Det synes jeg. Ikke noget med lårkort nederdel og orange strømper, gummisko og sådan i den dur. Det skal ikke være noget opsigtsvækkende tøj. Men pæn og afdæmpet i farverne 
Det er vigtigt at du føler dig tilpas i det du tropper op i. Jeg ville tage det på jeg næsten altid har på til sådanne samtaler eller når jeg skal noget.. nemlig jeans (ikke de ekstremt lavtaljede),støvler/stiletter, en rullekrave/top (afhængig af vejret) og blazer eller lignende. Og så ville jeg sørge for ikke at vælge makeup og accesories med for meget "glitter" men så pænt og diskret som muligt  Har virket godt for mig 
Det er det jeg mener med klassisk tøj 
skriver, noget pænt klassisk, men ikke noget der skriger kedelig. En pæn lidt sprælsk halskkæde eller et farverigt tørklæde kan sagtens pifte et klassisk sæt op uden man virker for iøjenfaldende. Hvis ikke du føler dig tilpas i støvler/sko med hæl, kan man sagtens tage flade sko på. Nu ved jeg ikke hvilken virksomhed du skal være i, men det advokat firma jeg var i, der kunne man sagtens have jeans, gummisko, kortere nederdele og mere i den dur på. Men som sagt kan et tørklæde i en frisk farve eller et pænt halssmykke gøre meget
man kan sagtens bruge en pæn flad sko - men jeg ejer bare kun støvler m hæl/stiletter  Og er helt enig, plejer også at have et pænt tørklæde på for ikke at blive helt kedelig 
kan skoen jo også være en accesorie i sig selv, hvis man nu har mørkt tøj på, så kunne man tage et par grønne sko på, så det stadig er pænt uden at være kedeligt   Sko med hæl og stiletter er godt 
Ja, der ville jeg også fremtræde i noget klassisk tøj. Nu læser jeg selv erhvervsjura, og kender godt kutymerne indenfor denne "branche", og ja, jeg må da indrømme at jeg glæder mig ikke vildt til at jeg skal klæde mig klassisk og respektabelt. Til daglig elsker jeg farver, smarte støvler, jeans og masser af accessories, og TØRKLÆDER! Men klæd dig klassisk, og som de andre nævner. Vær dig selv, og held og lykke med jobsamtalen 
Da min elskede hund i januar pludselig fik konstateret dårlige hofter, måtte jeg tage den tunge beslutning. Han blev aflivet, knap 2 år gammel. Det var rigtig svært for mig, men han skulle ikke lide, have et begrænset liv, eller leve et liv på smerte stillende (som ofte slår deres mave i stykker). Mens jeg stod og skulle tage beslutningen tænkte jeg meget over hvad der ville ske hvis det var et menneske der var sygt. Mennesker afliver man jo ikke bare. De fleste mennekser får alligevel et godt liv og lære at affinde sig med den sygdom de nu engang har. Mennesker kan forstå at de skal holde sig i ro. De kan forstå at selvom det måske ikke gør så ondt nu, så vil det gøre ondt senere, hvis de bare løber og eks. spiller fodbold. De kan selv vurderer hvor meget de kan holde til, og selv sige stop når det begynder at gøre ondt. Mennesker kan sætte sig ned og læse en bog, se en film, eller andre ting som er meget stillesiddende. Dyr kan ikke selv sige fra. De forstår ikke hvorfor det gør ondt. De forstår ikke hvorfor man nu pludselig ikke leger bold med dem mere, og hvorfor de ikke må lege med andre hunde. Det var hele deres liv før, og deres livskvalitet. De daglige gåture er dagens højdepunkt, samt måske når der serveres mad. Men nu er maden sat ned, for selvom hunden ikke er overvægtig, skal den nærmest sultes for at komme ned på en meget lav vægt, for ikke at belaste ledende, og gåture er begrænset for ledende kan ikke holde til det. Hunden kan ikke fortælle helt præcist hvor det gør ondt, og hvor meget smertestillende han gerne vil have. Hunden lider i stilhed. Alt det hunden kunne før, og som var hele hundens livskvalitet, er nu forsvundet. Det er derfor vi som mennesker indimellem må tage den benhårde og urætfærdige beslutning om aflivning. Fordi vi ikke mener vores nærmeste og bedste ven kan have et værdigt liv. Så selvom det er hårdt, gør vi hvad der er bedst fordi vi elsker vores ven. Har du et sygt dyr som måske burde være aflivet, eller som indimellem har smerter, hvor du tænker hvad livskvalitet dyret har tilbage? Hvor meget er fratager dit dyrs gamle liv, pga. sygdom, en skade eller andet? Nu er det bare min egen hund jeg har taget udgangspunkt i. Han blev aflivet dagen efter vi fandt ud af at han havde dårligt hofter, for ellers vil han den sidste tid af sit alligevel korte liv opleve et liv med begrænsninger og uden den livskvalitet han var vant til.
Jeg er helt enig, - synes alt for ofte man strækker dyrenes liv med piller, medicin og diverse, bare fordi at "Så hjælper det lidt og så kan den få et år mere!" - men for hvis skyld? Hundens eller vores? Nogle gange synes jeg tilgengæld også det er uretfærdigt set fra et menneskes synspunkt, hvis en hund bliver meget syg eller gammel eller begge dele, så vælger man oftest at lade den aflive. - Men hvor mange gamle eller syge mennesker ligger der ikke rundt omkring på landets hospitale, og bare venter på at få lov til at dø? Men er enig, - jeg synes ind i mellem folk er egoistiske og tænker for meget på sig selv og ikke på dyret. Vi måtte forrige år sige farvel til vores hund igennem 16 år, Nanna. Hun har altid været min mors hund, og jeg måtte til sidst simpelthen være grov og sige til min mor at NU havde hunden altså fået nok, - den var gammel, døv og blind, og det var ikke værdigt for den mere! - Jeg havde sagt det i et stykke tid, fordi jeg kunne se Nanna falde af på den, men min mor ville jo helst ignorere de tegn. Jeg savner da stadig hunden, men det var for hendes skyld at hun blev aflivet!
Rollo: Nu ved jeg godt at du skriver at den både var døv og blind, så det er selvfølgelig en helt anden sag end den jeg bringer her. Men jeg kender en dalmatiner der er blind, og den lever i bedste velgående. Den er i forvejen en forsigtig hund- og er selvfølgelig ikk mindre forsigtig nu. Men den klarer sig fint- endda når den ahr været med ude en enkelt gang el er blevet passet samme sted hver gang dog. Selvfølgelig kan den tag lidt fejl af hvor ting står lige indtil den har fundet ud af det igen, men det er en glad, snakkesalig og ellers glad hund der nyder sit liv. Jeg sys det er meget svært at sige hvornår man mener man bør gøre den ene el den anden ting- jeg ville mest af alt tag udgangspunkt i dyrets glæde. Jeg sys ikk nødvendigvis man bør aflive nu og her fordi piller el lig kan give dårlig mave, ofte kan man se på dyret inden det går helt galt at nu er det ved at være derhenne hvor det begynder at vise sig som "bivirkning"- og hvorfor ikke lade det få nogle dages eller mdrs ekstra glæde at leve i. Nogle gange er der mennesker der ikk i tide "kan finde ud af" at stoppe. Men til tider sys jeg osse man ser el møder dem der "opgiver" for hurtigt. Hvornår er nok, nok- det er svært. Det kommer jo både andet på dyret, dets livsglæde, sygdommen, medicinen og dyrlægen vil jeg sige.
Vi havde på et tidspunkt en hund, som også gik 1-2 år og var totalt blind, - så var ikke bare fordi hunden var døv og blind at hun blev aflivet, - hun havde gået sådan noget tid før hun ligesom gik hen og blev gammel og sygnede hen. - Begyndte pludselig at tisse indenfor og var "ked" af at hun gjorde det, kunne ikke huske hvad hun lavede kunne man se på hende osv. Nu ser jeg ind i mellem sådan et program om dyrepolitiet i USA et sted, - og nogle gange synes jeg simpelthen de gør for meget for at redde de dyr! - Det er godt de redder dyrene, men de går bare til ekstremer med de dyr, hvor jeg måske synes det vil ha' været mere humant at aflive dyret!
Jeg har en collie ned HD (B/C hofter) og det har efterfølgende givet ham ømheder i ryggen (lige nu er hans ene skulder "låst" så han er småtgående fortil), han bliver behandlet med et godt foder hvor jeg tilsætter hyben og ingefær, samtidigt får han jævnligt massage (det kan svinge fra 1 x pr uge til 1 x pr mdr), og så har han en sød kiropraktor og nogle dygtige dyrlæger tilknyttet. Han har tidligere gået til svømning men holder pt. en pause da han bliver meget spændt i ryggen efter en svømmetræning. Han bliver luftet og trænet som han kan holde til, sommetider vil han helst ligge i sofane og hygge - andre gange er han "klar" på at lave en masse. Han er sommetider med mig på job som "demo-hund", og han nyder det  Simba får lov at være her så længe han kan holde til det, han har et godt liv og han lider ikke... Han har oven i dyngen også epilepsi, men får dog sjældent anfald. Simba er 5 år gammel nu..    Man kan godt være glad selvom man er syg 
Stute: møder dem der opgiver for hurtigt`?? hvis der overhovedet er mulighed for at beholde dyret indenfor rimelighedens grænser, vil man så ikke til hver en tid gøre det`? Canis Lupus: min hund blev aflivet netop for ikke at skulle gennem det som det lyder til din hund oplever. (dermed ikke sagt at jeg mener din hund skal aflives for det mener jeg bestemt ikke!! Kan jeg jo på ingen måde vurdere!) Min hund kunne havde fået et oka liv, hvor han i perioder skulle holdes helt i ro, og i perioder måtte lidt mere. det kunne jeg simpelthen ikke leve med! Han var vant til at måtte det hele, løbe og lege, gå lange ture osv. Hvordan skal man forklare en hund at det må den pludselig ikke. Eller forklare hunden hvorfor det gør ondt. Han var rigtig aktiv og vil ikke kunne forstå hvorfor han skulle opleve begrænsninger. Du kan forklare alle de ting til et menneske, og et menneske vil kunne læse en bog, se en film osv, men hvad kan hunden? Når hunden har ondt kan den ligge i sin kurv dag ud og dag ind, indtil det går lidt bedre, så den igen kan komme ud og gå korte ture, for lange ture må hunden endnu ikke. Jeg ved jeg gjorde det rigtige med min hund, og er lykkelig for at jeg ikke holdt ham i live, for det havde været for min skyld. En hund uden fri bevægemulighed, er det er værdigt liv for en hund? For et menneske, så ja, for mennesker kan lave så meget andet som man kan sidde stille til. Det kan hunden ikke. Det eneste der kan give hunden livsindhold er lange gåture, træning (stimulation af hjernen), leg med andre hunde, leg med bold osv. Hvis hunden ikke kan alle disse ting i store dele af hundens liv, er det så et værdigt hundeliv? Jeg savner min hund hver eneste dag og vil ønske jeg kunne have givet ham et værdigt liv, så han kunne være blevet ved mig! Det kunne jeg desværre ikke. Derfor gav jeg ham en værdig afslutning, det var det mindste jeg kunne gøre for ham.
Hej Lonni, Altså jeg afliver ikke en hund der trives fint med det liv han har - han har da ondt JA - men jeg ha en masse professionelle mennesker ind over og den dag han har mistet livsgnisten i hans øjne, den dag skal han aflives - ikke et sekundt før.  Hvad er det du mener min hund oplever? Min hund har et rigtigt godt liv under de omstændigheder han har - jeg kan ikke aflive en hund der har mod på livet - en hund der leger med vores anden hund (en pomeranian) i det omfang han magter. Han hopper selv op og ned af sofaen, han har ikke besvær med at rejse sig - han har nogle dage han har ondt, og så lever vi vores liv efter det. Min hund har alle dage været aktiv, men han har formået at tilpasse sig situationen og han har ikke et mindre værdigt liv af den grund.. Han har et værdigt liv - et værdigt liv med de begrænsninger han har..
Altså, så vidt jeg ved, er tinker og irish cob det samme, men der er to forskellige avlsforbund i DK... DTF og Irish cob Society... kender ikke til reglerne med klipning og så videre.... jeg mener at man kalder den tinker, fordi det var det indianerne oprindeligt kaldte, den og så har den fået et mere "moderne" navn, efterhånden... Det er mit bud, er ikke helt sikker, men synes jeg har hørt noget om det! Jeg kender en der har tinker, og han er tilmeldt i både den ene og den anden forening, så det er vel det samme!
Indianere?   Dem findes der vist ikke så mange af i Irland - mon ikke det er sigøjnere du mener?
oki tak  heh
der to foreninger, men det sidste jeg hørte (er ikke tinker/IC pige) var, at de to foreninger nu er slået sammen. I bund og grund er det den samme hest, men der var forskel på kravene til hestene i de to foreninger...
i dk der registrere under lands udvalget og det er  den ikke eksisterende irishcobsociety.dk blev sidste år lagt under dansk tinker forening og de som ønskede det fik deres dyr ført med over, hingstene skulle naturligvis stilles på ny til kåring under samme vilkår som dtf hingstene. hestene er de samme hvad enten man kalder dem tinker/irishcob der findes irish cob foreninger her hjemme som kåre og registrere deres heste under den hollandske forening for irish cob samt det tyske forbund Echa. Men altså kun en forening her hjemme som registrere under lands udvalget og det er dansk tinker forening. og nej de søde hår i ørene må heller ikke klippes, de er da også charmerende hvis de holdes rene 
lige et tillægs spørgsmål, må man så godt klippe dem på kropen? det fordi vi har fået en rigtig fin Tinker i ridning som skal sælges når han er færdig tilredet.. men med alt det hår sveder han jo hurtigt... noget helt andet er, hold da op en dejlig race at have med at gøre... og er inponeret over alt det hår de har 
Fordi det var det man kaldte, den slags personer der som regel benyttede sig af denne rundkørsel af en hest. De er jo trækheste... Og personen som brugte dem var en kræmmer og krejler, på engelsk en Tinker ( ja manden) Så hed de med "et" noget andet, sådan lidt mere pænt, men en træk hest det er det stadig
er ingen der forbyder dig at klippe tinkeren, det er til kåringerne vi helst ser dem med fuld behåring, så har i ingen planer om at den skal stilles, så klip i den bare , de skal jo heller ikke lide fordi vi helst ser dem med " pels " træk hest er nu så meget sagt, rigtig mange bruges i ridningen typerne er jo meget varierende, lidt for enhver smag , men oprindeligt tilbage i 1600 tallet ja! den har jo fuldt udviklingen som så meget andet og i dag kaldes den hovedsagligt colored cob og bruges såvel til kørsel samt alle aspekter af ridningen.