Det gør slet ikke noget. Nu lærte jeg også noget i dag:D
Kontakt evt hundegittemor herinde fra. Hun har 1 stk og har haft 2. Hun er super dygtig
Jordens dejligeste hund, vi har en dejlig tøs på 1½ år, hun er menneskevenlig, dyrevenlig, børnevenlig og elsker sin familie. Jeg ved ikke om vi bare har være heldige, men vores Freja er helt bestemt en dejlig hund som jeg kun kan anbefale. Hun er lydig, selvom jeg ikke er så god til at opdrage, hun kommer når jeg kalder, går sammen med mig når jeg er i stalden, ved hun ikke må være på ridebanen eller i ridehuset - hun ligger med snuden lige inden for - når hun er inde er hun roligheden selv, hun tigger ikke, gør ikke unødigt, hun elsker at ligge på sofaen og se fjernsyn også selv om vi ikke er i nærheden. udenfor forsøger hun at hyrde på de andre dyr, høns, ænder og katte. Indenfor giver hun gerne en killing "pelsly" og rejser sig ikke før killingen er væk jeg kan kun sige at det ikke er den sidste aussi vi skal have, kan se mig selv med 3-4 aussier - det er min drøm. held og lykke med din forhåbentlig nye hund jette
Jeg har også en aussie - en australsk terrier.  Alt der hedder noget med Australsk / Australian bliver kaldt Aussie - selv folk derfra er Aussies. 
så er "igang med min tredie" Aussie (Australien shepherd)  Hunderacen der bare har vundet MIT hjerte 
1) Australien Kelpie 2) Australien Cattel dog 3) Australien Shephard
Jeg har indtil videre kun 1 stk aussie -men er ret sikker på at den rae er kommet for at blive. Der er mange ting man skal overveje inden man køber sig sådan en: De er typisk noget reserverede af natur. Der er undtagelser, men generelt er det IKKE hunde der logrende tager imod husets gæster, hvis ikke de kender dem godt, eller som gladeligt lader sig klappe af fremmede på gåturen. Så ønsker man sig en hund som osse andre mennesker synes er fantastisk, er det nok ikke den rette hund -de fleste synes min tæve er sær og mener at noget må være galt, for hun gider jo ikke snakke med dem. Ikke engang når de har mad. Er man først godkendt, er det dog en anden sag -så ville hun meget gerne være skødehund  En aussie er vagtsom -Min tæve har jeg måttet arbejde en del med, for at lære hende at man ikke behøver gø af ALLE der kommer ind og ud af døren (jeg har så ikke haft hende fra hvalp, så om det kunne have været anderledes ved jeg ikke). Hun gør ikke af alt og intet, men er der nogen ved døren, så bliver der gøet. Og kommer man som fremmed ind på "hendes" grund uden at jeg er der, ja så kommer der altså 20 kg gøende hund imod en, og hun lader dig ikke passere før jeg kommer ud. Har ladet mig fortælle at det er meget normal for en aussie. -må hellere understrege at en aussie IKKE må være agressiv, og min tæve gør da heller ikke andet end at gø... Men det ved gæsten jo ikke  Aussien er en aktiv hund som skal have noget at lave. Det er ikke mit indtryk at de generelt kravler på væggene hvis man lige tager en fridag. Men de skal gerne have noget fornuftigt at give sig til, så er man ikke indstillet på at bruge sin hund til noget, så lad være at købe en aussie (men det gælder jo vidst de fleste hyrdehunde) Men ja, en aussie er en fantastisk dejlig hund, og jeg fortryder absolut ikke at have fået sådan en i huset. Hun er alletiders træningspartner og en trofast følgesvend hvorend jeg går. Men det er de færreste i min omgangskreds der forstår mit valg af hund (tiltrods for at der er en del aktive hundefolk imellem). Det er en lidt speciel race -jeg tror det er sådan en man endten rigtig godt kan li', eller absolut aldrig vil eje  Mvh Michelle
HundeGitteMor - Du glemmer Australian Terrier og Australian Silky Terrier.  Igen... Alt australsk er Aussie - Bare spørg min Aussie-ven; han kalder alt australsk for Aussie. 
Velbekomme da Gitte  Ih altså må da have et glimt af det nye vidunder næste gang vi kommer op til sig. Har jo set der snart er sporkursus og så har jeg jo snart fødselsdag, så jeg ved i hvert fald hvad jeg ønsker mig 
der har en Kelpie - fantastisk dejlig og kærlig hund. MEN....gør af alt og alle....og har meget svært ved at affinde sig med at være alene hjemme uden at synes at indretningen er forkert - for derefter, i stor stil, at ommøblere selv.... Lisbeth med Baloo - du skal på banen - har Lenes Tzatsi ikke noget "Aussi" i sig....???? KH:)Annette der holder sig til border collie'er....
Ingen kan sige hvad du skal gøre. For det din hest - det dig der kender den - ergo, det ER kun dig og KUN din beslutning. Føler du stadig der en chance, din hest er glad - og der bare skal KÆMPES, du har penge til det (ja, det jo ikke billigt jo) - jamen så FIGHT !! Føler du at du er ved at opgive lidt, hesten er slidt og træt (det kan jo altså mærkes) - at dyrlægen siger absolut intet håb, jamen så ved du os hvad der skal gøres.. Du skal lytte til din kæreste - MEN det absolut IKKE hans beslutning. Som sagt, det er din og kun din.
Lige en tilføjelse; Kunne du ikke hører dyrlægen om der mulighed for at give hesten et års fri fra ALT med ridning og træning at gøre? Om det måske ville kunne hjælpe en evt healingsprocess. Behandlinger og ro ?
Sandra; du har fuldstændig ret. Jeg ved godt, det kun er mig selv, der kan træffe sådan en beslutning. Jeg tænkte egentlig også, at der måske sad nogle derude i samme situation, som har det sådan. Skal-skal ikke? Eller hvad hjalp dem til at træffe den "rigtige" beslutning som kunne give dem en indre ro? Føle at man gør det rigtige. Jeg har tænkt tanken om fuldstændig fri og ro. Men problemet er bare, at Sidney ikke er en hest, der bare kan stå stille og lave ingenting. Han skal stimuleres dagligt, ellers bliver han "opfindsom" og til sidst slukket, fordi han opgiver. Det er set før, hvor han har skulle stå... Uanset hvordan jeg vender og drejer det -med eller uden behandling- så skal han have ro i lang tid. Nok et år minimum. Jeg tror ikke på de historier med hurtig genoptræning efter den slags skader på trods af PRP-behandlinger m.m. Men jeg ville give det et forsøg, hvis jeg vidste at det kunne "betale sig" i sidste ende. Eiii en @!#$-situation at stå i. Har sagt farvel før, hvor det gjorde vanvittigt ondt, men da var jeg ikke i tvivl om, at det var det rigtige. For der VAR bare ikke noget, der kunne gøres. her føler jeg et "måske" som i den grad er begyndt at bremse mig... 
Jeg ville nok prøve at lade ham gå et års tid med fuldstændig ro. Hvis det er fordi han kommer til at kede sig, kunne du så ikke lave noget fra jorden som ikke belaster ham på nogen måde, så ikke han føler sig helt overset og får dårlige idéer? Jeg ved det er en svær situation, og som du selv ved, er det kun dig der kan træffe det endelige valg... Jeg har en venide som fik aflivet sin hest først på sommeren pga noget i krydset og balanceproblemer. Hun valgte at lade hoppen få en chance mere og fik flere dyrlæger med i billedet, fordi hun ikke følte det var det rigtige at aflive hende i vinters. Men en dag da hun kom ud til hesten, kunne hun se det skulle være nu hun skulle på de evige græsmarker. Det jeg vil frem til er, at føler du ikke det er det rette at aflive ham inderst inde, så vent og se tiden an. Måske får han det bedre, og hvis ikke, så har han ihvertfald fået en sidste chance og når tiden er til han skal ha fred, så ved du det inderst inde...
Jeg sidder netop nu med skal - skal ikke følelsen. Silel har været uanvendelig i lidt over 1 år, og jeg har hele tiden sagt at får hun kroniske smerter så er det slut. Hun har kroniske smerter nu, men jeg har ekstremt svært ved at vurdere hvor slemme de er. En dag som i går var jeg oppe ved marken som jeg er 2 gange dagligt og da drønede hun rundt, hoppede og hvinede. Lige i det moment var der et stor smil på mine læber men da hun 2 minutter senere ville bremse ned i fart var hun igen halt og ømmede sig. Jeg har sat mig selv en tidsfrist. Per 1. oktober skal hun have det så godt at jeg ikke er i tvivl. Det fylder ekstremt meget i mit liv at gå med denne usikkerhed. Jeg sover dårligt, kan græde over ingenting - så Disney film er et no go for tiden   Jeg døjer med maven, har hovedpine og er konstant træt. Jeg har haft sille i 8 år og ligesom dig ville jeg give hvad som helst for at hun bare kunne leve og have det godt, om det så fortsat er som galionsfigur ude på marken - betyder intet! Man kunne selvfølgelig godt bare tænke på sig selv og ignorere det når hun halter, når hun nægter at trave fordi det simpelthen gør alt for ondt. Jeg har gjort det at Sille i 14 dgae har fået smertestillende. Hun er færdig med det på onsdag. Hun har haft det bedre i de 14 dage, men jeg vil ikke dope min hest for at hun kan dække mit behov for at hun er der. Nu skal jeg så se når jeg fjerner de smertestillende, hvor stor forskellen er. Men det er en skrækkelig beslutning! Da min første hest blev aflivet fortrød jeg så meget bagefter - det er virkelig en væmmelig fornemmelse. Det gjorde så indt indeni.  Med Sille ved jeg at når hun bliver aflivet er fordi jeg har gjort hvad jeg kunne, jeg kan ikke gøre mere. Jeg skal ikke råde dig, men hvis jeg var dig, ville jeg sætte mig ned evt, sammen med en dyrlæge og sige : Hvad kan jeg evt. gøre mere? Skriv tingene ned og spørg dig selv : Giver disse muligheder mening? Vil det være nok i det lange løb? Vil det have den virkning som jeg ønsker? For at du ikke skal fortryde skal du vide dybt inde i dig selv at du har gjort alt hvad du kunne. - det er den eneste der vil give dig fred, men samtidig skal du vide at du gør hvad der er fair over for hesten og være sikker på at du ikke kun handler ud fra dit behov.
Hej Kristina. Jeg gjorde det med Ocilla, da jeg også var i tvivl om der var andre ting man kunne og burde gøre. Men jeg ringede ind til forsikringen og bad om at tale med deres dyrlæge, og jeg fik en rigtig god snak med ham. Det gav mig ro i sindet til at jeg HAVDE gjort det man kunne og skulle. Og han anbefalede mig ikke at operere for spat, som man jo ellers kan i nogle tilfælde. Ocilla gik også som "foldbums-light" og hun var heller ikke egnet til det - sikke en ballademager jeg fik ud af det. Men hun styrede selv om hun ville ud af boksen når jeg kom eller om hun havde ondt og ville blive i boksen. Så nogle dage kunne jeg skridte lidt på hende, andre dage blev hun i boksen og blev nusset. Meeen godt hun ikke nåede mere end ca. 3 mdr. For hun var nok blevet sindsyg ved mere tid. Prøv evt. at snakke med din forsikrings dyrlæge, måske han/hun kender til andre ting man kan gøre eller også kan han/hun berolige dig i at du har gjort hvad der er at gøre. De ved jo også godt det kan være "mishandling" at "pensionere" dem for så lang tid. Knus.
Iben: Jeg kender det godt. Har prøvet det med min heste, Maddie og Chiquita. De havde begge kroniske smerter, så da var jeg ikke i tvivl. Jeg håber og ønsker det bedste for dig, uanset hvornår du beslutter dig. Jette: det kan være jeg skal prøve det... Hvem havde du Ocilla forsikret hos? Jeg har KDH. Det virker bare på samme tid underligt for mig at tale med en dyrlæge, som skal sørge for, at jeg får erstaning udbetalt, hvis jeg beslutter, at hesten skal aflives. (Det rager mig en papand med de penge, men man kan jo ikke komme udenom, at det er af økonomiske årsager, at man forsikrer sin hest). Jeg overvejer også at ringe og snakke med dyrlæge Y. Han har trods alt overset eller vurderet skaden anderledes, og har måske et råd til mig. -hold op hvor jeg hænger mig i tynde tråde, når jeg siger sådan. For hvad skal man bruge en dyrlæge til, der har overset skaden? Havde jeg lyttet til dyrlæge X, havde jeg måske haft en rask hest idag  Højgård sagde til mig, da jeg spurgte: "hvad ville du gøre, hvis det var din hest? Jeg ved godt, det er et urimeligt spørgsmål, men jeg er i tvivl". Han svarede: "Det er jo svært, men det kommer jo an på, om det er stjernehesten, altså om det er rentabelt at fortsætte". Det svar kunne jeg jo ikke rigtig bruge til så meget, for Sidney er min drømmehest -også selvom han ikke er en granprix-hest eller en hest til 100.000+. I min verden er han "stjernehesten". Men sagt mellem linjerne, så siger han jo at chancerne er meget små.(Det har jeg også på skrift). I er så søde, at I vil prøve at hjælpe mig på rette vej.. Når jeg sidder herhjemme, hælder jeg til at sige farvel. Når jeg er ude på gården og ser ham glad og tilfreds, og ikke halt, ja så hælder jeg til at lade ham stå og se tiden an.. Men det overben kommer han jo aldrig af med, og der er også reaktion i skintigrafien på dette. (så jeg lige nu på det papir jeg har fået tilsendt). Problemet er jo også at halvandet år med dyrlægeregninger tærrer mere end almindeligt på pengepungen... Man er jo nødt til at have en stop-knap, så man ikke går bankerot.. men et års pause for ham, koster jo ikke mere end almindeligt... Hmm.. Jeg må prøve at tage en beslutning, når jeg har talt med forsikringsdyrlægen. Han kan nok råde mig... Tak for jeres svar og for tiden I bruger på at læse mit lange indlæg 
Hej igen Min forsikring var hos Dansk hesteforsikring. Ja jeg havde det også underligt med at ringe og snakke. Men hvor var jeg glad ved det bagefter. Jeg fik stillet så mange ekstra spørgsmål som en normal praktiserende dyrlæge ikke har tid at høre og svare på. Men jeg fik idéen, da jeg pludselig blev bekendt med at man kunne operere for spat og tænk hvis de mente at jeg skulle det, når nu jeg var ved at indse det gik alt for hurtigt den forkerte vej og at hun jo ikke egnede sig som førtids pensionist. Så tog jeg knoglen og ringede og jeg må godt nok ha haft en bævrende stemme, da det er jo er SUPER hårdt at tale om. (synes jeg) Men han var så flink og rolig og beroligede mig i, at de ikke kræver operationer for spat. Da det oftes kun er gamle heste som kan få lidt gavn af det og man havde kun ca. 40 % hvor det rent faktisk gik godt. Og ja - hvornår siger man stop til penge forbruget - Tænk nu hvis de næste 15000 kr. er det som redder dyret. Føj det er hårdt. Men jeg er pt. glad for jeg holder "ejerskabs pause", for økonomien var ved gud drænet helt. Og som du ved, så har jeg jo rejst 2 gange siden, og kan nu lave en fin opsparing. Samt bekymringerne var ved at tage livet af mig.. kan virkelig mærke det har sat sit spor i sjælen. Men ja - jeg tror ikke du finder det svar du allerhelst vil have  Så det er nok det rette du har gjort. Ellers skal man jo til at gå udenlands og høre om nogle er nærmere en "helbredelse" end herhjemme. Men det er også noget man bør kunne spørge om hos dyreklinikken eller forsikrings dyrlægen, hvis man kan overskue det økonomisk og at hesten kan magte det. KNus
hvis du er i tvivl så skal du ikke aflive ham. så tror jeg du komemr til at få det dårligt over det, fordi du nok altid vil tænke, om han kunne have klaret den. jeg synes klart du skal give ham en chance. måske gå de alternative veje og forsøge dig. jeg er jo som du ved af den holdnng at jeg ikke afliver mine heste, så længe de kan gå på fold uden smerter. og hvis din ikke er halt, så havde jeg ladet ham få chancen. knus fra jeannette
Ang. overbenet har du så prøvet magnet gamacher? Min venindes hest som havde et meget stort overben som gjorde at den måtte stå stille i et år, og derefter stadig havde problemer med at det generede en gang i mellem, begyndte at stå med magnet gamacher fra Veredus, og overbenet blev MEGET mindre og blev til sidst næsten usynligt. Det er ikke bevist at det virker, men det er jo hver at prøve, hvis det kan hjælpe din hest til bedring.
Mht. halthed, så kan hverken jeg eller andre i stalden se det. Idag sadlede jeg ham op til en lille bitte skridttur. Han var SÅÅÅÅÅÅ glad. Travede derudaf, selvom jeg prøvede at holde ham tilbage. Gik med ørene fremme.. Galopere ville han også, men det gav jeg ham ikke lov til. -tænk hvis han ødelægger noget, tænker jeg. Mht. hans overben så er det fra føltiden af, og ja det er meget stort. Lidt mindre end end golfkugle. Pt. har han fået Back On Track bandager på, det sætter jo gang i blodomløbet.. Men tvivler på at det mindskes. Men måske det kan hjælpe til en mulig opheling? Min lille Sida-mand, hvad skal jeg dog gøre   Jeg har jo heller ikke millioner at gøre godt med længere.. Hvis bare jeg havde alverdens penge, så havde jeg prøvet ALT. Men det har jeg ikke.. Jeg ringer og snakker med Jarløv fra Hørsholm imorgen, han kender hesten ud og ind, og han vil svare mig ærligt. Det har han gjort med alle mine heste. Det jeg egentlig vil frem til er, om det kan betale sig for mig i det lange løb at skyde flere penge i hesten, eller om vi ender i samme situation om et år fx. For da bliver det ikke nemmere for mig at skille mig af med ham.. og så er jeg endnu fattigere. For hvor højt jeg end elsker min hest, så skal han ikke igennem alt muligt for at stå halt bagefter. Det byder jeg ham ikke. Derudover er Sida UTROLIG dårlig til bare at stå. Men som tiden er gået, er han da blevet bedre til det...
koster nøjagtigt det samme at holde hvert år som en fuldt arbejdsdygtig hest.... bare en tanke
Jeg står præcis samme sted som dig. Har smukke dejligt Oxana på 6 år, som jeg købte i november 08 i forventning om at hun skulle være min nye dressurstjerne. Men ak hen over sommeren og efteråret 09 begyndte hun at stejle og gik til sidst bagover med mig. Fik hende undersøgt på Højgård diagnosen var KS i lænden. Sendte hende i bevægelsesterapi og genoptrænede efter disse principper. Ingen ændring. Tilbage til Højgård igen og nu er papirerne sendt ind, men jeg tvivler flere gange dagligt på om jeg har gjort nok for min hest... Så præcis samme dilemma som du og det er bare sindssyg svært at stå i.
Noget kan bare ikke gøres op i penge.. Selvom man selvfølgelig skal tænkes sig om. Kan forstå hvis hesten ikke kan blive rask. Jeg synes helt klart du skal lytte til dit hjerte. Siger det dig at du ikke skal aflive nu og ER du i tvivl, så skal du ikke gøre det. Hør dyrlægen ad igen, ring og snak alternativer og evt ro et år ? Dejlig du vil gøre så meget for din hest og kan vurderer din egen hest 
Tak tl alle jer, der har sendt privat besked til mig   I er så søde herinde  Vicky: jeg er 100% enig med dig. Men denne her hest er ikke bare hvilken som helst for mig. Og jeg betaler gerne opstaldning og smed osv osv. for ham. -så længe han har det godt. Det der betyder aller meste for mig er, at han ikke holdes i live for min skyld. Og det føler jeg bestemt ikke på nuværende. Jeg har talt med dyrlægen fra Højgård idag. Han forstår godt mit dilemma. Hesten bliver formentlig ikke til dressurhest igen. Til spørgsmålet om, hvorvidt hesten kunne gå som skovturshest sagde han "sagtens, men er det det du har købt ham til?". Nej, det var det jo ikke oprindeligt. Men hvis han "sagtens" kan gå som skovturshest, så kunne fred og ro på min ubestemte tid måske også gøre noget for ham, tænker jeg....
Jeg tænker lidt hvad du vil vente og se efter på ubestemt tid ?? Dyrlægen siger han formentlig ikke bliver dressur hest igen, men du skriver så at du vil bruge ham x-antal mdr/år til skovtrold. Men du må jo ikke forvente at det gør ham til dress. hest igen, trods han bliver skovtrold i flere år. Det er mere om du om 2 år, eller resten af hans liv kan acceptere han kun er skovtrold. ? Det bliver ikke nemmere at tage den grimme beslutning. Jeg ved godt hvordan du har det inden i, men husk også at du mere eller mindre udsætter pinen hos dig selv - da du jo vildt gerne vil ride dress., lidt spring og hygge. Bare lidt tanker, som forhåbentlig ikke provokere nogle eller specielt dig. 
7. år en skovtrold - og det forbliver den til den dør af alderdom. Det var bestemt ikke det den skulle have været - men sådan kan det gå, og min glæde over hende er ikke mindre af den grund. .