kan i klare det! Man kan altså få rigtig met pæn brugt både på dba, trendsales og gul og gratis. Her er alt fra tøj til barnevogne og alt hvad hjertet begærer. Hvert kvartal får du så 4000 i børnepenge, disse vil kunn dække over halvdelen til en kommende institution. Den eneste store udgift som jeg ser det, du kn løbe ind i er modermælkserstatning såfremt du skulle få brug for dette.
har du undersøgt diverse muligheder for tilskud hvis i får et barn. Jeg kender ikke reglerne for hvis man ejer et hus, men bor man i lejlighed så kan man få en del i tilskud.  Lige nu er jeg på dagpenge og min man har en ok løn omkring gennemsnit. Vi bor i lejlighed. Hvis vi begge går på SU så kan vi holde samme udbetalte indtægt hjemme ved nogle små bijob. Vi kan få over 3500 kr i tilskud til DP og boligsikring som vi ikke kan få nu. Vi kan få forældretillæg i SU hvis vi BEGGE er på SU. Hvis i er på SU mens barnet bliver født får faren 6 ekstra klip som han selv kan råde over (altså mulighed for dobbelt klip) Moren får 12 ekstra som hun kan holde barsel for eller fortsætte studie og få dobbelt klip undervejs. Der er uendelig mange muligheder økonomisk når man får børn. Vil så også sige at vi aldrig har haft en bedre økonomi som efter vi har fået barn. Vi er blevet meget mere bevidste om hvad vi bruger pengene på og så sætter man jo tærring efter nærring 
... ikke gøre et barn op i penge. Jo de koster, men der er forskel på nice-to-have og need-to-have i forhold til udstyr, meget kan købes brugt (og der kan spares mange, mange penge). Snak med din kæreste om hvad han mener. I er jo to, der skal have barnet, hvis det er. Det kan i øvrigt være ganske fornuftigt at få barn, mens man er studerende
For 10 år siden stod jeg i næsten samme situation, som 19årig. Jeg havde så bare lige mødt manden (kendt ham i 3mdr) og så blev jeg gravid på p-piller. Jeg kunne IKKE få en abort og tænkte ikke så meget over det økonomiske, det var jeg sikker på nok skulle lykkes. Jeg sagde til faren, at jeg ville have barnet, han valgte selv om han ville være med eller ej. Ønskede han ikke at være med var det helt ok og jeg ville ikke kræve penge af ham. Han valgte os til og han er her stadig  Vi købte brugt på DBA, det var ikke de fedeste ting vi havde, men vi fik hvad vi havde brug for. Vi byttede en computer til et puslebord og så måtte vi nøjes med en computer til der var råd til en ny   Mødrehjælpsbutikkerne og genbrugsbutikker har meget pænt tøj til ingen penge. Når I begge er på SU kan I få friplads i institution. Jeg er glad for at jeg har fået to børn mens jeg har studeret, der er så meget mere tid til dem end når man først kommer ud på arb.mark. Nogle gange vælger skæbnen for os, og måske er det rigtig for jer at få en lille nu - det skal i hvert fald ikke kun være økonomien der afgør det! Tænk dig godt om, snak med kæresten, hvad tænker han? Massere af kram til dig, det er ikke en fed situation at stå i   men du er ikke alene!
end man tror - og i sidste ende tror jeg ik du kan gøre pengene op i det som det her vil komme til at "koste" dig hvis du vælger en abort, mens du reelt ønsker dig barnet.
Jeg giver de andre ret i man nok aldrig har "råd" til børn, men det er noget man simpelthen finder ud af hen af vejen hvordan det hele skal løbe op. og man behøver ikke købe alle ting fra ny af. Her har vi f.eks købt sækkevis af rigtig fint brugt babytøj som vi måske har givet et par kr pr del for, og det er da vildt billigt! Og når det er til et lille spædbarn er tøjet jo slet ikke slidt! Derudover har vi købt puslebord, vugge osv brugt. Barnevognen købte vi fra ny af, men med garanti kan man også finde velholdte brugte barnevogne. Her er jeg på barselsdagpenge og manden har fast arbejde. Selvfølgelig bliver der flere udgifter når babyen først kommer ud også mht bleer og sådan. Men tænk dig godt om inden du tager en beslutning. Hvis du føler at det barn er det rigtige, så skal I også nok få det hele til at fungere!
den er jo lidt svær, vi kan ikke fortælle hvad du skal gøre, men som de andre siger, så tager man sig råd, og tror det er en tanke alle har inden de får børn "vi har ikke råd" men tro mig når først barnet er på vej og kommer, så finder man pengene, man prioriterer pludseligt anderledes uden man tænker over det, så efter min mening skal økonomi ikke gøre udslaget, medmindre man ligefrem bor på gaden og ikke har råd til at overleve, man skal selvfølgeligt kunne tilbyde barnet et godt liv, men et godt liv handler jo ikke om mærkevaretøj, tonsvis af legetøj osv osv. så længe i kan give jeres barn en masse kærlighed og ellers dække de basale behov, så kan jeg ikke se nogen problemer i det.. selv havde vi også tanken om ikke at have råd til det, men vi valgte alligevel at få barn, vi boede i en lille 2-værelses lejlighed, havde stor gæld pga dumme bilkøb, og selvom vi begge havde fuldtidsjobs, så var økonomien stram, men vores søn har fået alt hvad han har og havde brug for, idag har vi stort hus, passende gæld, 2 biler og 2 gode jobs, vi venter nummer 2 til september og det er ikke mere end 2,5 år siden vi tog beslutningen om at få det første barn, så tingene kan ændre sig meget hurtigt, jeg tror vi havde fortrudt mange gange hvis vi ikke havde taget det valg, ja det har været hårdt nogle måneder økonomisk, men vi har klaret det, og som sagt har han intet manglet. så stod jeg i det valg i har, med at have lysten til barnet, men ikke føle jeg havde midlerne, ville jeg tænke med hjertet og vælge ud fra det.. held og lykke med det uanset hvad du/i vælger.
da jeg stoppede med at amme om natten var min dreng også tidligt oppe. Dog blev vi i sengen til kl 6, vågen eller ej. Det har taget enormt lang tid at lære ham at sove frem til kl 6. Siden i sommers har jeg forventet at vågne mellem 5-6. Her i januar er det blevet mellem 7-8 og her efter sygdom er det blevet tættere og tættere på 8. Noget som gav os en smule mere ro var at han fik en ordentlig portion mad inden sengetid. Vi startede med A38 med havregryn. Nu får han havregryn med mælk. Uanset hvor meget eller lidt han spiste til aften så får han de ekstra mad inden sengetid. Jeg går ud fra du ammer/giver flakse inden hun puttes. Hvad med vælling? Det er jo altså også først når barnet er omkring 1½ år at man kan forvente en fuld nattesøvn af hvad vi voksne forstår som nattesøvn. For sover hun fra f.eks. 20-5 så sover hun jo også meget flot igennem. Det er jo kun 6 timer man forstår ved at sove igennem når de er så små.
Hun spiser rigtig godt af sin kartoffelmos med diverse om aftenen, og så får hun en flaske, inden hun puttes. Hun drikker sjældent mere end 100-150 ml, så jeg går ud fra, at hun er godt mæt, når hun bliver lagt. Jeg har ikke forsøgt med vællling. Jeg synes, hun drikker så lidt mælk efterhånden, at jeg helst vil fastholde det, hun trods alt får. Men vælling er måske nogenlunde det samme? Jeg tror, jeg vil blive med hende i sengen - jeg synes også, det er umenneskeligt at skulle op inden kl. 6   For det meste sover hun jo også videre. Det er bare mig, som ikke får så meget søvn, mens hun ligger hos mig. Men som Tine skriver, så skal man nok komme til at ønske dem tidligere op en dag, og man kommer nok også til at savne den tid, hvor de gider putte under dynen hos en. Jeg skal egentlig heller ikke klage, for hun sover virkelig godt især i forhold til, hvad vi har været igennem med storesøster, der godt nok sov længe men til gengæld var vågen om natten. Hun vågner i øvrigt ikke, når vi går i seng, og hun vågner heller ikke ved vækkeuret, når min mand står op om morgenen. Så vi forstyrrer hende ikke endnu. Det er hende, der forstyrrer mig 
Nu er jeg jo så heldig at kende den skønne Sofia...Og hver et øjeblik med hende er en fryd - så det gælder bare om at nyde det Stine - op og ud af sengen kl 5.45, og gerne med et smil, jeg ved jo du er super morgenfrisk... Også kan du jo også lige få bagt boller til morgenmaden, det er jeg ikke i tvivl om at Jan og karla vil sætte pris på! Hilsen Heidi, som ville nyde en time med Sofia fra morgenen (eller??)
Jeg ville give vælling. Min Karla på ½ år, har den sidste måned fået vælling inden sengetid, hun kommer i seng ca. 19.30 og sover til mellem 6 og 8 næste morgen. Inden vi gik over på vælling, der var hun begyndt at vågne flere gange om natten. Men, vælling er baseret på mælk, det er bare lidt tykkere og mætter derfor noget mere..
Ha ha Heidi. Du ved da godt, at det kun er Jan, som bager her i firmaet. Jeg kommer i øvrigt om lidt. Jan er lige ude og vande hestene, så jeg kører, når han kommer ind. Men du må hjertens gerne få et par timer med Sofia om morgenen - evt. på søndag? Jeg køber noget vælling i morgen, så må vi se, om det hjælper. Jeg mener, vi gav vores Super Karla vælling i en periode, men jeg husker ikke, hvilken alder. Her til aften gad Sofia så overhovedet ikke have sin flaske, den røver. Så det er spændende, hvornår hun vågner i morgen tidlig.
jeps oliver giver sin madlyd fra sig og hvis han ikke er sulten kommer flasken ind alligevel.. som hos mange andre.. så står man ikke tidligt op her.. vi ser helst man er i sengen til kl 7.. storebror har fjernbetjeningen i sin seng og så tænder han om morgenen(i weekenden) for tvet for ham og søster.. så kalder de når de er vågnet helt og sultne(ca en halv time efter de er vågnet).. men har heldigvis børn med goe sovehjerter men nok os pga vi altid har holdt fast i det med ikke at stå tidligt op..
Her har vælling også gjort tricket, i hvert fald lige for tiden.. (men i den alder ændrer rytmen sig jo hele tiden) .. Mikkeline er 6 mdr og den sidste uges tid har hun fået en flaske vælling at sove på, fordi hun var begyndt at vågne mellem 2 og 4 til en flaske, noget hun ellers ikke har gjort længe.. Men de der ca 150 ml vælling inden puttetid gør altså at hun pt sover fra 19,30 til 7,30-8 stykker. Hun kan vågne en enkelt gang eller 2, men 9 ud af 10 gange tager hun selv sutten og sover videre.. En sjælden gang er sutten blevet væk for hende, så må vi ind og finde den .. 
Jeg fik ikke købt vælling i dag, men jeg kører ind efter det i morgen. Det er i hvert fald et forsøg værd. I nat vågnede hun allerede 3.45. Hun pjattede rundt i starten, men så blev hun ked af det, så det må være fordi, hun er sulten. Men det er rigtigt, at rytmen skifter ofte i den her alder. Man synes lige, man kan regne med noget, og så ændrer de på det hele  Sofia kan stadig ikke finde ud af at tage sutten selv om natten. Dvs. hun får den fint i munden, men hun giver ikke slip, så hun ligger og putter den i munden og tager den ud igen. Så det ordner jeg altså for hende om natten. Og så er det rart, hun ligger lige ved siden af.
mit forslag: Kira hvis en pige. Kian til en dreng.
mathias, eller tobias
ja kian og lucas kan jeg også godt lide, men vi har en rigtig god ven der hedder kian og naboen lige ved siden af har både en marcus og en lucas så det ville da se lidt sjovt ud he he ved godt man ikke skal tage efter hvad andre hedder og sådan noget, men ville jo gerne skille os lidt ud ;o) kan faktisk godt lide Tobias
Jeg omgås jo en del drengenavne til daglig i mit job som lærer, så nu får du lige alle dem jeg kan komme i tanke om: Jeppe Mads Nilas Emil Rasmus Kasper Christian Benjamin Tobias Kenni Asbjørn Nick Noel Dion Hauke Simon Alexander Ja det var vist de drengenavne jeg omgås med til daglig.
ja, jeg synes jo det er nogle rigtig gode drengenavne Charlotte nævner...men det bedste af dem alle er jo klart Asbjørn...og hvorfor mon?? 
Patrick.
Vores søn hedder Linus - vi synes det er et fantastisk navn  Ellers kan jeg godt lide: Sixten, Vitus og Alexander. /Malene
drengebørn som hedder Mikkel og Milas 
kender det kun alt for sogt. vi kunne heller ikke finde på et eneste drengenavn, men havde flere pigenavne. og ja vi fik selvfølgelig en dreng. og efter mange overvejelser (de navne vi kunne li var taget i vores familier-har begge store familier med næsten kun drenge) men navnet blev   og det kunne i dag ikke passe bedre til vores lille guldklump..
Marcus og Elias.
Hvad med Noah?
jeg jeg synes jo Kalle er perfekt, og Kian kan gå ( hedder min nevø) Frode kan jeg mærkeligt godt lide Rebus, hvis jeg var irer .. men er ikke så vild med at man "fordansker " navne Og Erik ... synes der er for mange magnusser og lucasser og noaher til jeg ville give mit barn det navn.
Om det passer ved jeg ikke, men hos os, så skal vores børn (når vi engang får nogen) hedde: drenge: Aksel og Walder Piger: laura og Olivia
Får vi en søn, så har følgende navne været oppe og vende. Lauge Asger Johan I år er der rigtig mange i min omgangskreds, der har fået drengebørn. Og det uhyggelige er, at der er 5 stk Noah og 3 stk. Tristan. Det sidste navn har jeg svært ved at tage seriøst.
Det er helt vildt som det navn bare stormer fremad i popularitet, jeg har mødt 3 Asger'er på det sidste ½ år. Alle de gamle danske navne kommer jo virkelig frem nu og her troede man at ens barn ville være den eneste stakkel med et gammelt navn  Nu leger han med Oda, Gertrud, Kaj, Aksel, Erik, Svend og Kåre, det er da lidt sjovt. Jeg har dog endnu ikke mødt en anden Gunnar. Iøvrigt er der en dreng i vuggestuen der hedder  , det kan jeg godt lide...  , det klinger da ok 
Hvor sjovt, at der er SÅ mange med de gamle navne - det er da herligt. Jeg har heller ikke mødt en Gunnar. Men Matti. Jeg har aldrig hørt det navn før, men nu har jeg mødt to, som hedder det, og en af tvillingerne fra fjernsynsserien hedder det også. Det er da også lidt morsomt, at det navn pludselig er poppet op ud af det blå i så mange tilfælde. Men pænt navn i øvrigt... Micas er der også c i.
det er bare svært, der er så mange pæne navne også her, men kan bare ikke vælge, og når jeg så synes et navn, så er manden ikke enig he he, men der er jo også et halvt år endnu til bebs kommer og måske bliver det en pige ;o) så kan det jo være ligemeget, så tror vi har bestemt os til at vente med at bestemme noget til vi kender kønnet..
Ja så blev jeg mor  men det var ikke helt uden drama... jeg har fået afvide at jeg skal ssnakke om det der skete da det desværre har sat ogle dybe spor i mig... derfor for i nu historien  Men vi starter lige 14 dage før, vi fandt ud af at lilleput vender forkert og skal op til vendingsforsøg, da vi kommer op får vi af vide at der er meget lile chance for at det vil virke da jeg er førstegangs fødende... men de prøver alligevel. Vi når dog ikke til forsøget da hun selv vender sig mens jeg ligger og venter på at skal have forsøget... noget der normalt aldrig sker sagde både læger og jordemødre der er involveret... men vi tager hjem, dog med en formaning om at hvis vandet går uden at jeg har veer skal jeg ligge mig ned og ringe til fødegangen... den 1/2 går vi i seng som vi plejer... jeg kan ikke rigtig sove, men det er ikke noget nyt da jeg hele graviditeten har haft lidt rygproblemer... Da kl er 23 beslutter jeg mig for at vende mig i sengen og se om jeg kan sove... HER går vandet så... Nå, mig ned på toilettet og lige blive vasket af og få noget tørt tøj på, Peter (min kæreste) ringer så til fødeafdelingen og de bestiller en ambulance til os... der går en halv time før de er her og i mens ligger jeg på gulvet... Vi ankommer til Næstved sygehus og jeg skal have overvågning på lilleput for at se om hun har det godt. vi bliver ogsp scannet for at se om hun har vendt sig forkert igen... det har hun, "nå siger de så, så er det akut kejsersnit..." Jeg ligger nu og venter på at lægen der skal lave det kommer ud fra et andet akut kejsersnit, nu er klokken omkring 3 den 2/2. Jeg bliver så kørt til OP og bliver bedøvet med rygmarvsbedøvelse og klargjort. de går i gang og nu går dramaet i gang! Jeg har gennem hele min graviditet fortalt at jeg har hjerteformet livmoder, men alle siger at det er ikke noget problem... det viser sig så nu at det er det!!!!!! Lilleput sidder fast! de aser og maser for at få hende ud, i mellemtiden begynder jeg at få smerter!! jeg vælter rundt på den der seng man ligger på, jeg kaster op pga smerter og er ved at blive lidt hysterisk. jeg får nu forklaret at de ikke kan hjælpe mig med smerter før lilleput er ude da hun ellers også vil få det de giver mig. så jeg må vente til hun er ude... 03.57 er hun ude  Nu skal vi bare have moderkagen ud   det er det samme igen, da den også sidder fast, nu begynder panikken at sprede sig i læger osv da mine tarme er på vej ud af hullet pga jeg ikke kan ligge stille - smerter.... Hende der står ved mit hoved fortæller mig at jeg skal i fuld narkose og at jeg bare lige skal have noget ilt først... hun siger så til lægen om ikke hun kan vente 2 min med at gøre mere for så virker narkosen og hun kan få ro til at arbejde, på det her tidspunkt er hun nu ved at gå i panik, det samme er jeg for jeg kan høre hvad der sker og samtidig syntes ejg ikke der kommer noget ud af masken! Hun siger så til lægen at hun skal tage det rolig eller ordret - ROLIG, Rolig! Nu er jeg så bange at jeg ikke ved hvad jeg skal gøre. Peter er blevet smidt ud, så jeg har ikke hans ro at hvile på. nu kan jeg mærke at narkosen slår ind, men føler så at jeg kke kan trække vejret!!! jeg slår masken væk for at signalere at jeg ikke kan trække vejret... det sidste jeg husker er den kolde fornemmelse i halsen da jeg skal have en slange ned til at trække vejret for mig..... Jeg vågner i panik, på intensiv afdeling... endelig får sygeplejersken kontaktet Peter som var blevet smidt ind i et rum for ham selv med lilleput mens de ventede. han har intet fået afvide om min tilstand før nu. og klokken er omkring 6. da jeg så ham komme ind af døren begyndte jeg at græde, han havde lilleput med og alt var heldigvis gået godt siden jeg "faldt i søvn" Nu har jeg den dejligste datter   som i dag er 11 dage gammel og ikke mærket overhovedet  Peter havde grædt en del da han var bange for at miste mig, da han jo ikke fik noget afvide.. men vi har heldigvis snakket en del om det, men jeg kan stadig tude pga det og den frygt jeg følte.. tak fordi i lyttede  Lige et billede af den lille   
Det var godt nok en dramatisk fb. Godt, at det endte godt - og hvor ser hun bare skøn ud 
Føj for.... hvor en fødsel! Jeg fik helt kuldegysninger af at læse det. Hvordan har du det fysisk nu? Jeg forstår godt, hvis det psykisk tager noget tid at komme over. Hvorfor holdt du med at trække vejret? Puha, jeg forstår godt, hvis der går lidt tid, inden du får mod på flere børn! Hvad skal de skønne lille pige hedde?
puha da.. sikke en historie.. godt du er oven på igen..  Det hjælper helt sikkert at få det fortalt MANGE gange, også selvom nogle må lægge øre til både 5 og 6 gang  Jeg har selv haft meget glæde af at læse min FB fra jordmoderen mange gange, og så sent som forleden og det er snart 6 mnd siden vores prinsesse kom 
en omgang du/i måtte igennem der... Puha hvor er det altså synd! Og ja jeg mener sgu synd... Der går du og gør opmærksom på det og får at vide det ik er et problem, og så ender du med at blive udsat for sådan et "overfald" som det vel nærmest føles som... Du er sgu sej er du! Og mange gange tillykke med dattern jeres...
jeg har det fysisk sådan nogenlunde... men har godt nok været smadret!!! Hvorfor jeg holdte op med at trække vejret aner jeg ikke.... måske ren panik?? Jeg ved bare at det var uehageligt!! Stute: Ja det har du ret i, sådan føles det faktisk.... Jeg priser mig bare lykkelig for at have fået en dejlig datter ud af det og at det hele er overstået nu  hun skal hedde Alberte  Jeg kæmper stadig med det psykisk, men har heldigvis en fantastisk kæreste som støtter mig og holder om mig når jeg er ked, og ja selvfølgelig gode veninder som er klar på en lytter (også for 8 gang   ) Det værste er næsten at vi havde planlagt den blideste fødsel, med vand osv... og så får man sådan en tur  men odt det er overstået nu... 
Ja, det var noget af en omgang du der var igennem  Heldigvis har I da fået skønne Alberte ud af det, men det var det klart det slet ikke var noget I var forberedte på overhovedet... Synes dog også det er for dårligt at Peter skal vente 2 timer på at få at vide hvordan det går med dig. Det var jo netop i sådan en situation, du havde brug for ham ved din side... Godt han forstår at give dig den rigtige støtte nu hvor du også har brug for at han er tæt på  Og endnu engang tillykke med den smukke pige 
Kære allesammen I disse dage udspiller der sig et mareridt omkring ørene på mig. Mareridtet alle forældre frygter før eller siden. Vores elskede lille Laura blev revet fra os, mandag nat kl. 3:45 på Slagelse sygehus.  Hun var vågnet med voldsomme skrig kl. 01:00 om natten, hvor jeg havde trøstet hende og hun var faldet i søvn igen. Klokken 02:00 vågnede hun igen med meget voldsomme skrig, og igen forsøgte jeg, at trøste hende. Pludselig gispede hun efter vejret og jeg kunne se, at hun ikke kunne få luft. Der kom tre mælkehvide dråber ud af næsen på hende, hvorefter Benjamin tog hende op, på trods af hans brækkede kraveben. Da jeg så, at hun stadig ikke trak vejret, ringede jeg 112 efter en ambulance, imens Benjamin påbegyndte førstehjælp. Han gav hjertemassage og kunstigt åndedræt indtil ambulancen kom. Da de kom, satte de sat-måler på Laura, og hun havde på daværende tidspunkt puls og hendes hjerte slog. Benjamin tog med i ambulancen, og min mor som alarmcentralen havde tilkaldt, og jeg kørte bagefter ambulancen ned til Slagelse sygehus. Da de kom derned, gik der ti minutter... Så stoppede Lauras hjerte.   Da jeg kom, forsøgte ni læger, at genoplive Laura. De forsøgte i næsten to timer, før overlægen måtte fortælle os, at Lauras lille krop havde givet op. Laura fik vinger kl. 03:45, mandag d. 5 januar 2009. 2 år og 4 mdr gammel. Jeg er så tom indeni. Normalt dvæler jeg ikke i selvmedlidenhed, men ligenu synes jeg godt nok verden er uretfærdig. Ingen forældre burde skulle begrave deres børn. Vi har kæmpet så meget for Laura, alle de andre gange, hvor hendes liv har været på spil. Hun har før haft problemer med vejrtrækning og har ligget på apnø madras i det første år af hendes liv. Hver gang har vi kunnet gøre en forskel, og fastholde hende i livet. Men ikke mere...   Mit kære lille barn. Jeg savner hende så forfærdeligt. Jeg forstår ikke hvad vi har gjort, for at fortjene det her. Hvorfor.... Der er så megen smerte indeni mig ligenu. Pga. måden det er sket på, skal Laura obduceres, så vi forhåbentlig får svar på hvorfor. Der har været afholdt ligsyn i dag og de obducerer i morgen. Hvornår hun bliver frigivet til begravelse ved vi stadig ikke, men vi skal snakke med præsten som skal begrave Laura på torsdag og tale med en krisepsykolog på fredag. Kære allesammen, giv jeres børn et ekstra kys og kram. I ved aldrig om det bliver det sidste. Åh gud... jeg kan ikke skrive mere nu... men jeg skal nok holde jer opdateret senere... Ligenu forsøger jeg bare, at leve... uden mit elskede lille barn... min stolthed... mit liv.     På gensyn mit elskede barn. Du vil altid være i mit hjerte og i mine tanker. Altid.
Først et stort tillykke med den lille prinsesse, hvor er hun dejlig. Men sikke en kedelig oplevelse i har fået jer, husk på at det er vigtigt at få snakket meget om oplevelsen sammen. Jeg selv har fået planlagt kejsersnit i uge 32. og de vidste at det ville blive en vanskelig operation, da min moderkage lå forneden og var vokset sammen med min livmoder og min blære, og de var bange for at det skulle briste (jeg lå på Riget under min graviditet ca. fra uge 22, lægerne kaldte mig en tikkende bombe) da jeg kunne forbløde på under 5 minutter, hvis der gik hul. Jeg fik KS og prinsessen kom ud og jeg fik et hurtigt kys, så sagde de godnat til mig.....det skulle gå mega hurtigt. Kan huske jeg skulle tælle til ti men husker at jeg ikke ville lukke af da jeg var bange så jeg talte til 13. Da de vækkede mig på operations bordet havde jeg en underlig fornemmelse af forløbet som om jeg havde kigget ned på mig selv, og sagde bare TAK for jeg lever til lægen, ved ikke hvorfor.... Men det viser sig så at noget gik galt og jeg fik 11 litter blod og min kæreste kom uheldigvis til at gå ind efter en læge der havde fart på, og der stod to læger med en knytnæve nede i mig (jeg var ved og forbløde) og min kæreste så på skærmen at stregen var uden rytmer, der var kun en lige snor på skærmen.....og det lignede et slagteri der var blod og blodposer over det hele....det skulle gå stærkt. Men alt gik jo heldigvis godt de fik liv i mig igen og her 2 år efter har jeg stadigvæk brug for at snakke om det, men det har også hjulpet mig at læse min journal engang imellem, så kan jeg bedre forstå hvad der skete. Og forholde mig til det. Men med din oplevelse ville jeg nok søge professionel hjælp, jeg blev også tilbudt professionel hjælp men takkede nej da jeg ikke mente jeg behøvede det......jeg bruger min kæreste og min mor for de har også brug for at snakke, de vidste jo ikke om de havde mig i 3 hele timer. Men en ting skal du vide hvis du mangler en skulder eller en at snakke med, så kan du bare skrive, så vil jeg gerne ligge skulder til. Held og lykke med prinsessen og nyd hende mens hun er lille. 
kan man ikke vælge at komme i narkose med det samme hvis man skal i KS?? Jeg er ikke ræd for at føde, men hold op jeg er bange for at ende ligesom dig   Jeg synes du er så sej og det er mega godt kæmpet af dig!! Og skøn, smuk datter du har fået 
Saroya: puha da en omgang du så også har været igennem, så føler jeg jo næsten at det jeg var igennem ikke var noget specielt... Men godt at du kom igennem det   Jeg takker mange gange for tilbuddet, det kan være at jeg benytter mig af det en dag...   og du kan tro at vi nyder hende  Jannej: Jo det mener jeg godt at man kan... du skal ikke være bange for at ende som mig, fik af vide at det er en ud af 1000 hvor sådan noget sker, ud over det er jeg jo lidt "speciel" inden i så derfor blev det også meget anderledes end hvad det plejer... Jeg fik af vide at hvis jeg skal have flere børn og de vender forkert så skal jeg have planlagt kejsersnit og under fuld narkose med det samme så ikke vi kommer ud for det samme igen...
Kan godt forstå det var en hård omgang. Det er det værste ved fødsler, man går og gør sig en masse tanker, hvor ondt gør det, hvordan vil jeg føde, i vand stående osv.. desværre går det bare sjældent som man forventer, man kan høre folk fortælle om og om igen, ligesom når jeg fortæller dig om min fødsel og alle de gange man grinede af de sjove ting der skete undervejs, men ens egen blir aldrig som andres. Jeg havde ikke i min vildeste fantasi forestillet mig at du sku igennem smertehelvede ved kejsersnit, jeg troede det værste blev rygmarvsblokaden- men det er nok også godt man ikke ved alt inden man at man blir tvunget til at tage tingene som de kommer og så komme igennem. Jeg er glad for du ikke ringede tirsdag aften og fortalte du lå der på gulvet i ventet, så havde jeg sku nok slidt vores tæppe op herhjemme i en lille rundkreds. grin. Men det var underligt da du ringede og sagde du havde født, vi havde jo netop snakket sammen samme aften ved 20 tiden der var jo intet at mærke. Men du ved jeg er her, så du lufter bare dine tanker lige så tit du har behov for det- jeg kan godt forstå du blev bange og at Peter blev bange. Heldigvis kom der verdens smukkeste lille pige (noget mindre end ventet, grin) ud af det- hun er da for skøn. Jeg glæder mig meget til at bære hende op af gulvet når hun skal ha sit navn
Stine altså, nu sidder jeg her og tuder  Ja jeg ved at du er der  vi glæder os også til at du skal bære hende... Vi må ikke håbe hun bliver ved med at tage på som hun gør nu for så skal du nok have en hjælper på 
jeg begynder bare at vægt træne i morgen =) har da et gudbarn som var 3 år inden han blev døbt, grin
Kære Annette. Jeg ved slet ikke hvad jeg skal skrive, da ord slet ikke er nok i sådan en frygtelig situation.   det er det værste en mor og far kan komme ud for. Sender rigtig mange kærlige tanker til jer alle i denne svære tid. Laura var over-dejlig, og sikke en charme hun havde.Nu er hun himlens smukkest engel 
hvad er det dog der er sket for jer og jeres Laura. Hvor er hun smuk og køn på de billeder. Ord er meningløse og alligevel har jeg lyst til at skrive at jeg føler med dig, tårene triller, maven trækker sig sammen af frygt for at denne sorg rammer mig og mine børn. Du har ret - ingen forældre skal begrave deres børn thi deres liv har da været alt for kort. ^Åh altså - alle de små engle der samles i himlen.. Kærlige-medfølende og omsorgsfulde hilsner Gitte
I har min dybeste medfølelse! Hvor er det forfærdelig læsning! Jeg ved ikke hvad jeg skal skrive, men det er jo i og for sig også ligegyldigt, for ord er overflødige. Det løber mig koldt ned af ryggen, når jeg læser din beretning, og jeg har slet ikke fantasi nok til at forestille mig, hvor ulykkelig og tom du og din mand må være. ...Og nu står tårene ud af mine øjne igen. Hvor er jeg ked af det på jeres vegne, og hvor vækker din beretning frygten i mig.. den frygt alle forældre ubevidst bære, og som nu er virkelighed for jer.  
Hvor gør det dog dybt dybt ondt langt ind i sjælen, at du og din familie må gennemgå dette.... Er tabt for ord. Min dybeste medfølelse følger jer i denne svære stund.    himlen har i sandhed modtaget enengel mere.
I dybeste medfølelse. - Salvia
jeg sender min største medfølelse og mange taker og håber at i - trods alt - kommer igennem denne meget frygtelige tid som nogenlunde hele mennesker - med evige minder om jeres dejlige datter. Håber i vha. obduktionen kan få svar på hvad der dog skete, siden det gik så galt. Mvh. Ditte
ingen ord der kan beskrive min dybeste medfølelse... Jeg er så ked af det på jeres vegne, hvor er livet bare uretfærdigt nogle gange..... 
skriver så er det noget ingen forældre burde opleve:( Er helt tom for ord men vil bare sende et kæmpe kram herfra selvom det intet hjælper jer:( Tina
Åhhh Annette, jeg har tudet og tudet og tudet siden du ringede og fortalte mig det i går og nu tuder jeg igen. Jeg er så ked af det på Jeres vegne og jeg forstår bare slet ikke at I ikke har jeres skønne dejlige og glade datter mere. Hvor er verdenen dog uretfærdig. Kærlig hilsen og kram Jette 
Puha... Sikke en GRIM historie   I har min dybeste medfølelse, det i går igennem ER det allerværste et forældrepar kan opleve   !!! Hold op hvor kan livet bare være ondt, uretfærdigt og dybt meningsløst  Sender jer en masse tanker.
det gør mig ondt.
Kære Anette og Benjamin. Jeg er tom for ord, tårene triller ned af mine kinder, fuldstændig mundlam. Det var dog det mest uretfærdige, i har været udsat for. Sikke en omgang.. Hvor var hun smuk, jeres lille Laura, rigtig lille solstråle, som nu skinner ned på os, og især på Jeres vej. Ingen skulle opleve, hvad I går igennem i denne svære tid. Mine tanker og medfølelse er hos Jer!! R.I.P Laura  Tine
største sorg nogle mennesker kan gennemgå ... føler så meget med jer.. det er den største frygt vi har som forældre, der er ingen mening med det ...må kærligheden mellem jer, bære jer gennem sorgen og i vil igen se lyset en dag.. gi jer tid til at sørge, det er den bedste helbredelse. snak så meget om Laura i kan, om hendes død, de gode ting og de sørgelige,oplevelser fra hendes liv.. jo mere snak jo bedre læges alle sår. men sår som vel aldrig skal læges, men mindes, med glæde og tåre.. livet går vidre trods alt, selvom man aldrig tror det vil ske.... det tar lang tid og husk hinanden i den tid der kommer, i har "kun" hinanden nu... husk laura sidder og kikker på jer og vil kun se sine forældre være stærke i sorgen med hinanden 
Med tårerne løbende ned af kinderne i medfølelse med dig og din familie vil jeg bare udtrykke min dybeste medfølelse. Ingen ord er trøst nok. Tanker herfra.
der er kun et og sige HVORFOR??????????????? pyha, jeg ville ikke kunne leve uden min prinsesse... tanker herfra ønsker jer mod og overskud til at gå livet i møde uden had og evig sorg. lad sorgens fugle flyve over jeres hoveder, men lad den ikke bygge rede!
Hvil i fred smukke Laura. Min dybeste medfølelse til Jer... Er tom for ord! Louise
Det gør mig så inderlig ondt, jeg har tåre i mine øjene, ondt i maven over at læse om denne grusomme sorg der har ramt jer. Ligemeget om vi er eller ikke er, så er det aldrig noget jeg ønsker for nogen. Jeg kan ikke med ord fortælle dig hvor ondt det gør mig, kan ikke forstille mig hvor forfærdelig I må have det, kan jeg slet ikke sætte mig ind i dette helveds tomrum, dette kaos af fortvivlede følelser . Kæmpe trøste knus, masser af kram. Og kærlige tanker til jer begge. Pas på hinanden..
Med den dybeste medfølelse fra mig. Åh hvor det dog gør mig frygtelig ondt med din dejlige datter. Hun er en meget smuk engel nu og sidder på den smukkeste sky. Med tårer i øjnene, knus og kram, Beagle.
Ja, jeg ved ikke, hvornår jeg skrev her sidst, men jeg kan i hvert fald huske, hvor godt et forum det er, og nogen at dele erfaringer, tanker og historier kan man altid finde her. Jeg sidder her med min mand og har lige taget den sværeste beslutning nogensinde. Er i dag 20+4, og på fredag slutter det hele! Var til gennemscanning i går. Det var tidlig morgen, og vi havde egentlig en forventning om, at vi bare lige skulle op og smugkigge lidt og denne gang få at vide, hvilket køn barnet har. I stedet endte vi i Skejby til den ene scanning efter den anden og med flere og flere læger, som kiggede med. Konklusionen var at baby har en stor væskeansamling på den ene nyre og en i blæren. Samtidig er blæreren meget stor og væskefyldt og i blæreren blokerer en mindre "bobel" for at urinen kan komme ud. Derfor er der efterhånden næsten ingen fostervand, da baby jo drikker vandet, men ikke udskiller noget. 2 muligheder: at vi stopper graviditeten nu eller at vi griber den lille bitte chance der er ved at lægge et dræn ind i dens blærer, og derved håbe at få væsken ud. Der er ingen garantier, og begge nyrere er allere medtaget. Om den ene vil kunne komme til at fungere er tvivlsomt, og under alle omstændigheder vil det være et sygt barn vi muligvis får, hvis det overhovedet overlever! Så nu er beslutningen taget - vi fortsætter ikke. Vi har muligheden for at vælge, at det liv vil vi ikke byde et barn. Men føj, hvor er det ikke nemt. Der er lige en fødselsdag torsdag, som vi skal udenom, men så skal det også bare overstås!! Der må være nogen med lignende oplevelser. Lad os dele! /Malene
Ja som overskriften siger - når de små slår hovedet - hvilket jo faktisk sker reeet ofte (desværre - jeg hader når det sker!), hvordan VED man så at de ikke har reddet sig en hjernerystelse tænker jeg??? Min søn har en ret dum ide med at smide sig bagover til tider - eks på puslebordet i DP og hjemme. Dpen sagde første gang det skete deroppe at han nok skulle lære at det gør av. MEN jeg kenderj o godt til hjernens udvikling mht. langsigtet konsekvens, og kan jo osse se at han stadig gør det ind i mellem, til kæmpe irritatiom. I dag var det så en af de dage igen... Så skrald sagde det pludseligt da far står og gør ham klar til hjemturen og HYYYYL ligeledes. Hva ser man efter for at konkluderer en evt hjernerystelse - og holder man "bare" øje, el SKAL de tjekkes? Nogen mener vel at det giver sig selv de skal tjekkes - men jeg har altid lært man blot holder øje med de lidt større børn, så derfor spørger jeg... Jeg aner ik hva man decideret ser efter - selvom jeg kender til tegn på hjernerystelse ved en selv/andre - for jeg ved ik om de små reagerer på samme måde som os faktisk... Derfor mit tvivlsspørgsmål
1. begynder han at kaste op? 2. blive dvask 3. sover (tider han normalt ikke sover på) 4. ekstra ondt i hovedet (et slag gør selvfølge ondt, men er han mere pyldret end han burde være) 5. 1 gang i timen den første nat, kør en finger over øjenlågen på ham, er der en reagtion er det ok, ingen reagtion prøv vække ham uden at vække ham helt, er der lidt liv er det ok, kan du ikke få liv/reagtion, så reagere du. dette var de ting lægen fortalte mig først gang jeg var inde med oliver efter et ordentligt slag i hovedet, hvilket også sker tit. får han en hævet bule må man ikke PRESSE noget koldt på, men læg en kold klud stille på, ellers kan blødningen gå ind af og ikke ud...
for det super brugbare svar. Det vil jeg huske fremover.
Nu har jeg lige været til JDM, og det var da med lidt blandede følelser synes jeg... Hun var nu sød og rar og målte og sludrede, men hun kunne så konkludere at lillebror ligger bundsolidt fast i bækkenet, hun sagde ikke det var en dårlig ting, men hun havde det der udtryk i hovedet, det bekymrede udtryk blev endnu værre efter at have målt og følt og målt og følt i evigheder, hvorefter hun skønnede ham til godt 2300 gram... En lille bitte en må man sige, og specielt hvis han allerede står fast i bækkenet, taget i betragtning af jeg er 2. gangs fødende burde han jo først gøre det, om i hvertfald et par uger... Nå men hun sagde da at alt så fint ud, synes bare jeg gik derfra med en øv følelse over hun virkede bekymret men ikke gav udtryk for det... Hun spurgte mange gange i hvad uge Liam var født og hvad han vejede og målte... Hun sluttede så med at sige, at hvis jeg gik til termin så ville lillebror "nok" være samme størrelse... Nå trængte lige til at lufte mine tanker lidt! Er da en smule bekymret for om han kan finde på at komme før tid  Hvad er jeres erfaringer?? Hvornår satte jeres sig fast i bækkenet kontra fødsel???
2.gang jeg var gravid satte hun sig først rigtig fast et par dage efter termin, jeg blev sat igang 41+0. Så mig kan du vist ikke bruge til meget. Min jdm undersøgte også om han denne gang havde sat sig fast sidst hun var her i 30.uge fordi jeg kan mærke han borer hovedet ned i exit når jeg går   men han sidder ikke fast endnu. Hvis du ellers ikke har problemer eller mærker noget tror jeg ikke at du skal være nervøs, ellers er det jo tilladt at ringe til sin jdm og spørge om der er noget at være bekymret for  Men hvis jeg har talt rigtig vil du jo føde til tiden i næste uge og det er vel ok?
er nogen trøst, så har begge mine sat sig fast 4 uger før terminen. Første gang fik jeg endda at vide, at jeg skulle forberede mig på at hun nok kom lidt før termin, men hun kom altså først 3 uger efter terminen, hvor de jo så til sidst satte fødslen i gang. ( her hvor jeg fødte skal man gå tre uger over termin inden de gør noget). Så jeg giver ikke fem flade ører for deres gætterier om tidlig fødsel. 2. gang kom hun dagen før termin, selvom hun jo havde stået fast i 4 uger. Håber det kan berolige dig lidt.
Jeg ved ikke præcist hvornår. Men hun stod ikke fast i bækkenet ved jordemoderbesøg 14 dage inden fødslen. Til gengæld stod hun fast ved det sidste jm-besøg, som var fire dage, inden jeg fødte. Men det kan vel variere? Den første var også længe om at stå fast i mit tilfælde.
2. gang fik jeg temmelig tidlig konstateret at Rasmus stod fast. Ikke noget godt eller skidt om det, men min svigerinde som er sundhedsplejerske spurgte til det. Om de troede jeg ville gå tiden ud, for det var da meget tidligt, at han stod fast. Jeg kan ikke lige huske, hvornår det egentlig var. Men i hvert fald, så er han kun født 12 dage før tid, til trods for, at jeg var sygemeldt fra uge 21 med for mange plukveer. Jeg tror, det er meget forskellige, hvornår de sætter sig fast, og jeg tror ikke nødvendigvis, at det gør noget, at det er tidligt.
... unger er stået godt ned i bækkenet meget tidligt. Kan ikke huske præcist ugetal. Sine er dog først noteret som "fast i bækkenet" på terminsdagen. Opfattede hende dog som stående fast længe før det - hun havde nemlig en hobby, hvor hun skrabede sit hoved mod mit skamben. Av for hulen, siger jeg bare. Jeg tror altså ikke, at der er noget at være bekymret for   Har endnu aldrig hørt om at barnet kunne stå fast for tidligt.
Agnes lå klar og parat to uger før termin (mindst), men jeg gik to uger over, og alligevel endte det med AKS, da hun absolut ikke ville ud derindefra!
min pige lå fast i uge 34 og der blev hun os skønnet til 2300g, hun er dog født 12 dage over termin og havde en vægt på 3400g. Så det er meget forskelligt, kan ikke altid regne med det at de først sætter sig fast inden de sidste 14dage..
Sidste gang stod Liva fast 6 uger før termin- og jeg gik en uge over tid. Jeg har denne gang termin 24. marts og da jeg var til jdm d. 2. februar stod lillesøster også fast... Min bekymring går ikke på at føde for tidligt, men derimod på, at Liva stod fast hele 7 uger før hun kom ud- og hun kom ud med et noget skævt baghoved, fordi hun havde stået så længe. Det rettede sig i løbet af et par måneder, men kønt var det ikke.
Ej hvor kan verden bare være uretfærdig! Jeg kan slet ikke sætte mig i dit sted og vide hvilken sorg du gennemgår. Jeg håber i en dag får ro i sindet men din datter vil jo altid være i dit hjerte... Sender dig og din mand 1000 tanker herfra, og ja, jeg giver min søn et ekstra kram nu!!
Hvor gør det mig ondt, at du skulle miste din smukke datter så tidligt. Jeg håber at I via obduktionen, trods alt får et svar på hvorfor. Jeg føler med jer og du kan tro at min datter får ekstra kram og kys. Man ved aldrig hvornår det er slut og det er også min største frygt at miste min datter. Jeg håber I med tiden kommer igennem denne altfortærende sorg og med glæde kan kigge tilbage på den skønne tid i nåede at have jeres datter.
Er tom for ord  Hvil i fred søde Laura Mvh Kit
Det gør mig ondt.. Hvil i fred lille Laura  MVH Rikke
hvor gør det mig ondt at læse... er helt tom for ord, og fyldt med tårer.... en kæmpe krammer til jer, håber det trøster lidt i denne hårde tid....
Hvor er det dog forfærdelig trist at læse. Da jeg klikkede på overkriften var det med blandede følelser, var lidt bange for at det var et sådan indslag der ville møde mig, men samtidig håbede jeg af hele mit hjerte, at det blot var en lille pige som havde bestemt sig for ikke længer at ville vær prinsessepige, men mere bøllefrø... Øv øv øv at det ikke var det sidste... Føler virkelig med jer, tårene triller og jeg har en kæmpe klump i halsen  Det ER jo alle forældres skræk at skulle opleve det i nu har oplevet. Millioner af varme trøstende tanker til jer, og jeg vil da straks tænde et lys for den lille smukke Laura. Mvh. Pia
Puuuh, er helt tom inden i nu - tårerne triller... Det er må - uden sammenligning - være det VÆRSTE man kan opleve som forældre. Det må være helt ulideligt forfærdeligt, og burde ikke opleves af nogen. Det er så meningsløst uretfærdigt, at man skal begrave sit barn - at sådan et ungt lille menneske ikke får lov at vokse op. Frygteligt frygteligt - jeg krammer og kysser Emma en ekstra gang og sætter (som altid) pris på jeg har hende. Pyh kan ikke engang tænke tanken... Men ja, desværre sker den slags ikke altid kun for naboen, pludselig er man selv nabo. Kæmpe kæmpe krammer og rigtig mange tanker herfra til jer...  
Hvil i fred lille prinsesse 
Har ingen ord, sidder blot med tårer i øjnene. Sender de dybeste medfølelser til dig og din mand!
Min dybeste medfølelse. Hvil i fred du lille engel.
Med tårerne trillende ned af kinderne, fulgt med på sidelinien af mange af dine debatter, altid syntes at Laura har en indre skønhed, altid smilende og fredfyld.. sender jeg hermed min dybeste medfølelse, ord kan ikke beskrive det i gennemgår... Jeres prinsesse har forladt denne verden, hun har fred hvor hun er og med den udstråling og personlighed hun har, er hun klart også glad der hvor hun er... Hvil i fred Laura...
det gør mig frygtelig ondt for jer , jeg har tændt et lille lys for Laura på   den lille engle-prinsesse
Sender min dybeste medfølelse, kan slet ikke bære at der sker noget så tragisk med så små og uskyldige børn  Vi har tændt et lys for jeres smukke lille pige.
Jeg kan slet ikke finde ord... Jeg føler med jer, og er dybt rørt over din beskrivelse af forløbet... sender trøstende knus og varme tanker til dig, din mand og jeres familie. Himlen har lige fået en ny meget smuk stjerne, alt alt for tidligt. Knus
Hvil i fred du lille engel. 
 Håber at få lidt andres syn på sagen og ikke mindst måske et par råd med på vejen. Vi har jo dejlige, skønne, elskelige Emma fra aug. 2007 - så hun er ca. 3½ år gammel nu. Men lige så glad, sjov og frejdig som hun (for det meste er) lige så SINDSYGT mega hidsig og hysterisk kan hun blive. Måske det er en tøseting, men NØøøøj man tænker "nu springer trommehinderne på os!" nogen gange. Og det er ofte de mest banale ting som kan tænde hende af, ofte et nej og lige for tiden kan det også være det at far tilbyder sin hjælp. Det skal han IKKE! Og hvis mor så samtidig tillader sig at sige hun "ikke vil hjælple" når far heller ikke må, SÅ kan i tro der falder brænde ned. Bare et eksempel - der har været en del flere både værre og mindre/lige så basale end nævnte tilfælde. En af de nylige var at jeg henter hende fra børnehave og vi kommer hjem og hun sætter sig på bænken i bryggerset. Hun stritter med benene og siger at hun ikke selv kan tage støvlerne af (det kan hun sagtens...). Far tillader sig så at spørge om han skal hjælpe hende med støvlerne - det resulterer i et MEGET skingert, hysterisk NEEEJ! Han forlader så bryggerset og jeg beder hende igen om at tage støvlerne af - det kan hun ikke og jeg skal hjælpe. Jeg tillader mig så at sig, det vil jeg ikke - far har tilbudt det, så enten må du selv eller også må du spørge om han vil hjælpe alligevel. Ups - der eksploderede bomben så. Hun SKRIGER som blev hun betalt for det og efter et par forgæves forsøg på at tale med hende/få hende kølet ned forlader jeg bryggerset og lader hende sidde derude. Hun skriger, råber, hyler, skriger endnu mere og smidder med sit tøj. ... Hvorfor reagerer hun SÅ voldsomt? Det var jo en ret fredelig situation som pludselig endte ud i 3. verdenskrig - og det er som sagt langt fra den eneste. Syntes der har været en del de sidste dage. Hun tænder fuldstændigt af. Samme dag om aftenen sidder hun på gulvet og laver perler - begynder så at krølle og ødelægge et af "ide-hæfterne" og jeg sætter mig på hug hos hende og siger at hun ikke må ødelægge bladet. "Jooo, Emma må gerne" svarer hun. Jeg tager bladet fra hende og siger at det vil jeg ikke have, man skal ikke ødelægge tingene. Så skubber hun til mig så jeg falder ud af hug-stillingen. Jeg sætter mig op igen, tager hende i hånden og kigger hende i øjnene og siger at hun IKKE må skubbe, hverken mig, eller andre. Og så havner vi i samme hysteriske situation  Prøver igen at snakke hende til ro uden held og så bliver hun altså sendt på værelset. Her gentager skrigeriet, hyleriet, skråleriet og råberiet sig så. Efter LANG tid og minimum 3 forsøg fra både Michael og jeg på at få hende talt ned, kommer hun så ind til os igen. Nu uden tøj på - alt har hun taget af - måske i arrigskab, men hvad er det nu for noget?? Ja, altså syntes virkelig vi forsøger at lytte til hende og snakke med hende uden at skælde ud/provokere eller gøre andre "forkerte" ting. Men når hun først bliver sur, så kører toget altså non-stop. Er det bare pigeting eller? Syntes godt nok hun er lidt ekstrem nogen gange... ... hilsner fra den dårlige mor...
Godt det ikke er mig, var min første tanke. Det må være den sværeste beslutning ever! Sender en masse tanker i jeres retning.
Sikke dog en grim situation at stå i, og hvor må det da være en tossesvær beslutning at skulle tage. At jeg tror det er en rigtig beslutning er en ringe trøst, og at jeg sender alle mine varmeste tanker, gør ikke det hele nemmere. Jeg håber i har gode familier til at støtte jer, og held og lykke i fremtiden.
Hvor ville jeg ønske, jeg kunne gøre noget for at hjælpe! Jeg har dyb respekt for jeres beslutning og kan kun forstille mig, hvad det må kræve af jer. Sender som Vicky en masse tanker til jer med ønsket om, at I må komme styrkede igennem denne forfærdelige situation.
besked at få:-( vi fik for lidt over 2 år siden at vide det foster jeg ventede mig havde meget svær rygmarvsbrok+vand i hovedet dengang var jeg i 20+6 og skulle jeg ha det afbrudt havde jeg 1 døgn til at få det hele gjort i pga loven.. vi kunne simpelthen ik magte den beslutning så hurtigt og valgte derfor at sige vi gik videre og så måtte tiden vise hvordan det ville ende. da jeg sku ha lavet akut kejsersnit pga svær svangerskabsforgitning valgte vi inden op. at sige barnet sku ha hjælp hvis der var en mening med at det ville få et liv bagefter,hvis de kunne sige på forhånd at hun ville blive en gøntsag der aldrig ville få ret meget ud af at være her,skulle de ik gøre en stor kamp ud af at redde hende,men hellere gøre tiden hun var her smertefri.. vi fik 4 timer med hende i live som vi er utrolig glade for at ha haft,men samtidig er vi glade for hun fik fred. er nu gravid for 3 gang og havde sagt at var der skader på barnet denne gang,ville vi stoppe graviditeten for selvom vi er glzde for vores beslutning sidst er det stadigvæk nogle ting som er lidt nemmere ved at stoppe før tiden.. der er ingen tvivl om at det næste stykke tid blir fuld af sorg og smerte og ta imod alt den hjælp i kan få for det gør det hele lidt nemmere bagefter også:-) her var det hele ligesom noget nemmere efter vi hvde fået nadia begravet,for ´på et tidspunkt føler man ens hoved er ved at løbe over af ting der kører rundt derinde,efter begravelsen sku vi bare koncentrer os om at komme videre.. mange tanker herfra.
Vil bare sende et stort stort trøstekram til dig! Hvor er det rædselsfuldt, føler med jer. mvh. tina
trøstekram fra mig Malene. Det er en meget svær beslutning og jeg er sikker på I har truffet den rigtige. Det må have været en forfærdelig oplevelse, at gå fra en forventning om et sundt barn at det lige pludselig ikke er raskt alligevel. Den allerstørste kram, der kan opdrives i hele universet, Beagle.
Puha, det er bare den besked man frygter   har selv prøvet for 11 år siden at få at vide at baby ikke var helt i orden.. vi fik dog ikke tilbud abort, da man mente det blot var en operation eller 2 efter fødslen og derefter et normalt liv.. desværre viste det sig at være værre en antaget og han døde i min mave i uge 35.. ville faktisk have ønsket jeg kunne have valgt abort dengang hvis jeg vidste det ville gå sådan  Kram og varme tanker herfra ..
Hej, Sender dig verdens største trøstekram!!! Stakkels stakkels dig, men kan sagtens forstå Jeres beslutning,,, Mvh Lene
til jer i den svære tid. Hatten af for jeres beslutning. Jeg ville gøre det samme
kun sende jer alle mine varmeste tanker og største knus.
Kære Malene, det er virkelig den værste beslutning i livet og kæmpe trøste kram til jer. Har selv stået i den situation at få af vide der var noget galt. Vi valgte dog at få hende alligevel og er glade for vores beslutning. Men hold op hvor var det hårdt. Kender i foreningen for spædbarnsdød? Tænker den måske kan hjælpe jer videre i forløbet. Prøv at google den. Mange tanker Katarina
Puha, stakkels jer. Det må være en frygtelig situation at stå i. Trøstekrammer herfra!
det var ikke rart. De varmeste tanker herfra.
kan ik sige noget der kan hjælpe dig/jer i denne svære situation. Så vil bare lige lægge en masse trøste kram til jer her i denne svære tid i nu skal igennem. Det er ik fair - kram
Sikken da en forfærdelig beslutning i har været nødt til at ta. Jeg er dog sikker på at i gør det rigtige og stor respekt for det. Mange kram og tanker i en meget meget svær tid. mvh Maria
hvpr må det være ufatteligt hårdt for jer   pyha da... men syntes bare det er så flot besluttet... varme tanker sendes herfra til jer og jeres snart lille englebasse. det er en stor beslutning -i er nogle fantastiske forældre at i vælger at give jeres bebs fred i stedet for at det skal blive mere smertefuldt end det er i forvejen. Kram og knus...pyha det er jo bare enhver forælders mareridt den slags  har selv mistet et barn i graviditet, men ikke på den måde...
... for alle jeres tanker. Det varmer. Nu sidder vi her, dagen før det går løs. Det er en underlig fornemmelse. Vi var til samtale i Skejby i går. Det var meget positivt. Hårdt, men vi fik svar på alle vores spørgsmål, og fik så meget information, vi kunne ønske. Vi hører jo egnetlig til i Randers, men ønskede at komme til Skejby, når nu det ligesom startede der. Derudover foregår det på fødegangen, når man er så langt henne, og at skulle på fødegangen i Randers var ikke lige det, vi havde lyst til i sådan en situation. Vi har 2 gode oplevelser derfra, og skal da forhåbentlig have en mere. Så ville det være rigtig træls med sådan en oplevelse lige det sted. Derudover ville vi også gerne vente til fredag, da det er vores yngste søns fødsesldag i dag. De havde fuld forståelse og imødekom vores ønsker. Det var virkelig dejligt. Vi har dog ikke holdt fødselsdag i dag. Det rykker vi til næste uge, så overskuddet er lidt større. Han ved det alligevel ikke. Men bare tanken om, næste år at skulle tænke på det igen, og hvis det så lige var på hans fødselsdag. Når det nu kunne lade sig gøre, så er jeg i hvert fald glad for at det ikke lige falder sammen. Så i morgen går turen til Skejby til igangsættelse og en fødsel, jeg ikke rigtig kan forholde mig til. Jeg har endnu ikke besluttet mig, om jeg vil haveepidural, men er indstillet på, at jeg ikke gier "lide" alverden... det er jo som at lave hundekunster uden at få en godbid!!  Klar til sådan noget har bliver man jo nok aldrig, men når nu det skal være, så tror jeg ikke, at vi bliver mere klar. Jeg skal nok følge op, når jeg lige er klar til det.
Kære Annette Jeg ved simpelthen ikke hvad jeg skal skrive. Jeg har slet ikke fantasi til at forestille mig hvilket helvede I er igennem. Jeg har taget din opfordring til mig og har siddet sammen med Luker i sofaen og hygget til alt for langt over han sengetid. Mine tanker er med jer.
Puha   Jeg er helt tom for ord. For pokker da! Nogle gange virker verden simpelthen så uendeligt uretfærdigt! Alle mine tanker til dig, og din familie! - De største trøstekrammere er på vej.
Sender al medfølelse til jer. Hvor er det frygtelig uretfærdigt! Og jeg følger dit råd. Har lige været oppe at se at min lille pige stadig trækker vejret, og givet hende et kys. Indlæg som dit husker os på, at værdsætte livet NU. For ingen kender dagen før solen går ned. Tak fordi du havde styrke til at dele jeres store sorg med os på HN. Knus og tanker.
Kæreste pige, du ramte mig som var det med en hammer... at læse din historie fik mig til at stortude... Det værste i verden har ramt dig, intet overhovedet kan måle sig med, at miste sit barn - intet... alt andet kan erstattes, intet kan måle sig med den sorg, den desperation, angst, rædsel som må fylde jer nu... I guder jeg har ondt af jer, jeg ved netop hvad i gennemgår i disse timer, de næste dage, uger, måneder og år.... jeg sidder tudende her og tænker på, at jeg i 1991 sendte min datter samme vej, lige så pludselig var hun væk... man er tom, totalt tom... I står overfor en kæmpe opgave, at overleve... at læse din historie fik min egen til at vende rundt igen, i guder jeg har ondt af jer      Min dybeste dybeste medfølelse til jer begge.... pas utrolig godt på hinanden, det er ufattelig svært at sørge sammen, for man er så forskellige som mennesker, og ikke 2 personer sørger ens... pas rigtig meget godt på hinanden, tænk på jeres elskede lille pige, hun ville jer det så godt.... Puha - du fik lige min aften vendt på hovedet.... hvor er det dog synd for jer    Skulle du på et eller andet tidspunkt have lyst er du hjertelig velkommen på PB, om ikke andet, så kan jeg helt 100 sætte mig ind i, hvad i går igennem nu 
Sender jeg istedet mine dybeste medfølesle, og håber inderligt at i finder styrke i hinanden. Igen forældre burde opleve det i gennemgår nu......'' Smukke lille Laura sov sødt  Trøste kram
er hvad jeg er mens tårene triller ned.. I har min dybeste medfølelse, pas rigtig godt på hinanden og lev i minderne om Laura, jeres smukke datter. Trøste kram herfra og hvor er det dog uretfærdigt al den ulykke I har været ude for.. Jeg kan ikke skrive mere 
Men vil give jer min dybeste medfølelse. Linda.
Min dybeste medfølelse Hvil i fred lille Laura
Sidder her med tårene der render ned af kinderne,I har min dybeste medfølelse. Nogle ting i den her verden lære jeg aldrig at forstå, det er simpelthen så umenneskeligt at det ikke er til at fatte. Ingen bør nogensinde skulle begrave sine børn, aldrig. Hvis der var noget jeg kunne gøre for jer, lige meget hvad, havde jeg gjort det iden så meget som at tøve, ingen ord jeg eller nogen af de andre siger vil kunne hjælpe jer, men lov mig en ting, stå sammen om det, pas på hinanden. Husk jeres datter for den hun var, hun er smuk, en rigtig prinsesse, hun smiler på de fleste billeder, en rigtig glad pige. Himlen har nu fået en smuk engel mere. Jeg vil nu tænde et lys for Laura, smukke pige. R.I.P Lille Laura.
lille Laura. Anette det du oplever, det fortjener ingen, slet ikke. Jeg savner sådan mine børn som er store og flyttet hjemmefra. Ellers havde de fået det største knus. Nu er Laura den smukkeste engel, og du er stadig Lauras mor. Nu skal du leve for Benjamin og for dyrene.
Jeg sender også min dybeste medfølelse. Det er da ganske forfærdeligt det i oplever. Jeg sidder helt med tåre i øjenene og ved slet ikke hvad jeg skal sige. Tanker og trøste kram sendes herfra.
nok ked af at læse det.. ja man vil hellere selv kravle i jorden end at skal begrave sin egne små.. mine dybeste medfølelse herfra
Kære Annette + mand Jeg er tom for ord - vil bare vise min dybeste medfølse, det må virkelig være hårdt, sidder med tåre i øjene. De største knus og kram fra Lene
Hej Annette Hvor er det med tårene løbende ned af kinderne jeg læser dit indlæg. Kan slet ikke forstå at sådan noget skal ramme en lille familie. Sidder selv her med en nyt liv i maven, og tænker på hvor meget der kan gå galt i fremtiden.. hvil i fred lille Laura. Kram fra Betina
Det gør mig virkelig ondt at høre, så ubeskrivelig en smerte i er udsat for lige nu. Hvor er livet dog uretfærdigt. Jeg ved slet ikke, hvad jeg skal skrive, for som mange andre har skrevet, kan selv ikke de smukkeste ord hjælpe på jeres store sorg. Tårerne løber ned af mine kinder, og jeg tænker på, hvordan jeg selv ville klare livet, hvis vores lille Emma blev revet fra os. Jeg sender jer en masse knus og tanker. Må jeres dejlige og smukke Laura hvile i fred. Knus Tina
Det er jo frygteligt!   For hulan da osse. Jeg ved slet ikke hva jeg skal sige- for intet kan gøre en forskel på den smerte i bærer på... Du skriver noget om andre gange mm. Jeg ved ikke hva der ligger i det hele, men det lyder i hvert fald som om i har haft en lang og sej kamp, som i desværre nu har tabt. Jeg kan slet ikke sige noget der hjælper overhovedet, det ved jeg. Men jeg sender jer og jeres datter mine varmeste tanker. RIP Lille Laura 
Hehe tillader mig at fnise lidt. Jeg har Cirkeline fra 24.04.08 så hun er lige lidt yngre - men på SAMME måde! Her bruger vi meget anerkendende pædagogik og Marte Meo (jeg er jo pæd. og vi har også et autistisk barn) - alligevel får vi også hysterianfald, hvilket er en helt normalt 2-4 årig ting   Nogle kalder det selvstændighedsalder andre trodsalder... Her i huset bruger vi ikke værelset som straf. Når hun får et anfald møder vi hende og siger, at vi godt kan se, at hun er sur/ked eller hvad hun er lige der, og at vi gerne vil hjælpe hende (men fastholder kravet) - det er som regel i krav-situationerne det vælter... Hvis hun smider sig på gulvet og skriger og banker hælene i gulvet, bliver en af os i nærheden uden at give hende særlig meget opmærksomhed. Vi nævner en gang imellem at vi gerne vil hjælpe eller trøste alt efter situationen og så lader vi hende ellers ligge. Ofte går der ikke ret længe og så er hun klar til at blive trøstet, og så kommer vi videre derfra  Men ja man har nogen gange lyst til at hive håret af sig selv - men jeg tror på at hvis den voksne bevarer roen, lærer barnet (med tiden) at voldsomme reaktioner ikke lønner sig. OG så er det vigtigt at huske på, at børn på 3-4 år sagtens kan have dage/øjeblikke hvor de ikke kan det de kunne i går, men sagtens kan igen i morgen - og så skal de have hjælp.. Her i huset accepterer vi så vidt muligt de faser hvor de kun vil have den ene forælder - det er faser og de går over... Så god fornøjelse, gamle kloge hoveder siger, at 3-4 år er en forsmag på deres pubertet - puha siger jeg bare! Dette er blot mine erfaringer, det kan være andre har andre erfaringer...
Hej. Jeg har selv en søn på 4 der til tider kan gøre som din datter. Nogle gange må man bare sige "sådan er det, for mor/far bestemmer" Andre gange må man også lige give sig lidt... Emma har vel gået i børnehave ½ år nu. Hun har lært at hun ikke længere er den store som hun er i dagplejen. Nu er hun den lille igen. Måske er det også ved at gå op for hende at hun ikke er baby mere, og det er hun måske ikke helt klar til at give slip. Nå, men det jeg mener er at man skal vælge sine kampe med omhu... Nogle gange skal man bare hjælpe med de dumme støvler der lige pludselig sidder meget godt fast indtil den rette tager dem af... Prøv at lægge mærke til om det sker når hun er meget træt, eller måske i er? MEn kender det alt for godt, når man kommer hjem efter en lang arbejdsdag, og man har stadig aftensmad, madpakker og vasketøj at se frem til. Der orker man simpelthen ikke at skulle diskutere med de små. Jeg har så også en pige på 5 ½, og her er det heldigvis gået over...
Karla kan også blive hysterisk, men det er sjældent og ikke så voldsomt. Hun er så også kun 2 år, så det er nok bare en forsmag på, hvad der venter  Nå, men vi gør nogen lunde på samme måde, som Julie beskriver. Somme tider kan det nu være lidt svært ikke at blive irriteret, men omvendt så kommer de virkelige hysterianfald ofte, når hun er meget træt, og så er det jo også min opgave at tage mig lidt ekstra af hende. Nå, jeg ville bare sige, at du i hvert fald ikke er en dårlig mor eller har et unormalt barn. Du har derimod et helt igennem almindeligt barn (men spar endelig op til efterskoleopholdet allerede, hvis det er en forsmag på, hvad der venter i teenagealderen   ).
nysgerrig. Hvis barnet bruger hysteri til at få (negativ) opmærksomhed, er det bedste så ikke at ignorere barnet, når man kommer i den situation? Ellers vil det vel blive værre og værre, fordi barnet lærer at det får opmærksomhed ved netop at skrige/være hysterisk (I kommer ud til hende og spørger flere gange: Tag nu støvler af/skal far hjælpe/gør det nu osv). Lidt det samme med bladet. Du siger: Nej det må du ikke, og så er den bare ikke længere?? Hvis hun så bliver hysterisk, så må hun være det, det giver IKKE opmærksomhed/skæld ud osv. Men så snart hun slapper af, så får hun masser af positiv feedback/I snakker med hende og fortæller hvad der gik galt? Jeg har ikke børn og har kun lidt erfaring med min søster der er 14 år yngre end jeg selv.
Nu har jeg ikke børn, der er nået til hysse-alderen endnu, men jeg er ved at læse en bog om det   I den står der, at menneskebørn fødes med hjerner, der er meget ufærdige, fordi vores hoveder er store og bækkener små - derfor foregår den sidste udvikling, som hos de fleste dyrearter sker i fostertilstanden, hos os ude i verden. Den del af hjernen, som står for de umiddelbare følelser - raseri, angst og den slags - fungerer fint, men den del del, der kan rationalisere og styre følelserne er ikke helt færdigbagt. Praktisk ikke?  Nå, men når man som forældre sætter ord på for barnet (Du er vred, fordi jeg ikke vil hjælpe dig med at tage sko af, for eksempel) er man med til at skabe forbindelser imellem den del af hjernen, der føler, og den del, der kan håndtere det. Så ved at være der for barnet i de situationer, hvor det flejner ud, fordi det ikke kan andet endnu, lærer man det at håndtere og forstå følelserne, og forhåbentlig blive bedre til det, når det har haft en 2-3000 hysse-anfald. Man skal også huske på, at hvis man bare ignorerer barnet, så er det en slags straf. Men barnet er ikke ulydigt - det har simpelt hen bare ikke lært den færdighed, der hedder "håndtere følelser" endnu. Når man tænker på det, synes jeg, at det giver rigtig god mening, at man som forældre ikke forlader barnet eller sender det væk, men bliver hos det, til det er kommet over den episode, som barnet heller ikke synes er ret sjov, og dermed tilbyder den tryghed, som man kan give. Men det er smuk teori - jeg glæder mig til at se virkeligheden om godt et års tid  mvh. tina
har aldrig kunnet forstå de forældre der absolut skal snakke og snakke med deres børn i en evighed det bliver lige pædagogisk for mig. er der blevet sagt nej, så er det  og så er den ikke længere og skal ikke diskuteres med børn. det er jer der bestemmer og jer der skal stoppe det. så må hun skrige og hyle lige så tosset hun vil. det gør hun jo kun for at få opmærksomhed/eller hun måske ved at nogen gir sig til sidst. hvis (som skrevet ovenover) at det er fordi hun søger opmærksomhed, så lad hende være i sådanne situationer (så må støvlerne blive på og hun må blive sidende indtil hun selv tager dem af) når hun så er rolig og kommet ind til jer, så giv hende masser af opmærksomhed der. det andet bliver en ond cirkel. (nu ved jeg ikke om det er derfor) Nu har jeg så altid fået afvide af folk at jeg bliver en hård mor (slår ALDRIG børn) men en bestemt opdragelse. Jeg kan simpelthen få røde hunde/fnat og meget andet, når jeg ser forældre prøve at snakke med deres børn, når de er helt derude i det hysteriske. vær nu konsekvens.. har en svigerinde, som aldrig har sat grænser eller noget for hende børn og jeg hader at besøge dem, fordi børnene nu er ødelagt så meget, så kan jeg på ingen måde holde af de børn. de er simpelthen for viderekommende og jeg har så svært ved ikke at sige noget, men jeg holder min mund. (hun vil ikke have man blander sig) men igen min knægt er kun 6mdr, så jeg kan selvfølgelig stadig sagtens bare sige disse ting, men håber jeg holder ved dem når vi skal igennem trodsalderen.
Naja skriver >>hvis (som skrevet ovenover) at det er fordi hun søger opmærksomhed, så lad hende være i sådanne situationer (så må støvlerne blive på og hun må blive sidende indtil hun selv tager dem af) når hun så er rolig og kommet ind til jer, så giv hende masser af opmærksomhed der.<< Det er jo lige præcis det jeg gjorde; efterlod hende med støvlerne på ude i bryggerset. Da hun så var kølet ned efter 10-15min kom hun selv ind til os og så var det godt igen. Jeg vil ikke helt betegne mig selv som en pædagogisk mor, men jeg vil nu alligevel fortælle hende bare en sætning om hvorfor jeg gør som jeg gør. Eks med bladet - hun fik en chance for at lade være og da hun ikke gjorde det fortalte jeg hende at det var sådan det er og punktum. Det der så vælter det hele her er fordi hun skubber - igen oplyser jeg hende bare om at det finder jeg mig ikke i - hvorved hun tænder af og så må hun "forlade fællesskabet" (kort fortalt...) Syntes ikke selv jeg snakker stolpe op og stolpe ned med hende i sådanne situationer - men vil dog gerne lige informere hende om hvorfor hun nu må gå/får skæld ud. Altså fordi hun ødelægger/skubber, istedet for bare at sige STOP det der og så "smidde hende bort" Men uanset hvad så kommer den her ekstreme hysteri-situation frem... Også det med hun afklæder sig totalt så hun kommer nøgen tilbage? ææh?
Naja, hvis du nu læser Tinas indlæg en gang mere, forstår du så ikke, hvorfor der er nogle voksne, som vælger at sætte ord på for deres børn? Emma trængte måske til lidt hygge sammen med sin mor, men hun er ikke moden nok til at kunne sætte ord på det. Når hendes ønske ikke opfyldes, så bliver hun rasende. Hvis hun bare efterlades i gangen og kan komme ind, når hun ikke er sur længere, hvilken hjælp har hun så fået til at takle den situation næste gang? Hvis man derimod hjælper hende til at sætte ord på (sætter ord på for hende), så kan hun efterhånden forklare sig ud af det. Min datter på 2 år og 4 måneder kan fx sagtens sige, at hun bliver ked af det, hvis jeg er sur. Det er da fordi, jeg har forklaret hende, at det er det, hun gør  At anvende anerkendende pædagogik er ikke det samme som at acceptere uønsket opførsel, tværtimod! Men jeg undgår ting som time-out, at være hysterisk alene og i øvrigt konstante irettesættelser. Herhjemme kan tingene da også ryge op i en spids, og det kræver lidt mere overskud at være den tålmodige, forstående forælder altid. Det er bestemt heller ikke altid, jeg er det. Men så snakker vi om det bagefter, selv om det lyder latterligt pædagogisk 
... med et tilsvarende stor temperament. Suk   hos os har det været nogle kampe om hvorvidt eller ej hun skulle side i autostol. Vel at mærke kampe vi tog, mens jeg var allermest gravid og bare ikke havde fysisk styrke til at tumle hende. Nå, det er så ovre nu, og der lidt mere ro på ... En del er selvfølgelig trodsalder. Men vi har en pædagog i børnehaven, som siger det meget fint, nemlig at nu har barnet indordnet sig og ventet på sin tur hele dagen i børnehaven, og når så vi når eftermiddag, så er der bare ikke mere energi til at indordne sig. Derfor er mit råd, at vælge jeres kampe. Ja, hun kan godt selv tage støvler af, men det betyder jo ikke, at hun altid skal tage støvlerne af selv. Det er hyggeligt at få hjælp til, hvis man er lidt træt. Og hun vil sikkert gerne at det er dig, der gør det, fordi hun er lidt usikker på den her nye situtation med lillebror i huset. Han tager jo immervæk en del af din opmærksomhed.
Nogle gange, når jeg ikke helt forstår det der med børn, så bliver jeg nødt til at tænke "Hvad ville du have gjort med hesten?"  Hvis min hest ikke kan stå stille, kan jeg vælge to indgangsvinkler: 1) Den er dum / ulydig / provokerende 2) Den har ikke lært det endnu Det giver jo to helt forskellige måder at tackle problemet på. Hvis 1), vil man typisk skælde ud / råbe / slå / lave join up. Hvis 2) vil man typisk gå i gang med at lære hesten at stå. Samme spørgsmål kan man stille med børnene - er den ulydig eller har den ikke lært det endnu? Jeg foretrækker at tage udgangspunkt i, at de ikke har lært det endnu. Det er IKKE det samme som at være ukonsekvent og blødsøden og lade dem gøre, som de har lyst til - men at sætte et andet udgangspunkt, som jeg har erfaring for giver et meget bedre resultat med hestene, og som jeg håber gør det samme med børnene. En anden ting er, at jeg nogle gange tænker lidt over, om vi mon forlanger lige så meget af os selv som af vores børn? Jeg havde lovet mig selv, at jeg ville gøre rent i går - det blev ikke lige til noget. Måske fordi jeg var træt efter en lang gåtur, eller fordi jeg ikke lige var kommet ordentlig tid i seng eller... i hvert fald kunne jeg godt have gjort det, men jeg orkede ikke. Og i dag sidder jeg så her på HN i stedet for at gøre rent... Men når barnet en dag ikke orker at tage sine støvler af, så er der ingen kære mor, så SKAL hun, fordi hun kan. (Undskyld Christina, det er ikke dig, jeg mener, jeg udnytter bare dit eksempel). Ville det i øvrigt være anderledes, hvis barnet kiggede op på sin mor med store blå øjne og sagde "Ej mor, det har bare været sådan en mærkelig og træls dag i børnehaven, og jeg er bare helt flad, og jeg ooooorker ikke at tage mine støvler af. Gider du ikke nok at gøre det for mig, bare i dag?" Mon ikke de fleste lige ville træde til med en hjælpende hånd? Måske er det i virkeligheden det, barnet siger, når det får et hysterisk anfald - det har bare ikke lige lært at sætte de rigtige ord på endnu. mvh. tina
Tina du formår at skrive det jeg åbenbart ikke gjorde  At være anerkendende er absolut ikke det samme som at være inkonsekvent! Her i huset er vi meget konsekvente og står ved de grænser/regler der er, men derfor kan vi godt sætte ord på følelser og handlinger uden at blive inkonsekvente - og jeg har nok nogle af de høfligste og mest velopdragne unger, når vi er ude 
Jeg føler mig nu heller ike pædagoisk på nogle måder, men jeg tænker bare hvis jeg får et nej, eller ja generelt et svar på noget, vil jeg da gerne have en forklaring på hvorfor det er sådan. Hvis jeg spurgte en om noget og der bare kom et surt , promte NEJ så ville jeg da også blive sur/ked af det. DERFOR siger jeg nej, og forklarere mine unger hvorfor at det ikke kan blive sådan. Ang hysteri, jeg havde også en da hun var 4, hun kunne stå og skrige i 20 min i streg, og det eneste jeg kunne gøre var at lade hende til hun faldt ned, og så erkende over for hende hvad der havde gjort hende ked af det /sur, og så få snakket om det. Når de er s¨å hys kan man næsten ikke komme igennem til dem.
det var heller ikke ment så hårdt.. nu er det svært helt at fornemme situationen når man ikke selv er der. men selvfølgelig skal man også snakke med sine børn og fortælle dem hvorfor og hvorfor ikke. det jeg mente var at når det så er sagt og barnet stadig ikke vil hører efter, ja så ville jeg lade barnet sidde til han/hun kan opfører sig ordentligt og så kan man bruge positiv tid sammen med dem.. men ja alle skaligennem trodsalderen nogen mere end andre. der er så bare nogle forældre (ikke sagt at du er sådan OVERHOVEDET!!) de forværre situationen ved at skulle snakke/diskutere med barnet i en evighed... håber dette er mere forståeligt. det er lidt svært at skrive præcis hvad jeg mener.. men igen min knægt er kun 6 mdr. kan være jeg ændre total mening til den tid.. 
Hej  Jeg er lige blevet storesøster, og et af de navne, vi har talt allermest om har vi netop fundet ud af slet ikke eksisterer som godkendt navn. Er der nogen som ved, hvordan man kan søge om et fornavn der ikke allerede eksisterer? Mvh. Kamille
I skal skrive en ansøgning til kirkekontoret i det sogn I hører til. I ansøgningen skal I skrive hvilket navn I ønsker godkendt. Der efter skal I skrive hvorfor I ønsker dette navn. Evt. også hvilken oprindelse navnet har. Vedlæg gerne noget dokumentation for at navnet bliver brugt i andre lande. Send så ansøgningen til kirkekontoret, som videre sender den til familiestyrelse. De behandler så sagen. Der går et par uger, så får I svar på om navnet er godkendt eller ej.. Det var den procedure vi skulle igennem, da vi skulle have godkendt vores søns navn..
Tak for svar  Hold da op det lyder da godt nok bureaukratisk!  Er der en standardansøgning, eller skal man bare gå igang fra bunden af?
du kan læse de 2 tråde jeg har lavet her inde, men jeg kan fortælle ta det ene sted sagde præsten at det tog rigtig langtid at få godkendt et navn osv, men præsten her hvor vi bor har godkendt navnet det gjorde han samme dag  hvad er navnet
Okay tak  Hvor er de tråde, du har skrevet? Navnet er Vanilje. Da man kan hedde "Vanilla" og andre lignende tænkte jeg slet ikke over, at Vanilje ikke også var muligt 
Nu fandt jeg dine tråde, men SKAL man kunne bevise, at det også findes i et andet land? Det ved jeg slet ikke, om det gør. Og kunne også se, der var noget med, at præster kunne nægte at døbe, men hun skal slet ikke døbes. Hun skal bare navngives. Er det mon så stadig præsten der skal kontaktes? Undskyld alle de spørgsmål 
Ansøgningen skal stadig sendes til kirkekontoret.. vores søn blev kun navngivet.. så det kan præsten ikke blande sig i, da det er familiestyrelsen som beslutter om navnet skal godkendes.. Ved faktisk ikke om man skal kunne finde dokumentaton på navnet bruges i andre lande..
Hvorfor hedde noget "mærkeligt" vanilje er da et pænt ord, men lige frem et navn? Jeg har lidt svært ved at forstille mig en ung dame på 30 - 40 år hedde vanilje !! Jeg ved godt at det modernet at være unik. Men-men ikke på børnenes betingelser. Kender en pige som hedder Lilla !! hvor fedet er det  ( lillebroderen kan jo hedde Grøn, måske ) så er der Cario, flot navn elleres.( navnet er sammensat af modrens og faderens navne ! lige som man gør med heste !!) men dette må hun ikke hedde fandt forældrene ud af, da barnet skulle have pas, så nu hedder hun coco cario, det lyder lidt som cocaomælk. Min mor har et specielt navn, men det relatere ikke til noget, så navnet er unikt. Sol. Lilla, Vanilje, Eg, syntes jeg er navne på genstande. Christophpher vil altid skulle stave sit navnet, og Molly er da også et sødt navn, til en hvalp. Hilsen en der selv ønskede at kunne skifte sit lillepige navn ud, da hun blev voksen, og ikke var en lille pige med rottehaler mere. Det er sku ikke fedt at hedde noget, andre allerede har en forventning til, er noget andet. så gør jeres børn den tjeneste at overvej nøje hvad barnet skal hedde
Det må man da helt selv om. Mine piger hedder helt almindelige navne: Karla og Sofia Kristensen. De skal stave både for- og efternavn for folk, men lur mig om ikke de klarer sig  I øvrigt har de navne på dørene ind til deres værelser, men et par af bogstaverne er faldet ned, så der står SOFA og ARLA. Nå, så kan man da snakke synd for børnene 
Det er den værste besked man kan få som gravid. Føler virkelig med jer, det må være ubeskriveligt hårdt. Jeg har selv en dreng fra januar 2010. Vi fik afvide i uge 21 at han havde en dårligt fungerene nyre, og væske i nyrebækkenet, så blev fulgt tæt resten af graviditeten. Vi går jævnligt til kontrol, og det ser desværre ud som om der er operation i sigte for vores lille dreng. Håber i klare dagen. De bedste tanker.
Masser af tanker herfra og stor respekt for jeres beslutning!
Ja, nu er det en uge siden jeg skrev her sidt. Og hvilken uge? Ja, den værste i mit liv. Jeg vidste ikke, jeg kunne tude så meget. Jeg ligner en, som pludselig er blevet 10 år ældre på en uge. Men efter omstændighederne, så forløb fredagen fint. Vi var i en process, og der var et mål - omend et trælst et, men det var jo noget vi skulle igennem. Sådan forløbet i korte træk. Jeg blev indlagt kl.8.30. kom i alt det hvide tøj, og tog den endelig beslutning om, at jeg ville have en epiduralblokade. Det skulle ikke ligne de andre oplevelser jeg har med en fødsel. Som sygeplejersken grinte lidt af, da jeg sagde, at det jo var som at lave hundekunster uden at få en godbid. Så efter at de første stikpiller var lagt op, for at sætte fødslen igang, blev jeg kørt over for at få lagt epiduralen. Her blev der så lige rigelig dramatik, da jeg pludselig besvimede og bare gik ud som et lys. De var lige længe nok om at sige, at det ikke var helt unormalt, så min mand, nåede vist at blive noget bleg og urolig. Heldigvis mærkede jeg ikke noget til det, men blev bare godt skuffet over, at de så ikke engang havde lagt den epidural, da jeg vågnede igen. Vente, vente, vente. Meget andet kunne vi jo ikke. Jeg sov lidt, da jeg var VILDT træt efter at have været besvimet, og så så vi noget tv. Flere stikpiller kl. 14, efter at have ventet på en læge i 1 time. Mere venten. kl. 15, ville jeg gerne have sat epiduralen til, for nu synes jeg, at det nev noget. Derefter skulle jeg sendes ned på fødegangen. En jordemoder og en jordemoderstuderende kom og hentede os. kl. 16.30 blev jeg undersøgt - dagens 2. skuffelse - kun ca. 2 cm. Det havde jeg alligevel ikke regnet med. "Jeg skal altså se X-faktor kl. 20!!"   Jeg måtte så bare ligge og vente noget mere, men kunne godt mærke, at der skete noget med veerne. 16.50 kom de ind og sagde, at kl. 17 ville de lægge flere stikpiller. 17.05 kom de så ind, óg jeg sagde, at nu var det vist nu. Ja, den var god nok, 10 ca. og presseveer. Jeg kan åbenbart noget med at udvidde mig, det gik næsten lige så hurtigt, da jeg fødte sidst!! Men 8 ca. på 30 minutter havde jeg alligevel ikke regnet med. 3 små skub og så var hun ude. Så lille og fin. Og så blev der ellers hylet igennem. @!#$, hvor var det underligt, at det så bare var det. At hun bare lå der og var så lille og at det hele vare var slut nu. Men ingen problemer efterfølgende, og kl. 21 pakkede vi sammen og kørte hjem. Det var SÅ mærkelig en fornemmelse. Nu var jeg bare ikke gravid mere, og min lille pige var død og borte. Men hvis det var svært, så var det alligevel intet imod tiden bagefter. Jeg har aldrig gennemgået noget så svært. Jeg kan slet ikke kende mig selv. Jeg er normalt meget social og snaksalig, men for tiden kan jeg ikke rumme mere end 1 aftale om dagen. Jeg orker ikke at være sammen med folk i ret lang tid ad gangen. Jeg er træt, har ingen appetit, er bare ked af det. Jeg har nok i at være der for mig selv, og kan slet ikke være noget for nogen andre. Jeg forsøger alt hvad jeg kan, når jeg er sammen med børnene, men de kan godt mærke, at mor og far ikke er som vi plejer, så de er helt uregerlige og kræver så meget mere af os. I dag gik det helt op i hat og briller og ingen sad ved bordet, da maden var klar. Alt muligt var galt. Jeg brød helt sammen, og synes bare det har ødelagt vores familie  Jeg ved, jeg skal have lagt nogle brikker tilbage i puslespillet, men det er ikke sådan lige. Kan mærke, at jeg trænger til en lang nattesøvn, og så ligesom starte på en frisk i morgen. Det er godtnok op ad bakke det her. Men man overlever, ik os? Snøft og et stort suk.
Jeg sender dig mine varmeste tanker! /Mette
Jeg kan slet ikke forestille mig, hvordan det kan være. Jeg håber, at du finder brikkerne igen snart og sender en stor trøstekrammer til dig   Måske har I brug for at sende børnene på ferie hos bedsteforældre i nogle dage, så I kan få lov til at sørge uden at skulle tage hensyn? mvh. tina
Vi fik i går den triste besked at vores baby er død og jeg venter nu på at naturen skal gå sin gang og skal så indlægges i morgen, hvor lægerne så vil hjælpe med at få de rester ud der måtte være. Vi nåede så kun til 16+4. Vi kendte ikke kønnet og ved derfor ikke hvad vi ventede, men derfor er sorgen ikke mindre. Jeg er ikke sikker på jeg vil se den for den har været død nogle uger, så måske det ikke er så rart et syn. Jeg havde heller ikke troet jeg kunne blive så ked af det som jeg er og vi har ingen andre børn til at trøste os - men vi har hinanden og det må vi holde fast i og forsøge at komme igennem det sammen.
allervarmeste og kærlige tanker. Jeg synes det er forbandet synd for dig.
Åh, jeg føler med dig. Det er så ufattelig hårdt. Jeg kan godt forstå dine tanker. Jeg tvivlede ikke, men aftalte med jordemoderen, at de lige skulle tjekke først og evt. forklare, hvis der var noget, som ikke så "almindeligt" ud. Jeg kan heller ikke lige huske, hvor store de er i uge 17, men overvej det. Jeg tror, det giver en slags afslutning. Så skal man i hvert fald ikke døje med de forestillinger, man kan få i hovedet. Vi må se, hvordan vi kommer videre. Du kan altid skrive til mig. Og tusind tak til alle jer, der sender knus, kram og tanker. Det varmer 
på en skanning igår og det var ikke noget rart syn, så må tage stilling til det når den er kommet ud og jordmor har tjekket hvordan den ser ud, men det bliver godt nok svært. Alt fostervand var væk, så det er nok en af årsagerne til at den er død, men jeg fik taget en masse blodprøver i går, så må se om de viser noget og ellers er det nok bare et af naturens luner. Vil trods alt hellere have det er slut nu end senere i forløbet. Manden er lige sendt ned efter noget morfin, så jeg kan klare smerterne, så er nok lidt mere "ligeglad" når jeg har fået det. Men det bliver svært - rigtig svært de næste par dage 
I er begge i mine tanker i jeres meget svære tid.
Puuh en omgang  Føler virkelig med jer... Har ikke selv været der, men jeg har været til hvad jeg troede var en almindelig MD scanning i uge 20 hvor man som du siger, bare lige skal kigge ind og så hjem igen. Det var oven i købet på min fødselsdag... Ja, den MD scanning endte også med 117 ekstra undersøgelser, scanninger osv. fordi de kunne se en læbespalte og var bange for at hjerte/lunger/andet også var ramt. Jamen tillykke med fødselsdagen og puh nogle tanker man hurtigt får...  Heldigvis havde han "bare" en læbespalte som siden viste sig at være helt minimal. Desuden "en spalte" på tissemanden som også blev tjekket efter både forlæns og baglæns af nok alle børnelæger på Skejby. Han fik ultralydsscanning af hjerte 2dage efter han var født og og og. Ja,det er jo aldrig det man håber når man er gravid/får børn. Din situation er dog af den grelle karakter og jeg føler virkelig med dig/jer  En tanke - du behøver ikke svare hvis du ikke kan/vil - men var hun død ved fødslen eller inden? Hvornår skal i holde begravelse, eller har i gjort det? Min veninde fødte sidste år en dejlig pige sund og rask og til terminen. Men 1 time efter fødslen blev hun blå og skreg. Det var noget med lungerne og en masse andet. Hun blev i al hast overført til Riget hvor de kæmpede længe, både lyse og mørke tider. Det endte desværre med at hun døde, en lille måned gammel  Livet er virkelig uretfærdigt nogen gange. Måske min signatur kommer til sin ret lige nu:   
Christina. Jeg blev på forhånd forsikret om, at et foster i den "alder" helt sikkert ville være død ved fødslen. Det kan simpelthen ikke holde til veerne og lungerne er jo på ingen måde udviklet på det tidspunkt. Lidt ironisk er det, at fra 22 uge kalder man det jo ikke et foster mere, så er det er barn, og også derfor at man skiller lige der ved grænsen for sen abort. Dvs. dagen efter ville hun have været et barn. Men nej, hun var død ved fødslen. Jeg havde ikke mærket liv i 2 døgn inden, og var selv af den overbevisning, at naturen havde gået sin gang. Jordemoderen mente nu ikke, at hun havde været død i flere dage, så det kan også have været fordi der ikke var mere fostervand, og hun derfor ikke kunne bevæge sig. Hun var død ja, men det var lidt uhyggeligt, for hun havde stadig reflekser, der fik hende til at bevæge sig. Hun gave en del gange lige et ryk bagud med hovedet. Og det var selvfølgelig lige når jeg kiggede på hende!! Det var helt normalt og bare reflekser, og det kunne stå på i et par timer, sagde de. Det gjordet også. Ja, selv små fødder sætter spor... det er der ingen tvivl om. Puskin. Hvis det ikke er et kønt syn, så kan jeg godt forstå, at du overvejer meget. Det gør jo ikke hele processen nemmere, at du så ikke kan få det afsluttet på en måde, der gerne skulle gøre det nemmere for dig. Håber du finder den rette løsning for dig. Mange tanker til dig.
sikke dog en omgang i har måtte igennem   Det må helt klart være den sværeste beslutning at skulle tage - men jeg kan godt forstå at i valgte som i gjorde. Dog gør det jo ikke tingene bedre, men det må alligevel på sigt være en "trøst" at føle at man har gjort "hvad man kunne" - det lyder lidt forkert, men jeg håber du forstår lidt af hvad jeg mener og i det mindste ikke tager det ilde op. Trøstekrammer til jer. Mvh. Ditte
jeg har bare så ubeskriveligt ondt af jer for at måtte gennemgå det her... Jeg kan slet ik forestille mig at komme helskindet igennem det selv... I må ik tag det forkert - for jeg mener det positivt når jeg siger at i er fandeme seje! Det kræver alligevel sit sys jeg... Kram til jer begge
Jeg har selv valgt fra i uge 21/22 stykker grundet et sygt barn i 2006, man lærer at leve med det med tiden, men den akutte sorgfase er frygtelig. Man ændre sig radikalt på nogle punkter efter sådan en hændelse. Det er ikke en abort, det er en fødsel til døden af næstekærlighed. Min lille pige er bisat og mindes ofte, men ikke længere med samme intense og voldsomme sorg + vrede.
Rart at høre at sorgen blive mindre med tiden - lige nu er den svær at bære og være i, men håber det bliver bedre, når vi får en forklaring på hvorfor vores baby skulle dø så tidligt, hvis de kan finde en årsag. Vores skal i de ukendtes, når den er obduceret. Jeg regner med at vi kan få at vide hvor, når vi skal til samtale på sygehuset d. 25/2. Jeg tror det er en lille bitte smule "nemmere", når man selv får lov at træffe valget om at det er slut og får en årsag med det samme, men sorgen er ikke mindre af den grund.
Nej nej nej, så din overskrift og fik kvalme og tårerne løb allerede inden jeg åbnede indlægget - sidder helt stille og ved ikke hvad jeg skal skrive. Jeg sender alle mine gode tanker til jer og til himlens nye og smukke engel - jeg vil tænde et ekstra lys i vindueskarmen i aften.
kan hjælpe i jeres store sorg. I har min dybeste medfølelse og tanker. Vi er mange, der tænker på jer. De kærligste tanker Signe
Det burde ikke kunne ske. Jeg ved slet ikke hvad jeg skal sige. Det er SÅ uretfærdigt at noget sådant sker. Jeg sender min dybeste medfølelse til Jer og ber´ til at Prinsesse Laura nu sidder i himlen og smiler ned til Jer for evigt. Mange kærlige tanker Anne
Der fik jeg lige den største mavepine og ondt i hjertet da jeg læste dit indlæg. Så uretfærdigt og så forfærdeligt det som du og Benjamin nu går igennem... Sender jer der kærligeste trøstende tanker og et par kæmpe varme knus....
Åh ha hvor jeg tuder nu - kunne slet slet ikke holde det tilbage! Det er forfærdeligt at nogle må opleve den enorme smerte! Husk på at hun altid vil være hos jer i jeres hjerte - og en dag vil I se hende igen. Alle verdens trøstekram herfra, selvom ikke et af dem sikkert vil hjælpe på jeres smerte!
Åh, hvor forfærdeligt! Hvor var hun smuk, jeres datter. Sådan noget må bare ikke ske! Medfølende tanker herfra...
Jeg er fuldstændig tom for ord, og ved slet ikke hvad jeg skal skrive. Sender jer min dybeste medfølelse. i er i manges tanker lige nu og vi alle føler med jer, men alligevel er man så magtesløs og ingen kan sige eller gøre noget, der kan få jer til at få det bedre lige nu. i har mistet jeres elskede lille datter alt alt for tidligt og det burde ingen forældre skulle opleve. i er i mine tanker
... tårene triller ved at læse din beretning. Det er jo det alle vi forældre frygter mere end noget andet, og I har min dybeste medfølelse. Jeg håber obduktionen giver jeg nogle svar på hvorfor jeres smukke datter skulle dø.
også dybt berørt. Og ved ikke hvad jeg skal sige. Det gør mig meget ondt for jer, at I har mistet jeres dejlige lille datter Laura.
Jeg sender min dybeste medfølelse til jer begge to og ikke mindst jeres lille prinsesse deroppe. Hvor er det forfærdeligt at et lille uskyldigt liv skal ende så brat og så tidligt. Mine varmeste tanker går til jer i denne svære tid..
Puha, kan slet ikke tåle at læse sådan noget. Hvor er det dog frygtelit for jer. Den dybeste medfølelse til jer begge to. Må hun hvile i fred. En engel har dog de smukkeste vinger.
I har min dybeste medfølelse. Hvor er det dog ondt og uretfærdigt at I skal rammes på denne grusomme måde. At miste et lille barn er det værst tænkelige nogen kan opleve - jeg har slet ikke ord til at udtrykke min medfølelse med jer nu og i tiden der kommer. Mange tanker og trøstekram Lisbeth
men jeg synes min dag ville blive så meget bedre, hvis det var dig der lavede mad, hentede post og nussede ekstra om mig med en kop frisk kaffe, jeg ikke har bedt dig lave. Jeg kan egentlig godt selv, jeg trænger bare til at blive nusset lidt om. jeg synes jeg savner dig, også selvom vi faktisk lige har været sammen hele weekenden. Undskyld forresten at jeg blev sur da boremaskinen var latterlig og jeg visknok kom til at kyle den lidt hårdt hen af gulvet - du havde jo spurgt om du skulle hjælpe men jeg synes jeg burde være i stand til selv at få skidtet til at virke!! Jeg er 38   og kan sætte ord på det jeg føler. Jeg har endda lært at du ikke er tankelæser og derfor siger jeg det til dig. ... Det vil vi også gerne lære vores børn ikke?  
Nu har jeg ingen børn selv. Men jeg kan tydeligt huske mine egen hysteriske anfald fra 4 års alderen og ca. indtil mit 16. år. Okay det tyndede lidt ud i dem, de fik en anden karakter og de udløstes af andre ting. Men hele vejen igennem skete der det, at jeg blev endnu mere hys og ulykkelig, hvis min mor bare gik, eller sendte mig på værelset. Jeg kan tydeligt huske at jeg følte mig uelsket og forladt. Og så eskalerede det totalt, da jeg ikke bare kunne gå ud til min mor og bede om opmærksomhed og kærlighed. Ikke da jeg var lille ihvertfald. Hysteriet startede ofte, når jeg havde haft en skidt dag og var træt. Ofte havde jeg bare brug for at blive skånet lidt, og få en kærlighedserklæring fra min mor (vi havde ikke nogen far i hjemmet). Og overså hun så lige det, så blev jeg desværre ret sur og ked. Nu vil jeg ikke gør mig alt for klog på pædagogik og børneopdragelse. Men jeg ville selv have ønsket, at min mor havde fortalt mig, at det var helt okay, at hun godt kunne se, at jeg var træt og derfor sur, men at hun stadig elskede mig, selvom jeg skabte mig åndssvagt. Det gjorde hun selvfølgelig også. Men det var ikke altid. Det var bare et par tanker:)
men hvornår startede det? hun er jo lige blevet storesøster og det kan være en reaktion på det. ellers husker jeg at min datter også var vældig hysterisk som 3 årig, og vi fandt ud af at det var pga at hun ville ting som hun ikke helt kunne, + den negative opmærksomhed hun fik....
skal man anerkende barnets følelser. men jeg mener så godt at man kan vente til de er faldet ned igen. Hvis først de er hysteriske, så synes jeg ikke det hjælper at snakke med dem. Så kan de falde ned og så kan man bagefter få kram/opmærksom og en snak om hvad der gik galt og det er okay at være vred/sur/ked af det, men at man ikke behøver smide sig på gulvet/ødelægge ting/slå osv.
... at barnet skal blive siddende, til det har hysset færdig / vil forlade barnet, når det hysser - hvad bygger i den holdning på? Alså, hvilke metode / teori / forskningsresultater anbefaler den metode? mvh. tina
det er ikke efter en bestemt metode/teori/forskningresultat. jeg har ikke læst en eneste bog om børneopdragelse og kommer heller ikke til det. min mor har været dagplejemor i 17år og arbejder nu som pædagog på et børnehjem, samme sted har min far arbejdet i 15år. og derudover har vi haft flere plejebørn. mine opdragelsesmetoder er ikke fuldstændig ens med mine forældres, men de stammer jo selvfølgelig et sted fra. men kan bare se gang på gang på gang at de forældre som desperat prøver at snakke med deres børn når de er i det humør, ja de får bare et barn som vil prøve endnu flere grænser af. børn skal selvfølgelig snakkes meget med, men det skal være når de er i godt humør, da det så kun bliver positiv kontakt. de skal ikke bekræftes når de skaber sig. synes mange folk i dag, venter på kåringen af "bedste mor-pokalen" hvem læser flest bøger, hvem der taler mest med barnet og og hvem der virker mest pædagogisk. for at tage et eks. jeg har læst utrolig mange slankeopskrifter, men det har jeg sgu ikke tabt mig af. og jeg er lige ved at   over det, den måde mange børn bliver opdraget på idag, det giver kun hysteriske og umulige unger, efter mit hovede. børn skal ikke have så mange valg, det kan de slet ikke rumme i deres hoveder, det er derfor vi er de voksne og skal træffe valgene for dem. ellers bliver vores unger bare mere og mere umulige (dette svar er ikke ment til trådstarter, men som svar til taina)
du helt alvorligt at børn skal lære at vrede og frustration er følelser, der ikke er iorden at have?
Som regel er det da de børn, som KUN får opmærksomhed, når de får skæld ud, som søger negativ opmærksomhed hele tiden. De finder så på værre og værre ting. Derudover er det de børn, som ikke får sat nogle grænser, de vil jo naturligvis søge disse. Børn, som får hjælp til at takle deres hysteri, vil efterhånden få færre hysteriske anfald. Så jeg mener ikke, man skal være bange for at give børn opmærksomhed, selv om de "skaber sig". Naja, hvis du nu havde rettet dig efter de slankeopskrifter, så havde du sikkert tabt dig. Det handler jo ikke kun om at læse, man skal også gøre, hvad der står   Men jeg forstår godt, hvad du mener. Jeg er typen, som læser om hunde, inden jeg får hund, om heste og alt, hvad jeg har brug for at vide - så selvfølgelig læser jeg også om børn! Det behøver jeg såmænd ikke at få en pokal for, det er bare sådan, jeg er   Men vi stræber da forhåbentlig alle sammen efter at være gode forældre, ikke? Vi gør det bare på hver vores måde.
nej selvfølgelig er de iorden at have, men mener ikke børn skal have medhold i det når de skaber sig. jeg går ikke ind for at man skal råbe og skrige af sit barn, overhovedet, men er de i det humør, så mener jeg ikke de skal roses. og derfor mener jeg man skal kort og logisk sige fra og så lade dem være, hvis de ikke vil lystre, så kan de få al den positiv kontakt de vil når de er i godt humør igen.
Når man bruger ord som skaber sig og ikke lystrer, hviler det vist over et menneskesyn hvor voksne er mere værd end børn. Der ligger også straf vs ros i denne måde at se verden på. I MIN verden er voksne ikke mere værd end børn, voksne er blot dem med erfaringen og ansvaret for at guide/vejlede barnet til en dannelse, så barnet passer ind i det samfund dette skal leve i. MINE børn bliver opdraget til at være selvstændige tænkende individer (ellers kan man IKKE klare sig i de kommende år!). En del af at være selvtændig tænkende er også at vide hvad der er acceptabelt og ikke. Jeg vil LANGT hellere have et barn, der VED at alle følelser er acceptable, men at der er grænser for HVORDAN man kan opføre sig - end et barn der tror at nogle følelser er forbudte og skamfulde! Og mine børn får hverken positiv eller negativ opmærksomhed - de får opmærksomhed! Til gengæld har jeg to børn, der formår at sætte ord på deres følelser og handlinger, men smtidig er de mest høflige og velopdragne det ene udelukker ikke det andet!
julie jeg er helt enig med dig, og det er samme resultat jeg går efter, dog har alle folk hver deres måde at opdrage på.
hvad man siger til dem, bliver de altså nødt til at være rimelig rolige. At forklare et barn der ruller rundt på gulvet "det er okay at være vred, men du skal sidde pænt" trænger bare sjældent ind, lige i situationen. Men hvis man til gengæld tager en snak BAGEFTER når barnet er faldet til ro og har fået et knus " Det er okay at du bliver vred, men det er meget bedre at du siger hvad du ex er vred over end at ruller rundt på gulvet" Så lærer barnet at selve følelsen er okay, men at hvis man er hysterisk og ruller rundt på gulvet så får man altså IKKE opmærksomhed. Det er da netop det de skal lære inden de kommer ud i den store verden: At er man vred fortæller man det og snakker om det, men man bliver IKKE hys, kaster med ting, bider osv. Og nej jeg ser ikke børn som mindre værd, men jeg gider sgu heller ikke snakke med hysteriske voksne. Hvis jeg selv er sur og irriteret, så kan jeg da også godt forstå at folk måske ikke lige synes jeg er den fedeste at være sammen med. Og det er da okay??
jannej.. lige præcis.... selvfølgelig skal man snakke med børene, men først når de er rolige igen.. helt enig..
jeg ringede til familiestyrelsen, de sagde at om barent skal døbes eller navngives skal navnet være godkendt er det ikke det kan du søge om at få det godkendt, det gøre du gennem dit sogn, den præst der hører til i din kirke nogen gange skal man kunne begrunde hvorfor man ønsker at bruge det navn, og hos familiestyrelsen sagde de at en måde man kunne få et navn godkendt var bla. hvis det er godkendt i udlandet  vores søns navn blev godkendt og kommer på listen over unisex navne nu her og iøvrigt syns jeg det er et super sød og anderledes navn, jeg ser ingen problem i at kalde dit barn noget andre ikke hedder jeg ville selv være glad for at hedde noget anderledes, og har ofte overvejet at skifte navn :-9 luk ørene for hvad andre siger, dit barn du bestemmer¨, ja self. gør man sige overvejelser om det er navne de kan blive mobbet med så som janus (anus) rut (prut) osv. nogen hedder paprika, nogen hedder gy navne man husker fordi de er lidt anderledes, men hverm sigfer det er negativt ?
Endnu en gang tak til jer der har svaret. Nu har vi prøvet at sende en ansøgning ind, og så må vi jo bare krydse fingre  Til sw1 så er det jo din holdning til det. Det er nu ikke fordi det skulle være noget specielt. Vi har også talt om Astrid og Karoline som da i øvrigt er helt normale navne. Havde jeg vidst, at Vanilje ikke var godkendt, havde jeg nok ikke overvejet det, men da jeg troede det var godkendt og altid har fundet det sødt, foreslog jeg det. Personligt hedder jeg jo selv Kamille, og selvom det er ved at blive ganske normalt, hørte det bestemt ikke under den kategori, da jeg var yngre. Alligevel har jeg da altid været ganske tilfreds med det og glad for jeg ikke hed "Kamille B" i skolen, fordi der var tre andre med samme navn... Hver sin holdning 
Hej Rikka. Jeg har tænkt meget på dig, og ikke mindst Tika (var det ikke det hun hed?). Jeg husker så tydeligt jeres historie. Det var dengang jeg var voldsomt aktiv på HN   Da der kun var 1 barn i huset her og tid til mere. Jeg kender ikke nogen, som har været igennem noget lignende, så derfor stod jeres histori klart. Jeg er også overbevist om, at jeg kommer til at ændre mig pga. denne oplevelse. Man ved jo aldrig, hvordan man vil reagere i sådan en situation, men alligevel er reaktionerne komme noget bag på mig. Og især det, at det bare kan skifte så meget. I ugen efter var jeg ikke meget værd, hverken for mig selv eller min familie. Jeg kunne bare ingen ting!! I sidste uge syntes jeg, at det gik meget bedre. Jeg var ved at få styr på nogle af de millioner af tanker i hovedet, men kunne ikke holde ud at være sammen med andre mennesker i ret lang tid. I denne uge er jeg så startet på arbejde igen på halv tid... jeg følte mig helt klar til det og glædede mig. Men så alligevel er det meget hårdere end jeg regnede med. Jeg kan ikke holde ud at være der ret længe. Der skal ikke ret meget til, så bliver jeg bragt helt ud af kurs og jeg har stadig et stort behov for bare at være mig selv! Så gør det det jo ikke ligefrem nemmere, at jeg arbejder i en vuggestue med de skønneste små unger :S Puskin: Jeg kan godt følge din tanke, om at det kan være nemmere, hvis man kender årsagen med det samme. Jeg har bandet meget over, at vi skulle nå så langt hen, før vi opdagede det, men samtidig er jeg glad for, at vi så ved, hvad årsagen er. Men jeg havde nu hellere taget beslutningen ved den første scanning!!!  Men videre må vi jo. I øjeblikket roder mit hovede mest over, om vi skal forsøge os nu eller planlægge efter maj næste år. Det var nøje planlagt, at det skulle være maj i år. Det kan jeg slet ikke finde ud af. Samtidig er min jobsituation ikke på plads, og det virker fuldstændig uoverskueligt, at jeg måske ikke har arbejde d. 1. april. Hvorfan kan jeg ikke bare tage en dag ad gangen? Men det er nok bare mig i en nøddeskal 
Kan godt følge dig - jeg står i nr to uge nu her og synes at nu går det endelig en smule fremad - nok mest fordi jeg fysisk ikke har smerter mere og derfor har bare en smule mere overskud end jeg havde i sidste uge hvor jeg bare var en zombie. Jeg forsøger hver dag at få en aftale som gør at jeg skal stå op, gå i bad, få noget at spise og tage mig sammen til at komme afsted. Vel og mærke ting der er gode for mig. Frisør, fysioterapeut, kosmetolog etc. Jeg ved jeg ikke er klar til at komme på arbejde endnu for mit hovede er slet ikke med - jeg kan ikke koncentrere mig om ret meget efter bare et par timer udenfor huset og det må jeg jo så bare lytte til og vente på at det bliver bedre. Jeg ved heldigvis fra en tidligere sygemelding at det bliver bedre, hvis bare det får tid nok. Jeg kommer nu også videre ved at planlægge fremtiden, så tror det er en meget naturlig måde at komme videre på for nogen også at gøre noget ved det man kan gøre noget ved og forsøge at glæde sig over de ting der trods alt er at glæde sig over - selvom sorgen fylder utroligt meget. Kubling: Jeg fik lige læst din beretning igennem fra ende til anden fra dengang med Tika og der flød mange tårer undervejs, men jeg fandt også stor trøst i de indlæg du havde lavet.
Jeg ringede på Skejby Sygehus i sidste uge og spurgte, om jeg kunne få en kopi af min journal. Det var ikke noget problem. Jeg har så siden ventet spændt, men intet brev - Så nu blev jeg nødt til at ringe derud, inden jeg kommer til at skælde postbudet ud!!  De skal have det skriftligt. Øv, det kunne de da godt have sagt i sidste uge!! Nå, men fluks til postkassen med et brev. Og så er jeg ellers nok spændt på, hvad der dukker op. Vi fik jo aldrig scanningsbilleder med hjem, og det er jeg egentlig ked af. Så jeg håber de sender nogle med. Jeg har på en måde et behov for at få samlet så meget sammen fra den oplevelse, og så få lukket den kuvert. Måske hjælper det til at komme videre, og til at føle, at jeg kan lægge det lidt i baggrunden.
Malene. Det er jeg virkelig ked af at læse. Jeg har intet klogt at sige, men sender jer en mio. cyberkrammere.
Hvor er det dog triste beretninger... Men forstår så udmærket dit valg Rhaja. Mon ikke det trods alt er nemmere at fravælge nu, end at risikere at få en baby, der ikke klarer den i sidste ende... Men måtte da fælde en tåre over din fødselsberetning, det må være så forfærdeligt at gennemgå  Håber at I, Rhaja og Puskin, kommer helskindet ud på den anden side!
... tusind tak for krammerne. Dem kan man aldrig få for mange af  Jeg fik min journal med posten allerede i lørdags - ved ikke lige, hvordan det gik til. Det var rat at have den, jeg synes, det har givet mig en større indsigt i problemerne og en større forståelse for, hvor alvorligt, det egentlig var. Den er jo fyldt med ord, som jeg knap kan udtale, men det er netop de ord, som jeg har googlet i vildskab og virkelig lært noget af. En anden vigtig ting, som jeg fik svar på var, om de her i Randers, hvor vi blev scannet først, vidste, hvad der var galt. De sagde jo slet ikke noget til os, andet end at der var nogle væskefyldte områder! Men på journalen kan jeg se, at jeg er blevet henvist med mistanke om netop de to diagnoser, som de har konstateret i Skejby. Det var betryggende. Men hold da op, jeg forstå næsten ikke, at de overhovedet gav os muligheden for at vælge. Den ene diagnose skælnes mellem 4 grader, hvor 4 er den værste, og det var selvfølgelig den der stod på journalen  Det var spænden de at læse, men ordene tåger rundt i min hjerne. Og har fyldt så meget i næsten en uge nu. Jeg tror det har været rigtigt godt. Jeg fik et enkelt scanningsbillede med, men man kan ikke rigtig se noget på det. Så i dag ringede jeg til sygehueset her i Randers, for at høre,om de måske skulle have nogle liggende, da scanningsjordemoderen jo skulle drøfte situationen med en læge. Får svar i morgen. Isotter: Vi er også glade for, at vi har fået muligheden for at vælge, at vi ikke vil byde et barn et liv, som muligvis slet ikke er til at leve. Hun ville ikke have overlevet, hvis ikke vi gjorde noget, og det er jo naturens gang, Men @!#$, det har været hårdt. Og det er det stadig. Men det går stille og roligt. Men underligt, som det påvirker hele vejen igennem mig. Man bliver nok aldrig helt den sammen igen efter sådan noget her. Men jeg håber, at jeg rammer forholdsvis tæt på 
hvor gør det mig ondt for jer. ved slet ikke hvad jeg skal sige. i medfølelse, Christina
er helt tom for ord. Skrækkelig at I skulle opleve dette. Laura sidder nu oppe i himlen på stjernen, der lyser så stærkt tæt på månen, sammen med min bedstemor. Jeg er sikker på at den lille charmetrold har gjort jeres liv rigt i de 2 år. Hun var en sand skat. Tænker på jer. Kan ikke gøre meget andet..... 
Har faktisk fødseldag i dag, men det blegner fuldstændigt nu! Kan ikke sætte mig ind hvor ondt det må gøre, men jeg håber at I vil få kræfter til at komme igennem dette helvede. Jeg sender ALT det jeg kan undvære til jer... 1000 1000 tanker og knus til jer
Hvor er det uretfærdigt!!! Føler med jer! Kærlige hilsener herfra
Sikke en skrækkelig ting I to som forældre har oplevet, sikke et maridt at skulle igennem. min dybeste medfølgelse her fra.
Få ting kan få mig til at fælde en tåre, men at læse om Jeres store tab, gør så mig inderligt ondt at tårerne triller ned. I har min dybeste medfølelse, og mine tanker går til jer i denne svære tid. Jeg er overbevist om at den lille engel har det fint, hvor end hun er, og glæder sig over den skønne (og alt for korte) tid hun fik med sin elskede far og mor.
Åh hvor er det frygteligt. Jeg mangler ord og sender min dybeste medfølelse. Mvh Trine
Ingen ord kan lindre den smerte i føler.. Sender jeg mange varme tanker og kræfter til jer begge.
tanker og knus i en svær tid!!!! Pas på hinanden!
Hårene er rejst på mine arme og tårene presser på.. jeg er tom for ord, men ønsker alligevel at sende et kram afsted. Det er ikke nok det ved jeg. Men vores tanker er hos jer idag og langtid frem. Jeg håber at de finder en årsag til dette da andet vil være uretfærdigt.. Vil i aften kigge efter en ny stjerne på himlen og sende tanker til jer alle.    Drøm sødt lille Laura 
Kære Anette Du kender ikke mig, jeg kender ikke dig, men smerte og kærlighed er vist to sprog ethvert menneske på jorden forstår, for de er to sider af samme mønt. Smerte og sorg er kærlighed der ikke mere kan nå sit mål. Her er et smukt digt til dig:  Do not stand at my grave and weep, I am not there, I do not sleep. I am in a thousand winds that blow, I am the softly falling snow. I am the gentle showers of rain, I am the fields of ripening grain. I am in the morning hush, I am in the graceful rush Of beautiful birds in circling flight, I am the starshine of the night. I am in the flowers that bloom, I am in a quiet room. I am in the birds that sing, I am in each lovely thing. Do not stand at my grave and cry, I am not there. I do not die. For nogen år siden døde en af mine spejdere på blot 7 år, og min lillesøster på 8 sagde det så smukt og så naivt - "Gud manglede en Engel og fik øje på ham". Din smukke lille Laura er nu en engel   og om nogen år så vil i være sammen igen - det tror jeg helt fast på, og i aften vil jeg inkludere Laura i min aftenbøn. Mange mange uforstående trøsteknus /Lene
Hvor er det bare frygteligt, er helt tom for ord  Sikke en tragedie at sådan en smuk prinsesse skal forlade os så tidligt. Det er en smerte som i aldrig kommer over, men forhåbentlig bliver smerten til at leve med for jer. Mange varme knus og tanker til dig og din familie.
Du lyser over os alle - Hjælp dine forældre i denne svære tid - og hvil i fred... Har taget min egen lille dreng og kysset ham en ekstra gang. De varmeste tanker og hilsner Lene
med vandet stående ud af mine øjne sender jeg dig anette og resten af familien min dybeste medfølelse.. du har ret verden er ikke retfærdig og ingen bør på noget tidspunkt skulle begrave sine egne børn.... jeg er sikker på mange herinde kan huske jeres skønne Laura fra en del tråde og billeder.... en kæmpe krammer mette
Hvor er det frygteligt.Sender jer mine varmeste tanker
Min dybeste medfølelse.. Knus og kram herfra.
her fra. Dyb - dyb medfølelse hilsen Annette
Ja, Jannej, du kan selv forstå det, fordi du er voksen! Det udløser en vældig masse stresshormon at lade et barn græde/skrige, uden det får trøst. Det gælder både, hvis det skal ligge alene og skrige, mens det ikke kan falde i søvn, og i de situationer, hvor det får et hysterisk anfald. Man skal jo heller ikke forklare alt muligt, MENS barnet ruller rundt og skriger. Der skal man berolige det, trøste det, hjælpe det ud af situationen. Det er ikke det samme som at rose hysteriet, men det er at anerkende de følelser, der er årsag til hysteriet. Så er der jo i øvrigt kæmpe forskel på hysteriske anfald. Jeg kan da med det samme se, om Karla er virkelig frustreret, eller om hun bare er almindeligt småtvær og keder sig lidt og så lige forsøger, om hun kan kaste med et eller andet for at få lidt opmærksomhed. I sidstnævnte situation så får hun da ikke den samme trøst, som i førstnævnte.
... mig enig med Naja. Anerkendelse og trøst når hysteriet er ovre. Her i huset kan det slet ikke lade sig gøre før bagefter, for Emma bliver så rasende, at hun ikke hører efter alligevel.
Wauw en debat  Det korte af det lange herfra, er at man altså slet slet ikke kan snakke "pædagogsnak" med Emma når hun først er blevet gal. Det er fysisk umuligt at kommer i kontakt med hende og hvis man prøver risikerer man at blive skubbet væk eller få en på låget så hysterisk er hun. Så jeg vil nu stadig mene at hun har bedst af at køle lidt ned OG SÅ snakker vi selvfølgelig også med hende bagefter. Hvad der skete, hvorfor hun blev sur/gal/ked og evt. hvad vi kan gøre ved det så vi slipper for gentagelse. Men igen, det er umuligt at komme til hende når først hun er kammet over. Den begrundelse hun kommer med for tiden - til alting, uanset om det er fordi hun er sur, eller ked af det eller fordi hun er faldet, eller fordi hun kan lide farven lyserød. Faktisk ved alt fra hende når jeg siger "nå, hvorfor det Emma...?" Så får jeg svaret "Fordi Emma, elsker Emmas mor..." ? Og det bliver hun selvfølgelig bekræftet i i tide og utide at jeg også elsker hende rigtig meget også når hun er/har været sur fortæller jeg hende det. Så jeg føler heller ikke at der mangler omsorg, trøst eller kærlighed - og der er altid en krammer, et kys eller et skød klar hvis hun har behov for det.
jeg er idag 11+1 henne og kan egentligt ikke forstå at jeg ingen tid har fået til NF endnu?? synes ellers de 2 andre gange at den er kommet i god tid 2-3 uger før, og det bliver da snart svært at nå at manden kan få fri til det.. hvornår fik i tiden??? og nej det er ikke fordi jeg selv skal bestille tiden, den skulle komme pr. brev..
selv, da jeg ikke kunne forstå hvor mit brev blev af. Det var så meget heldigt, for de var langt bagud pga. sygdom, lød forklaringen. Så ring til dem, der skal scanne dig - det virkede i hverfald for mig. KH Becs.....27+3
Jeg ville også ringe til ambulatoriet og høre om der var styr på det hele. Jeg fik nu også først min tid to uger før, jeg skulle ind, så det kan godt være snært på (region sjælland)
jeg ville nu også ringe, du skal jo gerne der ind i løbet af 12+. Så det jo gerne en gang i næste uge. Jeg fik brevet 1 måned før.
meget heldigt for jeg fik først brevet dagen EFTER jeg skulle ha været scannet- og tro mig når jeg siger det sker jævnligt de ik får sendt ud, ik får sendt i tiden el lig.
Jeg fik heller ikke et brev om indkaldelse til NF med min den sidste. Med de første 2 blev jeg indkaldt, men med den sidste var der lavet om på proceduren så man selv skulle ringe, hvilket min læge ikke havde gjort mig opmærksom på. Så jeg var i uge 13+5 inden jeg fik lavet NF, og den var så ikke super god, så ugen efter måtte jeg ind og få lavet en biopsi, som heldigvis var i orden. Men biopsien skal vist nok helst tages inden uge 14, i tilfælde af at noget er galt, og man derfor ønsker at fjerne barnet.
Åh ja, så blev man gravid igen. Det eneste vi faktisk skal ud og investere i er en seng til den lille ny. Derfor vil jeg høre om jeres erfaringer med en Bedside Crip... Er det en god løsning med en baby som ammes og hvad er evt alternativet? Elias havde jo en lille vugge og sin lift da han var nyfødt, men han voksede hurtigt ud af begge. Men kom med jeres gode råd  ) Mie
Vi har en til Sofia. Hun kan fint være i den endnu, og hun nærmer sig 7 måneder. Jeg ammer godt nok ikke, men jeg har alligevel været rigtig glad for den. Sofia har ligget meget i selve sengen også pga. et stort tryghedsbehov, men nu sover hun næsten kun i den, og det er nemt at trøste/holde i hånden, fordi hun er så tæt ved. Der er heller ingen kanter, man skal have sin arm liggende på   Hvis man skal amme, er det også vildt nemt at hive babyen over i sengen og ligge den tilbage igen. Jeg kan kun anbefale den. Jeg ved ikke, hvad vi finder på, når hun ikke kan bruge den længere. Så må hun vel ind til sig selv   
købte den til min søn, der lige er blevet 1 år. Jeg har haft utroligt meget glæde af den!!! Man skal netop ikke løfte barnet op eller ned, man kan nemt ligge tæt osv - og så alligevel have mulighed for at rykke lidt væk. Nu er det så barn nr. 3 - og barn nr. 2 kunne så stadig ligge imellem mor og far når hun trængte til det, da baby ikke lå der. Jeg brugte den vel i en 4-6 måneder - den er stadig ved siden af mig i sengen, nu bliver den brugt som "bord" til mobiltelefon, sutter, sutteflaske osv. Jeg burde egentlig sælge den - men det er lige det med at tage sig sammen... Så ja, store anbefalinger herfra! Hilsen Christine
Også her er der kun rosende ord om BedsideCribben.. Jeg fortryder jeg ikke havde købt den helt fra starten, den er genial .. De første 5 uger lå Mikkeline i en Leandervugge, men den var bestemt ikke særlig praktisk da jeg skulle helt ud af sengen for at tage hende op (og hun spiste altså nonstop den første måned) .. Så efter 5 uger uden søvn invisterede vi i Bedsiden og det var nok omtrent det bedste køb vi har gjort til hende (og vi har ellers købt mange dimser osv   ) Mikkeline er netop fyldt 6 mdr og selvom hun de sidste 3 mdr har sovet på hendes eget værelse i tremmeseng, står crib'en stadig ved siden af min seng da vi ind i mellem tager en middagslur sammen her..   ... De første par uger havde jeg svært ved at bære ret meget på Mikkeline og her ville crib'en også have været genial til at trille hende med mig rundt i huset, vi har brugt den en del i stuen også her hvor hun har været 3-4 mdr...  Hvis man syntes BedsideCribben er dyr kan man flere steder få en ret billig vugge der kan laves om til en bænk... Den kan man også sætte ved siden af sin seng, så får man samme effekt.. Blot er liggemålet ikke så langt og så kan den jo ikke justeres i højden (men med lidt snilde kan man nu hurtigt tilpasse den alligevel) ..
Så er det da afgjort. En af de ting der irriterede mig da jeg ammede Elias, var netop det der med at man skulle helt op af sengen, have fat på ungen og så tilbage igen. Det vil så også være super praktisk da Elias kun er to år når den lille ny kommer, og han sover en sjælden gang imellem os, så det ville være rart hvis hans behov også kunne opfyldes. Så kære HN'ere, tusind tak for jeres input's  Mie
Jeg har en alm. tremmeseng fra Jysk (købt 01) der kan jeg tage en side af, så fungerer den på samme måde og den kan de sove i til de bliver 3-4 år...
nummer som Julie, bare med en Leanderseng. Det fungerer upåklageligt - lige bortset fra, at den fylder en del i rummet. Men for pokker, jeg skal have det system igen ved den næste! Om det bliver med en tremmeseng (Leanderseng) eller en vugge (Bedside crib/Babybay)...? Tremmeseng, er jeg ret sikker på.
Vi købte en til nr 2, og det var den bedste indvestering ever.. Den sparede godt nok mange ture ud af sengen..
en ble, der holder tæt foran, når et 8½ mdrs barn gerne vil ligge på maven og sove det meste af natten? Vi har hidtil været så heldige, at vores datter har passet Aldi's billige bleer perfekt. Nu er hun begyndt at ligge på maven det meste af natten, og da hun sover igennem, så er det mange timer, bleen skal kunne holde (10-11 timer). Her til morgen kom Aldi's til kort. Om dagen bruger hun nu Pampers Easy Up (str 4, 8-15 kg). De passer hende fint. Er det dumt at bruge disse bleer om natten? Det skal siges, at hun er tykmavet og godt babybuttet.
libero, og har aldrig haft problemer med dem, har brugt dem til alle 3 børn
Brugte I alm. bleer eller pants om natten?
Vi har også kun brugt Libero (efter at have afprøvet adskillige andre mærker) og er først begyndt at bruge pants her ifb med toilettræning (tæt på 3 år) og har aldrig haft uheld om natten. Faktisk er Libero lige så billige som Aldis hvis man køber en triple boks på udsalg ;0)
nu er vores søn jo spisevægringsbarn, hvilket betyder at han som 10 mdr stadig kun levede af sutteflaske... Gæt engang hvor meget tis der er i sådan en efter en hel nats søvn? Jeg måtte simpelthen op ig bruge junior bleer str XXL. Så prøv evt et nr større end det hun reelt bruger - de holdte fint tæt hvis man var omhyggelig med at lukke dem korrekt. Altså lukke enderne op mod hagen, så de lukker tættere ved lårene.
først brugt pants fra 2½ og op, i forbindelse med pottetræning.... victoria er 1 år og vejer lidt over 10 kg, og vi er i str 5 nu, da de sidder bedst på hende, str 4 strammer en lille smule, og heller lidt for store end for små, bare man spænder dem rigtigt....
Vi har simpelthen følt os nødsagede til at skifte til pants om dagen, for alm. bleer snerrer pga. hendes store mave. Pants derimod sidder som sagt rigtig godt.  Hun vejer 10½-11 kg nu, så som sagt er hun stor af sin alder.
Mikkeline på 6 mdr bruger nu også pants om dagen (Pampers easy up) fordi det er nemmere at få hevet sådan et par på plads end en alm ble - hun er meget livlig ..   .. De sidder nu også rigtig fint på hende selvom hun kun vejer 8 kg og er et par og 70 cm lang..  Om natten bruger vi lige nu Libero str 4 og de klarer fint en nat til hende .. Dog syntes jeg at pampers baby dry har mere "sugefelt" foran i forhold til Libero, hvilket nok er en fordel til jeres der ligger på maven .. Vi bruger både libero og Pampers babydry om natten, det kommer lidt an på hvad der lige er på bud.. Huggies kan i hvert fald ikke anbefales, de holder hverken tørt eller tæt ..
Åha det er ski ikke nemt med de biler der. Vores bil - en Audi 100cc `86 er begyndt at gå en del i stykker. Ikke store ting, men småting jævnligt. Det er ret irriterende. Derfor snakker vi om at skulle ha en anden. Manden vil egentlig gerne ha en mage til igen, og på sin vis vil jeg osse. Men visse smådele er det abre svært at få fat i til sådan en fætter, og derfor skal vi langt efter dem hvis de går i stykker. Så snakker vi om hva så... Vi har ik de store penge, så der er SLET ik tale om en dyr bil, en ny bil el lig. Der er et par biler vi har haft på tale, men som tilsyneladende lider af mindre plads bag i end den vi har nu... Manden har lidt anlæg bag i - det står på den bette forhøjning inderst op mod bagsæderne. Men det er stadig plads der går... Og han vil ha anlæg i (ja jeg vil da osse gerne, men har ik så stort et problem i at skulle fravælge pladsen til andet nødvendigt dog)... Någ men så er det at jeg gerne vil høre hvilken bil har i - og hvor meget plads er der bag i den? Der ligger jo det i det at der påtænkes inden for et års tid sandsynligvis, at gå i gang med projekt baby nr 2... dvs så skal der jo være plads til en dobbelt/tvillinge kombi/klapvogn pludseligt, og ikke bare en alm single vogn... Så fortæl fortæl endeligt- og i må MEGET gerne sætte billede ind af jeres bagagerum evt med vogn bag i så jeg kan få en ide om hvordan og hvorledes. Nåh det blev lidt langt...
Hej Jeg skal have planlagt kejsersnit d. 3 marts og kom lige til at tænke på hvad jeg skal have med selv. Jeg fødte der for 5 år siden og dengang fik man udleveret alt hvad man skulle bruge. Jeg tænker her på bind, bleer, tøj osv. Er der nogen der ved om det er blevet ændret? Mvh Tina
hej hej... jeg fik en dreng på herning sygehus for, 8 uger siden. jeg havde selv tøj med til ham, vidste nemlig ikke sygehuset havde tøj. men de har det hele, vi har på patienthotellet, og der var der tøj og bleer ude på mit toilet.
Vi er lige kommet hjem fra Herning sygehus i mandags efter at have født en datter. Vi var på patienthotellet og der var fri adgang til engangsbleer fra Libero, babytøj, bind, tøj til moren, babysvøb, stofbleer mm. Det eneste man skal huske er næsten kun hjemrejse tøj. Men jeg tog altså mit ejet toiletpapir med, for det er lidt komisk at man efter en fødsel får udleveret en flaske til at skylle efter/imens toiletbesøg, mens deres toiletpapiret let kunne forveksles med sandpapir.
Skønt lige at få vide.....så tak til jer for svarene Det kommer jo tæt på nu og nerverne sidder helt ude på tøjet nu....smiler.... Tillykke med jeres små nye Mvh Tina
Var det ikke det hendes dreng hed? Ihvertfald tæt på  Syntes ikke jeg har set noget til hende længe, måske jeg har overset det, men er du aktiv herinde? Eller nogen der ved noget om hvordan de går og har det?
Hvor sødt du lige tænker på mig  Jeg læser med og kommer med enkelte små kommentar hist og her, men tiden flyver jo afsted  Men jo tak, vi har det skam godt 
Men i får min største medføelse.
Mange tanker fra Christina
af Wh Auden er meget passende i denne forfærdelige situation: Stop all the clocks, cut off the telephone,  Prevent the dog from barking with a juicy bone,  Silence the pianos and with muffled drum  Bring out the coffin, let the mourners come.  Let aeroplanes circle moaning overhead  Scribbling on the sky the message She Is Dead,  Put crepe bows round the white necks of the public doves,  Let the traffic policemen wear black cotton gloves.  She was my North, my South, my East and West,  My working week and my Sunday rest,  My noon, my midnight, my talk, my song;  I thought that love would last for ever: I was wrong.  The stars are not wanted now: put out every one;  Pack up the moon and dismantle the sun;  Pour away the ocean and sweep up the wood.  For nothing now can ever come to any good.
Hvor er det dog frygteligt uretfærdigt.      Jeg kondolerer mange gange. Mange tanker flyver jeres vej..
tom for ord. Min dybeste medfølelse. Knus & kram Ditte
Min dybeste medfølelse - er tom for ord. Katrine
Det gør mig så ondt at høre. I oplever alle forældres væreste mareridt, og jeg håber i får den hjælp i har brug for. Døden kan føles så ufattelig meningsløst og uretfærdig. Jeres engel vil altid blive husket, da hun vil være i jeres hjerter for evigt. Jeg sender mine dybeste medfølelse.
Ved slet ikke hvad jeg skal skrive, er helt tom for ord. Hvor er det dog forfærdeligt at i skulle miste jeres dejlige lille pige. Enhver forældres mareridt, som så mange også skriver. Fik mig da lige til at lade være med at være så irriteret på min datter som ligger og hyler hysterisk, fordi hun ikke vil sove. Men varme tanker herfra, håber i får svar efter obduktionen samt at i får den hjælp i har brug for. Husk at passe på hinanden. - Komet
Jeg græder for jeres tab.. Min største medfølelse til jer som har mistet så dejlig en lille pige. Hun ser skøn ud. ! Himlen har fået en meget yndig stjerne. Hvil i fred smukke lille Laura.
   hvor frygteligt - der findes jo ingen ord som mange skriver....min mand tog mig med tåre trille ned af kinder og jeg læste hvad du skrev, han omfavme mig og sagde blot: hvor er livet uretfærdigt   kan kun give ham ret - og du er bestem i din ret til at mene det samme, det har intet med selvmelidenhed at gøre, ingen forældre kan eller ville kunne se meningen i deres guldklumper bliver revet fra dem...... jeg vil omfavne mine børn ekstra til putte tid, sidder her med liv i maven frygtelig at tænkte på at et nyt liv snart begynder og i lille laura måtte ende sit så brat og tidligt før det faktisk fik begyndt  her er et link til en rigtig god sang som handler om dem man mister syntes den er så god kan du ikke finde den så heddder den:   det er video med hjertet i skyen mig og min familie sender dig og din familie mange varme tanker i den svære tid
      Håber at I kommer helskindet gennem den næste lange svære tid! Hilsen Camilla.
men af hele mit hjerte sender jeg jer en masse tanker og min dybeste medføelse.....
Jeg vil blot skrive igen at I stadigvæk er i mine tanker. Her til i aften tændte jeg et lys for Jeres smukke engel og det brænder så smukt. Mange tanker, varme knus og kram, Beagle.
Ingen ord herfra, blot varme tanker til 2 fremmede mennesker som har min dybeste medfølelse.
Min dybeste medfølelse
er stor nok når dette, forældres værste maridt, rammer én. jeg sidder her med stor sympati og kan mærke min egen frygt for at dette skulle overgå mig selv en dag. tør knap tænke tanken. det er da så urimelig at denne smukke lille solstråle ikke er her mere sammen med jer. jeg håber og ønsker for jer at i finder lindring i tiden som siges at lægge alle sår. jeg tror dog ikke på at sådan et sår er i stand til at lægges og jeg håber det heller ikke. vores børn og elskede skal mindes, omend med smerte som tiden kan lindre.
Ære være hendes minde. Sender min dybeste medfølelse.
Jeg kan nu se i min brochure fra ambulatoriet, at her i region sjælland er NF bare inden 13+6 - så er der jo lidt tid at løbe på.
det er i silkeborg jeg skal ind, altså østjylland, jeg var gravid i efteråret hvor alt gik automatisk, og har ikke fået anden besked, så regner da med at det er som dengang.. ja der er lidt tid at løbe på endnu, men det er jo fordi jeg vil gerne have manden med, og det kræver jo han kan få fri, så ville jo gerne have tiden snart så han kan nå at få fri, det nytter ikke at han kommer et par dage før og bedre om fri, det kan ikke lade sig gøre, men nu venter jeg til jeg er 12 uger henne og er der stadig ikke dukket noget op, så ringer jeg godt nok..
Hvorfor ringer du ikke bare? Så kan de jo fortælle om der er sendt brev afsted til dig, der måske er blevet væk i posten - eller evt. fortælle den afsatte tid - så har du da ro på
Google er din ven.. Fandt den her patient information for gravide på silkeborg regionshospital. Der står du selv skal ringe og bestille tid til første jordemoderkonsultation! Ellers kan det være at du kan finde information på deres hjemmeside: Ring dog derop uanset hvad, så du kan få det afklaret..  Det skader jo ikke at ringe og høre hvordan og hvorledes.. Det er bedre end at kome for sent afsted - som jeg gjorde.. 
Jeg fik mit brev 3 uger før   Det var dejligt at få en dato i god tid, men ventetiden var så til gengæld MEGET lang 
Jeg fik brev om det. Både til NF og MD-scanning... Det er Region Nordjylland.
jeg ringede alligevel derind for lige at høre ad, hvilket nok var smart, for det viste sig at da jeg havde været til terminsscanning skulle jeg have haft en ny tid til NF med hjem, men det havde jeg ikke fået, så derfor gjore de ikke noget, men nu har jeg så fået en tid, til den 28 februar, hvor jeg er 13+1 håber dælme ikke jeg er meget længere henne end de regner med så..
Så var det godt du fik ringet 
... ikke en bedside crip som sådan, men en hjemmelavet løsning, der er meget lig den. Den er rigtig fin - foreløbig er det dog ikke lykkedes at få Sine til at sove i den om natten. Men når det sker, er jeg sikker på at vi bliver glade for den.
Jeg brugte en alm tremmeseng, hvor vi tog den ene side af. Den var selvfølgelig stor i starten, men jeg havde bare min ammespude til at "afgrænse" sovepladsen, så den virkede hyggelig og tryg for bette Anna... Meget smart løsning, der kan anbefales 
Vi har ejet en bed side crib i 3 dage nu, og den er guld værd. Vi regnede med at bruge en lift, men fordi jeg har nogle led i bækkenet der låser når jeg går og det ene af mine ben knækker sammen under mig, er det ikke holdbart at jeg skal være bange for at tabe liften med barnet i. Derfor invisterede vi en bedside crib med hjul så jeg kan skubbe hende rundt uden at være bange for at tabe hende. Og samtidig med at jeg har brug for "køre"funktionen er det skønt at man ikke skal ud af sengen hver gang damen kræver opmærksomhed/mad om natten.
problem. Vi brugte så bare de billige fra Rema om dagen. Men vi fik et par prøve bleer fra Pampers og de holdte det hele inde, hele natten!! De har et eller andet specifikt navn, som jeg ikke kan huske lige nu. Pt er hun på libero om dagen (vi har fået en kiwi minipris til nabo;-) og jeg må sige, jeg syntes faktisk stadig den der Pampers vinder. Selvom hun er fin tør med begge bleer.
Vi bruger også de to bleer, syntes dog ikke pampers er så gode om natten...
for alle svar! Guldklumpen er nu "svøbt" i en babydry str 11+ kg, og så håber vi, hun er fin og tør i morgen tidlig. Faldt i øvrigt tilfældigt over en tråd på et andet forum, hvor denne ble også blev anbefalet til samme problemstilling. Stute, jeg kan levende forestille mig omfanget af våde bleer hos jer! Vores datter konsumerer typisk 200-300 ml lige inden sengetid. Alene med den mængde mme skal man virkelig passe på, når man tager bleen af om morgenen, for trykker man for meget på den, så "løber det" ud af den. 
hilse at sige at her konsumerede han mellem 300-600 ml mme i sine to natflasker + næsten det samme i to flasker op til nat jo... Så er det snart umuligt at gøre fra el til skal jeg lige hilse og sige.
Her havde vi samme problem, vi skiftede fra aldis almindelige til libero up & go i et nummer større end hendes vægt krævede, det virkede, vi har meget sjældent uheld om natten nu. Om dagen er vi gået over til Landlord (alm. bleer) (dem fra Rema) da de er svanemærkede, og en pose med 44 koster 50 kr. Jeg bryder mig ikke om pampers, da de slet ikke har den samme holdning til ikke at komme kemi i bleer som libero eller landlord har. Merete
en peugoet 307 sw hdi det er en stationcar, med plads til 2 ekstra sæder bagi... bagsæderne er 3 enkelt sæder som alle kan indstilles seperat, og alle kan tages ud, og flyttes rundt så de kan sættes bagi. vi har 3 børn alle på sæder, og her har vi taget midter sædet og smidt bagi så er der ingen slåskampe bagi og alle kan spændes fast uden problemer. bagagerummet er ok stort til kombivogn og kufferter samtidigt.... og når sæderne står som de gør kan min kombivogn stdaig være der... det er en super dejlig bil, og den køre langt på literen... vi gav 135.000 for den 5 år gammel og kun kørt 90000km den fås selvfølge billigere men så har den også kørt længere...
det lyder ik umiddelbart til at en tvillinge/søskende vogn og anlæg vil kunne være der i begge dele?
Vi købte ny bil i november sidste år. Inden da havde vi en Ford Mondeo 5 dørs fra 1997 - den var dejlig og havde et kæmpe bagagerum, hvor vi kunne have barnevognen uden at skulle skille den ad i molekyler (Emmaljunga Supreme). Men da den efterhånden var lidt oppe i årene og var begyndt at lide lidt for meget af sin sygdom med at gå ud ved kold motor, desuden var rusten begyndt at sætte sine spor. Så vi valgte at se efter en ny bil. Vi købte en Ford Focus stationcar fra 2008, model 2009. Den har cirka samme størrelses bagagerum som vores gamle Mondeo, så her har vi ikke tjent noget. Mit krav var også bare at vi kunne have en barnevogn uden den skulle skilles i molekyler. Og det kan vi  Med klapvogn er der slet ikke noget problem, da den fylder nærmest intet - Også en Emmaljunga. Her er et billede - fra nettet - af måsen på vores gamle Ford:     Det var nu en dejlig bil... *suk* Her har vi så den nye Focus (fra nette JK Auto):   Og her lidt bagfra:   Og med åben bagsmæk:;   Nå, det var lidt herfra 
virker omtrent lige så lang inden i bagagerummet som audien - måske lidt smallere... hmmm... umiddelbart ser den ud som om mandens anlæg ville kunne være der - problemet er bare at klovnen med meget stor sandsynlighed IKKE vil køre Ford  Er der lige meget plads i focussen og mondeoen?? Hvorfor har ingen tvillinge vogne i deres bil som jeg kan se   Det er sååååå svært at sige ellers sys jeg
Jeg har en Fiat Palio, som er stationcar-udgaven af en punto. I den kan jeg have tvillingeklapvogn plus en kasse med bleer og tre store poser med varer. Bagsæderne skråner jo lidt bagud, og her har jeg også haft stablet kasser med sodavand eller kattemad op foran klapvognen. Det er ikke nogen lækker bil, og jeg kan ikke li' den. Men den var billig, og den er også til at overskue i afgift. Jeg havde min klapvogn med ude, da jeg kiggede på biler, og jeg blev flere gange overrasket over, hvor meget / lidt plads der er i forskellige bagagerum. Jeg kunne overhovedet ikke forudse, om klapvognen kunne være der! Jeg skulle kun have et hjul af for at få den i en Opel Corsa. Samme hjul skulle af i en Astra (som jo er noget større). I en Skoda Favorit (som ellers er lidt af et skrummet at se på) skulle hjulet også af, og derudover skulle der lige lidt snilde til for at få den vredet ind. I en Seat Ibiza (som jeg ellers havde forelsket mig vildt i på forhånd) kunne jeg glemme alt om at få klapvognen ind. Det samme i Cordobaen (Det havde jeg nu forudset, da bagagerummet er "fladt") Jeg synes ikke, at jeg har fået vildt meget mere plads ud af stationcaren end jeg ville have fået med mindre biler - men det er måske bare fordi, jeg ikke har en højttaler, der pinedød skal vrides ind bagi? Måske skulle I tage og låne en tvillingeklapvogn, når I skal ud og kigge på biler? mvh. tina
jo men hvor låner man lige sådan en når man ik kender nogen der har en mon? Tanken har strejfet mig... Og ja anlægget har da lidt at sige... Men det bestemmer jeg jo ik desværre. Ik at jeg ik gerne vil ha anlæg, men lidt mindre end tre forstærkerer og to 12 timmer basser kunne godt gå
For mange år siden (sådan en 10-12 stykker) havde min mand en Golf 2 TDI - 5 dørs ... I den kunne vi faktisk have min kusines tvillingeklapvogn sammen med begge unger i autostol, samt 3 voksne..   ... Og manden var dengang omkring de 20 - så der var skam også anlæg i bilen ...   ... I dag har vi en Passat st car - en gammel hund fra '92, men jeg eeeelsker den bil for der kan være ALT i den, det er et spørgsmål om at være kreativ ..   .. F eks har vi været 2 voksne, 2 børn samt 2 stk Odder Zip xdream barnevogne i den uden problemer.. På et andet tidspunkt har vi været 3 voksne, Mikkeline, Odder Xdream barnevogn, en Kiliseng (Lilleper), en sebra lænestol med skammel, 4 Sebra bogkasser samt pusletasker og poser med badetøj..   .. Ok der var også pakket - men det kunne lade sig gøre og ingen sad med noget på skødet ..   .. Egentlig har jeg en Astra st car holdende som vi skal have sat istand og lave til en rigtig fed konebil - men jeg trækker projektet lidt for jeg er ikke sikker på jeg kan leve med at den er det smallere, jeg er jo vant til at pakke alt i min bil ..   .. Og da vi har 2 rotweilerdrenge, har jeg selvfølgelig hundegitter i - så det er ikke fordi nogen sidder med noget i nakken når den er pakket ...   .. Hvad angår mandens anlæg - så kan det jo med lidt kreativ tækning arrangeres så det ikke tager plads som sådan ... F eks kan sub'en bygges i istedet for reservehjul (hvem bruger alligevel dem i dag), forstærkere kan sidde fast på bagsædet, evt med en plexiplade med lufthuller til at beskytte ledninger osv... Det gælder igen blot om at være kreativ ..   ...
Audi før og mht bagagerumsplads var den da godt nok til at lukke op og sk*de i!!  Nu har jeg en Peugot 306 stationcar og DET er et skønt bagagerum!! barnevognen kan være der uden problemer - stativet slås lige sammen og så kan den stå med barnevognskassen oveni.  Med lidt snilde kan de to dele også stå ved siden af hinanden og jeg er lige ved at tro at søskendeklapvognen rent faktisk kan ligge oveni stativet (TROR og jeg gider ikke gå ud at teste det!!)  Når trolden din er så stor så får du altså ikke brug for en søskendeklapvogn, medmindr ehan ALDRIG har tænkt sig at lære at gå! Så skal du bare have en (evt kombineret) barnevogn og en stroller - du ved, sådan en paraplyklapvogn man kan have i inderlommen.  Når vi er nogle steder har vi KUN transport med til Jeppe. Siden Johanne har været halvandet har hun gået - vi har så heller ikke været på lange ture, max en tre-fire kilometer. Nah, Johanne har nok gået længere - hun er ligesom en lille glad hund, der løber hundrede meter i forvejen og hundrede meter tilbage for at se hvor resten blir af!  Søskendeklapvognen har vi brugt een gang på en tur til viborg - og kun fordi liften kan være deri og klapvognen fylder mindre end barnevognen. Og når den er der vil johanne selvf. gerne sidde i den. Så nu tager vi den ikke med - Jeppe sidder i indkøbsvognen eller strolleren, alt efter hvad vi skal!
Du må gerne låne min, når du skal ud og kigge på biler. Vi bor jo ikke så langt fra hinanden. Bare jeg ikke lige selv skal bruge den den dag  mvh. tina
faktisk har jeg tænkt på om passat st car kunne være noget- ellers er det enste jeg har set som måske lignern oget været toyota... mht mandens anlæg, er det fordi klovnen har fået bygget kassen hos en der gør i den slags - ik helt billigt heller... Og den er jo som den er- og det SKAL jo være den og de 2, 12 tommer kan du nok forstå- og så tre forstærkere... Han har jo en teori som skal føres ud i praksis... Selvom det ahr vist sig han måtte rette sig efter mig da det ik gik som han startede med at ville. Men det fylder desværre ik mindre af den grund.. Reservehjulet ligger oven på tanken - og derfor kan det ik sættes fast dernede - men tror heller ik liiige det er smart med vognen oven på kasse og basser*FNIS* Skingur: Min mand siger godt nok det samme - men jeg tænker på når jeg eks skal ind til byen med begge unger alene, og måske ret meget omkring- det blir skisme hurtigt nogle km for mit vedkommende. Men på den anden side... hvor ofte gør man måske det i hverdagene når man skal ud og lave noget igen... Hmmm Du har måske ret... Taina: Det var da en fin ide du fik der... Det skal jeg ha i mente skal jeg. En anden ting er - nu må vi lige snakke om det med en tvillinge/søskendevogn igen her i hjemmet jo. Men hvis man skal ha sådan en fætter - hvilken er så smartest? mine kriterier er flg. Hver deres kaleche (hvis den store er vågen og den bette sover- trolden har aldrig kalechen oppe stort set, medm indre det regner). Sæderne skal kunne bruges individuelt. Gerne lang liggemål. God/nem at klappe sammen og ik for tung...
gammel er det nu tobias er? Og hvornår vil i igang med projektet? Vil han ikke være langt over to år?
Tror den største forskel på Focusen og Mondeons bagagerum er at man ligsom lægger ting "NED" i Mondeon og man lægger ting "IND" i Focusen. Bredde og dybde er vist meget lig hinanden. Men hvis du køber en Ford Mondeo stationcar så får du et bagagerum som siger spar to, det er KÆMPE. Det samme med Opel Stationcar, kan selvfølgelig ikke huske hvilken Opel, måske Vektra i ny udgave hvis den findes? Ikke Insignia i hvert fald.
han blir 14 mdr i morgen - præcis hvornår vides ik endnu - derfor skriver jeg indenfor et år. Jeg skal gerne lige ha kørekortet først jo   Og seriøst- så er teori bare ikke mig så det kan tage sin tid. Christina (den anden altså) - hmm min mand har haft en del Opel, og sys ik at det er vildt med bagagerums plads? Jeg ved dog ik helt om det er st car han tænker på...
Ihh mænd og deres biler. Da vi skulle have bil, ville jeg gerne have en St. car MEN min mand troede han skulle have bil samme dag som jeg overbragte nyheden. Og hold op han var sur og misfornøjet over han altså ikke kunne finde en bil DEN dag. Han fik det at vide torsdag aften. Hvem kan lige finde en bil så hurtigt. Nå men for husfred   gik jeg med til en citroén xantia i almindelig. Men er faktisk stadig sur over det ikke er en st. car. Vi har stellet bag på, og er begyndt at spørg ham hvordan han vil have en barnevogn OG klapvogn i den bil. Nå pointen med min roman   var egentlig at der bliver 18 måneder imellem vores, og jeg har ikke tænkt mig at få en tvillinge vogn. Er jeg alene afsted må hun gå eller sidde på søskene sæde. SKal vi på langfart tager vi klapvogn og barnevogn med. Tror heller ikke du behøves en dobbelt vogn. Tror det bliver spild af penge. Tror nu også jeg ville ha fortalt manden at de højtaler så bedre ud i penge   Nu er der børn tilstede så må andre ting blive sat til side. Men ja jeg er også lidt strid   
Når jeg har sparet sammen til det, skal jeg have en britax b-dual. Jeg synes, den er såååå smart og fylder ikke ret meget. Min mor synes godt nok, at det er synd for det barn, der sidder bagerst, fordi det (måske?) ikke kan se noget, men der er jeg fuldstændigt kold - i modsætning til det brede skrummel, jeg har nu, kan den komme rundt! Og den kan komme indenfor herhjemme! Så må bagerste unge få lidt legetøj i varekurven at underholde sig med. Det bagerste sæde tror jeg ikke kan lægges fladt, men helt ærligt, bare for at komme rundt i dagligdagen behøver de altså ikke at ligge der og snorke. Så kan skrummelet bruges den ene gang hvert andet år, hvor vi er i Legoland, og hvor det er rart at have sovemulighed til begge. mvh. tina
jamen vi er da enige- det er ik fordi jeg ik vil ha anlæg heller- jeg sys bare han kunne ha holdt det lidt mindre. Det er jo ik til at finde en anden bil nu nærmest fordi den ik må værem indre bag i end den vi har - og det lader sig jo snart ik gøre! Udover det så er forskellen jo at din trunte altså allerede kan gå   Det kan min søn jo ikk... Og selvom han rejser sig mv op af alt- så kan jeg ik vide om han går i stå i en lang periode igen som han jo har gjort ofte indtil nu. Hvem ved så hvornår han måske går... Her vil det oftest være mig der skal afsted alene med ungerne jo - derfor er det lidt svært evt at skulle køre med to forskellige vogne  Taina: Hmmm mon jeg har set den? Det sigerm ig ik lige noget....
der finders ingen ord der beskriver jeres smerte. sender jer mange tanker. det er frygtelig det der er sket. mange tanker Louise
Er så tom for ord...Tragisk, uforståeligt. Sender mange mange varme tanker til jer og ja, pas godt på hinanden. Stor medfølelse
føler og græder med jer. Dybt, dybt tragisk. Håber i støtter hinanden, og får professionel hjælp.
der er en hilsen til annette og benjamin fra HN.... flot HN, blev rørt over at læse at det kom på forsiden..... annette og benjamin endnu engang de dybeste medføelser fra mig..... må laura hvile i fred
Hvor pokker da det skal ingen forældre opleve   Hvor gør det ondt at læse, stakkels stakkels jer, ved slet ikke hvad jeg skal sige   Hvor er det tragisk.. Himlen har fået en smuk smuk engel..
er store og dybe nok til at trøste jer  Himlen har modtaget den smukkeste og klareste stjerne   , der var brug for hende på den anden side af Regnbuen. Føler med jer, de kærligste hilsner Karina
medfølelse... Det var da godt nok en skrækkelig oplevelse.. /Heidi
Jeg aner ikke hvad jeg skal skrive. Det virker så ufatteligt urimeligt.. Jeg fælder en tåre og vil med det samme gå ind og kysse min datter endnu engang.
Hvor er det forfærdeligt - det burde ingen forældre skulle opleve!  Hvil i fred lille prinsesse! 
puha det hård læsning, er selv mor til 3 børn. I har min dybeste medfølse, håber i får den hjælp i skal af familien. de varmeste tanker herfra.
Min dybeste medfølelse..
Ved slet ikke hvad jeg skal skrive....  Min dybeste dybeste medfølelse til dig og din familie for tabet af jeres pragtfulde dejlige skønne elskede og savnede Laura. Hvil i fred, smukke prinsesse 
kan hjælpe. Det gør mig frygtlig ondt. Pas på hinanden i 2. Min dybeste medfølese. Hvil i fred , smukke Laura.
hvor er det bare forfærdeligt at forældre skal overleve sit barn. det er der absolut ingen retfærdighed i. håber i får svar på hvorfor jeres lille engel skulle rives så brat fra jer. og håber at uanset hvor sort det hele ser ud, at i kommer igennem sorgen og ud på den anden side. pas godt på hinanden idenne svære tid. medfølelse herfra
..slet ikke, hvad jeg skal skrive  Det er så frygteligt, sørgeligt og dybt tragisk, at I har mistet jeres højt elskede prinsesse. Jeg tænker på jer i denne svære tid. De bedste tanker, Mette
Hej, Altså Stute, nu fiser jeg godt nok ikke ret meget rundt på HN mere, men er jeg gået glip af noget? Er der kage i ovnen ;o) Med hensyn til biler, ville jeg tage barnevogn med - evt tvillinge vogn hvis det er. Her hjemme har vi 2 biler, det er er st. car begge dele - men hold da op hvor er der stor forskel på pladsen i bilen. Min vogn er en Toyota Avensis st car fra 07 - der er mega meget plads i. Kan faktisk pakke både barnevogn og klapvogn bag i, og stadig have plads til indkøbet. Den anden er en Audi A4 St car fra 06 - og her er der NADA plads. Den er mini lille (ja ja alt med måde), men selv vores Odder Xdream skal sku mases og presses ind. Der kan under ingen omstændigheder være plads til en bagudvendt auto stol i Audien, mens der sagtens kan være bagudvendte i Toyotaen. Så ja ud og kig på biler ;o) Mvh Lene
Argh så er det træls jeg ikke husker hvilken af dem det var.  Det er en i min gamle mødregruppe som fik den og wow der var plads bag i. Men er der som sagt også i den nye Ford Mondeo st. car - det er dæleme dymte godt nok både dybt og bredt  Vores Focus passer fint til os, ved ikke med en tvillingeklapvogn... Skal da gerne prøve at høre mht. opel'en hvis det er.
ik endnu - men håber på der blir det inden for maks et år - jeg skal abr lige ha arbejdet på at få mit kørekort, så har jeg vidst mere el mindre go fra manden... Christina: Det må du gerne - en ny bil lader sig desværre slet ikke gøre... Min mand siger det må være Omegaen (Opel) der har masser plads i bagagerummet...
Har netop sendt besked afsted om nærmere detajler. De (venneparret) har netop fået tvillinger også, så de ved nok om der er god plads eller ej i bilen  Hvis i ikke har råd til (helt) ny bil, vil jeg nu lægge et godt ord ind for Mondeo 5dørs som vi havde tidligere. Den er ok i pris fordi der er RIGTIG mange af dem da de ofte er sælgerbiler og så er de nemme/billige i reservedele. De er billigst på fyn  Vær dog MEGET obs på rust, da det er en af Fords svagheder. Vi havde ford og har ford igen og kunne meget vel finde på at fortsætte i den retning, selvom Michael ellers altid har sværget til især Mazda... Vender lige tilbage når jeg hører mht. Opel'en 
jeg siger tak - uha jeg aner ik om de har tendens til rust - på trods af jeg ellers selv har været i praktisk af to omgange hos Ford 
Hej,  Så vil jeg da bare ønske god arbejdslyst - med både det ene og det andet ;o) Hvis der bliver 2 år mellem ungerne, får I da ikke brug for en tvillinge barnevogn? Til den tid går Tobias da rundet, og et søskende sæde på barnevognen er nok ;o) Held med det Lene
hehe mange tak... Jeg tør ik rigtig med søskende sæde på emmaljen, fordi den i forvejen er en dum hænger*øv 
Spurgte lige gemalen ad - han mener også det var/er en Opel Vectra St. Car.:  
jeg aner ik en pind om en vectra- manden siger aaaaaah jeg sys ik der er meget plads i arbejdskameraten... Årh altså 
Ja vi kører jo Ford Focus TDI fra 02, den har du jo selv tøffet i, og set den kan indeholde hele 2 barnevogne      Jeg har jo også søskende vogn, den kan også snildt være i bagagerummet  De er ikke så dyre igen, og den kører ALTID 19,5 på literen 
Vi har lige købt en Toyota Avensis st. car. Den er så spritny, men jeg går ikke ud fra, at de har ændret det store på størrelsen af bagagerummet i forhold til en ældre model. Men plads er der masser af. Når basson granden er derinde ser det ud til, at der godt kunne være en til uden problemer - og det er med hjul på stellet. Ellers er citroen C5 st. car virkelig rummelig...
kigget en del på avensis- osse fordi det er en bil jeg godt kan lide at se på selvom det er det minste af det... Desværre er det jo en af dem der koster lidt mere osse brugt - og er dyr i reservedele... men jeg ville virkelig gerne ha sådan en! Den og Peugeot 406 er og har jeg altid været lun på. Nogen der ved hvor god plads der er i sådan en?? Umiddelbart ser pladsen nogenlunde ud som den vi har nu - bortset fra den vist er smallere desværre
Louise hvor er det dejligt at høre om alt den plads der er i den nye Avensis, vi skrev slut seddel i går på en fra 7 månede 2010. Vi gælder os rigtig meget til at få den. Vi har i øvrigt også en Basson Grande barnenvogn. Til Stute. Tror også at jeg ville kigge efter en brugt Toyota Avensis hvis jeg var jer. Vores er jo brugt, ser ud som ny kørt 20.000 km. spækket med ekstra udstyr for 43.000 kr. og vi har sparet lidt over 100.000 kr. i alt i forhold til ny pris. mvh. Birgitte
Jeg kan ikke lade være med at sidde og grine lidt... der er godt nok forskel på "billig"   Min fiat har kostet 11.500 kr. - det er billigt i min verden. Kan se, at der er nogle liiiidt andre definitioner på billig i tråden  mvh. tina
Hvis man har mere at gøre med end mit "billigt-prisleje", ville jeg kigge i en helt anden retning: WV Touran, Opel Zafira, Citroen Xsara - biler der er rummelige og høje, og som i hvert fald giver nogle bedre løft, når unger og ting skal ind og ud af bilen. Hvis udseendet betyder mindre: Fiat Multipla, Citroen Berlingo, Suzuki Wagon - også bygget til plads, plads og plads (men ih guder, hvor er de grimme  ) I nogle af dem behøver man vel nærmest ikke engang at klappe klapvognen / barnevognen sammen, før man triller den op. Hvis jeg havde valget, ville jeg gå efter de høje - det hersens stationcarpjat, hvor man får lidt ekstra centimeter, men stadig skal bøje og bukke sig på de mest usmarte måder, gider jeg KUN fordi jeg ingen penge har, og næsten aldrig bruger bilen  mvh. tina
Heron: Glæd jer til den - vi synes i hvertfald, at det er en super bil! taina: De er bare så grimme alle de høje biler   og ligger dårligt på motorvejen fordi de er så lidt aerodynamiske. Især suzuki wagon r som du nævner er en forfærdelig bil at køre i.
Kæreste, kæreste Annette! Hvor er det dog tragisk! Det er det værste mareridt. Bare tanken om hvordan I har stået helt mangtesløse mens lægerne kæmpede for lille Lauras liv. Mange mange tanker til jer! Venligst Lone(som selv har prøvet at miste et barn)
medfølelse til jer. Himlen har fået en smuk smuk stjerne.
jeg føler virkelig med dig! Er helt tøm for ord. Sov sødt Laura Sende tanker til dig og din familie. Hilsen Maria
Tårerne triller ned af kinderne, hvor er livet nogen gange uretfærdig  Himlen har fået en dejlig engel i Laura. Min dybeste medfølelse med jer. Pas godt på hinanden. Anita
her fra. Hvor kan livet dog være uretfærdigt. Håber i kommer igennem denne svære tid sammen som hele mennesker. Himlen har fået en ny smuk engel. Mange tanker og kærlige hilsner her fra.
Kære Annette og familie Jeg er helt tom for ord..   Himlen har fået en smuk lille engel... Min dybeste medfølelse til jer.
Jeg kan kun forestille mig hvordan I har det.  Det ligger så dybt i forældre at beskytte deres børn, og det må være som at få sit indre revet i tusind stykker, når man intet kan stille op mod døden. Jeg håber at I får en forklaring efter obduktionen, og efter omstændighederne kommer videre i livet på bedste vis.
Ingen ord kan trøste jer nu, men alligevel vil jeg sende jer alle de trøstende kram og ord som jeg kan. Livet er ikke retfærdig når sådan en bette størrelse skal herfra, før livet overhovedet er kommet igang. Hvil i fred bette smukke pige
Hvor er jeg ked af det, der er hændt jer. Det fortjener ingen. Verden må virke utrolig tom for jer lige nu, og intet giver mening. Husk at omtale Laura for hinanden. Fortæl hinanden om nogle sjove og glade øjeblikke, I har haft med hende. Græd og grin sammen. I må aldrig holde op med at tale om hende, tænke på hende, savne hende og huske hende. Smerten vil aldrig forsvinde, men med tiden lever i med den. Livet skal nok lysne sig for jer, og I må hjælpe hinanden dertil. Lad være med at bekæmpe sorgen, jo mere i mærker den og bruger den, desto hurtigere vil I komme igennem. Jeg ønsker jer al den styrke, I skal bruge. Med kærlig hilsen
men et rigtigt stort og medfølene kram.
Sender min dybeste medfølelse til jer.
Jeg kan slet slet ikke finde ord... Dybeste medfølelse og kæmpe kram fra mig 
det gør mig virkelig ondt at i har mistet jeres lille pige! Jeg har selv for 1 mdr siden mistet min mormor men hun var jo gammel og mæt af dage som på ingen måde kan samlignes med en lille pige som er væk i en alt for tidlig alder. Jeg tuder endnu efter at ha læst dit indlæg. STORT trøste krammer herfra selvom der er intet der kan trøste jer i denne tid!      hvil i fred lille laura.
noget så uretfærdigt ind i mellem, og det er det over for jer nu. Jeg kan sender mine tanker og medfølelse til jer og jeres smukke lille pige.
ikke hvem i er, men i skal alligevel have en tanke med jer på vejen. Jeg læste tråden her i formiddag og har tænkt på jer mange gange i løbet af dagen. Hvor må i have det hårdt - jeg føler med jer!
Åh nej, hvor er det bare forfærdeligt! Det er så urimeligt og meningsløst. Jeg er så ked af det på Jeres vegne. Har obduktionen givet nogen svar? De varmeste hilsner fra Mette
Jeg har en dejlig datter der ind til igår har spist cirka 100-160 ml cirka hver 4 . time. idag har hun siden kl 6 i morges ville have mad hver 2. time!! samme mængde hun tager ikke mere hun begynder bare at skrige hver 2. time og stopper ikke før hun får flaske( normalt græder hun kun når hun er sulten) Hun har været på fuld flaske siden hun var 4 uger og er idag 12 uger. Er det normalt lige pludselig fra den ene dag til den anden??? Signe
Jeps, det hedder appetitspring og er meget alm omkring 3-4 mdr ;0)
det var da rart  Så vil jeg lade være med at bekymre mig mere om<det  Signe
Så blev jeg så klog. har en dreng på 8 uger der spiser 200 ml per måltid. han ville også have mere 1½ time efter og nogle gange var han mere sulten når han have tømt flasken. han gik fra 135ml til 200ml på 2 uger. sp siger også det er lige i overkanten med de 200 men jeg kan jo ikke nægte knægten noget at spise.
Faktisk er der en del der, pga skrigebørn på 2-3mdr, holder op med at amme fordi de ikke tror at de har nok mælk (mig selv inkl.) Det ville jo være rart hvis min daværende tumpe af en SP havde fortalt mig at det var et appetitspring og at jeg kun ville øge mængden af mælk hvis jeg lagde oftere til - flaskebørn har jo samme mønster selvom de får flaske. Det var først min vidunderlige jdm, der nu fortalte mig, at det altså var helt normalt med et appetitspring, lige der hvor jeg er stoppet med at amme bege gange fordi jeg troede at jeg havde for lidt mælk 
nu gider jeg snart ikke mere.... i starten af januar blev vi alle 5 ramt af influenza, jeg lå i 14 dage i sengen, det satte sig til viruslungebetændelse, som jeg først er helt over nu... min ældste datter har haft ca. 10 raske dage siden starten af januar, ellers har hun været syg, og som lægen siger så var influenzaen hård ved hendes immunforsvar, derfor hun bliver ramt af alt.... nu har vi vinterferie og den ældste datter fik igen feber mandag, den yngste datter fik feber onsdag aften, og i nat gik det så ud over min store søn, og minsanten om ikke de alle 3 ligger med influenza igen.... jeg krydser fingre for at jeg selv går fri, desværre startede jeg op på medicin mod min psoriasis i sidste uge, og det nedkæmper mit immunforsvar.... desværre gør det også influenza farlig for mig.... jeg gider bare ikke mere sygdom nu.... nogle der ligger inde med en mirakelkur mod influenza så kom gerne med den....
nej desværre har jeg ingen god kur, da vi selv har haft samme tur, influenza, halsbetændelse, bihulebetændelse, opkast osv osv.. også siden starten af januar har vi været syge alle 3, jeg har ikke været på arbejde i 5 uger pga det og at jeg har virkeligt meget kvalme pga graviditeten.
Neej heller ingen mirakel kur her  Vi har godt nok også været ramt, især mig. Jeg har været i skole 2 gange siden januar ... ikke godt når jeg startede op igen januar, så har allerede kæmpe fravær og skal til 2 fraværssamtale efter ferien  Her har det (viser det sig) været min graviditet der har spillet en stor rolle, mit imunforsvar er ikke det bedste og så oveni en ny graviditet så har jeg taget alt, selv mit eksem gik helt amok. Men nu har jeg været frisk i 1 uge.. wieee krydser for det er ved at være slut... God bedring med jer allesammen 
Hej. Min søn på 8 mdr. fik også influenza i starten af januar, og da hans søster blev ramt et par uger senere, fik han endnu en omgang. Derefter er jeg begyndt at give ham biostrath, netop for at hjælpe hans imunforsvar lidt op igen. 7.9.13, så lader det til at have virket! -Da hans søster var på hans alder, der gav jeg også hende det, da hun også havde været små-syg over en længere periode. Igen forsvandt alt dårligdom, så det får mig til at tro på, at det har en positiv effekt. Det er jo ingen mirakelkur, men et naturprodukt, som gør at de forskellige vitaminer og mineraler bliver optaget langt mere effektivt, og derfor indirekte har en positiv indvirkning på imunforsvaret. Det kan købes i både Matas og på apoteket.   MVH Pernille.
biostrath til de 2 store da de var små, men det hjalp ikke på dem overhovedet, men kunne da godt være man skulle prøve det igen....har jo hørt meget godt om det, har bare ikke selv oplevet det på mine børn....
Øv altså hvor jeg kender det alt for godt!!!. Og det vil bare ingen ende tage når det først har fået fat   . Det sidste år i vores familie:                             .... og nårh ja, mig og drengen spiser bio-strath   . Ufattelæigt at vi stadig har 2 jobs   . Jeg forsøger virkelig bare at overleve og håber at det bliver bedre til sommer.... VI VIL HAVE SOMMER, VI VIL HAVE SOMMER, VI VIL HAVE SOoooooMMMmmmmmmmmmmER!!!!!!!! Kærlig hilsen Mie
her har manden og sønnen lagt ned på skift siden starten af januar. (ved ikke lige hvad der skete der i starten af januar for sygdom) manden er endelig på højkant efter 1½ mdr og sønnen måtte på penzillin på grund af halsbetændelse i mandags. Der ud over havde han også øjenbetændelse. Nu er han endelig ved at være på højkant, han bliver hjemme til torsdag i næste uge og så har han været hjemme i 14 dage. Vi er begyndt på biostrath for at få immunforsvaret op og jeg håber virkelig at den lange periode hjemme og væk fra bakterier gør at han er kommet helt oven på og er lidt stærkere.
med at tælle, el huske på hvem der har fejlet hvad og hvornår så meget har der været- og er her. Så sent som i dag får min søn konstateret lungebetændelse- han har i forvejen haft et par gange influenza- osse vi andre, kronisk snotnæse, ekstra snottet ind i mellem, forkølelser, feberture uden andet inkluderet, bræksyge, dårlige mavser, mere forkølelse, mere influenza, mere feber og det blir bar væk i et væk... NU har jeg snart fået nok!
Jeg er helt enig med dig i, at de er grimme - i hvert fald de sidste tre. De er faktisk ganske og aldeles rædderlige!!   De første tre synes jeg er pæne, og jeg er RET forelsket i Touran'en (uden nogensinde at have kørt i den). Synes bare, at med det, jeg kører, så er det åndssvagt at have 60.000+ (plus renter) til at stå og ruste op på gaden  mvh. tina
her hedder billigt under 20.000 kr så vores syn er vist det samme... Vi har ik råd til at kalde noget dyrerer for billigt... Men altså Avensis er der jo kig på - men der er lidt dyrerer desværre. MEN fandt i går ud af at Saab 9000 faktisk har 6 cm længere bagagerum end vores - det er så lavere da det ik er en coupe/avant udgave desværre. Så vi skal hitte hva vi helt gør hvis det blir sådan en - den kigger vi nemlig nøje på.
Hej.. Du skal da bare have en caravelle... Det er godt nok et stort skrummel, men du kan med en enkelt barnevogn, bare stille den ind bagi uden at slå den sammen. Tvillingevognen skal slås ned, og sættes ind på siden, altså på de 2 af hjulene. Desuden er der plads til en mindre mobildiskotek under sæderne... Jeg havde en før standard caravelle, men skiftede den til en bmw 530 d, chippet og hele svineriet. Men der var simpelthen for lidt plads. Derfor beslutttede vi at vi skulle have en "velle" igen. Nu har jeg en med 180-190 heste, sænket, skørter, indbygget ps2 + ps3, dvd i sæder, koblet over et gigantisk anlæg (som jeg overhovedet ingen forstand har på hvordan fungerer) Men den er let at komme rundt i. Du kan proppe næsten alt i den og stadig have plads.
ja jeg har jo snakket om transporter - den er jeg jo vild med. Ik så meget caravellen.. Men neeeej så skal det være de nye fordi de gamle går i stykker heeele tiden mener min kære mand! Og en nyere er der jo ik råd til  Jeg er såååå træt af det her bilhalløj lige nu... MEN har da fået manden til at forstå at en Saab 9000 faktisk ik er såååå vanvittig ringe heller - altså ham der ik kan lide Saab  Ok bagage rummet er osse 6 cm længere end det vi rent faktisk har nu - hvilket man ik skulle tro muligt... MEN det er jo så ik hvor man ligger ind - men ned desværre- så der ryger en del i højden hvis det er
Hrj Stute. Caravelle og transporter er som sådan det samme. Der er bare ingen skillevæg, til gengæld er der sæder i en caravelle. Den jeg havde før var fra 92, og det var den mest stabile bil jeg nogensinde har haft. Den havde en dag på 1 ½ år hvor den ikke ville starte. Der havde jeg glemt at slukke lyset inde i den, så den var løbet tør for strøm... Skal du for eksempel bruge reservedele til Caravellen, skal du søge under transporter. De nyere multivan adskiller sig sig også i indretningen. Den vil jeg gerne have engang... Men det varer nok lige et par år inden pengene til sådan en er der... MEn man har jo lov at drømme...
vi har en peugeot 406 st. fantastisk bil efter vores mening, nu kan vi jo så også godt lide en bil der har det hele, og om den så hedder audi, WV eller peugeot er et fedt prisen er bare slet ikke den samme ;o) vi kan snildt have barnevognen og en klapvogn stående i bilen, altså uden at pille hjul osv af, bare lige stellet og kassen ovenpå, og så klapvognen bagved, no problem ;o) og så er der enda stadig plads til lidt varer.. og så kører den jo fantastisk og efter min mening er den også pæn.. vores er en 2,2 TS4 st. fra 2000, vi købte den for 1,5 år siden bilen havde kørt ca 200.000 men der var ny motor i som kun havde kørt ca 80.000 km. det er udstyrsmodellen som har det hele (det der nu fandtes dengang for 11 år siden) vi gav 49.000 for den...
Hejsa Jeg har nu fået svar fra hende i min mødregruppe som havde en Opel - det var rigtignok en Opel Vectra Stationcar. De har den ikke længere, men nu en bil med 7 sæder - bagagerumsmæssigt siger hun de er det samme. Så hun vil gerne anbefale Vectraen.
svaret 
Obduktionen fik vi svar på, netop som jeg skrev det andet indlæg. Laura blev kvalt i sit opkast, nede på Slagelse sygehus.  Jeg kan ikke skrive mere ligenu. Orker det ikke 
Åh nej, ord er for fattige nu, men jeg sender jer tanker 
Nej Annette, det var dog grusomt... det lyder fuldstændig vanvittigt, at man dør af det... Verden er altså noget elendigt møg, det er jo helt totalt tåbeligt, at de ikke har styr på noget så vanvittigt...  Puha, pas rigtig godt på jer selv... jeg sender jer nogle kærlige tanker, håber virkelig i kan holde hovedet oppe.....
tænk sig at en lille smuk pige som hende skulle rives væk fra jer på den måde... tænker på jer dagligt.
Har igen her til aften tændt et lys for lille Laura.. Tænker meget på jer...
Alle mine tanker til jer. Ord kan ikke beskrive, hvordan det må være at miste et barn. og ingen ord kan hjælpe, men du skal vide, at vi alle føler med dig!
du skal vide at i har rumsteret i mine tanker, siden jeg første gang læste dit indlæg herinde. Jeg husker jo Laura allerede fra den gang hun kom til verdenen og hun lå inde hos os på GN, så det har været dejligt at kunne følge hende herinde gennem årene og set hvilket yndig prinsesse hun blev. At det så skulle ende på denne måde, er så forfærdeligt og så uretfærdigt, at ordene er svære at finde frem. Ingen forældre skulle opleve det, som du og din mand Benjamin har oplevet. Endnu engang vil jeg sende jer de varmeste og trøstende knus. Jeg græder med jer over jeres store tab.... Knus
medfølelse herfra mange tanker herfra mvh c
til jer sov sødt lille pige 
Det gør mig virkelig ondt for jer.. Mange trøstekram Christine
I dybeste medfølelse....  Mvh Dorthe
Det gør mig stadig sindsyg ondt det i må gemmengå, er meget ked af at høre svaret på obduktionen, hvor er livet noget forbandet @!#$ nogen gange! Jeg tænker på jer hver eneste dag og vil os gøre det i morgen. Som jeg skrev længere oppe, husk at stå sammen, og husk jeres smukke datter som den hun var. Mange medfølelende hilsner, Janni.
I får min dybeste medfølelse! Ingen forælder bør overleve sine børn. Æret være Lauras minde KH Kristina
...dybt i mit hjerte at læse dit indlæg og se de dejlige billeder af lille Laura. Tårer glider ned af mine kinder...hvor er det sørgeligt. Vil ikke skrive så meget mere, men blot sende jer en masse varme tanker i denne svære tid. Jeg vil også gå ind og og tænde et lys for englen Laura. Krammer fra
Jeg er helt tom for ors, jeg føler virkelig med jer og tænker meget på jer i denne svare tid! Mange tanker herfra...
Hvordan kan man jo kun spørge sig selv kan det ske på sygehuset ? Det er så tragisk at det kunne ske. Mit hjerte græder for jer, og smukke lille Laura. Æret være hendes minde. I har min dybeste medfølelse
Jeg sidder med tårer ned af kinderne, og tænker på hvor latterligt små mine irritationsmomenter idag virker sammenlignet med jeres enorme sorg. Det gør mig uendelig ondt at læse om jeres smukke lille piges, alt for tidlige død. Jeg kan på ingen måde sætte mig ind i hvordan I må have det, men jeg kan bede til at I får styrke til at komme igennem denne forfærdelige tid. Kæmpe knus og kram herfra. Til Jer begge.
skrive for tårer  Har ingen ord; det forfærdeligt, umenneskeligt tab. Jeg vil bære mindet om jeres kære datter med mig når jeg ser noget smukt. Knus
og derefter et stort spørgsmålstegn. hvordan kunne (De lade) det ske på et sygehus? åh anette hvor det gør mig ondt - og du har min varmeste medfølelse. jeg sender tusind varme tanker til dig og din familie. stort knus
Jeg sidder her med tårer i øjnene og kan ikke finde ord. Min dybeste medfølelse til jer.. Ingen burde skulle begrave sine børn i denne verden Mvh Niels
Hvor er det dog forfærdeligt det I gennemlever lige nu!!  De bedste hilsner og tanker herfra... hvor er ord dog egentlig ligegyldige i denne sammenhæng... Håber I får det bedste ud af livet trods denne forfærdelige oplevelse! Må I få en smuk afsked med prinsessen på lørdag. Knus
Ingen ord, kan udtrykke min medfølelse. Hvor er livet dog uretfærdigt af og til... Hvordan kan det dog ske i dagens Danmark at et lille barn bliver kvalt i sit egegt opkast på et hospital?? Det burde simpelthen ikke kunne ske.
puh ha tude indlæg, så smuk en pige, hvor er det trist og sørgeligt, vil tænke på jer i den svære tid!! 
puha.. Sikke en historie.. Dybt dybt tragisk.. Tårene løber ned af mine kinder.. Håber I finder en mening med tabet af jeres datter.. Og de dybeste medfølelser herfra... 
Tænker på jer i på denne svære dag. 
Jeres tab har rørt mig dybt og jeg har båret sorgen indeni siden jeg læste dit indlæg igår. Selvom jeg ikke kendte hverken din datter eller dig, så sender jeg min varmeste medfølelse til jer.
... i mine tanker - og specielt i dag. Et barns begravelse er noget som ingen forældre burde skulle opleve 
Hej Anette & Benjamin. I har været meget i mine tanker i dag, og jeg kan hverken komme med ord der kan trøste, eller bare forestille mig hvad i gennemgår. Men mine varmeste tanker er med jer.
Har haft jer i mine tanker i dag;=) Syntes der var koldt udenfor og tænkte at der gerne måtte komme en solstråle frem og varme jeres kinder.... Et stort knus
det gør mig så usigelig ondt.. mit hjerte græder med og for jer, ingen kan have gjort noget så galt man fortjener det, et barn dør uden grund, ikke fordi i har gjort noget galt, men det er første tanke man får, hvorfor mig, hvorfor os, hvad har vi gjort. i har intet gjort, nogle gange er livet bare så uretfærdigt, jeg føler sådan med jer, har ingen ord der kan beskrive hvad jeg føler. Mette
Begravelsen er nu vel overstået. På trods af en blomsterdekoratør som først dukkede op med kiste/kirkepynten og 12 bårebuketter EFTER begravelsen, så fik Laura den smukkest tænkelige afslutning på livet. Jeg havde skrevet en tale, som min mor læste op i kirken, præstens ord var meget smukke, sangene var gode, og vi fik sagt på gensyn til vores Prinsesse. Foran kisten havde jeg sat et billede af Laura, sammen med to rustikke lys, hvorpå der stod "Far" og "Mor". De stod på to spejlfliser med rosenblade på. Folk synes det var smukt, og det gjorde mig glad.   Vi holdte en rigtig dejlig mindestund bagefter og nogle af vores venner tog med hjem og hyggede med os. Den sidste gæst gik først ved midnatstid. Alt i alt en smuk dag, når det nu ikke kunne være anderledes. Tusind tak til HN for deres officielle fremmøde i form af Jan Rasmussen og Jean - TAK og den tusind tak for store opmærksomhed fra flere af jer herinde, specielt dig Illum. Du er sgu et kapitel helt for dig selv 
sødt billede af Laura, og sammen med lys og rosenblade er det så smukt. I har været i mine tanker igår, og det varmer mig at I havde en dag som blev så smuk som den nu kunne. Mange kærlige hilsener, Camilla
jeg tænkte også på jer i går... Det virker, som om at det trods alt var en smuk afsked i fik taget med jeres dejlige prinsesse.. jeg ønsker jer god vind fremover og håber I igen vil finde meningen med livet..
Det gør mig virkelig ondt at læse   Sender jer mange tanker. Hvor var hun dog en køn lille én.
Jeg var glad for, at jeg var der, og det ved jeg også, at Jan var. Vi tænker stadig meget på jer. Hils Benjamin fra mig, Annette. Kærlig hilsen Jean
Jeg har nu fået en tid hos lægen d. 4. februar. Jeg håber, at få en henvisning til genetisk afdeling på Rigshospitalet, som måske kan fortællr mig mere om evt. risici ved en evt. graviditet mere. Og nej, vi vil absolut ikke lavet et 'erstatningsbarn' for Laura, men ja, efter jeg fik Laura fandt *jeg* meningen med livet for mig. Jeg synes selv, at jeg var en super mor og det var mit barn, jeg brugte al min tid og mit overskud på, så jeg ved godt inderst inde, hvad der betyder noget for mig. Vi er tit blevet spurgt, om vi skulle have flere børn, og vi har altid sagt, at det måtte tiden og Lauras krop vise os. Hvis hun som voksen blev meget plejekrævende, ville vi ikke have flere børn. Så ville vi bruge vores liv på at gøre hendes liv godt og fylde det med glæde. Det har hun jo selv give os svaret på nu. Jeg er så taknemlig for alle jer HN'ere. Især Illum(er sagt før). Du er sgu speciel, gamle   Aldrig har jeg fejlvurderet et menneske så meget som dig. Jeg giver dig hermed med uforbeholdne undskyldning for alt grimt jeg må have tænkt og sagt igennem de sidste 7 år med dig. Du, signe(gizmomis), Jette, Jean, Jan og Pernille(Blom) har vist sig værende meget specielle for mig. Tak af hele mit hjerte. I aner ikke hvad i betyder for mig. I skal alle(på nær Illum og Jette, jeres adresser har jeg) sende mig jeres adresser. Jeg håber inderligt, at i alle vil nyde jeres unger 110% og måske krydse fingre for, at jeg melder mig herinde i løbet af sommeren med to røde streger.... Kæmpe knus fra mig
Puhha hvor får jeg lyst til at græde hver gang jeg kikker i denne tråd   Hvor må det være hårdt og hvor må det gøre ondt, ingen burde leve med sådan en smerte   Jeg krydser alt hvad krydses kan for at Laura en dag bliver storesøster.. Kæmpe Cyber kram fra Midt Jylland
Kære Anette! jeg har ikke været på nettet længe og så dit indlæg nu. Det gør mig ondt for jer at i skulle miste jeres smukke datter så tragisk. Ord har jeg ikke der vil hjælpe jer men i er i mine tanker Knus fra Maria
Nu er der gået en måned. En måned siden, jeg sidst hørte hende grine, sige "Mor" og "Ada"(far). En måned siden jeg sidst mærkede hendes varme kinder og kiggede hende dybt i øjnene. Smerten er stadig ubærlig. Det er så uretfærdigt og intet kan lindre de meget brutale og rå følelser og tanker vi bærer på for tiden. Jeg savner hende så forfærdeligt. Jeg kan slet ikke forklare hvor ondt det gør indeni. Smerten flår ens hjerte fra hinanden og sniger sig ind i alle ens gøremål og alle ens tanker. Den anden dag så jeg en dame i et supermarked, skælde sit lille barn hæder og ære fra. Jeg blev så knust. Jeg har heldigvis aldrig mistet besindelsen over for Laura på den måde. Jeg er så glad for, at hun altid har oplevet mig på en kærlig måde. Og så blev jeg virkelig forfærdet, da jeg så det lille barn kigge helt stum af frygt på sin mor. Hun skulle hellere sætte pris på hvad hun havde. Men det kan jeg jo nemt sige. Jeg sad og hørte en Nick og Jay sang i går... "Jeg ved at man kan vænne sig til alting, men det gør ondt  Tiden læger alle sår, siger de Men hvornår er det?  Hvornår bliver det?" Ja, hvornår bliver det.. Jeg tvivler på, at det bliver i denne måned, jeg finder ro og accept i tankerne, at mit barn ikke er her mere. Mit smukke elskede lille barn. Jeg savner dig mere end noget andet i verden.  -Annette
kender jer ik, men har fulgt med i det her... og føler med jer.. jeg fik selv for 18 år siden en handicappet dreng og det var og vil hele livet være en stor sorg i mit liv,(og glæde..) men jo intet op imod at i har mistet jeres elskede datter. men i det sidste du nu skriver, tænker jeg, snakker ik ik med nogle som har oplevet det samme som jer....det hjælper så meget.. men kender godt følesen af tomhed, knude i maven, hjernen der hele tiden fokuser hen på det man er ked af, selvom man ik vil det.... fortvivelsen om man engang får et " normalt " liv igen, lysten til ik at leve.... den uendelige sorg som bare er der hele tiden og igen og igen, som ingen i verden kan fjerne eller forstå.....og ligemeget hvad man foretager sig er der det der MEN...hun er væk....hvordan kan verden gå vidre udenfor ens vinduer, når mit barn ik er her mere...men tro mig, man kommer vidre, riger på erfaring og at livet ikke bare går derudaf..hverken for dig eller mig eller naboen. held og lykke til jer .......
Hjælp det gjorde ondt. Var ved at støvsuge da jeg bukker mig ned efter et par af Emmas strømper - altså ikke noget tungt eller svært. Da jeg rejser mig op igen jager der 1000 nåle og knive igennem min lænd! Av tænkte jeg, men tænkte også at det nok bare var et jag som gik over efter lidt tid. Da jeg har sundet mig et minuts tid vil jeg fortsætte, men i det jeg bevæger mig rykker det helt vildt igen og jeg må overgive mig - og få placeret mig i sofaen. Så går det nok over om 10-15min  Efter 15min begynder Simon jo så at brokke sig fra sin plads i skråstolen og jeg vil hente ham. ZAAP endnu flere jag, men hvad jeg jeg gøre - bliver jo nødt til at hente knægten. Så op med mig og så de 2 skridt hen til ham, da jeg skal løfte ham gør det endnu mere ondt. Men jeg får ham dog moslet op og får placeret os i sofaen. Klokken er 13 og Michael kommer først hjem 15;30 - @!#$ tænker jeg! Hvis det her fortsætter har jeg et problem, det er jo umuligt at underholde en 4 måneders baby på sofaen i 2½ time!  Jeg giver det lidt mere tid og vil så hente mobilen, med samme resultat som før. Av. Gudskelov har jeg holdt Emma hjemme fra børnehaven idag, så jeg får hende til at hente den til mig, samt Simons sut og savleklud. Så langt så godt  Får ringet til Michael, at det altså ser lidt komisk/sort ud herhjemme; jeg har været strandet på sofaen den sidste halve time og nu er Simon så småt begyndt at miste tålmodigheden... Han lover at han kommer før hjem, men kan dog ikke køre med det samme. Lidt over 14 kommer han hjem, tids nok til at Simon ikke er kørt helt op i en spids  Inden han kom hjem har jeg haft 2 mislykkede forsøg på at komme op af sofaen sammen med Simon. Ved 14:30 tiden forsøger jeg så igen igen igen at komme op og nu lykkedes det  Godt nok ligner jeg en gammel pukkelrygget kone og bevæger mig hverken yndefuldt eller hurtigt - men op og frem kommer jeg da. Det går frmad nu her til aften, men jeg kan simpelthen ikke løfte Simon.  Den bevægelse og efterfølgende vægt kan jeg bare ikke uden det jager over hele lænden  Jeg kan sagtens holde ham når først han er placeret ved mig, men jeg kan ikke bukke mig ned med ham eller for at tage ham. Det gør mig lidt urolig for imorgen - hvad filen gør jeg hvis det ikke er blevet bare en smule bedre hen over natten??? Jeg kan da ikke have ham liggende 8 timer+ i sengen indtil Michael kommer hjem. Og Emma kan (og må) ikke løfte ham endnu. Pyyh, aner ikke hvad der skete eller gik galt. Men det gør ondt/er ømt og håber virkelig det er væk imorgen! Det der generer mig mest, er faktisk at det ikke sagde "knæk" da det skete - gjorde det det havde jeg da vidst at noget gik skævt, men det kom bare stikkende og bum der var det. Nogen ideer? Igen, det går meget bedre lige nu, så der er håb forude + den ro en nattesøvn forhåbentligt vil give. Men hvad nu hvis...
lige været igennem noget lignende her var det et låst bækken som krævede 5 besøg hos kiropraktor.... det kan også være en diskos... hvis jeg var dig ville jeg holde is på lænden 10min af gangen 1 gang i timen, og er det ikke bedre i morgen så ring til en kiropraktor eller lægen.... begynder det et prikke og snore ned i benene eller du mister følsomhed her til aften ringer du til vagtlægen med det samme din mand må blive hjemme i morgen hvis du stadig har ondt, for du må ikke løfte på din søn, før du har det bedre.... du kan evt. tage panodil eller ipren til at tage toppen af smerten... dette var hvad min kiroprator fortalte mig.....
Hvordan går det i dag?
ja jeg kender det alt for godt og ikke med noget positivt resultat. Jeg oplevede noget lignende en måned efter jeg havde født og det var en diskusprolaps. Jeg har så også haft 1 før, men øv det var ikke særlig sjovt. Den gik så på iskias nerven og ned i benet. Hvis ikke det er betydligt bedre i morgen så ville jeg nok se til lægen og evt. en fys. Men jeg har også panikangst for sådanne episoder. Mit var der bare en morgen jeg stod op og kunne ikke få knægten op af vuggen eller kravlegården.
som dig i august. Jeg fik en god ven til at hjælpe mig, han løftede, lavede mad til mig og Freja osv. Der gik en uge, før jeg var klar til at kunne klare mig igen, 4-5 besøg hos en kiropraktor, og rigtig mange gange hos fys efterfølgende. Det var simpelthen mine muskler der var gået lidt i spagat efter graviditet og fødsel (Jeg fødte i februar). Her i sidste uge fik jeg så et regulært hekseskud og blev hentet af en ambulance og blev dopet i hoved og mås, før jeg så meget som kunne blinke med øjnene. Men igen, det er musklerne der skal trænes op.
håber det er gået bedre idag....
Ih, jamen er der lidt omsorg at spore? Dejligt  Jamen det går væsentligt bedre idag  Der er nogle specielle stillinger jeg ikke kan endnu bla. den man laver når man bukker sig ned efter barnet i f.eks, sofaen - det er fysisk umuligt. Jeg skal gå ned i knæ og enten lodret op eller sno mig, ellers ligger jeg på gulvet og hyler op. Men jeg har slet ikke samme besvær med at komme op og ned i sofaen idag, heldigvis og jeg har da også kunne tage Simon et par gange i løbete af idag  Var ude at gå en lille tur, tænkte det kunne hjælpe lidt/løsne lidt op og tjaeh, det har da ikke forværret noget. Det er da lidt små skummelt at i egentlig alligevel er et par stykker som har prøvet noget lignende - stakler. For det er søreme ikke sjovt. Jeg havde lovet mig selv at ringe til lægen hvis der ikke var fremgang idag, men det har der nu været. jeg tror endnu en nats søvn hjælper yderligere... Støvsugeren har dog fra min side, stået urørt hen siden   Men jeg må nok "op på hesten igen" på et tidspunkt, hehe.
Jeg er i uge 8+6, og glæder mig lidt til man kan begynde at se, at der er noget derinde.   Jeg er førstegangsfødende og ikke ligefrem åleslank, mere normal af bygning. Jeg kan da mærke at mine bukser sidder lidt strammere på maven end de plejer, men ellers kan jeg slet ikke se noget endnu. Min læge sagde dog her forleden at min livmoder så MEGET gravid ud.  Jeg har haft den ledeste kvalme med daglige opkastninger siden uge 5, og også tabt mig en del, så lige nu synes jeg ikke det er det fedeste i verden at være gravid.  Det håber jeg meget ændrer sig når man kan se maven, mærker liv og har været til den første scanning. Men ja, hvornår kunne i se på maven at der var noget derinde?  Mvh. Lea
Jeg er også førstegangs, med 5 uger til termin. Tror jeg var ca uge 22 før jeg begyndte at se gravid ud og ikke bare én der havde taget lidt ekstra på 
med det samme. Jeg hoppede ud af mine jeans i uge 6 mener jeg - så trykkede de allerede for meget når jeg sad...
Omkring uge 8 begge gange. 1 gang pga. at der var tvillinger, mens der 2. gang kun var 1. Jeg var i ventebukser fra omkring uge 10.
Man kunne se min mave omkring uge 21. Det var så også der det gik op for mig at jeg var gravid. 
Utroligt at der er gået en måned siden jeres skønne datter fik sine vinger. Dine ord på dit savn og smerte rører mig dybt, og gav selv mig en knude i maven, for ville bare ønske at jeg kunne gøre andet end at skrive endnu et indlæg i tråden, for at vise min medfølelse. Intet overgår smerten ved at mistet sit barn, og smerten vil altid være der, men med tiden på en anden måde.
Kæreste Annette... Jeg kan kun nikke genkendende til de følelser du har. Man bliver nemlig så harm over de mennesker der ikke værdsætter deres børn. Alle dem der bare tager deres børn for givet, det får bare det hele til at se mere uretfærdigt ud!! Der er ikke noget der kan dulme den smerte du/I føler nu. Jeg håber I holder sammen om savnet, får talt sammen. Det kan være mere end svært at være i et parforhold efter så stort et tab, som det er at miste et barn. Har I fået pyntet på kirkegården? Venligst Lone
Tusind tak fordi du spørger.. Den smule interesse varmer virkelig. Nok fordi jeg er så bange for, at Laura skal blive glemt. Vi har ikke gjort noget ved graven endnu. Laura blev jo begravet d. 17. Januar, men graven ser stadig sådan her ud:         Det er et gravsted til tre personer, der er overfyldt med blomster. Laura ligger i midten, og venter på hendes far og jeg, som kommer og sover sammen med hende. Vi har endnu ikke besluttet hvilken sten der skal på. Men jeg har en idé om, at det bliver noget med et hjerte og en bamse, og hvis der bliver plads på stenen, så hendes håndaftryk på den. Dinis, tusind tak for digtet. Det gik lige i hjertet på mig. Jeg kan så nemt forestille mig Laura som den der udtrykker de ting. Jeg kan ikke sige så meget andet, end for fanden hvor jeg savner hende. Hun var min stolthed - mit liv. -Annette
Kære Annette Åhhh altså, bare jeg dog kunne tage noget af den smerte og savn I bærer på væk. Jeg får kvalme når jeg læser hvor skidt I har det, den store sorg i oplever er så ubeskrivelig. Jeg får en stor knude i maven og tårerne presser sig på når jeg læser dine indlæg. Det er så ubeskriveligt og så uretfærdigt det I to har oplevet. Hvor er Lauras gravsted dog smukt med de flotte hjerter samt alle blomsterne i de skønne farver. Jeg er sikker på at når i får pyntet Lauras gravsted, så bliver det mindst lige så smukt som nu. Jeg håber så inderligt at I kommer videre, Laura vil vi ALDRIG glemme, ingen af os som har oplevet hende. Hun var så smuk og altid så glad. Der går ikke en dag uden jeg tænker på Jer og på hende. En dag bliver hun forhåbentligt storesøster, men derfor glemmer vi hende aldrig!! Hun vil aldrig blive glemt. Hun sidder så smukt og lyser på himlen. Knus Jette
Åhh Annette, det gør mig så frygteligt ondt for jer. Mine varmeste tanker til du og Benjamin. Ingen har fortjent et sådan tab. Jeg er frygtiglig ked af at jeg ikke har været herinde før nu. Et kæmpe knus til jer begge fra mig. Mette
Puha hvor jeg græder igen nu! Hvor er det dog en helt utrolig smuk grav lille Laura har sig nu! Og en utrolig dejlig tanke at der bliver plads til jer ved siden af hende når den tid er! Tænker meget på jer
Kære Annette! Der er jo et hav af blomster! Det er tydeligt at se at Laura var elsket af og berørte rigtig mange mennesker! Jeg (og nogle andre her på HN) har stået der hvor du er nu. Kender alt til hvad du beskriver, og man bliver bare SÅ berørt at din beretning! Kunne jeg tage din hånd og føre dig gennem det helvede du er i nu, og ud på den anden side, så gjorde jeg det! Der er bare ingen hjælp, trøst eller andet i verden der kan hele dine/jeres så, eller give mening med at I skulle miste jeres solstråle. Venligst Lone
Har fulgt me i tråden, men ikke skrevet før nu. Græder hver gang jeg læser noget fra dig. Så uretfærdeligt. Du skriver et sted du er bange for Laura skal blive glemt. Det tror jeg absolut ikke hun bliver. Jeg tænker på hende og de ord du sagde, med at sætte pris på sine børn og give dem et ekstra knus, hver aften når jeg putter min datter og ind imellem i løbet af dagen.. Og tror der er mange lige som mig der tænker på hende, når de ser på og putter deres børn. Laura vil aldrig blive glemt. Sorgen vil en dag blive mindre, men Laura vil altid væres i hjertet af rigtig mange mennesker og ikke mindst dit og Benjamins. Laura fik et godt men kort liv her på jorden og hun har det nu lige så godt i himlen, hvor hun leger med alle de andre himmelbørn, der desværre også er deroppe. Og hun er heldig at hun samtidig lever videre her på jorden i rigtig mange hjerter. Jeg mistede min lillebror da han var 10 år og da sagde en til mig: "Husk på at den smerte du føler nu er medlidenhed med dig selv. Jacob (min bror) har det godt nu og føler ingen smerte." Det hjalp mig lidt dengang. Mange varme knus og overskud til dig og Benjamin. Må I støtte hinanden i den svære tid.
.. et smukt blomsterhav. De mange blomster viser hvor meget Laura har betydet for mange mennesker i det korte liv hun fik, og hvor mange mennesker der savner hende og som vil give dig og Benjamin den eneste form for trøst de kan. Jeg er sikker på at for hvert indlæg herinde, er der mange der tænker på jer og føler med jer uden at skrive - som jeg selv har gjort flere gange, fordi jeg har manglet ordene. Jeg ville ønske at der var ord der kunne yde trøst i jeres sorg. Men det er der ikke - de kan kun vise medfølelse med jer i det i gennemgår nu. Lisbeth
jeg er tom for ord - for den sorg i skal igennem er ubeskrivelig!! ære være Lauras minde - hvor var hun dog bare den smukkeste lille pige!
Kære Annette og Benjamin Jeg har ikke skrevet før i denne tråd......velsagtens fordi at jeg lidt stikker hovedet i sandet som en anden struds. Man vil ikke være ved at noget så forfærdeligt er sket. Men jeg vil bare sige at det smerter mig så dybt at have en ide om hvad du går igennem. Jeg kan slet ikke sætte mig ind i den styrke der skal til for at prøve at komme videre. Jeg vil give Tina Dinesen ret i det hun skriver. Laura vil bestemt ikke blive glemt. Celina bliver krammet og kysset ekstra meget hver gang jeg tænker på hvad der er sket med lille smukke Laura. Laura vil bestemt ikke blive glemt. Sådan noget sætter så dybe spor, selv på os som ikke kender jer andet end her over nettet.
Glemt - Aldrig..... Min datter døde i 1991 - ja faktisk 24/12, men hun er absolut ikke glemt, hverken ved venner, familie eller andre vi kender... Når noget så volsomt sker, så sætter det SÅ dybe spor, at man som familie ikke selv aner det... Jeg boede dengang i en lille bitte flække, fandt sidenhen en veninde, som på den dag min datter døde arbejdede 30 km væk-på et plejehjem, hun havde hørt det inden middag.... Min datter blev erklæret død kl. 10.10.... Så nej, ingen glemmer hverken jer eller jeres datter...
når jeg læser i denne tråd. Kan som mange andre, ikke finde retfærdigheden i at i har skulle lægge jeres lille pige til at sove under det blomsterhav som du viser (selvom det nu er nogle smukke billeder). Men som andre synes jeg også at det er en smuk tanke at hun ligger og sover og venter på at mor og far - engang - kommer og sover ved siden af hende. Tårerne triller ned af kinderne på mig - er så bange for selv engang at skulle miste min lille dreng... Jeg synes desværre man hører om en del for tiden   Men som StineP skriver, så bliver Laura aldrig glemt - slet ikke af hendes familie og venner, men nok heller ikke af os andre, som sender hende og jer en tanke når vi kigger på vores små poder og giver dem et ekstra kram og kys - bare fordi vi elsker dem  Mvh. Ditte, som har den dybeste respekt for at i kommer igennem denne helt ubærlige sorg
Det i oplever nu, må være den største sorg og smerte af alle....... Jeg håber i vil stå sammen i sorgen, og komme styrkede ud af den. Selv om processen må føles uendelig lige nu. Jeres Laura var smuk og uerstattelig, og vil altid blive husket i jeres hjerter. Hun har ikke levet forgæves, tænk på at hun i hendes korte liv, garanteret har givet jer mere end nogen anden. Hun var så skøn, at hun blev guds engel. Anette, du kommer med så vise ord, at huske at sætte pris på vores børn. Jeg har netop kysset min Rasmus og min Tobias og bare stået og kigget på dem, mens de sov. Jeg sender min dybeste medfølelse.
Tak for de søde ord....  Og hvor er det bare et smukt gravsted at Laura har fået sig... Sikken mange smukke blomster. Det viser tydeligt, at hun har været en pragtfuld lille pige, som mange har været lykkelige for at ha lært at kende..... Når alle blomsterne engang er væk, så er jeg sikker på, at i nok skal få lavet et smukt sted for Laura, som i kan besøge tit og ofte med hinanden og med hendes kommende søskende... For hvis det er det i ønsker, så skal i da have et barn til. Og nej ikke en erstatning for Laura, for hun er uerstattelig, men en lillebror eller søster til hende. Og jeg kan godt forstå at du vil have en henvisning til genetisk afdeling på riget, så eventuelle risici ved ny graviditet kan gennemgås. Men hvor jeg af hele hjertet ønsker, at livet vil være godt for jer fra nu af..... Knus
Støvsuge og feje staldgang er det værste du kan kaste dig over, det gør ondt værre. Jeg var 10 uger henne med Dotea da jeg fik en Discus prolaps i lænden,(Lagde insektdækken på Dixie) den 15 april sidste år og er pga. graviditet fødsel o.s.v. først lige nået til at støvsuge. Feje staldgang kastede jeg mig over i oktober men måtte opgive efter at jeg fik kejsersnit i november og er også først begyndt på dette igen nu. -der er ikke andet for end lade skidtet ligge og så få fat på en god fys. der kan lære dig nogle øvelser så kan det nemlig trænes væk. Svømning og ridning er rigtig godt, men start langsomt op.... derudover er det godt at ligge på maven på gulvet og presse overkroppen op med armene, mens hofterne stadig ligger i gulvet(gentag gerne mange gange) God bedring. Mia
jeg tror slet ikke det er så underligt at man som nybagt mor oplevet det. Ens krop har været på en hård prøve og det forsætter efterfølgende med enormt mange løft og bukken op og ned med mange kilo i armene. Kan huske at lift og autostol virkelig var hård for mig. Samtidig skal ens bækken på plads igen. Det har jo brugt 9 mdr på at udvide sig og gøre klar til fødslen. Bagefter skal det finde til rette igen. Ja jeg er i hvert fald helt overbevist om at jeg skal være i vanvittig god form inden jeg bliver gravid igen og så skal det vedligeholdes godt og grundigt.
omkring uge 22 jeg er heller helt slank... dog havde jeg ikke eget fedt på maven, jeg fødte d 29 december i uge 37, og næsten alle har kommenteret min mave var lille, selv den dag gdag jeg skulle føde (med kejsersnit) sagde de da de gjorde mig klar at min mave var meget diskret self. er det dejligt at man kan se man er gravid, men jeg var nu alligevel glad for min mave ikke var meget stor, for det første fik jeg ingen strækmæsker, og for det andet er det lettetr at lave noget når maven ikke er så meget i vejen  kuns og tillykke med graviditeten
Tror jeg var henne omkring 20 uge før jeg ikke bare så små fed ud, men rent faktisk gravid. MIn mave buler sog stadig væk, så min navle går indad. Men når jeg har gravid bukser på med tyk elastik så ser min mave fin og rund ud nu (29. uge).
vist i uge 17 med Frederik, før man kunne se, jeg var gravid. Min mave blev aldrig kæmpe. Er i uge 14 nu, og man kan slet ikke se, jeg er gravid - heller ikke selv om jeg venter tvillinger. Jeg vejer så lige 5 kg for meget, og det er måske en del af forklaringen.
Jeg er næsten i uge 21 og det er kun med god vilje man kan se jeg gemmer på noget derinde - og det er 2. gang jeg er gravid indenfor 2 år!
20 uger henne og kan ingenting se. Er dog overvægtig, så det skjuler det lidt. Har dog ikke taget noget som helst på og kan stadig passe mine bukser. Der var en periode, hvor jeg synes, det var ganske træls. Ville jo gerne have at hele verden skulle kunne se, at jeg var gravid. Nu passer det mig fint nok, vil ikke tage meget mere end 7 kg på og så længe vægten forbliver stabil, jo større sandsynlig er der for, jeg kan opretholde mit mål. Derudover er jeg helt sikker på, at maven nok skal vokse og komme til at være i vejen og det når jeg sikkert at blive træt af inden juli 
Syntes også der gik en evighed med Mikkeline før man kunne se maven, vil tro jeg var tæt på 20 uger før det sådan for alvor kunne ses det var en gravid mave.. I mit tilfælde var jeg dog lige til den tynde kant inden jeg blev gravid (165 cm /47 kg hvor jeg tabte jeg til 43 pga madlede de første 12 uger) .. Men allerede 8 uger henne var det slut med at gå i jeans - de strammede helt forfærdeligt.. (var 6 uger henne da min mand fik mistanke om at der var noget i maven, selv havde jeg ingen anelse da jeg ikke skulle kunne blive gravid og i øvrigt var på ppiller) Skal så sige at da jeg gik i fødsel (40+5) var der så absolut ingen der var i tvivl om at jeg var gravid, blev mobbet ustandseligt med at der var tvillinger derinde, så selvom det føles som en evighed før det kan ses, så nyd det så længe du stadig er mobil ..   ...
Her har jeg IKKE været 12 uger henne før folk har kunne se det, og det er IKKE fedt! Første gang sprang knappen i mine bukser i uge 8 (mens vi sad i bio   ) Så alle gange er jeg hoppet i ventebukser inden uge 12. Selvom jeg ikke har taget voldsomt på nogle af gangene har jeg været megastor og første gang blev jeg ekstra undersøgt, da jdm troede der var tvillinger med den store livmoder  Det er bare SÅ forskelligt hvordan maver ser ud - jeg ville gerne at min var mindre, men omvendt må det heller ikke være sjovt at man ikke kan se det?
Med den 1. Der arbejde jeg i foretning, indtil 26 uge. der fik jeg pludselig meget ondt i fødderne, og måtte sygemeldes med Svangerskabsforgiftning. Da jeg vende tilbage til mit arbejde 10 uger efter ( ja 10 uger ). spurgte kunderne om hvorfor jeg havde været væk !. der var ingen der kunne/viste se at jeg havde været gravid. Men imens jeg var sygemeldt tog jeg 25 kg på ( vand ) og den tabte jeg igen på 2 uger. ( Ja jeg havde kun 5 ugers barsel, og derefter tog jeg 14 dage på skole ( jeg var i lære ) og derefter tilbage på arbejdet. det fungerede fint. da vores barn er et flaskebarn, Har en far og nogle dejlige besteforældre, så var der ikke nogle problemer. ) ps. han er en ½ voksen mand nu, som funger mentalt, socialt super. klare sig godt i skolen, mellem venner. Han har ikke taget skade af han mor ikke har holdt 1 til 2 års barsel. Nr 2. så gravid ud i 4 månede. men jeg har aldrig ejet ventetøj, brugte bare løst tøj. ( Der holde jeg 6 måneder barsel.)
Hej. Der gik lidt tid med mig. synes først rigtig man kunne se det i uge 26, men bedøm selv. Her er jeg i uge 20   her uge 23   og her uge 26+2  
man se det allerede lige efter vores positive blodprøve. Det var dog pga. hormoner, da jeg har været i fertilitetsbehandling. Da hormonerne "slap sit tag" på maven, tog bebsen over. Så man har kunnet set det længe - og jeg synes det er skønt  Vh Becs - 28+2 
Hejsa Bare en lille besked til de nysgerrige og bekymrede. Benjamin og jeg lever endnu. Det er hårdt, tomt og enormt ensomt. Selvom vi har hinanden, så mangler vi det vigtigste. Vores glæde, vores barn. Dagene går ligeså stille. Mine hjælpere tager sig af hestene for tiden for mig, Benjamin er begyndt i skole igen, og jeg forsøger for så vidt muligt, at passe hjem og mit redaktørjob på Fjordhesten Øst. Den første hoppe kommer til bedækning allerede 1. marts, så vi får vist travlt i år. Jeg er næsten oppe ved Laura dagligt. Får det enormt dårligt, hvis jeg ikke er deroppe en dag. Min kære blomsterdame har foreslået mig, at jeg genbruger de flettede hjerteforme som jeg har købt med blomster i, fordi jeg kommer så tit og de er halvdyre hvis jeg skal købe nye hver gang, så de bliver genfyldt nu. Vi har sat vintergækker, anemoner, påskeliljer og bittesmå tulipaner hos Laura. De er smukke. Jeg er også begyndt at sortere hendes ting. Ligeså stille og i små bidder. Jeg gemmer nogle af hendes bøger og det legetøj der betyder mest for mig. Jeg gemmer også de neutrale ting, jeg evt. kan bruge til en anden baby en dag. Hendes sutteklude f.eks. De sutteklude der er misfarvede af Lauras lyserøde tøj bliver dog pakket ned med Lauras ting. Men de hvide bliver gemt til en anden baby. Vi går stadig til psykolog. Ved ikke om det hjælper, men jeg tvivler på at det kan skade, og det er vigtigt for både Benjamin og jeg, at vi gennemlever det her sammen og bliver stærkere af det. Jeg er ved at være træt i sjælen. Træt og udmattet af at kæmpe imod savnet. Jeg savner mit lille barn hvert et minut, hvert et sekund.
Hej Anette, Jeg skulle bare ind på HN og se om der var noget spændende, så ser jeg dit indlæg og nu triller tårene ustoppeligt. Hvor er det synd for jer. Jeg har selv en datter på præcis 2 år og 4 måneder, så din beretning går rent ind. Det lyder som om Laura (smukt navn i øvrigt) havde en sygehistorie bag sig? Jeg kan godt forstå dit ønske om en ny graviditet, de tanker har min mand og jeg selv gjort os, hvis uheldet en gang skulle være ude. De varmeste tanker herfra Maja
Kære Anette.. Jeg fik mod til at kigge ind i denne tråd igen, har jeg ellers ikke gjort siden den blev oprettet da den simpelthen er så forfærdelig at læse. Hvor er Lauras grav smuk med alle de blomster og jeg synes det er SÅ flot at du kommer hos hende hver dag, og beundrer den styrke din mand og dig finder i hinanden... Mens jeg sidder og skriver, hører jeg denne sang:  Den har hjulpet mig gennem en svær tid da jeg mistede min far, og den græder jeg altid til. SÅ vil bede dig om at tage dig 5 minutter, sætte den på, læne dig tilbage og lukke øjnene og lyt. Det var vidst alt fra mig.
Det her er det mest sørgelige og inderlige, jeg længe har læst: Hvor tænker jeg dog tit på jer  Jeg sender jer de bedste ønsker for fremtiden.
Tænker så tit på dig og din mand og den store sorg I gennemlever. Kan slet ikke forestille mig, hvor ondt det må gøre. Når jeg ser på min "lille" guldklump, bliver jeg af og til så bange for at der skal ske ham noget. Jeg synes det er fantastisk flot af dig, at du har overskud til at opdatere herinde. Det tvivler jeg på jeg havde. Mange tanker....
Har lige læst hele tråden. Er helt tom for ord, med en stille tåre på kinden. Sender jer min dybeste medfølelse. Mange tanker herfra.
Så er det to måneder siden Laura fik vinger. Jeg behøver nok ikke fortælle jer, at det stadig gør forfærdelig ondt og at vi savner hende helt enormt. Vi er dog også kommet så langt nu, så vi kan føle taknemlighed for den tid vi trods alt fik lov at have sammen med Laura. Hun har lært os så meget og givet os så meget i hendes korte tid hos os. Jeg kan stadig holde øje med klokken, for jeg "skal jo hente Laura 15:30"... Jeg kan også stadig høre hende klynke efter sutten om natten... Men jeg har ikke haft den forfærdelige drøm med hendes begravelse siden hun døde, hvilket jeg finer rigtig underligt. Men meget rart, at drømmen endelig er væk. Jeg ved ikke, om drømmen var min værste frygt og den derfor kom snigende om natten - men nu er jeg fri. Intet kan ramme mig mere, for det eneste sted jeg kunne rammes.... er væk. Jeg vil stadig opfordre jer til, at give jeres børn et ekstra kys og kram. Ingen skal leve dagen som var det den sidste, men man skal værdsætte hvad man har og nyde det imens man kan, for ingen kender dagen før den er omme. Kram fra mig
Hvis jeg bare kunne skrive eller gøre noget der kunne lindre din smerte... Jeg har tænkt meget på dig siden jeg læste tråden første gang. Grædt mange tåre, helt uden at kende dig. Jeg ved slet ikke hvad jeg skal skrive... Jeg vil tage hjem og holde mine dejlige tøser i mine arme og fortælle dem hvor højt jeg elsker dem...
kærlig opfordring som du har så meget ret i - værdsætte det man har på alle planer... Kærlige tanker til dig.
Har læst denne tråd for første gang idag, og sidder med en kæmpe klump i halsen og tårerne ned af kinderne  Jeg håber så inderligt at I må komme igennem denne ufatteligt svære tid, som hele mennesker, og at I bliver ved med at holde sammen! Mine tanker er med jer! Kærligst, Sanne.
Jeres tab rører mig inderligt meget. Når dine ord kan sætte mig grådløs og hjælpeløs tilbage, hvordan må dig og Benjamin så ikke have det   . Det er en smuk tanke, at gemme nogle af Lauras ting, som kun er hendes, og nogle ting hun kan dele med en hendes lillebror/søster, når den tid kommer. Hvordan går det med at pynte gravstedet? Har i fundet den perfekte sten? Mange tanker herfra.
Gravstedet står med 10-15 friske blomster opsatser hele tiden, hvoraf der er to hjerter fra Benjamin og jeg. Det ene hjerte er plantet med påskeliljer, det andet med mini tulipaner. De er rigtig smukke. Graven har ikke sat sig endnu, men stenen er bestilt, og ja, jeg synes i hverttilfælde selv, at den er rigtig rigtig smuk. Jeg skal nok sætte billeder ind af den, når den engang kommer på graven. Tusind tak for alle jeres venlige tanker. De varmere mere end i aner. Savnet er stadig enormt stort. Der går ikke 5 minutter uden jeg tænker på hende og får en klump i halsen og blanke øjne. -Annette
pullemor : Hvor er det dog det mest rørende og rammende digt   
Pyha, så fik du lige gang i tårene igen her med det smukke digt 
Smukt.... 
Denne tråd har jeg måtte læse af flere omgange - det er for rørende på én gang. Hvor er det dog frygteligt og urimeligt det der er sket  Og hvor jeg dog føler med jer... Jeg har ikke ord der kan beskrive hvor meget jeg føler for jer og jeres tab. Det er et utrolig smukt gravsted - glæder mig til at se stenen. Mange tanker herfra... Min signatur er vist heller ikke helt af vejen... 
Og ville bare sige, at man skal lede længe efter en som beskriver sin sorg så smukt. Synes du er utrolig stærk, må sige at jeg beundre din måde at beskrive jeres tab på. Uanset hvor meget der sker i dit liv, vil du aldrig glemme din datter. Hun vil altid være der. Heldigvis læger tiden alle sår (sådan da). Der findes ikke noget mere nådesløst, en at miste sit barn. Tror aldrig man vil kunne føle den magtesløshed og tomrum andre steder.. Føler med dig på rigtig mange punkter. Mange Varme Tanker Henriette
Jeg har lige redigeret et par af de billeder vi har fået fra Lauras børnehave. Jeg mødte Lauras primær pædagog nede i Føtex den anden dag. Hun stod og skulle købe strømpebukser til hendes lille barnebarn og var temmelig lost - så jeg måtte over og hjælpe hende   Jeg fik en stor krammer og en dejlig lille snak. De savner også Laura oppe i børnehaven, og det varmer et eller andet sted at vide, at Laura var elsket og beundret af så mange mennesker. Hun var en speciel lille pige, det er helt sikkert.         Håber i synes om dem.
- på de billeder, og hvor ser hun glad ud. det må være rigtig rart for jer at vide at hun var elsket af mange. Jeg synes det er flot at du er åben omkring det og snakker ud om det.  det tror jeg ikke selv jeg ville kunne, nej jeg havde nok bare lukket mig inde, selvom jeg ved at dette ikke hjælper.. endnu flere varme tanker til dig og en masse kram.
dejlige billeder... Hun ser jo total charmetroldsagtig ud på billeder 
Åh nogle dejlige billeder af Laura. Hun ser virkelig dejlig og glad ud på billederne. Tusind tak for et indblik i dejlige minder fra lille Lauras liv. 
Det er så uforståeligt at jeres smukke datter skulle væk så tidligt og hvor må det være svært at se på de billeder og vide hun er væk mens kun hendes sjæl lever videre med jer   Man kan ikke andet end at græde sammen med jer ... Kæmpe kram
Men det skærer i hjertet at tænke på at hun ikke er her mere. Sådan en glad og sød lille pige skulle have haft lov at få et længere liv, og I skulle have haft lov at have hende i hele jeres liv.
You are in my dreams, In my dream forever, You'll be waiting in my heart, waiting for us to get better. We will always think of you, adore you, You were my everything. and always be. Wait for us at heavens door, i'll see you soon my dear. ________ Jeg har fulgt jeres tråd, jeg bliver rørt når jeg læser den. Hvor er livet uretfærdigt. Hun var utrolig smuk 
Hvor er verden dog ond og uretfærdig! Hvis man mister sin mand er man enke, hvis man mister sine forældre er man forældreløs, men hvad er man når man mister sit barn...?  Synes I tackler jeres sorg på en rigtig god måde, det "skubber" jer ikke fra hinanden og det tror jeg er rigtig vigtigt. Mine tanker går til jer, og jeres smukke lille pige. Pullemor, hvor er det et smukt digt! Tror jeg vil vise det til min egen mor, det er også smukt selvom man ikke har mærket at miste på egen krop.
Dejlige billeder af en skøn og glad pige! Jeg har ikke fulgt med i historien om Laura, men det slår mig, at du i det første indlæg skriver, at I har kæmpet for hendes liv flere gange. Havde hun en sygdom? Jeg håber, det er i orden, jeg spørger...
at Laura er den smukkeste engel i himlen  Jeg har ikke så mange ord, men I skal vide at mine tanker ofte kredser omkring jer.
Laura havde en sygdom de færreste ved hvad er. AMC-Arthrogryposis Multiplex Congenita. Ledstivhed i mange led som er medfødt. Man kan læse lidt om Laura her: Der er flere følgesygdomme af dette. Da hun blev født, vendte hendes knæ forkert, hun havde klumpfod på venstre fod og hendes hofte var ude af hofteskålen i venstre side. Hun er blevet opereret over flere omgange på Rigshospitalet. Da hun blev født trak hun ikke vejret, og da hun var et par timer gammel fik hun tungetilbagefald. Da hun var et par måneder gammel stoppede hun med at trække vejret igen og vi var med ambulancen på Holbæk til observation. Igen da hun var 4 mdr. gentog det sig og vi var denne gang indlagt i 14 dage. Derefter sov Laura på apnø madras i et år. Hun har altid haft problemer med reflux og med at tygge mad og den slags og hun er flere gange blevet rigtig blå i hovedet, af noget så småt som en ært. Fik jeg svaret på det hele? 
Jeg bukker og skraber for din styrke  Måske uden at du er klar over det, giver du til mange af os, så meget i kraft af din evne til at leve!!!! Personligt føler jeg mig meget beæret over, at få lov til, at få et indblik i jeres liv, i denne ubeskrívelige tunge tid. I er meget i mine tanker.
Der går næsten ikke en dag, hvor jeg ikke tænker på jer... Jeg har så stor respekt over hvor flot du beskriver din sorg herinde, og jeg er sikker på, at netop det at du er så god til at sætte ord på dine følelser, gør at du lettere lærer at leve med savnet af Laura... stort knus herfra
Sikke en historie. Jeres liv må have været så fyldt med sorger og glæder, at vi andre slet slet ikke kan sætte os ind i det. Det er i hvert fald svært for mig. Hvor var det en tragisk udgang på det hele, at hun skulle dø så lille. Hvor skrækkeligt for jer! At læse jeres historie giver kuldegysninger og tårer i øjnene. Hun ser på billederne ud til at være en rigtig dejlig pige, og hun er bare vildt charmerende! Især på det første billede i tråden er hun en rigtig hjerteknuser. Jeg håber på en lykkelig fremtid for jer!
Du skrev tidligere i denne tråd at du er bange for at Laura skal blive glemt... Men hvordan skulle hun dog kunne det? Jeg er ikke det helt store følelsesmenneske, men denne historie fik mig til at græde snot mens jeg læste - du beskriver på en næsten umenneskelig måde, jeres fælles sorg og jeg tror at mange af os faktisk efterhånden er i stand til at forstå hvad der foregår hos jer. Jeg tror, som Pernille skriver, ikke at der er gået en dag uden at Laura er dukket op i mine tanker - hvad gør man så? Jeg kender hende jo ikke... ikke fra andet end de dejlige billeder du har lagt herind af hende - og så alligevel, kommer det så meget bag på mig, at jeg kan fremkalde mig hendes ansigt, smil og øjne til en næsten skræmmende præcision på min nethinde  Det, Annette, har været den flotteste gave du kunne have givet din lille datter. Hun lever jo ikke kun i sin nærmeste familie, men også hos mange af os, der konsekvent tjekker denne tråd for nye indlæg fra dig, fordi vi på en eller anden måde allesammen føler os beærede over at dele denne sorg med jer. Jeg er så inderligt imponerede over at I klarer det hele så fint som I gør. Jeg tror det er ufattelig vigtigt at tage tingene som de kommer og lade være med at forcere noget. Det er, lige nu, DIG og Benjamin det her handler om, og det er kun jer der ved hvornår tiden er til at "komme videre" - hvis sådan en sætning kan bruges i denne situation. Jeg glæder mig meget til at læse at du er blevet gravid en eller anden dag. Så vil jeg græde glædestårer og vide at en ny lille Laura vil se dagens lys - hvad kunne være meget glædeligt og smukt? Jeg sender et stort trøstekram til jer begge to. Tak for at vi får lov at dele dette med jer.
Så er det 3 måneder siden vi mistede vores lille prinsesse. Jeg har stadig ikke ryddet hendes værelse op. Flere gange har jeg sagt til mig selv, at NU skulle jeg i gang. Når jeg så er derinde, er duften af Laura så overvældende, at jeg slet ikke kan samle mig. Jeg kan ikke få mig selv til at lufte al den dejlige Laura duft ud, men jeg kan heller ikke rumme den ligenu. Jeg savner min lille pige. Så forfærdeligt. Hver en fiber i min krop længes efter, at holde hende, at kysse hende og fortælle hende hvor meget jeg elsker hende. Det går ligeså stille op for en, at alle ens fremtidsdrømme med det lille barn jo også er forsvundet. Både netværket omkring ens barn - børnehaven, behandlerne på Riget osv. En af de andre forældre fra børnehaven, gik i en stor bue udenom mig, oppe i Føtex for et par uder siden. Hvad skal jeg med den dejlige have? Den bliver da ikke dejlig, når vi nu ikke skal bruge foråret på at bygge legeplads. Hendes gynge er også blevet taget ned. Der er så tomt. Både inden i en, men også omkring en. Graven har stadig ikke rokket sig en millimeter, og ventetiden på hvornår den sætter sig, er ubærlig. Hvornår braser kisten sammen og mit barn bliver mast af 1 ton jord. Æv... Men vi kan i det mindste få den smukke sten på deroppe og ligesom sætte et lille puktum i dette forbandede mareridt, når vi får stenen på. Lille livsglade barn... Jeg ville ønske, at jeg kunne skrue tiden 3 mdr og en dag tilbage, og så stoppe tiden der. Bare nyde din varme og din glæde. Jeg savner dig.
jeg føler sådan med dig!!!! Smerten over at midste og nu savne må være SÅ forfærdelig - jeg græder for jeres savn, din smerte, din længsel
Du skriver bare så smukt og rørende omkring Lauras død og din sorg. Jeg forsøger hvergang, at læse dine indlæg op for min mand - men jeg kommer til at græde, inden jeg når slutningen. Hvis det var muligt, bar jeg gerne noget af din smerte, bare for at hjælpe.
sidder med tårer i øjnene hver gang jeg læser i denne tråd. Jeg føler virkelig med jer, savnet må være ubærligt! Mange varme tanker Anne-Maja.
med i denne tråd på trods af tårer   gang. Og jeg har haft lyst til at skrive hver gang, det er bare så svært at skrive noget, det er så ubærligt det I gennemlever. Du beskriver det så... virkeligt-smukt-sørgeligt. Du skal vide, at hver gang jeg har læst dine indlæg, bølger følelser af kærlighed, omsorg, taknemmelig -og ydmyghed for mit barn, rundt i kroppen på mig, og jeg må se hende, holde om hende og fortælle at jeg elsker hende!! For jeg husker dine ord til os om, at vi skal glæde os hver dag over at have vores børn, give dem et ekstra kys. Jeres tab rører mig dybt og dine ord bevæger mig.
Anette det er okay, at du ikke kan rydde hendes værelse. Om det så aldrig sker, så er det okay. Men skal det ske, så skal det være når du føler at dig og din mand kan magte det. Det er så uretfærdigt og jeg kan godt forstå, at du savner din lille prinssese ubeskriveligt meget. Os der aldrig har mistet noget så værdifuldt, kan slet ikke sætte sig ind i, hvordan det må være. Jeg kan godt forstå, at du bliver såret over at folk går en bue uden om dig i butikkerne. Men kære Anette, de gør det fordi de er bange. Fordi de ikke kan rumme det som er sket, fordi de ikke ved hvad de skal sige og gøre.. Selv om de ganske sjældent skal gøre noget, andet end at vise de er der og de føler med Jer. Det er noget som er rigtig svært for mange mennesker. Mange varme tanker og knus sendes til dig og din familie.
i en sorg gruppe eller lign.? Tænker at der skal proffessionel hjælp til at kommen igennem at miste sit barn. Mange kærlige tanker til dig.
Jeg har tænkt meget på jer!!  Man mærker tydeligt den smerte du sidder tilbage med!!! Kan ikke sige noget som vil hjælpe dig - sender blot mange kærlige tanker
hvor jeg dog føler med jer. det er så grusomt det i har været igennem. det bør ingen forældre opleve. det er meningsløst og ikke til at forstå. og alligevel sker det igen og igen. jeg mistede min lille ufødte baby dreng i 19. uge, og savnet og længslen kan ikke stå mål med det i føler for i kendte jo jeres skønne lille pige i mere end 2 år før hun fik sine vinger. i kendte hendes lille(store) personlighed og hendes væsen. ½ år er ikke lang tid og der vil komme dage der er hårdere end andre i fremtiden. men jeg håber for jer at tiden trods længslen og smerten kan bringe jer lindring så smerten blir lettere at bære og minderne lysere. som andre skriver vil det nok ikke være af vejen at være del af en gruppe af andre som har lidt samme tab som i. der er intet som et fælleskab hvor man ikke behøver være andet end den mor eller far der har mistet sit elskede barn. det er lettere at være sammen med andre der har været i samme båd for der er ord ofte ikke nødvendige, de kender det selv. og alt kan siges højt for der er ingen som blir forskrækkede over de følelser der kommer til udtryk, for de har dem selv..
kære anette. jeg har fuldt med på tråden her, men har aldrig skrevet noget, da jeg simpel hen ikke har kunne finde ord til dig. men her knap 9 månder erfter din smukke pige fik sine vinger alt for tidligt på, vil jeg bare fortælle dig at hun stadiveg ikke er glemt, nej faktisk tænker jeg tit på din lille laura inu. jeg har selv en lille pige på snart 3 år og hvergang hun driver mig til vandvid så tænker jeg på dig, og hvor meget du må ville give for at have sådan en fræk stund med laura igen, hvor meget jeg skal være dybt taknemelig for jeg har min pige, mit holde punkt i livet, og så er det ligsom at alle hendes frækhedder ikke er så slemme mere. jeg vil gerne takke dig for at så smukt have delt din sorg med os andre, da jeg tror det er rigtig sundt at blive gjort opmærksom på at intet er sikkert og man skal nyde det man har. tit når jeg sidder og krammer min lille pige kommer jeg til at tænke på dig og laura, og kan næste ikke få mig selv til at slippe hende igen, ikke før hun har fået et ekstra kram og kys på kinde, om aften har jeg fået denne vane med at snuse hendes dyft en ekstra kraftig gang ind så jeg er sikker på den sætter sig helt ind i min sjæl, dette giver mig en stor føelse af både lykke men også ro, disse små men mange kærlige ekstra stunder vil jeg gerne give dig og lille laura æren for, mon ikke mange børn der ude har fået og stadiveg får ekstra kram og kys fordi din historie om en lille pige der har fået sine vinger, har sat sine spor dybt i sjælen på mange menesker, og derfor bliver vi ved med at huske på jer. jeg håber det går bedre med dig at livet måske har givet lidt mening igen, håber at dig og manden stadiveg er gode til at finde trøst i hianden og sammen huske jeres smukke smukke lille pige. de kærligste hilsner maria
Jeg kan kun erklære mig helt og aldeles enig i det "sun" skriver. Jeg tænker tit på jer.....jamen.....sun skriver det jeg vi sige, er tom for ord.
Ikke set denne tråd før nu, og det er ved at være noget tid siden... Jeg sidder her og vræler på jeres vegne Anette. Det er en så smuk/sørgelig og hård tråd, men den lægger enormt stort tryk på meningen med livet kærligheden. Jeg håber så inderligt at du og Benjamin har det godt, og at I kommer videre fra dag til dag. Ellers er jeg ikke god til ord, men andre har gennem tiden skrevet alt det jeg kunne ha lyst til at skrive. Jeg har selv 3 skønne piger, så man kan ikke lade være med at prøve at forestille sig den forfærdelige smerte. Laura er en smuk stjerne på himlen, det er jeg sikker på... Kram herfra. Sanne.
Jeg har fået min dejlige veninde til at hjælpe mig med projekt mavebilleder - og jeg er SÅ glad og stolt over resultatet, at jeg ikke kan lade være med at vise dem frem  Jeg har RIGTIG mange favoritter, så der bliver lidt spam over det - det håber jeg, at I kan leve med  Jeg er på billederne 38+0                      ... Og så det sidste, som er min favorit:   Tak fordi jeg måtte vise min smukke mave frem 
åhh en smuk mave du har  Min favorit er dette   Er dybt misundelig på jer der får sådan nogle flotte billeder
de er bare super flotte! Glæder mig til det er mig selv  Julie, alle kan få så smukke billeder, uanset str. Det kræver bare en god fotograf, siger min kloge kæreste.
Det har ikke noget med størrelse at gøre, min mave er bare ikke pæn 
Godaften  Kunne egentlig godt tænkte mig at høre lidt om hvordan jeres hverdag ser ud. Hører tit en af jer sige at I somtider giver jeres barn en kortere dag i BH/VS, men jeg kan seriøst ikke se hvordan det kan ske? Måske fordi hendes dag altid er korte? Jeg ligger ud med at vise jer vores dag/rutine  6.30 stå vi op, spiser lidt morgenmad i sengen, får tøj på, lufter hund og pakker taske. 7.00 Alice bliver vækket, får tøj på og ud af døren. 7.20 Er hun gerne afleveret til en gang morgenmad. 15.00 Bliver hun hentet og er lige stået op af sin lur. Hun bliver somregel hentet ind når vi kommer 15.15 Får hun eftermiddagsmad 17.00 Aftensmad - skal ikke være meget senere, for så er hun sur og sulten. Eller blevet for træt til at spise. 17.30 Kommer hun i bad og derefter leger hun 18-19.00 Sutteflaske og i seng. Få dage hun er oppe til 19. Som regel er hun i seng allerede lidt over 6. Syntes det er så lidt tid jeg ser min lille pige. Kun 3-4 timer om dagen  Om fredagen bliver hun hentet kl. 12.00 og kommer hjem og sover i barnevognen. Hvorefter resten er det samme. Hvordan er jeres hverdag? Ser i også kun jeres barn så kort? Syntes det er så urimligt at man ikke ser sine børn noget mere. Selvom jeg FX har fri 13.20 kan hun ikke engang komme hjem, for da sover hun  Syntes det er hårdt at være mor nu, hjertet bløder   Godt vi har vinterferie nu 
Hej Vi har bestilt en Brio Primo autostol til bebs   og vil gerne høre om nogle af jer har erfaringer - gode som dårlige - med denne model. Ydermere er vi faktisk blevet i tvivl om hvorvidt det er en bagudvendt eller fremadvent autostol   måske nogle af jer kan løfte sløret for os?? På forhånd mange tak
Brio Primo er en bagudvendt autostol - det skal alle stole i gruppen 0-13 kg være, da baby ikke må sidde fremadvendt i bilen før tidligst 9 kg/9 mdr og baby er i stand til at sidde oprejst uden støtte ..  Personligt er jeg ikke den store fan af Brio, jeg sværger uden tvivl til Rømer.. Så vidt jeg husker ligger Brio rimeligt i tests og er derfor sikkerhedsmæssigt en udemærket stol.. Stolen kan fås med base, hvilket jeg ubetinget vil anbefale hvis du jævnligt har tænkt dig at køre med baby .. Vi har base til vores Rømer og det er bare så uendeligt meget nemmere lige at klikke stolen fast fremfor bakse med selen. Jeg bor så også langt ude på landet så jeg kører stort set hver dag..   ...
Tak for svar  Ok, så blev jeg da det klogere - vi har bestilt 2xbase til den (vi har to biler), har også en klar fornemmelse af at man bliver "idiot" hvis man skal stå med sele osv hver gang - men det er sikkert en vanesag... 
Det lyder rigtig fornuftig, vi har også købt 2 baser pga 2 biler. Indtil nu (hun er lige blevet 6 mdr) har vi dog kun brugt den ene base idet vi stort set kun har hende i den ene bil- og de få gange vi har brugt min mands bil har vi blot taget basen fra den anden bil .. Og nu er hun snart for lang til babystolen, så er det slut med de nemme smutture ...   ...
været rigtig glad for min og havde også base til den. Super god stol.   Men nu er han detsværre for stor til den. 
Vi havde selv en brio primo med base til vores dreng, og jeg synes den er super god. Derudover har den scoret bedst i tænk's test af autostole sammen med FDM (i 2009, tror jeg). Det var derfor jeg valgte den model. Så hvis du spørger mig, kunne du ikke have valgt bedre stol   . Mvh Mie
Vi har også sådan en, og har kun været glade for den, desværre er Noah vokset ud af den, så den skal sælges nu, men helt klart en god stol synes jeg
vores knægt er 6mdr. og vi er den slags forældre alle andre hader, han har bare fra dag 1 af været super nem og har sovet igennem siden han var 7uger gammel. men har den sidste uges tid eller 2, har han både om natten og i barnevognen om dagen, pludselig begyndt at græde dybt ulykkeligt. og når jeg kommer ind til ham er han knap nok vågen. og han kan kun trøstes ved at komme op til en og efter 5min kan vi lægge ham igen og så sover han bare videre uden problemer.. hva hulen er skyld i disse meget ulykkelige situationer??? er han gammel nok til at få mareridt?? eller kan det være p.g.a. tænder?? eller hva sker der.?? han er virkelig dybt ulykkelig. han er en af de børn der er meget nem at se forskel på om det er opmærksomhed eller om han er virkelig ulykkelig. og i disse tilfælde er det virkelig som om han har oplevet det mest grusomme man kan udsætte et barn for.. men det undre mig også at det stopper igen ligeså hurtig som det startede... så er der nogle gode forslag til hva der sker i hans udvikling lige nu???
Hvem skal man ringe til en søndag formiddag hvis man lige har opdaget at babyen har meget tynd afføring som ikke har den farve den skal have når barnet er 8 dage? Sundhedsplejersken har fået en besked på telefonsvarene, men arbejder vel ikke i weekenden. Sundhedsplejersken rådgivningslinje har først åben i eftermiddag kl.17.00, og der synes jeg der er for lang tid til. Skal man ringe til vagtlægen? Hun ser ud til at trives, sover godt og spiser godt, så jeg er i tvivl om hvor "akut" det er. Eller skal man ringe ind på barselsgangen og spørge dem til problemet?
hvad farve har det da?
Den er noget brunlig i det, lidt som den farve det skal have omkring dag 4-6. Men det er helt tyndt, hun havde lige været i bad og kommet op i et håndklæde, så kom hun af med det og der rendte klar væske igennem håndklædet, så tyndt er det. Har læst lidt om det på nettet og tror vi ringer til vagtlægen.
Hvordan går det nu og hvad sagde vagtlægen?
Vagtlægen sagde at bare hun ikke har feber og ellers trives, så er der ingen grund til bekymring. Så vi skal blot holde øje med at hendes temperatur ikke overstiger 37 grader, og det er den heldigvis ikke  Grunden til diarren kunne være noget jeg har spist enten meget mælk, kunstige sødemiddel eller stærk mad. Men synes ikke jeg har spist meget af ovennævnte, så nu må vi se om hendes afføring normalisere sig over de næste par dage.
altså meget tynd konsistens er som jeg forstår det helt normalt? Det er i hvertfald hvad jeg har fået at vide (og hvad jeg finder i bleen mange gange om dagen!   ).
havde oliver os til han kom på flasken.. det sejlede rundt i bleen.. fik af vide det var helt i orden så længe han var glad og tilpas.. 
vi står op kl 06.30, spiser morgenmad og tager derefter tøj på.. hvis vi er kommet bagud i skemaet så kører vi farmand først på job(han møder kl 08) hvis vi er i god tid så afleverer vi dem sammen.. så henter jeg dem senest kl 14, så tager vi ud og lave noget sammen, feks. fodrer ænder, besøge mugge(bedstemor)eller handler.. kl ca 16 henter vi farmand og tager hjem.. så laver vi mad så vi spiser ved 18-18.30.. så kommer de i bad, får nattøj på og kommer så i seng.. de sover gerne mellem 19.30 og 20.. de ser en lille smule tv inden de sover   jeg synes mine er tilpas afsted.. jeg kan nå og stresse af og passe hesten i ro og fred og så hente dem med overskud..
Hej, Jeg kan sagtens forstå dit dilemma! Jeg kæmper også med at vende mig til at se mine børn så lidt - ovenpå knap et års barsel. Men som jeg siger til mig selv, sådan er hverdagen, der skal brød på bordet - og jeg elsker mit job!!! Og rent faktisk trives børnene! Her hjemme ser rytmen sådan ud; Kl 5,45 står jeg op, fodrer hestene og gør mig klar. Kl 6,20 kører manden på job Kl 6,30 børnene op, putter lidt i favnen og får tøj på mv. Kl 7 kører vi afsted. Børnene afleveres, og får morgenmad i institutionen. Så drager jeg på job Kl 1530 har jeg fri, og henter børn få minutter efter Kl 16 er vi alle hjemme og hygger. Spiser frugt. Er ude ved hestene, leger og nyder det. Kl 1745 spiser vi Herefter bader børnene, leger, ser tegnefil og hygger Kl 19 putter den lille Kl 1930 putter den store Og så træner mor hestene ;o) Så ja der er ikke meget tid med børnene, men den tid der er, er ren kvalitets tid. Og det sætter vi pris på. Her bruger vi ikke børnenes vågne tid på at gøre rent osv. Forsøger også altid at lave mad til flere dage og på den måde lette hverdagen. Mvh Lene
Herhjemme ser vi hinanden hele dagen, jeg går nemlig ledig og vores dreng er ikke i DP eller vuggestue og kommer det heller ikke når jeg på et tidspunkt kommer i arbejde, så jeg nyder hvert sekund med ham så længe det vare.
Vores ligner meget, når jeg ikke går på barsel. Så vores hverdag kommer til at se sådan ud: Ungerne kommer op kl. 6.30, og vi kører hjemmefra kl. 7. De skal have morgenmad i hhv. DP og børnehave. Jeg har forskellige arbejdstider, somme tider fri 12.40, senest fri 14.25. Jeg henter kl. 15.00, for så er de med sikkerhed færdige med at sove og har fået lidt eftermiddagsmad. Jeg ser frem til, de ikke behøver sove længere, for så kan jeg hente dem kl. 13 nogle dage. Vi er færdige med at putte kl. 20.00. Så skal jeg arbejde lidt igen om aftenen med forberedelse osv. Godt, jeg kan lave overspringshandlinger på nettet  Jeg synes, det er okay. Det handler også om at få noget godt ud af den tid, man har sammen. Men jeg overvejer da, om jeg skal på nedsat tid, når jeg vender tilbage til arbejdet i august. (Og så er det nu hyggeligere at have barsel, ikke) 
i starten generede det osse mig... Jeg ville gerne ha længere tid med min søn. Men jeg har set fakta i øjnene... Min søn elsker at være i DP. Og det gør det meget nemmere. Jeg er glad når min søn er glad, så er han glad fordi han kommer i DP, jamen så er jeg en glad mor. For mig handler det slet ik om hvor lang tid jeg har med ham - men at den tid jeg ahr er god for os begge, at jeg ahr en glad dreng til dagligt, at hans dage foregår på en måde der tilgodeser ham og ikke mig osv. Jeg var osse sikker på jeg skulle hente min søn tidligt hver dag. MEN så slog realiteterne ind. Enten skal han hentes før 12, da han sover lur fra 12.00/12.30 tiden, og så får jeg en suuuur og tvær unge, for så har han ik været i DP længe nok åbenbart- ja det slår ikke fejl en enesteg ang desværre. But here it goes... Kl. 6.00 står jeg op og tager tøj på (det ændres lidt nu her når jeg skal starte igen). Så kommer han op, får tøj på- og morgenmaden er lavet klar aftenen før. Så det er bare lige indtil bordet og spise, da jeg sætter det frem inden jeg tager ham op. Kl 06.30 damper vi ud af døren og går op til DPen. Kl 6.45 afleveres han- fordi det i starten var bedst- og han stadig har en bedre dag at få lov at komme så tidligt at der endnu er ro på, når han kommer. Frem for at de andre unger allerede er i gang deroppe. Og det har han det faktisk stadig bedst med. Ik at han ik magter det andet for det gør han. Men jeg foretrlkker jo da selv en rolig start på dagen ligeledes. Så hentes han efter lur - den slutter mellem 14-15.30 alt efter om noget vækker ham, hvor træt han er, om han har et mareridt osv. Men da min søn bestemt ik skal vente med at få mad og dermed være meget sulten før han kan få noget- og for at det passer med aftensmaden mv. Så venter jeg pænt på at han får spist sin eftermiddagsmad deroppe, hvis ik han er færdig når jeg kommer ved en 15.30/45 tiden. Og så kan vi samtidigt få snakket, om hvordan hans dag har været, hva de har lavet osv. Så han har en lang dag i DP - men på den anden side erj eg glad for han er vant til det fra starten her, fordi jeg jo skal med bus frem og tilbage når jeg starter igen.
Herhjemme ser dagene typisk sådan ud: Jeg står op kl 6.30. Ungerne sover så længe de vil, men de vågner som regel omkring kl 7. Så er der morgenmad og herefter sofahygge for tøser og far, mens jeg bliver klar. Jeg kører på arb. kl 7.45. Far og tøserne kører 8.45 Jeg har fri kl. 14.30 3 dage om ugen og kl 16.00 2 dage om ugen, så her bliver de hentet. Så kører vi hjem og spiser lidt frugt, hvorefter vi leger, hygger og laver aftensmad. Kl 18 kommer far hjem og så spiser vi aftensmad. Herefter bliver der leget med farmand indtil de skal i seng. Dette er mellem 19 og 20 alt efter hvor trætte de er. Når de sover, kører jeg i stalden. Jeg synes det er rigtig fint, de dage pigerne er afsted 6 timer, men på de lange dage (8 timer) synes jeg et er ret hårdt og pigerne er dødtrætte. Jeg tager det som et positivt tegn, at de på de korte dage ikke vil med hjem, og vil bestemt ikke hente senere af den grund Jeg er til gengæld rigtig glad for, at de først skal afleveres kl 9. Jeg synes, at det er skønt, at de kan vågne stille og roligt og først komme afsted, når de er super klar til at lege...
tænkt, at det der med at gå hjemme og nyde dem, det er svært. Freja er nemlig også RET glad for sin DP, så vores løsning er således: Freja vågner kl ca 6-6:30. Skal jeg ikke på arbejde, hygger vi, spisemorgenmad etc frem til kl ca 8. Så bliver hun pakket og bliver afleveret et sted imellem 8 og 9. -Jeg forsøger at trække den til kl 9, men Freja ved tyeligvis om det er hverdag eller weekend, for hun står og rykker i sin jakke, hvis jeg er for langsom. Hun sover i DP fra 11:30/12 til 14:30/15:00 stykker og så får de lidt eftermiddagsmad. Så jeg henter et sted imellem 15 og 16. Når jeg har fri. Er jeg på arbejde henter manden hende lidt over 16. Vi spiser et sted imellem 18 og 19, og hun bliver puttet kl 19:30-20. Nogen gange snupper hun også en middagslur når vi kommer hjem, men den er næsten afskaffet.
Her i huset har vi massere af tid, jeg har været hjemme, eller med fleksible arb.tider, de sidste 3 år. Kl.4.00: Far kører Kl.7.00: Jeg står op, får tøj på og bliver færdig. kl.7.20: Frerik vækkes, får tøj på og spiller computer Kl.7.45: Frederik hentes og kører i skole hvor han spiser morgenmad (specialskole) Kl.7.30-8.00: Cirkeline vågner selv, får tøj på, spiser morgen mad og ser lidt tv. Kl.ca.9.30-45: Hun køres i vuggstue Kl.14.30: Far kommer hjem Kl.14.45: Frederik kommer hjem. Der slappes af på sofaen, hvis der ikke er planer. Kl.15-16: Cirkeline hentes, vi handler evt. hvis jeg ikke har nået det i løbet af dagen. Når vi er hjemme spiser børnene rugbrød eller lign. Cirkeline tømmer ofte sin madpakke. Jeg laver mad mens børnene ser tv og far er oftest i værkstedet. Kl.17-17.30: Vi spiser Efter maden lege børnene og vi rydder op i køkkenet. Der bades hvis det er badedag og ellers hygges der. Kl.19: Puttes Cirkeline Kl.20: Puttes Frederik Så jeg er bestemt privilligeret at jeg har mine børn og min mand mange timer hver dag. Rumlen var næsten den samme da jeg i en kort periode havde fast arb. Umiddelbart ser alles indlæg meget ens ud synes jeg 
Stute: kan godt se det for dig at han har brug for at komme afsted og lege ellers er han ked af det. Men Alice er det det samme. Hun er altid glad . Vi skal have hende hjemme hele vinterferien og det er slet ingen problem, hun hygger sig meget hjemme er glad, griner osv. Som sagt overhovedet ingen forskel 
var sådan... Her er det lige før man frygtern år han skal være hjemme i over en uge... Du skulle bare vide hvor sur en dreng man kan ha på den bekostning   Her gik man og troede at indtil man skulle ud igen skulle han da hentes tidligt, og der skulle hygges osv.. NUL ik iflg ham... Jeg har vænnet mig til det ret hurtigt- fordi jeg er glad når han er glad og tingene foregår på hans premisser og ikke mine... Men det er bare super træls når der er ferier ik at kunne gøre noget synderligt for at glæde ham, fordi ALT er kedeligt uden DP/børn (kender kun et par med et barn, som er en han går i DP med), men der kan han altså ligesom ik lige være HVER dag vel   Nej han VED godt selv hva han vil bestemt   han har simpelthen SÅ meget krundt i enden der skal fyres af - han blir simpelthen direkte dvask af at være hjemme, uanset hva vi end prøver at gøre for og med ham... INTET virker for vi er bare far og mor, ikke små børn   Det er ik særlig sjovt at stå i desværre... Så jeg har vist måtte affinde mig med at ende op med et indstitutionsbarn som de kaldes selvom jeg for alt i verden ville ha undgået det...
Det må være lidt træls, men altid dejligt han er glad for at komme afsted. Er glad for Alice vil være hjemme, så er der håb forude til at få hende hjem igen på fuldtid, når den lille ny kommer. Men der er desværre 6 måneder endnu, så det kan nå at ændre sig. Men vi tager 4 ugers sommerferie med hende så må vi vudér det der.
at du gerne vil ha hende hjemme. MEN jeg vil sige at når hun nu HAR prøvet DP - så er det faktisk lidt synd at hove hende hjem igen på fuldtid- jeg sys måske det avr bedre at sige deltid, så hun stadig kommer ud og får den nærver andre børn giver- for de giver bare noget helt andet end vi som forældre gør. Noget ungerne har brug for- specielt når de HAR prøvet det allerede. OSSE selvom hun godt kan lide at være der hjemme. Tænk på det måske heller ik er super sjovt for hende at være hjemme hele tiden, når pludseligt hun skal dele dig, og den bette ofte er nødt til at komme først...
Vil også anbefale at sende den store afsted alligevel og så måske give nogle kortere dage eller fridage ind imellem... Den bette nye tager også en (del) tid og det kan være det giver bagslag at hun nu ikke længere har mors opmærksomhed 100%. Det vil jo blive ENDNU mere tydeligt for hende hvis hun så også skal holdes hjemme fra dagplejen... Emma er afsted i børnehave selvom jeg går hjemme på barsel. I starten følte jeg også det var lidt ondt, men hun ELSKER den børnehave og sin bedste veninde... Hun elsker også at have nogle korte dage/fridage ind imellem, men ikke altid og hele tiden. Hun kan jo godt se og mærke at Simon mere eller mindre har "førsteprioritet" pt. når han er ked/sulten. Sådan er det jo også efter "fyraften" men det er kun nogle timer så og ikke en hel lang dag. Som det ser ud pt. kommer Emma i børnehave kl. 09:00 og bliver hentet som regel 15:30-16:00. I starten hentede jeg hende kl. 12:30 og kl. 14:00 - men altid har hun bare været dybt beskæftiget med et eller andet. Det er hun også kl. 15:00, så jeg giver hende lidt mere legetid der ovre inden jeg henter hende; 15:30 ca. Så er Michael som regel også hjemme og kan tage Simon så jeg kan hente hende uden at have ham på slæb også  Dvs. jeg har hende/ser hende fra 15:30 til 19:30 hvor hun går i seng. Ofte laver vi aftensmad sammen, hende og jeg så vi har noget rigtig kvalitetstid her. Men sørger også for at huske hende før/efter aftensmaden, bl.a. får hun læst en bog hver dag ude forstyrrelser... Bliver spændende når jeg nu skal afsted på arbejde igen og så skal have 2 børn færdige på en gang...
Hvis hun er som nu til den tid, bliver det overhovedet ingen problem. Går de 4 uger i sommerferien uden problemer så skal hun helt klart være hjemme. Der er legestue 2 gange om ugen så kan vi gå derned. Ja det er da hårdere arbejde for mig at aktiver hende også, men det vil jeg meget gerne.
Hvad med et check hos ørelægen... Begge vores er ørebørn og karakteristisk er at de sover fint en time eller mere og pludselig vågner med ondt i ørerne pga væsketrykket når de har ligget ned et stykke tid. Ellers ved jeg det ikke. Håber i får styr på det. Hilsen Randi
han har bare lige fået tjekket ørene, da jeg selv var slem ørerbarn. men han havde heldigvis intet... det ville også ha været den mest logiske forklaring..
jeg tror det er en del af hans udvikling. Han bearbejder mange indtryk når han sover og han bliver jo mere og mere bevidst om hans omgivelser. Vi har haft den slags i perioder og vi har samtidig kunne mærke et stort spring i hans udvikling. Men det er jo altid en god ting at få tjekket ørerne hvis du har mistanke om at der kan være noget.
Vores datter runder 6 måneder på torsdag, og det kunne da tyde på et 26 ugers tigerspring, som din søn er inde i  Vores datter har også altid været nem og har sovet igennem og begyndte også pludselig at vågne helt grådfuldt om natten, ikke om dagen. Men i øjeblikket er de små ved at finde ud af, hvor stor verden er, og det kan virkelig være skræmmende for dem.. Men, læs mit link, det er super godt 
mange tak.. det forklarer en del.. det må helt sikkert være det. for han er ellers super glad og tilpas og pludre meget i løbet af hele dagen. så det kan kun være det. mange tak..
Mikkeline er også netop rundet 6 mdr og har præcis de samme opvågninger.. Her er det dog egentlig kun om dagen det er så slemt at hun må tages op og trøstes.. Ofte skal hun faktisk lige have 30 ml af en flaske før hun falder helt til ro igen.. Om natten har jeg endnu ikke oplevet andet end at hun kunne trøstes med sutten.. (Bortset fra de nætter hvor hun er sulten, men eftersom hun her tømmer en flaske på 230 ml er der jo ikke tale om trøstespisning som om dagen) .. Jeg tror helt bestemt også det drejer sig om udvikling.. Jeg bryder mig ikke om begrebet Tigerspring, men man kan jo kalde det hvad man vil ..   ..
jeg kalder det ofte for udviklingsspring i stedet. Vi har en dreng som har reageret på samtlige uger. Hver gang han har bøvlet med søvn eller været små umulig så har jeg tjekket om der var et spring og så har det passet med ugerne - 1-2 uger, altså det er startet 1-2 uger før bøgerne siger.
får tigerspring at føle - andre gør. Og jo de kan osse ha mareridt i den alder. Men tror nok du skal regne med at det er tigerspring. Tigerspring er når hjernen bearbejder alle de indtryk i søvnen som sådan en bette en har fået sig. De kan blive enormt ulykkelige - mens andre slet ikke mærker til det.
at du har i mente at det KAN give bagslag - hun kan osse nå et ændre sig i mellemtiden, og ha brug for de andre børn. Børn er vigtige for børn... Og ikke mindst pga den bette ny
Det rigtigt. Men som sagt beslutningen bliver ikke taget før vi ser hvordan sommerferien går, for der kan ske mange ting med hendes personlighed frem til der. Plus jeg stadig ikke ved om det skal være lige fra baby er født eller vi venter en 3-4 måneder. Så jeg har ro til den lille og kan få sovet  Vi ser hvad der sker. Krydser finger for at hun kan komme hjem til sin moar 
Pt er jeg på barsel, føder dog ikke før om nogle uger forhåbentlig, men når jeg går på arbejde ser dagen ret ens ud fordi jeg arbejder weekender og derfor har hverdagsfri og far kun arbejder 11-12 dage om måneden. kl 6-7 vågner barnet og vi spiser kl 8-9 afleveres i dagpleje kl 9 formiddagsmad kl 11 frokost kl 12 henter vi et glad barn, der forventningsfuldt råber på os når han ser os, og ellers løber euforisk rundt og krammer os og alting   (når jeg arbejder har jeg fri kl 12, og kan derfor også lige nå at hente ham..) kl 12.10-14.30 eller 15 sover han i barnevognen herhjemme, eller i vores seng med mig hvis jeg er nødt til selv at sove. kl 15-16 frugt kl 17.30 Aftensmad kl 18.45 snack af en eller anden art kl 19.30 læses historie og han puttes Når jeg engang føder har jeg ikke tænkt mig at holde ham hjemme fra dagplejen, men jeg regner stadig ikke med at han skal have længere dage, men det afhænger selvfølgelig af hvordan det hele komemr til at køre. Synes bare det er ærgerligt at man ikke kan få deltidspladser i dagplejen, det kan tælles på 2 hænder hvor mange gange han har sovet i dp og han har mange fridage og har endnu ikke prøvet at være i gæstedagpleje, vi har været usandsynligt heldige indtil videre selvom vi INGEN pasningsmuligheder har overhovedet udover os selv.
Jeg står op kl. 5.40, tænder for ovnen så vores brød kan komme i ovnen mens vi (mig og min mand, vi har to badeværelser) er i bad. Min mand smører mad, ordner morgenmad, fodrer katte og giver den ene medicin pga kronisk sygdom. Jeg vækker børnene, tager dem op, vasker og giver dem tøj på. Sylvia skal have hjælp (hun er lidt over 3 år) og Albert er 6½ år klarer det hele med lidt vejledning. Kl. 7 spiser vi morgenmad alle sammen. Kl. 7.30 tager jeg ind til Panum Instutittet/Rigshospitalet alt efter hvad jeg skal. Min mand kører børnene i børnehave/privatskole og derefter på arbejde i Lyngby. Kl. 14 har jeg som i regel fri og vender næsen hjemad og henter børnene på gåben. Kl. 15 er vi hjemme. Vi hygger os, snakker, leger og slapper af med TV eller spil/puslespil. Jeg laver mad og børnene hjælper mig med at dække bord. Kl. 18 kommer farmand hjem og vi spiser. Derefter går Albert og jeg en lang tur mens Sylvia hygger sig med farmand (nogle dage omvendt). Kl. 19.30 får børnene nattøj på, godnatlæsning mm. Kl. 20 er der ro i huset. Beagle.
er som følger, da vi har meget fleksible arb. tider. Stå op kl 7.00 og gøre klar. kl 8.00-9.00 kører i instution. Jeg arbejder fra cirka 9-10-14 og har ½ times kørsel til job når vi flytter. Jeg satser på at kunne ride inden jeg henter i vuggestuen. Hver 3. uge møder far først kl. 15.00 og derfor kan vi faktisk i de uger undvære vuggestue/børnehavn hvis vi vil (og baby vil). Hver 3. uge har far tidligt fri og kan hente istedet for mig, så jeg kan bruge lidt ekstra tid hos hesten. Hver 3. uge arb far hjemme og baby kan også her være hjemme hvis vi har lyst. Så man kan indrette sig med færre timer/fleksible jobs så kan det hele lettere hænge sammen med heste og børn.
vi har oliver på 6 år, daniella på 5 år og victoria på 1 år. væggeuret ringer kl 5 jeg står op, laver madpakker, vækker børn og mand... ungerne bliver gjort klar, og kl 6 er de pakket i bilen. 6.15 bliver de 2 små afleveret i børnehave og vuggestue, her spiser de morgenmad. kl 6.20 ca bliver oliver smidt af foran skolen, han spiser morgenmad i fritteren. kl 7 møder jeg på arbejde 25 km væk, manden bliver hentet af kollega. kl. 14.30 har jeg fri. kl 15 henter jeg oliver i fritter, og ca 15.15-15.30 bliver de 2 andre hentet i vuggestue og børnehave. kl 16 er vi ca hjemme, her begynder jeg på maden. manden er hjemme 16.15 han overtager børnene, mens jeg laver mad og rydder op. kl. 17 spiser vi. fra 17.30-19 hygger vi med ungerne og tager evt. til spejder med den store de dage han skal det. kl 19 sengetid. 19.30 sover alle 3 unger, og vi voksne slapper af... sengetid for os ved 22-23 tiden.... de dage jeg skal handle gør jeg det inden ungerne bliver hentet... jeg har så også hest som jeg er ude ved et par dage om ugen, men ikke meget tid jeg har til ham... dette er vores hverdag hårdt men vi kommer da igennem...
Sallie vågner som regel ved 6 tiden, så der står vi op. Jeg er studerende, så jeg bestemmer selv hvad tid hun skal afleveres. Det bliver hun som regel mellem 8.30-9. Jeg henter hende igen ved 15-tiden. Martin er hjemme ved 16 tiden, og vi spiser afternsmad ca. kl. 18. Sallie bliver pyttet mellem 19.30 og 20.
på deltid? Umiddelbart vil jeg ikke kunne aflevere efter 7.45 eller hente før 16.45 man-tor (fredag har jeg en meget kort dag), når jeg er færdig med barsel. Min mand arbejder på de typiske tider 8-16/15.30, men har tit overarbejde, så det hjælper ikke meget på det. Måske er det bare os, der er ravneforældre og totalt politisk ukorrekte.
Vi er begge studerne så vi har som regel fri mellem 13-14.20. Min mand har altid fri 14.20 udover fredag hvor det er 11.20. Jeg har enkelte dage fri 15.00 men det er 1 gang hver anden måned
ca. 4-5 dage om ugen 7-14.30 og hver 3 weekend 6-13 manden møder alle hverdage 7.30 - 15.30
med har vagter på Rigshospitalet, fortrinvis om aftenen/natten. Min mand afleverer børnene og kommer hjem ca. kl. 18 (alt for meget overarbejde, han er gift med sit job). Beagle.
Hej, Her arbejder vi begge fuldtid, men har fuld fleksibilitet. Jeg arbejder ca fra 7,30 - 15,30 - og arbejder 3 km fra hvor vi bor, og institutioner er lige på vejen. Overarbejde planlægges - og foretages primært hjemmefra. Så ja fuldtid og karriere kan altså godt lade sig gøre - indtil videre! Lene
Jeg er lærer! Vi arbejder omkring 10 timer hver uge og har 30 ugers ferie  Nej, men jeg har ofte tidligt fri, og så arbejder jeg igen om aftenen eller i weekenden. Min mand kører hjemmefra kl. 7 og er hjemme ca. 17.30 - så jeg er glad for min fleksibilitet.
Jeg er på deltid, 32 timer om ugen   , far arbejder fuldtid + mere, men det mærkes ikke når det er vagter mellem 11 og 14 timer ad gangen..
Det er meget forskelligt hvordan vores dag ser ud. Det kommer an på om det er hverdag, weekend og hvordan jeg arbejder. Vi er os selv, vores søn på knap 2, vores kat og hund. Har desuden 6 heste hos svigerfar. En helt alm. hverdag hvor vi begge har dagvagt vil typisk se sådan ud. 5.35 - min vækkeur ringer, jeg snozzer den lidt, er ikke morgenmennesker 5.45 - bliver nødt til at står op, puslet lidt rundt i huset, går i bad, sætter en vask over, tænder kaffemaskinen for kæresten, hva jeg ellers kan finde på for at blive vågen, spiser lidt frugt. 6.30 - jeg kører på arbejde, kæresten, sønnen, hunden og katten sover trygt... 6.45 - resten af familien står op, ført an af katten som er meget sulten, hunden bliver lukket ud, junior bliver vækket, får morgenmad 7.30 - far, søn og hund går hen til DP 7.45 - far kører på arbejde 15.oo - jeg har fri, kører hjem 15.30 - er hjemme, går med hunden hen og henter junior 16.30 - far kommer hjem, mor kører ned til hestene og gør klar og tager dem ind her om vinteren 18.30 - spiser aftensmad 19.00 - hygge, badetid, lege, TV 20.30 - sengetid for junior Når jeg har aftenvagt ser det lidt anerledes ud 6.45 - far og søn står op, ført an af katten som er meget sulten, hunden bliver lukket ud, junior bliver vækket, kommer ind og putter lidt i sengen hos mor, får morgenmad 7.30 - far, søn og hund går hen til DP 7.45 - far kører på arbejde 8-9.00 - jeg står op, kører ned til hestene sammen med hunden, lukker dem ud og gør alt klar til om aftenen, så det er nemt for "sentvagten" 11.00 - Q-tid til mor med let frokost og Desperate Housewifes på Zulu, gør lidt rent, vasker tøj, forbereder aftensmad til far og søn 14.30 - kører på arbejde 15-16.00 - far henter junior 18.30 - spiser aftensmad 19.00 - hygge, badetid, lege, TV 20.30 - sengetid for junior 23.00 - jeg har fri, kører hjem, "stresser" af med lidt TV 00.30 - går i seng I weekenden råhygger vi, vi sover ALLE længe, henter rundstykker, ser tegnefilm, kører ned til hestene, hygger hos bedste om lørdagen og spiser aftensmad hos mormor om søndagen, far og søn kører traktor mens mor rider eller pusler om hestene. Hver morgen er jeg så heldig at svigerfar giver hestene deres morgenmad. Når jeg har aftenvagt, tager svigerinden "senvagten" da de ejer en af de 6 heste/ponyer hos svigerfar.
Ja langt om længe har vi fundet et pigenavn til den næste. Hun skal hedde Naja. Men mangler et mellem navn som klinger med Naja. Har tænkt lidt på Naja Maria, men er åben for andre forslag. Kan I hjælpe?
min datter hedder naia. Naja Natja? Naja Natasha Min datter er i besiddese af hele 4 nan, så der skulle ære flre at vælge imellem..
Jeg kan rigtig godt lide sammensætningen Naja Maria. Det rimer på Alice Sofia - det er så spørgsmålet, om I er til det eller ej. Siger I begge navne, eller bruger I kun det første? Ved I, at det bliver en pige mere? Ellers kan jeg af en eller anden grund godt lide Naja Lykke
Vi ved ikke kønnet endnu, først om 6 uger  Men jo det skal helst være en "efter ligning" af Alice Sofia. Altså 2 korte navne som klinger godt sammen. Men vi bruger kun det første
... et sødt navn. Jeg gik i skole med en der hed Naja Maria, så du er ikke helt alene om at have lavet den kombination 
Naja Maja ller Naja Kaja   Ej det går nok ikke... Jeg kan faktisk ikke komme på andre navne end Naja Maria eller Naja Marie hvis det skal klinge sammen og samtidig være kort. Ellers synes jeg Naja Elisabeth eller Naja Katrine er fint sammen. Naja Elisa måske. Ja,   er ok. Eller måske:
Nu ved jeg godt at i er faldet for Naja, men ih jeg synes bare ALLE pigebørn hedder Marie til mellemnavn.  Jeg synes Mira Maja er rigtig sødt, det hedder min venindes datter. Har i fundet et drengenavn også? 
Min venindes datter hedder Naja Kristine, det synes jeg klinger godt. Naja er grønlandsk og betyder vist nok lillesøster.
Naja-aviaja 
Hej.. Sys dette forum virker rigtig godt og seriøst, så jeg håber nogen måske har nogle gode råd. Jeg blir snart 27 og ville rigtig gerne ha barn nummer to, men der sker bare intet. øvøv. jeg fødte første gang i 2005 en dejlig dreng, det tog 3 år at lave ham. så gik der tre år og jeg belv igen gravid, i samme måned faktisk, denne gang var fodtret desværre ikke normalt. de kunne simpelthen ikke finde det og efter 5 uger i helvede var det pludselig væk. tror min krop absoberede det, det var i okt 08 det forsvandt og jeg er stadig ikke blevet gravid igen. Jeg er næsten lige blevet undersøgt af gynækolog, som sagde alt så helt fint og normalt ud og at jeg desuden havde ægløsning,, så det virkede i al fald os.. men nej blev heller ikke gravid der.. Mine læger vil ik rigtig høre på mig, de sys 2 graviditeter er flot- det sys jeg jo så betemt ik, når der kun kom et barn =( Jeg har hørt om nogen som fik nogle hormon piller, og så blev de gravide, men jeg anet intet om det og lægen er ik så hjælpsom desværre
Jeg ved at flere har haft glæde af bogen "spis dig gravid", selvom de ikke har hormonygdommen PCO - det er en måde at gøre noget aktivt selv  Men jeg føler med dig, her knoklede vi i 4½ år på nr.2 før der var gevinst.
jeg vil prøve at google bogen og se om jeg kan finde den=) Sys det er så frustrende at vente, ved jo jeg kan.. men jeg ville da godt være lidt bedre til det.. Lucas blir 6 år om lidt, så man skal jo starte helt forfra nu =(
har søgt på bogen fandt også nogle forums hvor folk snakker om den.. de har aller od i deres cyklus, det har jeg så ikke. men vil prøve at købe den- det kan jo umuligt skade=)
Vi har selv bøvlet en hel del at lave ham den lille, jeg har i maven. Jeg har været igennem en del hormonkure, ægløsningssprøjter og inseminationer og skulle egentlig videre til IVF, da jeg blev gravid helt af mig selv. Det offentlige system og gynækologer er desværre ikke altid lige godt - de kan godt virke ret ligeglade. Det er ganske gratis at opsøge en privatklinik og blive undersøgt med en henvisning - samme henvisning som til gynækolog. Derfra kan du så høre deres bud på, hvorfor du ikke bliver så nemt gravid. Hvis du skal i behandling er priserne også de samme i det private efter den nye lov er trådt i kraft - servicen er bare bedre. Prøv at søge på nettet efter fertilitetsklinikker. Personligt kan jeg anbefale Trianglen og Copenhagen Fertility Center (begge i Kbh)
dvs 12 sammenhængende mdr har forsøgt at blive gravid uden held (aborter mv tæller som en graviditet), har man ret til hjælp...det sagde min læge ihvertfald til mig.... det er noget med at først tjekker man mandens sædcelle-tal eller hvad det nu hedder og hvis alt er normalt der, vil man tjekke kvinde, hvilket du er blevet i og med du har fået konstateret ÆL..går ud fra det er sket via blodprøver??? hvad der så sker herefter det ved jeg ikke for der blev jeg gravid.... efter så lang tid formoder jeg i en periode har forsøgt med 6 når ÆL er der eller når ÆL test er positive??? jeg kan desværre ikke rigtig komme med nohgle guldkorn, andet end hvis din læge nægter at vil give dig en henvidsning eller på anden måde hjælpe så ville jeg klage eller skifte læge... pøj pøj med det
det blev konstateret hos gynækolog ved indvendig scanning. der er ik taget bodprøver eller andet- de siger jo jeg har født før og haft to graviditeter, så der ser ik problemet. vi har prøvet i snart 2 år i denne omgang. brugte prævention 1 år efter det mislykkedes foster. Manden har lovet at få tjekket sin sæd nu. Er den fin vil jeg prøve en anden læge i læge huset og se om det hjælper.. nogen der ved hvad de hormon piller koster?
anbefale bogen "Spis dig Gravid". Her tog det også 3 år at blive gravide, og vi var igennem en masse fertilitetsbehandlinger. Det var dog først, da jeg havde spist efter bogen i 1 måned, at et æg satte sig fast. Jeg er 100% overbevist om, at det var kosten, der hjalp os til at blive gravide. Prøv også at se på   - der er rigtig mange gode opskrifter og søde mennesker at snakke med om problemet. Ellers vil jeg også anbefale  Kh Becs - 27+5 
Jeg havde ellers "bestilt" et planlagt kejsersnit, men da jeg havde meget voldsomme komplikationer sidst, er jeg istedet blevet tilbudt at blive sat igang ca. 10 dage før termin. Det skulle så ske ved et ballonkateter. Er der nogen der har erfaring med igangsætning- og evt. med ballonkateter?
Jeg blev igangsat da jeg skulle føde Simon pga. vandet var gået og der ikke var kommet veer efter x antal timer. Jeg fik ve-drop, det blev sat til kl. 14:00 og Simon er født 16:45, den sidste times tid gik bare mega stærk og det gjorde nuller naller!! Men ja, droppet virkede da efter hensigten...
sat igang, da jeg fødte min pige for nu et år siden. Jeg fik stikpiller 2 gange om dagen i 3 dage, før der gik hul på mig. Så gik det tilgengæld også super hurtigt....Altså hvis vi ser bort fra, at jordmoderen glemte at tømme min blære, da epiduralen havde sørget for jeg ikke selv kunne klare den slags, så Freja kunne ikke komme ud. -Vi prøvede i 16 timer. -Det viste sig så at hun havde navlestrengen om halsen, så det var meget heldigt. Jeg havde ingen problemer med det overhovedet, udover selve ventetiden selvfølgelig  Min slimprop gik lidt i midnat, en time senere gik vandet (igen og igen og igen..... Jeg blev noget overrasket over, det ikke kun gik en gang) og et par timer senere begyndte veerne, som desværre sprang direkte ud i ve-storm. Også var vi på vej til hospitalet.
du kan læse mit svar her i en tidligere tråd: og min egen oplevelse var, at det var en "rar" måde at blive sat i gang på, men selvfølgelig ikke så rart at få dem lagt om. Men meget, meget bedre end stikpiller, i hvert fald når man som jeg reagerer meget kraftigt på medicin (åbenbart...) Der kan komme lidt menstruationsagtige smerter om natten, men ikke værre end at de kan dulmes med panodil
med min første blev jeg igensat med et ballonkateter som blev sat op ca kl 18dagen inden.. jeg synes bare det nev og rev.. men det kunne holdes ud.. kl 8 møder vi ind.. er stadig ikke åben nok mener de til at de kan tage vandet men kl 10 prøver de alligevel og det lykkes.. ingen veer.. kl 11 vedrop.. veer men kun pga vedrop.. da min søn ikke var i mit bækken og aldrig kom derned blev det aks.. han kom ud kl 23.25.. med sugekop;) han ville bare blive derinde;) valgte pks de to andre gange;)
Lidt i god tid, men man kan jo lige så godt begynde at samle til forråd..   .. Mikkeline skal så småt starte dagpleje i midten af maj, så har jeg ca 1½ måned til at få hende rigtig godt i gang.. Hvad skal man selv have med i dagplejen og hvilke krav kan man egentlig sætte til hvad barnet skal spise/smørres med/må og ikke må .. Hvad med sådan noget som bleer f eks? .. Grød/MME/Mos? (Det får man vel stadig som 9-10 mdr) .. Jeg ved godt det er meget forskelligt fra sted til sted, men der må vel være sådan lidt generelle retningslinier at holde sig til? .. Og hvilke vaner/rutiner er gode at give barnet allerede nu? ..
Hos vores dagoleje skal vi selv have tøj/overtøj og bleer. Hun får mad dernede. Hun var 10 måneder da hun startede og fik da ikke MME om dagen mere. Vi skal ikke have barnevogn med, jeg tager blot egen dyne og tæppe med da jeg har det bedst med at det er hendes eget. Ellers sørger dagplejen for resten 
Hej, Tror det er meget forskelligt. Mem hos os har vi alt med, undtagen mad. Eller det vil sige, at mine børn får special kost (ja jeg er hysterisk - sådan er det bare), så vi har selv brød og evt grød med. Når du får at vide hvilken dagpleje I får, så skal i på besøg og får al mulighed for at spørge ind... Held og lykke med det ;o) Lene
det er helt vildt forskelligt fra DP til DP, distrikt til distrikt og kommune til kommune. Vores fik stadig MME i sin øllebrød så vi skulle sørge for hun havde MME, men øllebrød stod hun for. Tror ikke de får andet grød ved den tid (som regel i hvert fald) Vi skal selv sørge for bleer og skumklude, de må i DP ikke bruget andet end skumklude (altså ingen parfume bomber) Vores DP bruger Derma solcreme, mener hun siger at hun ikke må bruge noget med parabener, men det er da forekommet alligevel i den creme hun bruger til røde numser. Vi har selv dyne, pude, tæpper, barnevogn, alt overtøj, ekstra tøj med. Hagesmække sørge DP for hos os, selvom der stod noget andet i de papir vi fik. Vi ville meget gerne der blev serveret mere øko, især mælk og sådan, men det gør hun altså ikke. Vi har en åben dialog med vores DP omkring det han får at spise, men generelt er det meget varieret. De får som hovedregel rugbrød til forkost, men nogle gange får de pasta eller pølser efter rugbrød. De får mulighed for at vælge forskelligt grønt til frokost også. Til de andre måltider er det boller, frugt, riskiks og har da også set alm. kiks, som vi så ikke er så glade for, men det sker så sjældent at vi bare tier stille. Vi har haft lidt diskussion ang. slik fordi hendes egen på 3 og 7 får slik de to dage om ugen deres farfar henter dem hjem. Hende på 3 spiser det gerne i nærvær med vores børn og så har hun fået at vide hun skal dele. Det irritere mig grænseløst. Vi har sagt at vi ikke vil have det, vi vil gerne selv styre de usunde sager og der er min DP ikke så forstående. Heldigvis henter vi ofte inden hendes egne kommer hjem så det sker så sjældent. Nå et langt indlæg, hvor du nok lige må sortere i det du kan bruge til noget.
Ja, det er nok meget forskelligt.  Vi har selv tøj med, selvfølgelig. Og så dyne og barnevognssele, men der var en ekstra barnevogn derude, så det er vi sluppet for. Så havde vi selv bleer med, men nu er hun så renlig. Hvis Mikkeline skal have sutteflaske, skal du nok selv have det med. Karla startede i DP, da hun var knap 10 måneder, og hun fik stadig to flasker om dagen, men jeg havde bare koordineret det sådan, at hun altid fik dem hjemme. Den ene kl. 15.30, den anden til at falde i søvn på om aftenen. Mht. rutiner kan det være, du også kan tilpasse det, så hun får MME hjemme. Ellers ændrede jeg lidt på dagens rytmer, så de passede ind i dagplejens. Ikke alle gør det, men jeg vil også gøre det ved Sofia. Det må da give en lidt nemmere start, når sovetidspunkterne og spisetiderne er lige som derhjemme, tænker jeg. Ja, og så afleverede og hentede jeg på samme tidspunkt den første lange, lange tid. Det bliver nok lidt anderledes med Sofia, tror jeg.
... du jo at vide til kontaktmødet. Men for at svare på spørgsmålet, så leverede vi: Bleer Sollotion Overtøj svarende til årstiden Skiftetøj Håndklæde til når hun skulle pusles Mad stod dagplejen for - medmindre der skulle bruges specialkost. Egentlig skulle vi også have barnevogn med, men vi var så heldige at Emma kunne sove i dagplejerens tvillingevogn.
Vi skal til Egypten på badeferie om 1½ uge Jeg vil gerne købe noget UV tøj til Tobias. Har set at Tænk anbefaler Oxisun Men synes også jeg kan læse at andre mærker er lige så gode. Men hvad er bedst. 2 delt eller heldragt?? Og skal de have badeble indeunder? Og hvad er jeres erfaring med Oxisun og/eller andre mærker?
Vi e rlige kommet hjem efter tre uger i Thailand, og vi købte UV-tøjet på H&M's hjemmeside. Den fungerede upåklageligt, og til en meget overkommelig pris  Ellers har vi handlet hos  . De har et stort udvalg, og tøjet er af god kvalitet.
Jeg er ved at gå ud af mit gode skind, så nu prøver jeg at søge råd herinde. Min dejlige datter er 9 mdr gammel, og har aldrig sovet super godt, hun har som regel altid vågnet omkring 1 gang om natten og lige har skullet ha sin sut, det kan tælles på 2 hænder, hvor mange gange hun har sovet igennem hele natten. Da hun var mindre kunne hun også godt have mareridt (tror vi), da hun lige pludselig begyndte at græde, men når vi så kom ind til hende, så sov hun stadigvæk, og faldt til ro igen, ved at vi lige lagde en hånd ned til hende. Nu til problemet. den sidste uge er hun begyndt at vågne om natten og græde helt vildt og ulykkeligt. Hun kan falde til ro i ganske kort tid, hvis jeg ligger en hånd på hendes pande, men efter få sekunder starter hun forfra. De andre nætter har jeg kunne få hende til at falde til ro, ved at give hende en flaske ca. 30-50 ml, så det er ikke pga. sult, men efter en snak med sp, frarådede hun at vi gav hende flasken, da det ville give hende en vane med nattespisning. I nat vågnede hun hver halvanden time, men jeg kunne få hende til at falde i søvn igen, lige ved at ligge hånden ned til hende, men fra kl. 2.30 til kl. 5 græd hun næsten uafbrudt, og der var ikke noget der kunne trøste, til sidst faldt hun i søvn (af udmattelse måske, og på dette tidspunkt havde jeg siddet inde hos hende hele tiden. Så vågnede hun igen kl. 5.45 men faldt til ro igen, for til sidst at vågne kl. 6.45, så jeg var ikke super frisk på det tidspunkt, og hele dagen har jeg simppelthen været så ked af det, for jeg ved ikke hvad jeg skal gøre. Hun har en rigtig fin rytme i løbet af dagen, hun spiser ikke så frygtelig meget, men tager på som hun skal. Vi har et fast ritual om aftenen med aftensmad, lege på tæppe uden tøj (noget hun ELSKER) en halv times tid, bad, nattøj på, en gang godnatgrød, sidder og hygger ved mor eller far for at falde lidt til ro, og bliver derefter puttet i sin egen seng på eget værelse, hvor hun får en flaske inden hun skal sove, og hun falder som regel i søvn med det samme. Vi var ved lægen i går og få tjekket ører og diverse, der var ikke noget, ud over lidt forkølelse, men lægen foreslog at vi prøvede at give hende panodil til natten, for så kunne vi i hvert fald udelukke at det var smerter, så det prøvede vi så i gåt, uden nogen effekt overhovedet, så hun har ikke ondt. Hun er også tjekket af kiropraktor. Jeg er blevet anbefalet af min mor, at prøve at tage en "kold tyrker" med sutteflasken, da hun mener det har noget med den at gøre, at hun vågner fordi at hun vil have den om natten, og det hjalp dengang på min lillebror, og at det måske også ville gøre, at hun spiste noget mere i løbet af dagen, men ved det simpelkthen ikke. Ved godt at dette blev et frygtelig langt indlæg, men håber virkelig at der er nogen der har nogle guldkorn, eller som har prøvet noget lign. og kan fortælle mig at det går over igen, for lige nu føler jeg mig som verdens dårligste mor.
var det egen læge der tjekkede ørene? De færreste af disse har måleapperat til øretryk, som en ørelæge har - de kan jo være trykket frem for betændelse. Nu kan jeg ik huske hvornår perioderne ligger længere, men ellers tigerspring måske. Her har vi lige haft/er i det samme. Det startede 7 dage før han fik lungebetændelse . mens han har/havde lungebetændelse og nu skal han så til at sove selv igen hvilket han ik lyster heller efter at ha lagt hos mig. Samtidigt med dette har han så haft en udviklingsperiode/tigerspring, så han har bar haft mareridt på mareridt, ondt, skidt osv
Jeg ved godt at jeg skriver det tit, men det lyder FULDSTÆNDIG som min datter. Hun var ikke meget ældre da det startede med natteroderiet, jeg kørte konstant til lægen for at få tjekket ører (og de kan GODT have øreproblemer kun om natten   ) Lægen sagde hver gang at alt var fint. Da hun var 2 og natten stadig var et helvede, kørte vi til ørelægen - hun havde brug for dræn i begge ører og han kunne ikke forstå at vi ikke var kommet før! Han fortalte også at praktiserende læger ikke var gode nok til at sende børnene afsted og at de ofte ikke kunne måle/se problemerne.. Du kan selv henvend dig til ørelægen og i ihvert fald få udelukket at det er det der er problemet... Det er bare SÅ fortvivlende med børn der sover dårligt om natten
Når I er studerende, har skiftende vagter eller er på deltid, så kan jeg bedre forstå, I kan aflevere sent og hente tidligt.  Vi må vel bare håbe, vores kære datter er typen, der nyder, at der er gang i den (det tyder alt heldigvis på!!!). Skulle det vise sig, at hun mistrives med de lange dage, så må vi jo finde en anden model. Det positive her hos os er, at vi godt nok arbejder på fuld tid (og mere), men sjældent har arbejde i weekenderne. 
Vores søn bliver altid henter ca. samme tid, altså aldrig før hans middagssøvn hos DP. Mens han sover hos DP kan mor får lavet noget hjemme, få handlet eller gjort klar hos hestene, alle de ting som bare er nemmere når junior ikke hænger på mor og han sover jo alligevel, så vi er ikke sammen og så kan han lige så godt sove hos DP.
Jeg har en veninde som har fået hjælp til nr et og de ville gerne have nr 2. hun har gået til akkupuntur (staves?) og efter 6 gange var der held i sprøjten så at sige.. Måske det var noget du kunne prøve..
Ved du hvem der gør sådanne noget?? Har fået et telefon nummer på en som udføre zoneterapi os. hende vil je gogså prøve at ringe til og høre om mulighederne
tidligere kan der godt være noget galt med en af jer nu, der gør det svært at få det til at lykkes. Vi har været i IVF en del gange efterhånden og det svinger meget hvordan mandens kvalitet har været til de forskellige forsøg, så jeg ville da starte med at få ham undersøgt først. hvis din læge ikke forstår dig, ville jeg overveje en ny læge. Jeg har lige skiftet læge i sommers fordi min daværende læge gik på pension og sikke en forskel - nu bliver jeg taget alvorligt hver gang jeg er der uanset hvad jeg kommer med og hvem jeg komme ind til - det gjorde jeg kun tidligere hvis jeg kom ind til en bestemt læge. På samme lægehus kan jeg få akupunktur, så spørg din læge om det er muligt at få hos dem eller om de kan henvise til nogen der er gode. Becs: Kan være jeg skal kigge nærmere på den bog for mit problem har også været at de netop ikke ville sætte sig fast - undtagen i sidste forsøg, som nu desværre er endt med at vi har mistet baby i uge 16+4.
Det er jeg rigtig ked af at høre   Jeg mistede for ca 6 år siden - jeg havde lige fået 2 streger, og vi havde kun prøvet en måned. Det var med min ekskæreste. Det var simpelthen så hårdt. Men det må være endnu mere hårdt at miste, når man har været til NF osv.  Men ja, prøv bogen - Charlotte Hartvigs principper er bare rigtig gode. Et andet plus er, at man mister rigtig meget mavefedt. Her tabte jeg selv 12 cm i taljen inden jeg blev gravid. Fantastisk! Jeg skal helt sikkert spise kulhydratfattigt igen, når jeg har født.
for alle jeres svar=) Jeg vil prøve at undersøge det hele.. Jeg har lige modtaget en mail fra lægen om jeg skal få en tid så skal vi prøve at se på mine muligheder- så nu ser det ud til der måske sker lidt =)
altså det er forskelligt fra kommune til kommune hvad man skal have med, har vi fundet ud af, har været i 2 forskellige ;o) men sådan ca. +- bleer mme og eller grød osv, hvis barnet får det engangsservietter nogen steder et håndklæde til puslepladsen diverse cremer som man gerne vil have bliver brugt evt medicin. ekstra tøj udetøj, eks til kravlebarn i maj, udefutter, regntøj, jakke, tynd hue, solhat, tynde vanter. barnevogn med indhold ekstra sut sutteklud bamse eller andet hvis barnet har noget personligt. angående det med mme og grød, vores søn var 10 mdr da han startede og vi havde ikke noget af det med, han spiste og drak som de andre børn på det tidspunkt og havde gjort det et par måneder, fik kun vælling eller mme til natten. du kan egentligt sætte de krav du vil, men selvfølgeligt skal dagplejeren være med på den, det skal jo feks tilrettelægges efter den samlede rytme, så børnene sover og spiser på samme tid, ikke at din datter feks ikke må sove om formiddagen hvor de andre måske ikke gør, men middagsluren skal som regel ligge rimeligt ens, og det med hvad de må og ikke må det er jo op til jer mht mad, drikke osv, husreglerne har i ikke noget at sige om, men i kan feks godt sige at hun ikke må få kage og den slags.. cremer og den slags plejer de at være søde til at lytte efter da der kan være en særlig grund til netop den creme, hos os har vores dagplejer både "numsecreme" og solcreme så vi behøver ikke tage noget med selv.. men alt det her er noget du snakker med dagplejeren om ved det første møde, og ellers løbende, de kommer ikke og betemmer hvordan i skal passe jeres barn ;o)
har det godt kan jeg da se. Her er det eneste der skal medbringes flg. barnevogn + indhold (madras, dyne, sele) MME (+ sutteflaske) hvis barnet får det Div. tøj 2 sæt skifte + det barnet skal ha på ud- og det barnet skal sove i, evt medicin Bleer (en pakke af gangen) engangs vaskeklude har hun selv Sutter papir lommetørklæder Grød laver hun selv hvis ungerne er for små til at spise alm. mad. Da hun ik gider ha 5 pk havregryn og alt muligt stående, er der mulighed for at ungerne kan spise morgenmad deroppe uden ekstra udgift. Vi har en kasse vi har fået af hende til det hele med navn på. Udpsecifiseret har vi altså flg i kassen/til ugem ed derop barnevogn+indhold, sutter, futter (vandafvisene), luffer (tykke + tynde + vand afvisene), flyverdragt, 2 sæt skiftetøj, hue, sovedragt, fleecetrøje til når der ik er frost til at sove i, et par ekstra strømpebukser, papir lommetørklæder, medicin, sutsko, strømper, 1 pk bleer af gangen, tynd sove hue, fluenet, regnslag - og så har vi ydermere fået en bette bog hvor vi skriver vores oplysninger i- navn, adr, tlf nr, arbejdsplads, barnets cpr nr, vores cpr nr mv- så gæste DPerne får den med - til hvis der er brug for nogle af oplysningerne ved sygdom o.lig.
Da Sallie gik i DP skulle vi selv have:
op hvor skal i have meget med I Farum Kommune hvor min veninde er DP skal man lev. BARNET  Tøj efter årstiden that´s it, altså sutter og sutteklud eller hvad de bruger Mad, soveplads inkl. dyner puder, betræk, bleer er altsammen med i prisen. Det samme var det da jeg havde Mathias i DP i Birkerød Kommune. Mener nu også at Hillerød Kommune som jeg bor i nu har det samme måske med undtagelse af bleer men er ikke sikker for har ikke børn i DP mere men vugger og der skal man have bleer med   oveni de 3741 kr. man betaler pr. mdr.
synes nu ikke vi har så meget med, min liste var ud fra hvad man feks kan komme ud for at skulle have med, selv har vi ikke alle de ting med. vi har barnevogn incl alt. sovedragt flyverdragt vanter tykke og tynde hue bamse ekstra tøj bleer engangsvaskeklude men nu er prisen så også en noget anden end feks din jeanneSMadsen vi give nemlig kun 2350 om måneden det er så i dagpleje på fuld tid. 48 timer.
jeg betaler 2210 kr pr mdr. Men her er fuldtid 45 timer og ik 48... Troede det avr ens. Tror nok man kan tilkøbe sig 5 timer mere pr uge el noget i den dur for en merpris... Mindes jeg