inden du starer skal hesten kunne vende gå ned ad langsiden og skråt igennem. 1) Du fører hesten ned ad langsiden. 2) Du placerer dig ud for gjorden eller lige bagved. 3) Med tøjlen sat i nederste ring på longegjorden, kan du nu forsigtigt indvirke på hestens udvendige side med longetovet (let tryk), samtidig med at du støtter på udvendige tøjle. Invendige tøjle leder hesten mod dig. Det er vigtig at du holder placeringen og følger med hesten. Øvelsen kræver at man bruger lidt tid til at fornemme hesten da signalet er lidt anderledes en normalt for både hest og "rytter". Igen er det vigtig at hesten er helt tryg og man går tålmodigt frem, da linerne kan være en god afveksling, men også gøre hesten utryg og forvirret ved forkert brug. Håber du kan bruge det. Men igen, det er nemmere at se og prøve det. God fornøjelse.
Hej HN. Jeg har et irriterende problem med min hest, jeg ikke ved, hvordan jeg skal komme til livs. Hesten er en islænder. På banen koncentrerer han sig fint. Men når jeg rider ud - og det gør jeg 4 ud af 5 rideture - smider han fuldstændigt koncentrationen og fokuserer kun på at spise. Han spiser alt, han kan komme i nærheden af. Hvordan lærer jeg ham, at det ikke er i orden at spise under ridning? Pisk og slag er ikke en mulighed - jeg vil træne mig fra det  Jeg har planer om at gennemføre Join-Up om et par dage. Problemet bunder jo nok i manglende respekt. Jeg er meget fascineret af Monty Roberts og vil gerne finde en løsning, der bunder i hans principper - hvis det er muligt. Måske noget med det der distraktion? Så kom med jeres bedste bud - også ikke-Monty bud 
Hej! Pisk og slag er ikke altid den rette metode. Men det kommer også an på, hvad man lægger i petydningen af pisk. Selvfølgelig skal man ikke gennembanke sin hest med en pisk. Jeg tror ikke det er formålet med en pisk. Jeg går ud fra, at du har forsøgt at sparke med schinklerne og give et lille ryk i tøjlen samtidig. Det skal gøres i det sekundt, hesten dykker ned med hovedet. Og det skal gøres hver gang!! Men..... Et enkelt rap i bagdelen er vist ingen skade her. Jeg har iøvrigt set Monty live. Han bruger pisken som en rettesnor til heste, det slet ingen respekt har. Så også han har fat i, hvad meningen med anvendels af en @!#$ er. Samtidig fortalte han, at vi skulle se på, hvordan hoppen opdrager på sit føl. Der er kontant afregning. Jeg ville ikke være bange for at give min hest et klap i r... Men jeg har lært mine heste, at pisken IKKE er farlig. Når jeg står på banen med hesten, stryger jeg pisken hen ad siderne op og ned ad benene og op over hovedet. Jeg KÆLER heste alle steder med pisken. Derfor er det ikke et problem, at give den et enkelt klap, når det er nødvendigt. Held og lykke
At hesten spiser under rideturen har intet med manglende respekt at gøre. Heste tænker ikke ratinoelt, som vi mennesker, de lægger ikke planer og skal ikke "sættes på plads". Det er de ganske enkelt ikke i stand til, fordi deres fronttallap i hjernen ikke er udviklet som hos mennesker. Heste reagerer udfra tidligere erfaringer, instinkter og situationen i sekundet, så når din islænder spiser lidt græs på turen, har det intet med "jeres forhold" eller manglende respekt at gøre, det er simpelthen bare fordi det græs så lækkert ud!   Hvad gør du når din hest spiser?  Hvis jeg selv rider en hest, som vil småspise under turen, sørger jeg for at drive den frem ligeså snart den forsøger at spise. Hvis det er virkelig slemt og ødelægger turen, kan du måske overveje en mundkurv, når du rider tur?
Jeg er enig med både Else og Cille. Den har lært at det er ok at spise under turridning. Selvfølgelig skal du ikke uhæmmet piske løs på den, men når den stopper for at spise rykker du hovedet op, giver fremaddrivende hjælp med schenkler og sæde og hvis den tøver med at gå frem forstærker du hjælpen med pisken. Du fortsætter indtil hesten går frem og gør dette HVER gang den forsøger at spise. På et tidspunkt har den lært at spisning ikke hører hjemme med rytter på ryggen og så vil den ikke engang forsøge sig.
Mon ikke alle, der rider tur, kender til at fasaner, agerhøns og harer, der letter lige foran hestene kan være anledning til et gevaldigt spjæt eller måske ligefrem en snurretur? Min Comet håndterer det sådan set rigtig pænt. Afhængig af, hvor tæt fuglen eller haren er på os, så giver han et spjæt, men da han faktisk ikke er bange for fugle og harer, så plejer han at blive på stedet og rette sig op igen. Hvis fulgen er meget tæt på, når han at blive ca. ½ meter lavere fortil samtidig med, at han læner sig lidt bagud, hvilket tipper mig godt frem på halsen. Hvis snureturen kommer er jeg ret sikker på, at jeg smutter af. Heldigvis er jeg indtil nu blevet siddende og heldigvis er Comet ret hurtig til at registrere at "det var bare en fugl", og den er han jo ikke bange for. Jeg tror ikke, at man kan træne "spjættet" væk, for det er meget instinktivt, men jeg har tænkt mig at forsøge at forstærke hans hensigtsmæssige erkendelse af, at "det var bare en fugl". Så nu fylder jeg en håndfuld godbidder i lommen, og så er min plan, at hver gang der letter en fugl, vil jeg parere og forstærke ham I, at det er den rette løsning ved at give ham en godbid. Hvis fulgen er tæt nok på behøver jeg ikke at parere - det har han gjort selv  Jeg har tænkt på, om jeg vil komme til at forstærke ham for at spjætte - det vil jo være uhensigtsmæssigt. Men jeg satser på, at hvis jeg venter med at sige min "roselyd", til han står stabilt og roligt på alle fire ben, så vil det blive det, jeg forstærker. Er der nogen, der har forsøgt sig med noget lignende - eller har I andre forslag til træning af en rolig tur-hest?
min hest er total tur sikker med lastbiler mejetærskere alt næsten men hun bliver nu også forskrækket når der lige letter en fasan foran os men det gør jeg også selv ...selv om jeg ved den ikke er farlig hihi det er ok for mig men man kan da helt sikkert træne sin hest fra det også men lidt naturlig reaktion synes jeg er ok for mig det er jo ik en robot 
Hej, Jeg har arbejdet på den måde med min hoppe, når det gælder knallerter, motorcykler og den slags 2-hjulede støjmaskiner, som hun har været meget bange for. Jeg har lært hende, at i stedet for at spjætte eller vende rundt (ikke så praktisk at stå på tværs på en vej, når der kommer en motorcykel i fuld fart.....), så stopper vi op og så vanker der en godbid. Nu er hun blevet så god, at hun selv stopper, hvis der er noget "farligt" i anmarch, og hvis det bliver rigtig farligt, så kan en hånd ned mod lommen få hende til at blive stående, hvor hun tidligere måske ville have hoppet rundt. Men lige m.h.t. fasaner, hvor man har 0 forberedelsestid, ved jeg ikke, hvordan det ville virke - der har min hoppe det helt fint (solsorte er MEGET farligere   ). Til gengæld ved jeg, at når vi træner i ridehallen og der er en farlig lyd udenfor (f.eks. når plæneklipperen sender en sten mod ridehusvæggen af stål), så reagerer hun bedst, hvis jeg får hende stoppet straks, rost hende for at stoppe og så giver en godbid. På den måde reagerer hun mindre og mindre på disse pludselige ting, da hun forbinder lyd+stop med godbid. MVH  Jette
Tak for jeres svar. Det er noget i retning af det, du beskriver, Jette, som jeg forestiller mig - eller egentlig gør han allerede det rigtige - jeg håber bare at kunne få "mere af det samme", sådan at han bliver hurtigere og mere sikker i sin erkendelse af, at "det er bare en fugl". Læsning om forskning i stress og menneskers hjerne giver mig følgende forståelse: de strukturer i hjernen, der reagerer instinktivt på farer (amygdala), kan ikke trænes, men de strukturer, der er centrale for indlæring (hipocampus), kan dæmpe amygdalas instinktive reaktioner. Det der sker ved kronisk stress er at amygdala kører på højtryk og ikke længere kan dæmpes af hipocampus. Helt for egen regning har jeg omsat det til heste: - Heste kan ikke trænes, når de er stressede eller i højt alarmberedskab, så er der for meget aktivitet i amygdala til at indlæring via hipocampus kan finde sted - Hvis man undgår at hesten ryger for højt op i alarmberedskab kan heste lære at ting og situationer ikke er farlige, og hippocampus kan blive stærkere og stærkere til at dæmpe amygdalas flugt-respons Hvis du, Jette, har brugt gradvis tilvænning, så stemmer det jo meget godt med dine beskrivelser  Og Jeanett, det lyder til, at du har en hest, som hviler i sig selv og ikke bliver skæmt af omgivelserne - det er rigtig dejligt for både dig og hesten 
åhh ja, da min den gamle skulle lære at blive natur sikker var det helt andre midler der blev taget i brug! Han var bom trafiksikker, alt fra store traktore til små cykler, men hoppede der noget ud, eller op af buskadset, ja hu hej et spjæt!!!! Vi fik hund og tiden gik, og da han blev gammel nok tog jeg ham med på ridetur, og jeg skal lige love for min gamle hest kom på overarbejde, for var der nogen der hoppede ind melle træerne, ud af busken, farede op af glade osv så var det hunden.... og hesten spjættede måske 20 gange i løbet af de første ture, men det helt utrolige er faktisk,....... .... at han nu ikke spjætter mere  Idag, nu 3,5år siden vi øvede "løs hund med på tur", og min gode gamle hest gider ikke så meget vrække med et øre når de møg fasaner springer op, og det er sådan set lige meget om vi skridter eller tager en go galop! Fantastisk! Så det kan faktisk lade sig gøre at, få dem til at stoppe "helt" med at spjætte 
4 års haflinger hoppe! Hun har sammenlagt været redet 6 måneder, og hendes reaktion er intet mindre end fantastisk i sådanne situationer. Ser hun at der er hare/fasaner/agerhøns eller lign, så stopper hun op kigger og spidser ører, det er det.  flyver/hopper de op foran hende, så farer hun lige sammen, og det er det, så er vi videre 
NinaSt- det lyder spændende det med en godbid efter noget farligt på tur. Det vil jeg da overveje. Vil du skrive en opdatering om det virker på din hest? Nu bør fasaner, der flyver op, jo skydes og sættes på middagsbordet   jeg vil dog ikke både styre en bange hest og et haglgevær, så fasanerne får lov at beholde livet he he he. Mht. solsorte kan de være væsentligt farligere. De har tit deres faste ruter og hvis man går eller rider på solsortens vej stryger de altså tæt fordi   og det husker hesten altså.
Ja, jeg skal nok opdatere. Men selvfølgelig har der ikke rigtig været nogen fugle, der har været tæt på, siden jeg lagde træningsplanerne. Det med "løs hund" minder mig om, da jeg på et tidspunkt red en af min fars heste. Min fars hund kunne godt lide at holde os med selskab ved ridebanen, og så kunne den jo finde på, at pusle rundt i buskene og ved maskinhuset. Hesten blev først ret utryg, men når den så at det var hunden, så slappede den af. Og når jeg så hunden, sagde jeg "det er bare Zenta". Efterhånden fandt jeg ud af, at den sætning også virkede, når vi var redet ud en tur - også selv om hunden ikke var med 
Hi Hi   Det har jeg en løsning på.... Min tidligere hoppe var vokset op i en stald, hvor de havde løsgående påfugle både udenfor, men også indenfor. Den hest havde nerver af stål på trods af sit ellers varme temperament. Den var jo vant til at påfuglene fløj rundt inde i stalden og hun sprang ALDRIG til side for vildt i skoven. Så måske et par fine påfugle kunne løse problemet for dig 
Jeg bruget meget da min hest var ung at jeg selv skramlede i buskene ved siden af stien med min dressurpisk. Nu bliver han så godt som aldrig bange, og det maksimale han gør er at et par muskler sitre lidt (at rytteren så letter 10 cm fra sadlen og er ved at faldeaf pga forskrækkelsen hver evig eneste gang rør ham heller ikke, han er sku lidt sej min gamle dreng   )
Hejsa. Hvad bid bruger I til tilridning og når de unge? skal vænnes til bid? Og hvad bruger I ellers til unghestene når de skal vænnes til sadel og hvad der ellers er af ting og sager? I må gerne vise billeder af dem. Med Venlig Hilsen Lone.
Jeg bruger et helt alm. 3-delt bid. Man skal være meget opmærksom på at trensen ligger perfekt, så bidet hverken er løst eller stramt. Det er lettest at ligge trensen på først (uden bid) og indstille det så sidestykkerne passer med bidringenes diameter fra mundvigen. Og der efter sætte bidet på. Jeg vender gerne hesten til en longegjord før jeg lægger sadel på. Da gjorden jo helst ikke skal spændes for stramt med det samme, er det en god idé at sætte en snor/reb om bringen (som et fortøj) for at gjorden ikke ryger tilbage ned om lysken. Når hesten har fået lidt tid til at vende sig til den nye følelse kan gjorden spændes. Sadlen kommer på når hesten er afslappet med longegjorden på. Det plejer ikke at være det store problem og stiller ikke de store krav til sadlen. Sørg dog for at sadlen sidder godt før den egentlige tilridning.
 Jeg benytter et muffebid med lås. Det vil sige, at biddet ligger meget stabilt og roligt i munden. Jeg har oplevet, at nogle heste bliver lidt forstyrret af alt for meget bevægelse i munden. Så så enkelt et bid som muligt i tilvænningsfasen. Senere kan man så skifte til mere bevægelige bid, så der kommer mere liv i munden. I starten er det nok at de skal vænne sig til at have en stang i munden. Jeg bruger så også titaniumbid, så vægten er lille og der er mindst muligt, der kan genere hesten. mvh Tina
Jeg er enig med ovenstående. Biddet må gerne være så enkelt som muligt, og gerne et D-rings eller muffebid, da de runde ringe kan kurre rundt og lave "støj" i munden på hesten. Om biddet skal være 2- eller 3- delt afhænger dels af afstanden imellem laderne i munden (smal afstand = 2 delt, bredere afstand = 3 delt) Jeg oplever med min unghest, at han fungerer godt med et 3 delt D-rings HS bid med den dér kugle i midten, da leddene klirrer meget lidt.
Jeg har efter flere anbefalinger (bl.a. fra hestetræner og hestetandlæge) netop bestilt et Rocking S Snaffle til min unghest:  Jeg har valgt dette bid fordi det ligger meget stille i hestens mund, selv med helt løse tøjler (pga. man sætter tøjlen i den ekstra ring på siden) og samtidig er det med ophæng, dvs. at presset fra biddet flyttes fra tungen og mere op i mundvigene. Udformningen med ringene på siden giver derudover en ekstra hjælp til når man skal indlære drejesignalet på hesten. Jeg har valgt den to-delte udgave da det ligger mere stabilt end et tredelt. Så nu venter jeg spændt på at modtage det, så jeg kan komme igang med at bidtilvænne min unghest  Sadlen har jeg tilvænnet ved først at lade hende få et underlag på imens hun stod stille. Sidenhen kom der en elastiskgjord på, og så skulle hun lære at gå med dette "spændt" om maven. Så fik hun sadel på imens hun stod stille. Gjorden blev spændt ganske lidt, og til sidste skulle hun også gå med sadlen på. Det hele er blevet præsenteret stille og roligt, og med en masse godbider, så hun forbandt det med noget positivt. Jeg har valgt at bruge et fortøj til hende, for at sadlen ikke skulle glide tilbage her i starten, hvor jeg har været meget forsigtig med ikke at spænde gjorden for meget. Det man skal huske mest på når man har med ungheste at gøre, er at det er en unghest. Så selvom de har lært tingene, så kan de godt "gå i glemmebogen", de kan pludselig blive forskrækkede osv. uden man er forberedt for "igår blev den da ikke bange for underlaget". Så tålmodig og masser af ros er den vej jeg har brugt når jeg har skulle præsentere min unghest for diverse nye ting 
 Biddet du viser ser spændende ud, og som et jeg også vil bruge, når jeg skal i gang med min unghest  Men ved du hvor bredt det er? Jeg har kigget bid i noget tid, og det jeg har været mest frustreret over er tykkelsen, da jeg er sikker på min hest ikke har pladsen til et 2 cm bredt bid. Faktisk var jeg gået over til at kigge på underlagsbid, netop for at finde noget smallere..
 Jeg ved desværre ikke hvor tykt biddet er præcist, men da jeg stod med det i hænderne til en bidworkshop jeg var til, der virkede det ikke tykt. Det blev da også afprøvet med succes på både islændere og arabere. Fordelen ved det er at det ikke bliver tykkere længere ude imod bidringene (som en del alm. trensebid gør), så det fylder ikke alverdens i hestens mund. Heller ikke ved mundvigene. Må lige prøve at måle det når jeg engang har modtaget det 
Jeg lagde godt mærke til på billedet, at det ser ud til at holde samme tykkelse hele vejen, og desuden syner det til at være rimelig tyndt. Og det er jo netop det jeg gerne vil have   Plus alle de andre fordele ved det! Jeg har lige her den anden dag været i den lokale rideustyrsbutik og pillet ved alle biddene, og hold da kegle hvor var de helt almindelige trensebid tykke!!
Hej  Jeg bruger altid helt alm. 2-delt bid, gerne et der er lidt tykkelse på. Det er det samme bid som jeg bruger når de skal gå med kandar, så et helt alm. bridon bid fungere godt for mig, og det har det altid gjort. Jeg sætter det altid på en helt alm. trense med et bredt næsebånd og næserem, næseremmen har jeg lidt løs de første 2-3 gange så hesten kan tykke på bidet.  Bidet skal helst have lidt tykkelse, så hesten har noget at suge på og så den lærer fra start at det er okay at have bid i munden.  Jeg har også god erfaring med at når hesten første gang får bidet i munden, så har den noget at gå og lege med, fordi den kan mærke dette bid.  - Jeg tror ikke på alle de der fancy bid, for det bliver i sidste ende svært at få den over på et alm. bid senere i uddannelsen. Derfor går jeg meget op i at de unge bare skal kastes ud i det, ikke så meget pjat. Det gør også at man i sidste ende får en mere rolig hest, fordi man ikke tager alle de forholdsregler. Hvis bare hesten får det smidt i hovedet, og man selv ikke viser frygt, så er hesten heller ikke bange. Det er os det gør heste til nogle kyllinger, fordi vi tager os for mange forholdregler.  Udover det bruger jeg en Wintec Isabell Werth sadel til alle mine heste, den er let og nem at have med at gøre. Jeg kan nemt skifte kopfjern i den i takt med at hesten udvikler sig, også kan hesten have den for altid. Det er også et kæmpe plus at man sidder vildt godt i den, da den har det godt dybt sæde, også kan man selv vælge de knæpuder man ønsker for optimal støtte.  Det er de ting jeg bare brugt til tilridning af et utal af heste, hvor i blandt en del hingste er. Og det har jeg selv haft success med og de ejere jeg har tilredet for har også været meget tilfredse, for de har fået en hest der er mere rolig, og følsom under rytter. Ikke en man skal sidde og losse til for at få frem, eller en man skal trække i munden. Men en god harmonisk hest, der er nem at have med at gøre over alt  Hilsen Sielja Dantved - Showrytter for DrumHorse Denmark  - Billede af Lord Korpus King Keen, der rides med kandar (stangbid & 2-delt bridon), og med en Wintec-Isabell Werth sadel med blåt kopfjern.  
Se, nu er vi inde på et felt, som tænkehatten har arbejdet på, siden Susan lagde videoen ud med den brune hest. En hest er, når alt andet er strippet fra, et velsmagende byttedýr. Dens første prioritet her i tilværelsen er at oprethode sin balance, særligt i situationer, hvor der er en mulig trussel. Kigger man på dem på fold, så vil de, alt efter status i flokken, bevæge sig på en måde, der altid sætter dem i stand til, at reagere og flygte på splitsekunder. De kan tit ses daffende fra a til b i luntetrav, men aldrig mere end de er klar til at spænde op og sætte af. Når vi så sætter os op, så forrykker vi denne balance totalt. Her tror jeg det er hestens grad af egen evne til balance, der spiller ind i henhold til, hvor "besværlig" den er. Har den en stærk underlinie, en rimelig egen balance, korte gangarter med mange støttepunkter, ja så tager den ikke rytteren så tungt, forudsat at man opfører sig fornuftigt. Når vi så har opnået en vis "status quo" med hensyn til opretholdelse af balance, så kommer vi ind i en gråzone. Her ønsker vi at bestemme retning og tempo, helt ned til stilling i krop og benflytning. Overlader vi denne opgave til hesten, fordi vi ike vil indvirke, så har vi bedt den om at genfinde balancen på den måde vorherre, og avlsmålene, har disponeret den for. Der er 2 aspekter til dette. Susans, der har en stærk tendens til at benytte underlinien, gør dette når den skal "overtage" ved hjørner eller fotograf, hvorfor skulle den ikke det, det giver jo fuldstændigt mening for den. Var den noget mere rummeligt gående ville den højst sandsynligt forsinke lidt i bagbenene og evt. gå en smule bag lod, isseren ville skifte gangart. Så vi har, lidt i lighed med scooterfjæs-lignelsen, spurgt den, om den ikke kan finde ud af at løse problemet selv. Vælger den så den løsning, der igger lige for den, ja så har vi fået det vi bad om. Hvad lærer vi så hesten, ved denne fremgangsmetode?. Vi lærer den at, ligesom på fold, den skal selv opretholde tilpas megen spænding i sin krop, til at den selv kan gå ind og redde balancen via sin naturlige bevægelsesmønstre. Det kan sagtens lykkedes at lave en ridehest ud af det, men det fordrer at man har et udgangspunkt, der ligger rimeligt tæt på det man ønsker. Når jeg ser på Troll, så ser jeg jo netop en hest, der har lært at trave på trods af rytteren, og ikke ved hjælp af rytteren. Troll udøver så nøjagtig den fremadtrækkende gangart han er avlet til til kørebrug, for han er ikke blevet bedt om andet. Nu har vi så desværre, igen igen, ingen "next fase" billeder, eller videoer, men mit bedste logiske indlæringsbaserede bud herpå, er at han så vil vedblive med at løse opgaverne via sit naturlige mønster, og blive endog noget forvirret, hvis rytteren pludselig skal indkorperes som hjælper. Samtidig med, fasholder vi hesten i en position, hvor den selv skal tænke fremad, da der ikke er indlagt en indlært træningsbaseret forventning om, hvorledes man skal forholde sig.
er han nu ikke, og det var ikke dét, jeg skrev   ; på mange områder er han egentlig særdeles cool og rolig (det er han blevet)... Det lyder måske modstridende, men han er også en meget speciel og særlig hest  Jeg tror, du har helt ret i dine betragtninger om, hvad der sker for hesten, som får den til at skifte tempoet af sig selv (ellers har jeg ikke læst det, du skriver, ordentligt   ). Men det ændrer stadig ikke på, at min hest ikke reagerer på et signal, men på, at den via afslapning/afspænding kommer i (bedre) ligevægt og dermed ikke behøver at løbe for at holde sig oprejst (jaja, overdramatisere kan man vel altid). Det er jo altså heller ikke sådan, at jeg ikke indvirker overhovedet; jeg indvirker da en hel masse hele tiden, men det er jo små ting. Jeg kæmper til stadighed (drama drama) en kamp for at blive i balance og indvirke korrekt - det er ikke noget, jeg fokuserer mere på, når hesten blæser afsted; dét gør det blot lige en tand sværere for mig. Min vallak har ikke haft heldet med sig, da han blev stykket sammen, når vi taler overlinje. Men han er smuk, langbenet, rimelig harmonisk bygget, har gode gangarter og med talent for store fine forben svingende om ørerne på sig selv - og med tendens til at spænde i ryggen og lave paradetrav på folden, når der kom et eller andet forbi, som han ikke lige var forberedt på. Det er træning, der har gjort, at han vender anderledes i overlinjen (ændring i muskulatur) og i sin reaktivitet. Om du så vil fastholde, at han gør dét, som naturen disponerer ham for, kunne det være interessant at høre - hvilket du selvfølgelig ikke har en jordisk chance for uden noget sammenligningsgrundlag. Jeg mener selv, at jeg har fået en helt anden hest; fx er reaktiviteten aftaget kraftigt, ligesom han netop ikke mister al koncentration og er heller ikke sat på blå skærm i flere minutter, hvis der pludselig skulle komme en gnu springende fra en busk. Noget af dette handler om den måde, hesten bliver håndteret på i al omgang med den. Men dét er vel også træning? Og andet tror jeg helt klart hænger sammen med den måde, den trænes fysisk på (ridning, longering). Dermed forsøger jeg altså at sige, at jeg forsøger at overbevise min hest og dens krop om at bevæge sig mest hensigtsmæssigt i forhold til den måde, hvorpå den er disponeret fra naturens hånd. Jeg lader den ikke selv finde ud af alting. Jeg ser det mere sådan, at jeg forsøger at få den til at finde den mest hensigtsmæssige "løsning" uden helt at fortælle, hvad løsningen er... Nu lyder det pludselig vældig abstrakt og som menneskeliggørelse af hesten, men det bad du altså næsten selv om (tror jeg nok) 
Jeg er tilmeldt nyhedsbrevet fra BBH, som handler om en del af de ting, vi har været inde på i denne tråd - jeg vil varmt anbefale at læse med; Susan har mange gode pointer. 
Jeg har godt luret, at du er noget mere "hands on", end de rene KH-støtter, Gsims.. Nej, men, jeg er ikke i tvivl om, at det virker for dig, men det debatmæssige issue er, hvorvidt eksempelvis en gruppe helt rå, altså uden menneskelig træningserfaring, ville reagere med en rimelig procent, på en "kropslig nedbremsning", før de er introduceret for et stopsignal. Det er sgu lidt svært at støve op af hatten, der er langt til prærien, derfor er det nok et lidt "naivt" indfald, at anbefale det til andre. Man kan, som du gør, beskrive din oplevelse og erfaring med emnet, sige at det er en smaddergod ide osv, men der er altså noget bredere erfaingsbaseret viden om, at nedsættelse af tempoet via et tøjlesignal, er rimeligt enkelt, letforståeligt, og bygger som oftest på den vidensbase hesten i forvejen har fra jordtræningen. Og man skal så ikke rykke hovedet af krikken, bare for en god ordens skyld. Har man så svære balance/koordineringsproblemer at man ikke kan indlære et blidt tøjlesignal, så er der brug for seriøs IRL-hjælp.. Men, der må da helt klart være en fremtid for fred i verden, når vi slet ikke har fået slettet tråden, efter snart 300 indlæg.. Desværre bliver jeg så også bekymret for, at man ikke ville kunne se forskel på nogen af os, hvis man så os på vore ridedyr i samme hal..
 har så meget gavn af at bruge det igen og igen - medmindre hesten løber væk under en  Og både gsims og jeg har skrevet om ikke at stoppe hesten, men ride videre. Desuden har jeg lige skrevet, hvor forholdsvis let det er at lære en hest et stemme-stop-signal. Men det er svært at holde styr på det hele i sådan en lang debat  Og alt, hvad man vælger at gøre, afhænger jo af, hvad man ønsker mest i sin ridning 
Nu tror jeg tilhvertifald på fred i mellemøsten.. Det vil sige, at dine første indlæg ligeså godt kunne have lydt, "Det kan være nødvendigt at benytte indlæring af basissignaler, herunder tempokontrol via tøjlen, særlig da din hest kun er 4, det kan du se på Epona, hvorledes KH benytter sin tøjleføring, for, sammen med longearbejde, at koble tøjlesignalet på stemme og sæde, da det er uhensigsmæssigt i længden at blive ved med at hive den i hovedet" Så ville vi desværre nok være rørende enige, og alle sammen ride efter en fornuftsbaseret tilgang, tilgengæld ville vi være gået glip af en spændende debat, hvor vi så gudskelov fik afklaret i indlæg 277, at BBH stadig benytter forbenspiskeri.. Men, heej, de uddanner jo så også instruktører på en weekend..
men 4 + det løse   Og det er der, som jeg vist også får skrevet, heller ikke spor i vejen med, tværtimod. Det var mere ift. valget af autoritet = en unavngiven BBH-instruktør  -------- Nej, nimbus, mit første indlæg ville stadig have været baseret på, at - når hesten rent faktisk kan stemmesignalet og fungerer i skridt - så at bruge tøjlerne mindst muligt, og ikke til overgange ned fra trav  Vi ved begge to, at vi ikke er enige på dette punkt - og tråden er næsten for lang til at diskutere videre i - så skal vi ikke gøre det en anden gang? Der vil sikkert vise sig andre lejligheder 
Undskyld jeg lige byder ind med noget lidt andet. Jeg prøver lidt diskret at opsøge nogle af Ellen Sands gamle elever, da jeg søger et køretøj, som jeg ved at Ellen Sand har anbefalet sine elever at købe. Køretøjet er specialsyet i Århus. Hvis du eller måske nogle du kender har sådan et hængende der ikke er i brug. Så er du måske interesseret i at sælge det brugt til mig.
Min hest fik fire gange at vide at jeg IKKE ønsker at der spises når vi rider i skoven. Det forstod han hurtigt. Jeg har altid en springpisk med når jeg rider i skoven. Så snart han prøvede at række ud og spise fik han et simpelth dask henover mulen med pisken. FIRE gange - og så stoppede han med det og ved nu godt at man ikke spiser i skoven.
Min hest spiser også på skovtur, og det har jeg ikke et problem med. Det irriterer mig, hvis han pludselig tager hovedet ned, eller hvis han ikke går frem, når jeg beder ham om det - og så bliver han selvfølgelig irettesat - men han har lært efterhånden, at spise på farten, og kan nemt snuppe en dusk blade eller en lang græstot, mens vi skridter afsted for lange tøjler. Hvis jeg rider med kontakt på tøjlen, respekterer han naturligvis det. Det er måske dybt upædagogisk, men jeg synes, det er et kompromis, som jeg sagtens kan leve med.
ja jeg har nu som distancerytter oplevet det modsatte: at det kan være svært at få sin hest til at spise på tur.. Det er jo forskelligt fra hest til hest hvor fokuserede de er på tur , -nogle er svært madglade og tænker stort set aldrig på andet end at fylde sig. Sådanne heste skal rides godt frem i skoven, så der er fokus på, at her går vi altså fremad! Jeg vier altid mine heste lidt mad inden vi rider , så er den værste hunger stillet, men nogle heste kan som sagt være yderst forkuseret på at græsse. Mit råd ville være at ride godt frem og holde hesten aktiveret, og så simplethen forhindre den i at æde: der er jo tøjler i biddet...
Prøv at se om denne tøjle ville være en løsning på dit problem. vh.
i almindelige æde- tilfælde, plejer jeg at lave en halv parade eller anden afledning - så hesten får flyttet fokus. Den ene af dem jeg rider, må gerne småsnacke græs og blade i hovedhøjde mens vi skridter/går tur, og når vi ikke laver noget seriøst - når jeg "brummer" af hende, har hun lært at så skal der være koncentration på. Det er ok for mig, når hun ikke går over gevind og er en ældre dame. Er det sådan at hesten stopper og begynder at æde, så ville jeg drive den kraftigt fremad! - og ellers forebygge at den når dertil, de plejer at sænke hovedet lidt eller lave andre varsler, før hovedet ryger i græsset. De meget sultne heste der ikke kan administrere at spise græs mens de bliver redet/håndteret og slet ikke kan holde fokus - så har jeg altid lavet nul-tolerance, de får   lov til at spise græs når de er i grime/trense. Heller ikke når jeg snakker med andre og er lidt småtræt e.l. - 100% konsekvens. Jeg kan allerbedst træne det fra jorden, der er det nemmere at "gribe" hesten i det, før den har fået mulen i græsset (og kan gnaske sin "belønning")!! Så hjælper det ikke meget at man irettesætter hesten  også, som nævnt, at de har lidt i maven før man tager ud med hesten. evt. lære den at "værsgo" og en tot græs betyder at den må spise - og en anden ordlyd når man ønsker at hesten skal holde fokus. kan den ikke gå, uden at æde - så lær den at al spisning er forbudt.
Hej, Mine tidligerende og nuværende madglade heste har altid været på smalkost m.h.t. sommergræs, og derfor har en ridetur ud jo været som at sende et barn ind i en slikbutik uden at måtte få noget af goderne! Jeg har derfor indgået en "kontrakt" med mine heste om, at hvis de kan nå at nappe en bid (en bøgekvist, et langt græsstrå el. lign), UDEN at miste fart og retning (og koncentration), så er det ok. Alt, hvad der betyder at standse lidt eller helt op, miste balancen el. lign. er ikke tilladt. Det har fungeret fint. Jeg har bare drevet på, hver gang, de har afveget fra "kontrakten", en gang imellem måske hjulpet af et dask med pisken (som i øvrigt også bruges til at jage insekter væk fra hestehovedet, skrabe bremser af maven o.s.v., så pisken er bestemt ikke farlig). At det så nogle gange kan medføre, at rytteren må være hurtig i vendingen for at undgå tilbagesvirpende bøgegrene, er en helt anden sag - det giver i hvert fald balanceøvelse og lidt ekstra krydderi på skovturen   . MVH Jette
Jeg tror simpelthen ikke på at en hest kan administrere om det sidder i hovedhøjde eller om rytteren er lidt "småtræt" eller andet. Enten er der nultolerance eller også får de lov til at spise. Heste er vanedyr og befinder sig bedst med at der er de samme regler altid.
Hej! Tusind tak for svar! - Og undskyld, jeg ikke har svaret før. Jeg kan høre, at den brede mening er at give klar besked. Jeg har ikke sat mig ordentlig igennem, for jeg har været i tvivl om, om det er det rigtige at gøre - og det lyder det jo til, at det er.  Hesten stopper aldrig for at græsse, med det er det dog lykkedes mig at trænge igennem   Den går "bare" og nipper (læs: flår) i grene og blade, der hænger i hovedhøjde - uden at stoppe. Men det irriterer mig alligevel, især fordi jeg kan mærke, den ikke koncentrerer sig om ridningen - overhovedet. Mundkurv har jeg overvejet, og jeg har faktisk også en - til foldbrug - men den kan desværre ikke bruges, fordi hesten overhovedet ikke kan tage den. Han pruster og fnyser og shaker og bukker og? Det går bare slet ikke  Jeg vil prøve at være 100% konsekvent. Jeg vil helst have, at et spark med schenklen betyder "frem" ikke "hold op". Jeg vil prøve at holde ham beskæftiget hele tiden. Tænker et slag på skulderen med en springpisk, når han prøver at spise - lyder det som en dårlig idé? Tøjlen går han bare imod. Jeg tager stadig gerne i mod råd 
Så er du jo på vej   , så er det bare det i hovedhøjde der mangler. De er så forskellige de heste jeg har redet, men er det en af de grådige, så er der 0 græs fra det øjeblik den får grime på til jeg tager grimen af. - så træner jeg fra jorden (og hesten skal have været på græs/fået hø først), det er noget nemmere at gribe hesten med et ryk i tovet og en kraftig stemme fx. "ah-ah" når man er ved siden af. Hvis hesten når at æde (som helst ikke skal ske), piller jeg det ud af munden/beder om et skridt tilbage - også frem igen og holde hesten beskæftiget. Derudover, at stille hesten på en græsmark, og holde dens fokus - og rose stort når den står stille og ikke kegler rundt for at tage en mundfuld. Der går ikke lang tid før hesten forstår, og man kan nøjes med at bruge stemmen, hvis den hugger efter noget i hovedhøjde. Jeg mener godt at de kan skelne, nogle heste er smartere end andre - og ryttere er forskellige, så finder ligeså hurtigt ud af hvad de kan slippe afsted med. Nogle heste stopper og æder mange gange på tur, uden at rytteren reagerer (nogle flår dem så op, når pludselig synes at hesten skal gå   ) - og og andre giver dem lov til at nippe eller spise i en pause - og det fungerer også. Jeg hælder mest til 0 græsning når hesten er i hænder, men den gamle jeg rider og elsker så højt, hun får lov til det meste   , hun opfører sig smukt, så der ikke problemer i det.
Iøvrigt lærte min gamle hoppe - fordi jeg kun havde adgang til en græsridebane, at stå nede i den anden ende af banen, uden at være bundet, sænkede hun hovedet efter græs, behøvede jeg kun sige det her "ah-ah", så løftede hun hovedet og rørte ikke græsset. og var helt afslappet med det, før hun lærte det, var hun så svær at trække henover græsmarken, fordi hun ikke ænsede andet end græsset og alle havde en kamp med at trække hendes hoved op igen. Så er der klar bedsked, giver det en roligere hest, og selv de madglade kan lære det 
Nu har jeg forsøgt mig med at slå på skulderen, når han har forsøgt at spise. Jeg hader at sige det - men man skal bare slå hårdt nok   Efter ganske få forsøg stoppede han faktisk. Han er en hest, man altid skal være 100% på, ellers lave han ballade, og sådan er det også med det her. Katrine: Den er garanteret gal næste gang igen, så der vil jeg prøve at bruge stemmen samtidig, så jeg forhåbentlig lige så stille kan komme over til at bruge den i stedet for pisken   Din hoppe lyder dejlig, hun minder mig om min gamle hoppe.
Dejligt, at du allerede er begyndt at få løst dit problem - hvor ubehageligt det end må være, fordi man jo helst vil undgå at bruge pisken på den måde. Mit gæt er at du næste gang kun behøver bruge den en enkelt gang eller 2. Og gangen efter kun let en enkelt gang. Og sådan kan man altså være nødt til at redde sig ud af et problem, der jo dybest set er opstået fordi man ikke har lært hesten fra starten at den opførsel er no go. Og sådan er det bare med de heste ik? De forstår kun når man forlanger den samme opførsel hver gang. Du må endelig lade os vide hvordan det går de næste par gange, det er så hyggeligt med en lille succeshistorie 
Supergodt   , det er rart når hesten har lært det med stemmen, så bliver der ikke en kamp ud af det. Begynder han at ignorerer stemmen, så kobler du bare det stærkere signal på igen fx et tap med pisken & stemme oveni. Hun var fantastisk, dejligt at du også har sådan en stående - og send hende gerne herover hvis du skulle blive træt af hende  Den hoppe jeg rider nu, er ikke til tricks og sjov, men hun har alt andet, så jeg kan ikke klage, hun er som hun er  Meld gerne tilbage hvordan det går og om det virker at give ham mindre og mindre signal 
TS: Nej ikke slag på skuldren - men et slag med pisken over mulen når han prøver at gribe ud efter noget at spise, det hjælper. Hvis du slår hesten på skuldren kan det være hesten ikke forstår hvorfor den bliver slået på skuldren.
Jeg er nærmest euforisk - jeg har lige været på den bedste ridetur i lang tid! Hesten er næsten stoppet helt med at prøve at spise... Og de få gange, han forsøgte, var det kun halvhjertet! Så nu kan jeg rent faktisk få trænet noget dressur - og han går meget, meget bedre, fordi han ikke "behøver" at fokusere sådan på vegetationen mere   Jeg er ret glad - det varer ikke længe før vi kan lave piaf og alt muligt  Sandra: Som du måske kan læse af overstående, så virkede slaget på skulderen fint   Jeg bryder mig ikke om at slå heste, og slet ikke i hovedet, så jeg er godt tilfreds med at bruge skulderen. Han kan fint kode det sammen... Og Monty Roberts (ja, jeg er lidt en freak   ) har også skrevet noget om, at det er bedre at "straffe" hesten på en anden legemsdel, end den "angriber" med - fx sparker han en hest over skinnebenet, hvis den bider, i stedet for at slå den over mulen (jeg kan ikke lige huske den præcise begrundelse). I hvert fald, tusind tak for hjælpen alle sammen, nu gælder det bare om at følge op 
Sikke en dejlig nyhed, Eva, tillykke med at du fik løst problemet på fornuftig vis     
jeg har brugt på alle mine ungheste et hs kk ultra tredelt 16 mm tykt bid. det faktisk kun det bid jeg anvender også når de bliver ældre. det fungere godt og har ikke givet problemer. tilmed det bid min tandlæge anbefaler til heste.
Mht. biddet så er der jo stor forskel på hvordan hestens mund er udformet, og hvor meget der er plads til. Jeg har fået min tandlæge til at tjekke bid sidste min unghest fik ordnet tænder, og fandt hurtigt ud af, at det full check bid jeg havde brugt slet ikke lå særlig godt i hendes mund. Så jeg tror ikke man generelt kan sige, at et type bid er bedst. Når det handler om den helt basale tilvænning tror jeg dog ikke det har så stor betydning, men når den egentlige ridning når i gang ville jeg nok få en til at tjekke hestenes mund og så finde bid ud fra dette. Mht. sadel, så startede jeg med et håndklæge, så et underlag med gjord, lammeskindssadel og til sidst rigtig sadel. Hele tiden med masser af ros og godbidder. Held og lykke - det er fantastisk at have med ungheste at gøre. Har min første nu og der sker bare så meget hele tiden 
Jeg bruger altid et bid med parerstænger, fuldchek bid der er todelt. Parer stængerne gør, at bidet ikke rykker sig fra side til side i unghestens mund, men bliver liggende. Parer stængerne gør også det, at når man ønsker hesten skal dreje for tøjlen, vil parer stangen i modsat side, trykke på siden af hestens mund, så den derved får en rette snor om, at den skal flytte hovedet fra trykket.
jeg har en pony,som jeg gerne vil øve trailerlæsning med. jeg har hestene derhjemme. Har egen trailer. Men hvordan griber man det an?? jeg har hørt forskelligt: - man kan øve læsning, køre lille tur straks, læsse af igen. - man kan lade trailer stå fremme altid, også fx fodre deroppe, uden at køre, også bare trække ud igen bagefter. jeg vil helst, at det bliver så naturligt at den bare vader. jeg har en lille shetlænder, der kunne bruges til selvskab, hvis selskab er vigtigt. Men ved heller ikke om det er smart at vænne ponyen til at der altid er selskab?? Hun har kun kørt i trailer et par gange før. Men da det ikke var super let vil jeg øve mere med hende. og hun er i hænder hver dag så kan sagtens trækkes. jeg rider hende også så det er ikke noget med at den ikke vil trækkes. Gode råd ønskes!  MVH. tulle<3
Måske skal du slet ikke træne ?? har du prøvet bare at gå op i traileren med hesten ??? ikke alle heste behøver træning til dette   Jeg skriver dette fordi du ikke umiddelbart skriver at der er problemer i forhold til læsningen. hvis den frit og frejdigt går op i traileren i første hug kunne du jo hygge lidt med den derinde. Og når du oplever at den er tryk kunne du evt. lukke rampen og når den er tryg ved alt dette kunne du prøve at køre en lille tur. Måske går det hele bare super   Ikke alle heste er bekymrede i forhold til trailer
jeg har jo besvær ellers havde jeg jo ikke skrevet denne artikkel men ellers tak:-D hilsen tulle
...finde den tråd der hedder "læssetov". her har jeg beskrevet hvorn jeg plejer at ha succes mmed at lære dem det Go træning
Jeg ville få hesten stille og roligt op med masser af ros og tålmodighed og vende traileren til at være en god ting. Så når hun er kommet op så give hende noget at spise og så bakke hende ud igen  Tillad også ALTID at hesten bakker ud igen hvis den føler sig indeklemt. Hvis du fastholder den derinde, vil hun højst sandsynligt iKKE derind igen.
Tak for hjælpen;)
Hvis du bliver ved med at have problemer og evt selv er lidt nervøs ved trailerlæsning og kørsel, så vil jeg anbefale dig at bruge en skilling på at få Torben Andersen ud og gøre både dig og din pony tryg ved hele situationen. Min hest ville slet ikke køre i trailer og har både sprunget over forreste bom og mast sig under den bagerste, så vi var begge blivet utrygge ved at køre sammen. Torben kom ud og forklarede mig stille og roligt og viste mig hvordan min hest og jeg misforstod hinanden og hvordan vi nemt kunne træne og komme over vores trailer fobi. Det har da taget en masse træning, hvor vi hver dag har læsset og stået inde i traileren op til flere gange, men nu er hun tryg ved traileren og forstår hvad det er vi skal når den er kørt frem. Mit råd er at læsse din pony så ofte så muligt og evt køre en tur rundt om huset, så når i endeligt skal ud og køre et andet sted hen så tager din pony det ikke som noget usædvanligt og nyt og farligt, men synes det er ligeså naturligt som at få sadel og trense på hver dag. held og lykke med det! Det er et rigtigt frustrerende problem at have - man vil jo nødigt have ens hest kommer til skade fordi man kører en tur med den.
Torben er desværre stoppet som træner... Han har fået et andet arbejde... Men jeg er sikker på at der kan findes en anden der kan hjælpe dig med dit problem. Jeg villle personligt ikke selv "slås" med hesten om det med traileren.... Jeg ville få en professionel ud fra start og hjælpe... Held og lykke...
Mange tak for hjælpen;)
Jeg har et problem, har en tre-års fjordhest som jeg er begyndt at tilride. Det er mega svært, hun er exstrem doven, hun gør intet, kan næsten ikke engang få hende til at skridte. Hun er totalt ligeglad med alt, og når jeg skriver alt, mener jeg ALT. Sidste efterår var hun forfangen, så hun går en del med mundkurv. Mangler hun noget og hvad kan jeg give hende ?
det er lidt svært at tage stilling til om din hest mangle noget når vi ikke lige ved hvad du giver. hvilket foder får hun vitaminer og mineraler stråfoder går hun på græs eller jordfold, får hun går forhåbentlige ikke med mundkurv hele døgnet jette
Det er sommer, ergo æder hun det græs der nu er. Og jo, hun er simpelthen nød til at have mundkurv på hele tiden, næsten. Et par timer uden sætter sig med det samme. Og der er virkelig ikke meget græs.
At en hest er doven behøves ikke skuldes mangel på foder. Det kan være mangel på respekt, så den bare ikke vil/gider arbejde for dig. Det er et spørgsmål omkring respekt og motivering
Hej, Kunne hesten måske være en lille anelse forfangen, så den ikke har lyst til at bevæge sig? Min egen ex-forfangne hest har fået en lille snert igen i år, på trods af, at den er meget slank, i god form, bliver motioneret, går på jordfold, får mager wrap (som hun har fået hele vinteren og foråret uden problemer) og alt (velovervejet) foder i afmålte mængder - udelukkende p.g.a. græsspirer på jordfolden!!! Så det kan altså være noget lusket noget..... MVH Jette
ts - du har næsten selv svaret på spørgsmålet men en start vil vel være at give hesten vitaminer og mineraler, samt sørge for at fodre lidt mere optimalt end 2 timer på græs og så ellers sulte med mundkurv. sør for at din hest går på sand eller jordfod med afmålt stråfoder i en ordentlige kvalitet, og find et foder middel der under støtter det du vil have hende til at yde jette
Den internationalt kendte hollandske hestetræner Marijke de Jong kommer til Danmark 6. og 7.oktober og giver praktisk og teoretisk kursus på Granly Hestepension, Gunnerødvej 5 ved Hørsholm. Mange kender allerede Marijke de Jong fra internettet, hvor hendes e-bog om "Natural Asymmetry" kan downloades og hvor hun hver måned har et Webinar, som folk fra hele verden tuner ind på. Hendes program "Straightness Training" er udviklet oven de gamle mestres teorier om hestens anatomi og psyke. Ligesom mennesker er højre- eller venstrehåndene har hver hest sin side, som den foretrækker at bøje til i en volte, mens den ikke så gerne vil strække denne side, når den skal dreje den modsatte vej. Marijke de Jongs træning består af en række gymnastiske øvelser, der giver hesten en bedre balance, først fysisk og derefter mentalt, så den bliver lettere at ride og omgåes. Hendes træningssystem kan anvendes som suplement til alle former for ridning - både spring, distance og dressurheste har gavn af Straightness Training. På det danske kursus rider otte ryttere hver tre lek tioner, mens Marijke instruerer. Afvekslende er der teori med spørgsmål og svar. Nu er der mulighed for at møde hende personligt og høre hendes meget analyserende, enkle og effektive råd til den enkelte rytter og dennes hest. Yderlige informationer fåes på 
Hesten på denne video havde STORE læsse problemer. Se den og se om ikke det giver meget god mening hvordan du kan gribe det an. Der er noget rigtig god forklaring med, videoen stammer fra BBH's julekalender.
Hejsa... Jeg har gået til ridning i 2 år, men vil gerne udvikle mig mere! Har i nogle tip i selv bruger?
Altså undervisning og at ride er jo den bedste måde at blive bedre på, men hvis man ikke har muligheden kan man jo også læse om heste og ridning. Jeg har redet i 30 år og læser stadig om ridning for at gøre mig bedre, jeg får også undervisning på min hyp  At bare passe heste lære også en utroligt meget som man kan bruge i sadlen  Mvh Heidi
Nu skriver du at du går til ridning... Mener du holdundervisning på rideskoleheste? For hvis det er det, så kunne det måske være en god ide at få part på en hest istedet for, og så modtage eneundervisning. At ride med undervisning hvor du er 100 pct i fokus i en hel halv time, og på en hest der måske bliver udsat for knapt så mange forskellige signaler kan virkelig åbne nogle øjne. En god ide kan også være at låne eller købe nogle gode bøger omkring ridning. Et abbonnement på epona kunne også være godt givet ud. Der er en masse gode videoer omkring alt hvad der har med hest at gøre. Og en god rytter er jo ikke kun en der kan ride, men en der kan se om hesten er ok, om udstyret passer, og finde løsninger hvis træningen går i hårknude Så er der jo også altid muligheden for at tage på kursus. Har man ikke egen hest, eller ikke råd til det det koster, så kan man tit få lov at komme med som tilskuer gratis eller til få penge. Der bliver tit sagt nogle guldkorn, eller man får set en anden indgangsvinkel til en øvelse, som man kan bruge i sin egen træning derhjemme.
rid så meget som muligt og find den perfekte underviser der lige passer til dig. Jeg har selv redet "mig selv op i mange år", og også fået undervisning, men det var bare som om kemien ikke helt var der og jeg ikke helt forstod budskaberne. Så fik jeg en ny underviser og så rykkede ridningen helt vildt. Jeg flyttede så og min undervisning lå meget stille.. MEN nu har jeg igen endelig fundet en underviser lige efter min smag og igen har jeg rykket helt vildt. Min veninde der var den første nye underviser har sagt, at min "hånd" er blevet MEGET bedre, fra at ride med slaske tøjler rider jeg nu, så jeg støtter lige som man skal.. jeg var helt stolt.. Nu er næste skridt at få rettet mig ordentligt op.. nårh ja igen står undervisningen stille, da jeg har lånt ridedyret ud og er ved at tilride en 3 års.. og ligeså snart han er styrbar i alle gangarter tror jeg han får en voksepause eller overvejer om han blot lige skal holdes ved lige med rytter en gang om ugen..
måde at blive bedre på, er at øve sig 
Ja, jeg søger også part, med eneundervisning... Tak for jeres gode råd, dem vil jeg helt klart tage til mig 
part og eneundervisning er 100 gange bedre en hold. Jeg lærte mere på 5 eneundervisningsgange end jeg havde lært i 5 år på hold   Så snart man på et hold kan sidde på hesten i alle tre gangarter samt letridning, så er det tid til at komme videre... Ridedyret kan også gøre en forskel. En velredet følsom hest lærer man meget af. Man kan også se en video af sin egen ridning, gerne sammen med en dygtig underviser. Det er nemmere at se sine egne fejl på video og så efterfølgende arbejde med dem
Hej, Det første skridt på vejen mod at blive en bedre rytter er netop det, du har gjort - nemlig at stille både dig selv og andre lige præcis det spørgsmål! Kun, hvis man søger og bliver ved med at søge, bliver man bedre. Så fortsæt med det! Læs, kig, prøv, tænk. Og forfra igen. Om igen. Og om igen. Du vil nogle gange opleve at få dårlig samvittighed over ting, du tidligere har gjort, men lad være med at slå dig selv oven i hovedet med det - det vigtigste er, at du er blevet klogere! Brug den viden til at komme videre med din ridning. Rejsen mod at blive bedre slutter aldrig - man kan bare håbe på at blive så god som man har potentiale til... God fornøjelse på rejsen! MVH Jette
ridningen: rid så meget du kan komme til... selv og med underviser og husk man lærer kun det der er vær at lære hvis man har en god underviser  Læs: læs bøger som handler om f.eks. dressur til en start men nnår du så læser så stop op og engang imellem og tænk over hvad du har læst eks. du har lige sidet og læst om at lave en parade så prøv at forstil dig at du sidder på hesten og skal lave de signaler der gør at hesten laver en parade (ved godt det lyder indviklet men kan ikke rigtigt forklare det bedrere) Bøger jeg synes er gode: den klassiske grund udannelse af hest og rytter bind 1 og 2 samt i balance til heste ryg (den sidst nævnte er kun med opstillingen osv..) 
Jeg går lidt og leger med tanken om at tage på langtur med hesten i sommerferien. Min tanke er, at ride ad Hærvejsruten og så ellers være afsted 1-2 uger afhængigt af hvor langt jeg beslutter mig for at ride og hvad der praktisk lader sig gøre. Jeg har redet længere ture før, men aldrig så længe, og aldrig til steder hvor overnatningen ikke var hos familie eller venner og bekendte. Så jeg er meget i tvivl om, hvordan jeg får turen planlagt og hvad jeg skal være opmærksom på. Jeg kan se, at der er høhoteller jævnligt langs hærvejsruten, men hvordan finder man dem, og hvordan foregår det med booking af plads på dem? Er det et sted, jeg kan finde oplysninger om ruten, ridestier, overnatningsmuligheder osv.? Og har i gode råd til, hvordan jeg får turen planlagt, hvad jeg skal huske at tænke på, og i det hele taget gode råd til projektet? Jeg er rimelig vandt til at ride længere ture, hesten er pt i moderat god form, men jeg er strandet lidt i forhold til hvordan jeg får hul på den konkrete planlægning. Alle ideer og gode råd modtages med kyshånd!
Hej. Hvis du ikke har set siden før, så brug lidt tid derinde. Masser af info både om ruterne og høhoteller, herberger, kort mmm- Ifølge dén side er der dog ikke ridestier hele vejen men kun fra Viborg til Bække - som er ca 130km iflg. Krak. Jeg mener at have læst at hærvejen skulle være ca 300km. Jeg har i flere år ønsket at ride turen men af forskellige årsager er det ikke blevet til noget endnu. Intet skal dog afholde mig fra at drømme mig på langfart   . Selv med min bedste vilje kan hesten og jeg dog ikke være klar før til næste år. Som sædvanlig er dem med de 2 ekstra gear lidt længere fremme hvad ridning i naturen angår:   - her er lidt info om ihverfald den nordligste del af ruten. Mit største problem med turen ville være at jeg skulle ride den 2 gange - frem og tilbage, da min bil og trailer ville holde i 'den ene ende'.. Men det har nok også en løsning. Og hvis du synes hærvejen er en udfordring, så læs lidt om Karsten og hans næsten 1000km på 30dage, i Februar måned  God vind, og skriv endelig om dine overvejelser herinde Mvh Martin
Jeg har også tænkt på den tur i mange år, men er nu uden hest, så det må blive en anden gang. Da jeg overvejede det mest seriøst var min plan at få provianteret ved hjælp af HN-ænder på vejen. En and fik en indkøbsliste og diverse oppakning med fra sted til sted ( selvfølgelig mod betaling) og dukkede så op på aftalt tid med provianteringen. Ellers var en mulighed at en hestevogn fulgte med på ruten. Planen var samtidig at ryttere kunne følge med på en dagsrute eller flere dage. En af mine største overvejelser var at få aftalt med smed/dyrlæge så der altid var mulighed for at kontakte en akut, hvis uheldet skulle være ude. God fornøjelse og kan kun drømme om at tage med. mvh. Britta
Tusind tak for jeres svar!!! Jeg er kommet lidt videre med planlægningen af turen, og påtænker lige nu at ride den del af ruten, hvor der er ridestier t/r. Dvs. sammenlagt en tur på små 300 km. Jeg har fået lidt gode råd af en bekendt, der har redet turen. Mit største problem lige nu er indhegning og plads på hesten! Jeg kan ikke helt gennemskue, om det er muligt at planlægge turen så man udelukkende overnatter steder, hvor der er indhegning på stedet, eller om jeg er nød til at få kreeret noget indhegning, der skal transporteres med. Dette fylder jo en del - og hvordan fanden skal jeg få skaffet en brugbar, transportabel indhegning? Dernæst er der spørgsmålet om plads på hesten. Jeg har hørt flere nævne, at det kan være vanskelligt at have alt på en hest. Men det må vel kunne løses (et spørgsmål om planlægning og prioritering af oppakning?). Andre har da gjort det før mig. Gode ideer modtages meget gerne! Sidst men ikke mindst - jeg jagter lige nu gode sadeltasker. Har kig på Ortlieb taskerne, men kan ikke finde en forhandler. Er der nogen, der kan hjælpe - enten med et link til en forhandler eller til andre gode sadeltasker. Jeg rider en barok hest på 160, der er   muskuløs og fysisk stærk og jeg er selv en lille nips. Så lidt oppakning burde han kunne bære foruden min vægt 
Wow! Fedt projekt ham Karsten har haft gang i. Bliver helt misundelig. Måske et sådant projekt skal være ambitionen på den lange bane for mig og hesten - hvis vi klarer denne udfordring altså 
Hej. roflexs laver transportable indhegninger men har vist ikke nogen dansk forhandler for tiden. Den transportable version er dog ~52cm lang når den er foldet sammen, ikke lige noget jeg ville nyde at ride rundt med bagpå hesten..  Jeg ser 2 muligheder: Snak med dem som har overnatningsstederne på ruten og hør om mulighederne eller lær hesten at stå i snor om natten, dvs at man spænder en snor ud mellem 2 træer hvor hesten så har en kort snor op til. Kan ikke lige huske hvad det hedder men prøv at tage en snak med Per Beinov, Erik T-farm eller andre af de gamle western rødder og hør hvad de gør/gjorde på deres ture. Mht oppakning, så kommer man rigtig langt med lidt vaskepulver og et dankort  Prøv evt at kontakte Karsten. Det ser ud som om han rider med meget lidt oppakning - og selv mænd har brug for rent tøj indimellem... I Tyskland har de, iflg Karstens side, et begreb som hedder wanderreiter - den danske undersættelse må være vandre-rytter. De rider i rigtig mange dage og rigtig mange kilometer. Men et udmærket søgeord som blandt andet kan føre til  og et lidt mindre elhegn  Mvh Martin
Alletiders - det er lige sådanne links jeg har brug for. Tusind tak Martin!!!!
Her kommer råd og idéer så   Ang hestens overnatning - lær den at stå bundet til "hvad som helst". Sørg for at din tøjring har sådan et led der kan rotere uendeligt så rebet ikke pludelig slår løkker der kan ende omkring hestens ben iløbet af natten.   Sats på godt vejr og sov under åben himmel og spar teltet væk. - skulle der komme regn, gå ind og bank på et sted der kunne tænkes også at have et sted din hest kunne sættes på fold eller i det mindste blive tøjret.  Gå i spejderbutikker og bliv inspireret til at udskifte noget af dit udstyr med mere praktisk, let og pladsbesparende.  Få sadeltakser der ikke kan hoppe !!! - køb tasker med rem eller få påsyet en bugrem på sadeltaskerne. De der hoppende sadeltasker er vejen til alt ondt.  Rider du om sommeren vil du se at rideskolerne ofte står tomme og sagtens kan have plads til både dig og hest.  Rid i cykelbukser med pude i r*ven og lad være med at bruge trusser under.  Spar vægt og rid i grimen, evt kan man meget meget nemt hægte bid fast med karabinhager (rider selv med denne løsning hver dag)  Få fat i bogen "overnatning i det fri"  Rid i udstyr der allerede er afprøvet adskillige timer og km - aldrig rid afsted med uafprøvet grej. Har selv prøvet det og fortrød inderligt.  Udover det, nyd turen 
Du kan evt. skele lidt til distancerytternes grej og udrustning. Det er ikke helt det samme, men dog derhenad. Specielt ridebukserne! Stud One som mange distanceryttere rider i er paddede op i skridtet og på bagen - lidt som en cykelbuks, men med kunstskind eller klisterstjerner mod sadlen, så man ikke "skøjter" rundt i et par glatte cykelbukser mod en glat sadel.  Biothane distancetrenserne fra Zilco og Marylot er bløde og lette at arbejde med. De kan laves om til en grime med et snuptag. Bukser og trenser kan man købe hos  Køb en boot til at have med på turen i fald hesten taber en sko og der er langt til nærmeste smed. Hærvejsturen er en tur jeg længe har drømt om og stadig drømmer om, så opdater ENDELIG her i tråden og skriv også gerne de overvejelser du gør dig under planlægningen! 
Tak for alle jeres gode råd - og links til udstyr!! En af mine store overvejelser lige i øjeblikket omhandler "fodtøj" til hesten. Min hest går pt med forsko, men jeg havde planer om at give ham bagsko på til turen. Ulempen ved sko er dog, at jeg sandsynligvis bliver nød til at få fat i en smed halvvejs på turen, så han kan få nye sko, ligesom der netop er risiko for at hesten smider en sko, og man ikke kan få fat i en smed. Min erfaring med smede siger mig, at dette kan blive et irritationsmoment /kilde til forsinkelser. Jeg tænker når/ hvis man bliver brændt af, hvis ikke man kan få fat på en smed, når man står i en akut situation osv. En veninde har foreslået mig, at jeg i stedet piller skoene af hesten, og køber 4 gode boots (af de modeller, der er lavet til distance ridning). Jeg har tidligere redet med boots på hesten, hvilket fungerede fint, men fik af andre årsager lagt forsko på hesten. Men hvad siger i? Kan boots være løsningen? Hesten har sunde og stærke hove, og bliver ikke ømtået af at gå uden sko til daglig, så det er ikke et problem, at han går uden sko om natten, når vi er afsted.
Hej igen. Jeg har af flere årsager fravalgt jernsko til mine heste men vil stadig gerne kunne ride langt og på al slags underlag. Derfor bruger jeg boots foran og bliver snart nødt til at bruge bagpå også, da sliddet på hendes hove er for stort i forhold til tilvæksten. Jeg er MEGET glad for easyboot glove (købt hos  ). Ikke fordi jeg har prøver så mange forskellige men fordi: Husk et lille sortiment af reservedele og en skruetrækker samt at afsko og tilvænne til boots i god tid. God fornøjelse i sko-junglen   der kommer sikkert flere anbefalinger - ellers er der mange tråde om emnet herinde. Mvh Martin
Tror godt at boots kunne væres løsningen for dig. Vær dog OBS på at de jo altså også slides. Hvor meget afhænger af din hests bevægelsesmønster. Jeg har selv været rigtig glad for Easy Boot Glove, ligesom Martin. Jeg købte også gennem Hovfokus.dk. Mange distanceryttere i udlandet rider med boot-skaller til pålimning. De bruger typisk Easy Boot Glove skaller eller Renegade skaller. Ved at mange også har rigtig gode erfaringer med Renegade Boots. Det er mange km på fast underlag, så jeg ville nok gå efter en model hvor man evt. kan ligge en sål i for at give ekstra stødabsorbering, men jeg er også ret pylret.    Alternativt, hvis du beholder jernsko på, så arranger med en smed (evt. din egen smed) til en bestemt dag et bestemt sted og ha' back up telefonnumre på andre lokale smede med dig, hvis den smider en sko. Et andet alternativ kunne være, at give hesten plastiksko på (til søm). Bruger selv Dynamix (købt hos  ) og det er nok noget af det bedste jeg endnu har haft på futterne af krikkedyret. De er lidt dyre i forhold til jernsko, men man giver hoven samme mulighed for at "bevæge" sig, som man gør med boots, man har bare ikke "besværet" med at tage boots af/på. Skoen kan også limes på, men jeg kan godt tvivle på, at det vil kunne holde til din tur. Jeg har set skoene brugt over 160 km på hårdt, stenet, råt underlag.
Tusind tak for jeres hjælp alle sammen! Det er guld værd, når man er igang med sådan et projekt for første gang! Jeg hælder pt til at få pillet skoene af ham nu her i løbet af den næste uges tid eller to, og så investere i 4 boots. Har forhørt mig hos hovfokus, og de burde kunne klare turen uden behov for udskiftning. SÅ har han en god måned til at vænne sig til igen at være barfodshest. Jeg har pt kig på enten easy boot glove eller epic (de burde begge kunne du til min hests hovfacon uden problemer), men regner med at kontakte Søren fra hovfokus for at få hjælp til det endelige valg.
Stor respekt til dig  Jeg synes det lyder super spændende og rigtig rigtig lækker  Ser også gerne du opdater herinde forsat med overvejelser, samt spændingen op over (evt. undervejs) og så sandelig når du kommer hjem  Jeg vil følge med i spænding og dyb respekt og beundring for dit valg, gid det var mig 
Mange tak, Sarah! Jeg skal selvfølgelig nok opdatere herinde. Lige nu er jeg ved at få overblik over udstyr og har en rimelig ide om, hvad jeg mangler, hvad der kunne være rart at have (men ikke er must) hvis pengene er til det, og hvad jeg ikke regner med at få brug for. Ruten begynder at komme på plads, og ejg har fået et par tilbud om hjælp til overnatning o.lign på henholdsvis sydlige og nordlige del af min planlagte tur, hvilket jeg er ubeskriveligt glad for. Spørgsmålet om overnatning (samt tildels forsyninger undervejs) er nemlig mine to store "bekymringer". Jeg vil nemlig meget gerne undgå at skulle slæbe hegn med (og må indrømme jeg også gerne undgår udgiften til at investere i ordentligt transportabelt hegn) så jeg forsøger at planlægge så jeg kan overnatte steder hvor der er en eller anden form for indhegning. Tanken om opbindinng om natten har strejfet mig, men jeg må indrømme at jeg ikke er glad for den mulighed. Havde jeg redet en anden hest på turen havde det nok været ok, men min dreng har desværre tidligt i livet "lært" at panikke over at sidde fast, hvis han pludselig bliver forskrækket. Selvom vanen idag er 99% væk, vil jeg ikke risikere noget. Lige nu er jeg meget spændt, men også pænt nervøs over hvad jeg har rodet mig ud i   Men det bliver under alle omstændigheder en sommerferie helt ud over det sødvanlige!
Hejsa Super der stadig findes så friske ryttere at de er klar til en sådan tur  Hvornår har du planlagt du skal af sted ? I vores Klub SPT er vi 12 ryttere der i uge 32 kører vores heste til Viborg og rider hjem til Sønderjylland langs hærvejen, yngste rytter er 6 og ældste old gammel  Så det kan jo være vi ses der ude et sted !
Hejsa! Jeg forventer at ride i uger 32-33, så der er en god chance for vi støder på hinanden et eller andet sted på ruten   Cool nok i tager så mange afsted i samlet flok! Hvad gør i? Medbringer i selv hegn eller hvordan har i planlagt jeres rute i forhold til overnatning? Jeg sidder netop og forsøger at få kabalen til at gå op, så jeg ikke også skal have pakket hegn på min hest 
Hejsa Vi har planlagt turen så vi rider efter de herberger der findes langs hærvejen (vi rider ud fra viborg og rider nedad) Så det kommer til at se ca sådan ud Viborg - Kragelund Kragelund - Nørhoved Nørhoved - Nørrelide Nørrelide -Ølgård Ølgård Rødding Rødding - Sommersted Sommersted - Vojens (Toftlund) Selv om vi rider efter herbergerne vil vi som udgangspunkt ikke benytte dem før vi simpelhen bare ikke kan undvære et bad   hvis du ikke ved det så har jeg ladet mig fortælle at der nu er plads til hest på alle herbergerne så det kunne jo være en mulighed for dig hvis du vil være fri for at slæbe hegn med. Fordi vi er så mange har vi valgt at have en bil og trailer med til alt baggage og hegn, samt til i tilfælde af skader at kunne køre hest eller rytter hjem. Da vi bliver 12-14 ekvipager har vi helt sikkert nogle udfordringer som man ikke ville have hvis man kun var et par stykker
Spændende! Jeg regner også med at starte i Viborg. Har fået nogle tilbud (der dog endnu ikke er helt på plads) om mulighed for overnatning / lån af fold et par steder, men derudover regner jeg med at planlægge ruten efter herbergerne og hvor jeg ellers kan finde en fold. Jeg medbringer telt, som jeg som udgangspunkt helst vil benytte fremfor herbergernes senge. Så skal jeg heller ikke trække for store veksler på de folk, der tilbyder mig overnatning til hesten. Jeg vil holde øje med jer på ruten (i er nok ikke lige til at overse). Jeg kommer på hvid hest af ret barok type  I har nok i virkeligheden de stik modsatte udfordringer af mig, der jo rider alene. Mit problem er plads på hesten (og deraf også problemer med forsyninger og at skulle begrænse udstyret meget) samt det, at jeg jo ikke har nogen til at holde øje med hesten, hvis jeg fx skal ind og handle o.lign. Til gengæld kan jeg jo så planlægge ruten helt efter hestens og mine behov, kondi, temperament osv, og er ikke afhængig af at skulle tage hensyn til en stor gruppe eller skaffe plads til en ordentlig stak heste og ryttere, når der skal overnattes osv. 
Jeg skal lige ha lidt inspiration fra alle jer kloge ænder  Som I måske er klar over tager jeg jævnligt hesten ud på trækture eller tur i liner. I dag red jeg på hende, en fin lille tur på grusveje og græsstier. Alt gik fint (bortset fra fluer og hestebremser .....) Men, da vi kom tilbage til stalden og jeg gerne ville ride forbi og lige en lille smuttur over på den anden side af vejen gik det ikke. Damen var yderst bestemt mht. at vi IKKE skulle længere. Jeg fik hende ca. 30 m forbi indkørslen - STOP. Jeg prøvede at dreje hende til siden - STOP. Jeg prøvede at vende hende rundt og bakke - STOP. Så hvordan får jeg lært damen, at man altså godt kan fortsætte FORBI stalden OGSÅ med en rytter på ryggen? Der er ingen problmer hvis hun følges med andre, der er ingen problemer når jeg går på jorden. Hun går sammen med en anden hoppe, der er det hende der bestemmer, men ellers er hun ikke en hest, der går forrest.
Hej Sanne Når krikken ikke vil gå forbi. Hop af og træk hende et stykke. Så hopper du op igen og rider videre. Så er jeg sikker på det går  Hilsen Mads
Kan godt være, min er sjov, men hvis jeg rider ud IGEN - SAMME vej , så er der intet!! "Nå det kan vi godt prøve igen". Hvis jeg vil en ny vej efter at have "Mødt" stalden igen, er det NIX. Træt - vil hjem! Jeg ville prøve med samme vej tilbage? Det er jo også ret sjældent man gør det, så det er de ikke vant til. Hvis det er noget, du vil gøre tit, skal et trænes, ellers ville jeg være meget overbærende.. 
MadsG - jeg kan sagtens komme forbi når jeg trækker hesten. Problemet er når jeg RIDER hende. Jeg opfatter ikke hendes protest som 'jeg er bange for at komme hjemmefra', men mere 'jeg giiiider ikke mere' ;o) Hest7 - det tror jeg skal prøves. Det er ikke fordi det er et påtrængende problem om vi kan ride forbi stalden, men bare at jeg jo gerne vil bestemme. Og det vil kræet så også i den situation. Flere forslag modtages stadig 
Hvordan er hun når ellers du bryder en af vanerne? Jeg ville trække forbi, mange gange - også prøve at se om det ikke blev nemmere at ride forbi. og især undgå at det ender i kamp, det vil bare forvirre. men få hestens fokus på mig og stå ved - træne fremad og stop, sidelæns, bak - og rose, rose, rose når den tøffer fremad både med og uden rytter. Det er sikkert andre, der kan skrive det mere detaljeret, jeg følte bare lige for at svare, for jeg genkendte lige situationen  Den gamle hoppe jeg rider, er noget af et vanedyr og har sin dagsorden   , så jeg udfordrer hende blidt hver dag, så hun kan gå i alle retninger. og passer på ikke at gøre alting ens, med hende. Det virker helt fantastisk for os, når hun indimellem stopper op, lirker/trykker jeg hende frem igen og opmunterer med stemmen også går hun igen. Men jeg hopper hellere af, hvis det gør det nemmere for hesten, på et tidspunkt virker det fra ryggen.
Katrine - tak for dit svar. Når jeg trækker hende (eller kører i liner) er der ingen problemer overhovedet. Og jeg har ikke haft problemer med at ride hende væk fra stalden før. Men det er så også første gang jeg har forsøgt at ride forbi stalden for anden gang. Jeg gjorde netop som du foreslog; stoppe, dreje til den ene eller anden side, lirke, bakke osv. Normalt fungerer det også fint hvis vi møder noget farligt på turen. Lige nu overvejer jeg om jeg skal have godbidder med i lommen, så når hun skal forbi stalden for anden gang, kan jeg belønne hende for at fortsætte. Der er 2 veje ind/ud ved stalden. Jeg overvejer også om jeg bare skal ride ud og ind ad de to veje i f.eks. 1/2 time indtil det bare bliver en 'gaaaab skal vi nu forbi igen' for hende. Jeg er stadig åben for flere forslag 
Hej. ved godt dette ikke har noget med træning at gøre, men jeg har min dejlige pony tilsalg her inde, hun skal sættes lidt ned i pris, men jeg ved ikke hvordan jeg skal rette det i hendes anonce, er der nogen der kan hjælpe mig med det?  Fra Heidi
OL military rytterne er i dag i aktion. Det gælder dressuren, og du kan finde linket på bloggen her:  Det er en live stream fra OL London 2012 med military dressur. Du finder meget andet om OL på bloggen.
Er der nogen der har erfaringer med om Passier Young Winner og Young Star, har en lige så god pasform som Young Champ, og om de passer på samme type ponyer?
Hejsa der ude Vi er en flok ryttere (14) der i uge 32 tager hærvejen til hest og det hele er mere eller mindre på plads, dog har vi problemer med at finde en overnatningsplads i Jelling området den 6-8-2012 Vi medbringer selv telte hegn til fold osv Er der nogle her der kender nogle steder omkring Jelling hvor sådan en tosset flok kan overnatte ?
Monique 2: Jeg kender desværre ikke nogen i det område - men prøv at kontakte rideklubberne / rideskolerne i området (jeg ved der ligger et par stykker i hvert fald). Mon ikke i kunne være heldige, at der var et sted eller to, som syntes det kunne være sjovt at få besøg af sådan en flok? Jeg rider ud fra d. 2. til d. 12 (eller 13.) - måske vi ses under vejs!
vi har fået lov at overnatte Jelling sportsrideklub, så det er bare rigtigt godt. Tusindfryd.... hvis jeg red alene tror jeg bare jge ville spørge på de gårde jeg nåede frem til, og ellers er der en del naturlejrpladser hvor der også er adgang til vand, med hensyn til hegn/fold kan du komme langt med 20 mt tyndt tov spændt ud omkring 4 træer i skoven. Skulle du undervejs få brug for vand er et godt tip at der er en vandhane ved de fleste kirker, og ellers er de fleste folk alså rigtig hjælpsomme
Monique 2: Jeg havde planer om at tage 10 (måske 15) meter tov med til opbinding osv. men du har helt ret - jeg kan komme rigtig langt med et lidt længere tov og træer. Selv hvis jeg satser på overnatning steder hvor der er faste folde, er det nok i virkeligheden en rigtig god ide at have tilstrækkeligt reb med. Der kan jo opstå uforudsete situationer, hvor jeg er nød til at parkere hesten mens jeg har opmærksomheden rettet mod noget andet (jeg vil ikke lade ham stå opbundet uden opsyn) ligesom vi jo kan komme ud for forsinkelser og ikke når vores destination og derfor må overnatte et uplanlagt sted. Godt i har fået løst jeres overnatningsproblem. Folk er generelt rigtig søde, og de fleste synes det er lidt hyggeligt, når man kommer forbi og beder om en spand vand til sin hest 
Hej alle  Jeg har en dejlig 6-års vallak, som jeg har haft i snart 7 måneder. Jeg brugte de første mange måneder på bare at træne hans balance og frem-tilbage signaler, da han ikke har været specielt redet inden jeg fik ham. Nu er det sådan, at jeg er begyndt at ride noget mere nedsidning på ham i traven, men så mister han fremaddriften og spænder derfor op. Derudover har han lidt svært ved at galoppere på højre volte. Min underviser siger, at han har været lidt stiv i lænden fra før jeg fik ham, og at det er blevet bedre - mit spørgsmål til jer er så, om det mon er fordi, at han har noget i lænden der generer ham, som gør at han mister sin fremaddrift/bagbensaktivitet, når jeg rider nedsidning på ham og at han har svært ved galoppen? Eller er det bare fordi han måske ikke er helt klar til nedsidning endnu? Han har en fin rygmuskulatur og hans sadel blev tjekket for 4 måneder siden, så den skulle gerne være ok. Nogle råd eller lignende oplevelser? 
Glemte at tilføje, at han har lidt svært ved anspringene, han springer sommetider forkert an eller springer an på to spor eller op i luften.
nej det er ikke nødvendigvis fordi den har ondt at den mister fremaddrift men kan være pga den blir usikker når du sidder ned.. måske balancen ikke helt er på plads.. så øvelse skal der til..korte passager i nedsidning og når du så mærker den er ved at gå i stå så op i letridning igen..
jeg ringede til en kiro og hetsne fik en behandling. Den var låst i lænden og det hjalp utroligt meget på dens galop ansprings problemer.
Synes det er lidt svært at vide, om det bare er balance problemer, eller fordi han måske er stiv i lænden. Hvis man skal have fat i en kiropraktor, bør man så anvende en, der også er uddannet dyrlæge eller skal man vælge en, som "kun" er kiropraktor?
jeg hader det den du er for flink...   over for din hest skab noget tillid det jo ikk en robot nok også nogle ting du ikk bryder dig om ude i den store verden..
Nu har heste det jo med at gøre skøre ting af og til .... Uanset hvordan det er startet i hestens hoved, så lyder det som om den lige nu har et billede af et farligt spring nedad. Glem at den godt kan springe et tilsvarende spring (tilsvarende for dig!). Overvej hvordan du vil præsentere den for en ny type spring og træn springet på den måde. Det har for nyligt været en tråd herinde om en hest, der gik tilsvarende 'kold' på en tørgrav, der kom mange konkrete råd. Jeg synes du skulle læse den tråd og få noget inspiration der. Og så vil jeg da ønske jer begge held og lykke med at lære at komme over nedspringet.
Sig af og start nogle gange med at trække hesten derhen (henvoer evt hvis det ikk er for stort) og gentag, gentag, gentag. Evt giv nogle guffere derhenne så han har lysten til at gå derhen igen når du kommer på ryggen af ham.
- får et flip af og til. Jeg ved godt, det ikke er til megen hjælp, - men det er da netop det, at hesten HAR sin egen vilje, der gør ridning til sådan en spændede sport? Ellers kunne man jo ligeså godt køre cykel? Jeg synes, det ser ud til, at du har tacklet situationen helt fornuftigt - og måske har din røde hest glemt alt om, at springet er farligt næste gang.... God vind på skovturen fremover  Vh Eva
Jeg synes også du har tacklet situationen vældigt fornuftigt!! Jeg har været ude i lidt af det samme med min hest, han ville bare ikke på tur, så han bakkede og bakkede og nægtede at gå og så fandt han på, at ting var helt ufatteligt farlige, men for mig var der ikke andet at gøre end at blive ved med at forsøge, både med og uden andre heste, det har til syneladende virket, for nu rider vi tur flere gange om ugen og han nyder det virkelig!! Det har åbnet en helt ny verden for mig, for før var det kun Dressur vi kunne ride, da springningen også er gået tabt et sted på vejen, men jeg kender ham så godt, at jeg ved at jeg bare skal blive ved med at prøve  Måske er det ikke ligeså farligt for din hest næste gang, hvem ved, men bliv ved med at prøve! Når min går i baglås, stopper jeg ham op og driver kun en smule frem og roser ham for hvert skridt han går frem og pludselig går han  Jeg hjalp ham dog forleden dag, ved at hoppe af et sted på turen, hvor han virkelig ikke havde lyst til at gå igennem et sted, fordi han kunne huske at sidste gang var det lidt svært for ham (det var et tilvokset skæl) så jeg hoppede af og gik igennem først og gav ham tegn til at han godt kunne gå igennem og så gjorde han det, så op igen og videre på turen. Det genere mig ikke at hoppe af, hvis jeg kan mærke at det lige er det, der kan hjælpe på den givne situation! Prøv, prøv igen så skal det nok lykkedes med masser af ros!!  Mvh Jeannett