Mine har både læskur og løsdriftstald til fuld rådighed hele året. Marken (3 hektar) er delt op i 3 mindre bidder, men uanset hvor de går henne, er både ridebane, læskur og stald åben for dem. Læskurret bruger de om natten til en slapper, og stalden står de meget inde i i dagtimerne, nu hvor insekterne er virkelig angrebslystne. En gang imellem går de lige ud og fylder kindposerne med græs og trisser derefter "på plads" igen 
som jeg læser loven, og som mine dyrlæger læser den, så er det ikke lovpligtigt at have et skur eller læ for den sags skyld på folden, med mindre det er vinterligt vejr og hestene står ude mere end 12 timer, mener justitsministeriet det anderledes så må de altså lave formuleringen om. Vi har intet skur på foldene, der er læhegn nogle steder, som giver lidt læ og skygge og ellers på dage, som vi har nu så kommer mine ind midt på dagen og står i en dejlig kølig stald og slapper af, det samme sker hvis vejret bliver helt ekstremt dårligt i forhold til regn/sne, er det blot blæst så er det kun hvis det nærmere sig orkanstyrke de kommer ind. Vi havde før i tiden en lækker løsdrift i forbindelse med foldene, men de brugte den kun om vinteren når de skulle fodres eller gnaskede hø, ellers gik de altid rundt ude på foldene og græssede stille og roligt, så her har vi valgt at løsningen nu er at de kommer ind når det er for varmt/koldt/vådt. mvh Mie
Her har hestene ikke skur på marken. Til gengæld er marken omkranset af store træer, der hænger indover marken. Derfor er der skyggesteder/læ forskellige steder hele dagen.
Jeg ville nu også tolke det, som at det kun er lovkrav at der er læskur om vinteren hvis de er ude mere end 12 timer i døgnet. vores heste har ingen læskur. Til gengæld tager vi dem på stald på varme dage/dage med mange klæg, hvilket vil sige hver dag i de sidste par uger. Og så er de på fold om natten.
Love består af fortolkning, og ordet "huses" er vel en fortolkning om hvordan hesten skal "opbevares i et afgrænses område ala boks, stald, løsdrift", her giver tillæg til loven så en forklaring ang højde til loft, lysindfald, str af boks vs hestens stangmål ect. Man kan fortolke om hesten "huses" i et skur på folden om sommeren. Men det bliver da spændende når TS kommer med svaret fra en jurist i justitsministeriet  Jeg har en lille løsdrift på den ene af mine marker, og den bruger hestene primært om sommeren i klægsæsonnen. Om vinteren bruger de den til at stå i læ af, og til at gå ind og tisse i .... Da jeg står med en skadet hest i år, som ikke må stå sammen med den anden hest, ja så er løsningen blevet at de går ude om natten, og kommer i boks om dagen. Selvom de har træer som skygger på folden, så vil de gerne ind. mvh Charlotte
og nogle er gode til det, andre ikke, nogle kan lære det, andre ikke. Prøv at google "at tale med heste".
Jeg har taget kursus hos Ditte Young, var meget skeptisk, men det vendte ved det 2. kursus. Jeg kan få personligheden frem ved det dyr jeg "taler" med, og lidt af hvis der er problemer, men jeg kan ikke få nok kontakt til adfærdsbehandling. Jeg kan så ikke med mine egne dyr (kun en lille bitte smule hvor jeg ikke kan vide om det er kommunikation eller mig selv som "svarer") og dyr hvor venner ejer dem, dem snakker jeg heller ikke med.
Jeg har endnu til gode at møde nogen, der har overbevist mig om, at de kan tale med dyr el ånder (som jeg slet ikke tror på eksisterer). Min erfaring er, at det er ejerne af dyrene eller af de "hjemsøgte" huse de taler med/læser.
Håber på lidt hjælp  Ved i om der streames fra Falsterbo i disse dage? Der er vist lidt spring på FEI, men kan man se Grand Prixen nogle steder? Vores kære Digby skal jo på om et par timer  Tak!
Jeg faldt lige over et link på FB, du kan vist se lidt på 
Genialt!! Mange tak - de viser jo lige præcis den klasse jeg gerne vil se 
Og det var som sædvanligt en fornøjelse at se Digby  Et flot ridt til 75.180%!! og en foreløbig førsteplads 
Kan man mon se en startliste et sted?
Er der nogle som ved hvem speakeren er ? mvh Charlotte
Han sagde lige at han hedder Erik Letter (staves?).. Ved ikke hvem det er 
Det er Erik Lette, en svensk dommer, som har dømt hele 3 gange OL. Han er nu pensioneret dommer, og arbejder så som supervisor i uddannelsen af dommerne på højeste niveau. Han er en fornøjelse at lytte til, da man lige pludselig får dissekeret ud hvorfor en dommer giver 3 eller 6 for en øvelse, hvad der skal ligges vægt på ect. Jeg lærer da en hel masse omkring kvaliteten af øvelserne. Mvh Charlotte
Helt enig - jeg lærer en helt masse ved at sidde og lytte til ham! Han er virkelig god til at forklare! Nogen som ved hvor Freestyle klassen kl 16 vises henne?
Jeg har brugt hendes mail:   eller på facebook:  God fornøjelse 
Hej alle  Jeg ved ikke rigtig hvor jeg skal søge hvis, jeg vil finde en hest jeg ejede for 8 år siden. Er der nogen der nogen der ved hvor jeg skal søge?? mvh. jannie
En god start kunne jo være 
er der nogle der er taget til ørbæk på fyn? jeg er interesseret i at høre om heste hunde, andre dyr til salg om der er ordentlige forhold der....og gerne billeder af dem
Jeg var derovre ved 12-tiden og der var der vel 9 heste. èn for mager og en anden med meget betændt øje, men ellers ok, umiddelbart at se på. Af hunde til salg så jeg kun et sted, med små gravhundehvalpe. Og så var der masser af mennesker der havde taget deres egne hunde med  Kaniner og høns, marsvin og fugle....det var vel som det plejer.
Hvorfor bliver min tekst slettet???
Det står i de beskeder du har modtaget, når dine tråde/indlæg bliver slettet. Du genfinder dem via Dit HN, og derefter klikker ind på Support-sager. Yderligere spørgsmål/kommentarer til de slettede tråde, bedes holdes i de enkelte sager, da vi så præcis ved, hvad sagen drejer sig om.  Mvh Ryttersnak Support Heste-nettet.dk
Jeg elsker at tage billeder, og synes det kunne være sjovt at høre andres mening og forslag til forbedringer osv. Så kom jeg til at tænke på om der f.eks findes nogle gode grupper eller lignende til den slags på Facebook? Ved også der er nogle sider hvor man kan lægge billeder op så andre kan bruge dem frit eller betale for dem osv. Nogen der bruger dem og hvad er jeres erfaringer? Tænker ikke umiddelbart folk ligefrem vil betale for mine billeder, så det er mere dem hvor de kan bruges frit der måske er aktuelle 
Pernille: Opslag og billeder synes jeg for let bliver fnidder og man risikerer en laaaang tråd uden en eneste kommentar til det fototekniske, så jeg vil gerne et forum der kun omhandler foto og hvor folk er seriøse/interesserede i dette emne specifikt 
Her er et par bud: Min veninde er med i et par af disse - måske de kunne være interessante for dig også...  Mange hilsner  Melina
Melina: Tusind tak, præcist sådan noget jeg ledte efter 
Hmm CarolineR, du har vist overtaget anja, detvarkattens stalker. Jeg har stukket dig et par thumbs up for lige at udligne lidt 
AnjaPrice: Ha ha takker   Jeg går egentlig ikke så meget op i likes/dislikes, men sætter da en vis ære i at have fået en stalker  Så stalker, keep up the good work   eller skulle jeg sige: 
Der er også flickr, som er en side hvor du kan lægge dine billeder op, og der er masser af fotofolk derinde, som er gode til at give konstruktiv kritik og gode råd.
Cooper: Tak 
Der er også Unge Fotografer (10-25) - men aldersgrænsen holder de ikke så stærkt på. Der er mange dygtige derinde, og de er meget aktive med konstruktiv kritik, men man skal ikke lægge "useriøse" billeder på, så bliver folk altså irriterede.
Jeg er netop blevet student og skal nu have et sabbatår bl.a. for at finde ud af, i hvilken by jeg gerne vil læse   Jeg kunne godt tænke mig at høre nogle oplevelser omkring det at flytte alene til en ny by, at starte på universitetet og studielivet generelt.  Hvad skal man især have med i sine overvejelser, når man skal vælge studieby? Er der nogle, der har erfaringer med at flytte fra Jylland til København? Hvor svært var det at finde bolig og ikke mindst at overleve på en SU? Hvad med Århus? Hvordan oplever i livet som studerende?  Jeg glæder mig meget til at beskæftige mig med et område, som jeg selv har valgt og som interesserer mig, men jeg har også en oplevelse af, at man som studerende på universitetet er meget overladt til sig selv.  Jeg frygter at skulle bruge de næste 5 år af mit uddannelsesforløb på at sidde alene derhjemme og læse og så kun være sammen med andre mennesker til forelæsning 2 timer om ugen. Det betyder meget for mig, at jeg kan diskutere stoffet med andre, få nye vinkler og perskeptiver og engang imellem få feedback på det, jeg laver. Mvh. Cecilie
Hej  Jeg har ikke selv erfaring med at flytte i forbindelse med studiestart, da jeg allerede boede i Kbh på det tidspunkt. De fleste jeg kender, har valgt at bo dér, hvor de kunne komme ind på studiet - det er typisk sværere i Kbh, så nogle er startet i Århus og er så senere blevet overflyttet til Kbh. Jeg vil bare sige, at det er supervigtigt at deltage i introturen - og i det hele taget være med i alle de sociale arrangementer især i starten. Her får man virkelig grundlagt nogle venskaber der holder hele studietiden og mere til  Jeg elskede at gå på bacheloruddannelsen. Man lærte en masse mennesker at kende og der foregik meget socialt. På kandidaten var folk spredt mere for alle vinde, så det var knap så sjovt. Men du kan bestemt godt glæde dig til det. Det er en helt speciel periode i ens liv  Pøj pøj med det! Kh Louise
Nu er der jo stor forskel på uddannelser og det er ikke alt du kan læse alle steder. Med hensyn til byen du vælger, så ligger universiteterne alle i de større byer hvor der pt sker en enorm udvikling. De har alle deres fordele og ulemper. Vil du have en forholdvis billig bolig så kig mod Aalborg, her er prisniveauet for en 3 værelses ca. det samme som et dele værelse i KBH. En anden fordel ved Aalborg er gruppearbejdet, som du kan elske eller hade, men det betyder meget for det sociale på studiet. Her får du netop også muligheden for at diskuterer stoffet igennem. Jeg gik samtidig på et studie med kun 7 på årgangen, det gør det hele lidt mere tæt   Vi havde dog "gæster" på nogle semestre og det var også fedt. Jeg oplevede ikke kandidaten som så meget anderledes, vi havde fortsat mange timer. Herudover så er livet som studerende skønt!! Dine udgifter er gennemgående meget lavere end hvad du oplever senere i livet, det er sjovt at studerer, men det er hårdt (afhængig af uddannelse). Kan kun sige glæd dig - jeg er nyuddannet og starter snart i job, så farvel til alle studiegoderne og det fede liv (jeg elsker at knokle med at lære nyt).
enig med chris97. Jeg læste også i Aalborg og elskede det! Mit studie fandtes på alle universiteter i DK, og det havde et lavt adgangsgennemsnit, så jeg havde frit valg. Jeg fortryder intet   Gruppearbejde kan være frustrerende, men det er også utroligt givende. Hvis du er rimeligt åben og social (tving dig selv i begyndelsen, selvom du måske er tilbageholdende - det betaler sig), så kommer du ikke til at sidde derhjemme og kukkelure alene, bare rolig. Mange akademikere finder deres eneste ene under studiet - undertegnede inkluderet   Man mødes med en masse ligesindede, og I vil have/få meget til fælles. Der findes næsten ikke bedre grobund for venskaber (med mere).
Jeg siger tak for jeres svar  Aalborg er en skøn studieby, men har boet i Aalborg hele mit liv, så tror ikke det bliver her...
godt forstå - det er også et godt tidspunkt at komme ud at se noget nyt og ruske lidt op i sig selv   Mange kunne ikke forstå, hvorfor jeg ikke ville til Aarhus (er vokset op på Djursland, så Aarhus er den nærmeste store by, selvom den ligger 1 time fra, hvor jeg boede dengang), men jeg ville hellere til en mindre by (mere overskueligt - og så ER Aalborg altså mere charmerende end Aarhus   ). Samtidig var det også befriende ikke at kende en sjæl på forhånd, men have tryghed i at vide, at man automatisk ville blive kastet sammen med medstuderende fra starten af pga. gruppearbejdet. Måske kunne du se på Roskilde? Hvis dit studie altså udbydes der, og du gerne vil sikres social kontakt fra starten af - de arbejder jo også i grupper derovre. Jeg kan forestille mig, at boligsituationen nok også er nemmere at håndtere i Roskilde end Kbh.
Jeg valgte Aarhus til - selvom jeg havde muligheden for både Aalbrog og Aarhus hvor jeg bor. Jeg syntes at studiet på Aarhus bare tiltalte mig så meget, og jeg var ikke i tvivl om at det nødvendigvis måtte være Aarhus, der var det rigtige valg. Jeg har så senere erfaret, at hvis man vil noget inden for mit fag, så er Aarhus stedet hvor man skal være. Jeg synes Aarhus er en fantastisk by - jeg pendler til og fra byen, men jeg er simpelthen så vild med Aarhus. Det er en fantastisk dejlig by hvis du spørger mig. Man skal ikke nødvendigvis vælge efter hvor det er mest populært, men også efter hvor fagligheden er størst inden for det, man gerne vil læse. Og det kan variere. I min verden skal man vælge med hjertet... Mit studiet er i hvert fald valgt 100% med hjertet. Og jeg har ikke fotrudt.
Nu ved jeg ikke hvad du har tænkt dig at skulle læse, men du skal huske, at der jo altså også er STOR forskel på hvordan de forskellige studier er bygget op. Jeg læser selv veterinærmedicin (i kbh, for det er det eneste sted i dk man kan læse det), og der har vi helt enormt mange forelæsningstimer, øvelsestimer i laboratoriet osv. Dvs. vi er på skolen rigtig meget. For det meste er vi på skolen hver dag. Så der er i hvert fald ikke noget med at sidde alene derhjemme og læse   Og man lærer jo folk at kende når man starter, og får dannet læsegrupper osv. Så det ville jeg ikke være så bekymret for - men igen, der er SÅ meget forskel på uddannelserne. På medicin i kbh ved jeg at man er inddelt i klasser, og har klasseundervisning en stor del af tiden - suppleret med forelæsninger. Der har vi så kun forelæsninger og ikke "klasser". Mht. priser osv. så ER det dyrt i kbh, men jeg ved ikke så meget om hvor meget dyrere det er ifht. de andre store byer. Nu er jeg selv i en heldig boligsituation, så det er ikke noget problem for mig, men ved at en del fra studiet har haft svært ved at finde boliger som var til at betale. Til sidst - rigtig meget held og lykke med det! Det er en rigtig fed tid!! 
Vi sidder og taler om rejseforsikring, min far mente det er noget man skal. Er det nødvendigt, har vi brug for osv. Vi skal en uge til Cypern (ligesom sidste år, uden forsikring), vi har både det gule og blå sygesikringskort. Vores indbo dækker mistet bagage, så jeg er lidt i tvivl om hvor nødvendigt en rejseforsikring er. Hvad gør i andre derude og hvorfor.
Vi har via vores almindelige forsikringsselskab også en rejseforsikring, der dækker alt vedr. sygsom, behandling og transport. Vi er jo desværre ikke dækkede via vores sygesikringsbevis, når vi rejer til udlandet.
Alt i forhold til forsikringer går jo på ens egen risikovilje. Jeg ville aldrig turde at rejse uden en rejseforsikring, så der må jeg give din far ret. Kort og godt, ja så skal du have en rejseforsikring, der dækker ved sygdom og hjemrejse, hvis der skulle ske noget på din ferie. Skulle uheldet være ude og du ikke har en rejseforsikring, kan du i yderste konsekvens risikere, at landet du befinder dig i slet ikke vil påbegynde en behandling af dig, da de ikke har sikkerhed for, at omkostningerne kan blive dækket (det gule sygesikringsbevis dækker ikke). Er du til gengæld så heldig, at de vil behandle dig uden sikkerhed for betaling, kan et selv meget simpelt sygdomsforløb løbe op i flere millioner i gæld - for slet ikke at tænke på udgifter til helikopter til hjemtransport osv. oveni. Hvis du så vælger at tegne en rejseforsikring, så vær meget opmærksom på vilkårene i den, da flere forsikringer har et relativt lille maksbeløb (1-2 millioner) og som sagt kan et forløb med længere tids indlæggelse med operation osv. løbe op i svimlende store summer, før det er muligt at rejse hjem igen.
Jeg var vist lidt for hurtig på aftrækkeren med mit svar  Jeg kan se, at ordningen med det gule sygesikringsbevis først udløber d. 1. august 2014 ( ), så hvis du skal rejse inden august, har du stadig ikke brug for det  Derudover overså jeg, at du har det blå sygeskringsbevis, og det dækker selvfølgelig i Cypern, men vær opmærksom på, hvad det dækker der, da det er indskrænket meget ift. det gule - og der i nogle lande er forskellige andele af egenbetaling variende fra 10 til 40 %. Der har jeg ikke styr på reglerne for brug af det blå sygesikringskort i Cypern, men for en uge i Europa kan man få relativt billige forsikringer, så det ville igen ikke være penge, jeg ville vælge at spare 
Det gule sygeforsikringskort er ikke gældende efter 1/8, hvorfor du skal have det blå EU sygesikringskort.  Det blå kort dækker lægebehandling på lige vilkår med det lands beboere, så skal de betale for lægebehandling eller sygehusophold, så skal du også selv gøre det. Derudover er hjemtransport ikke længere omfattet af den offentlige sygesikring.  Så jeg vil klart anbefale Jer, at tegne en indboforsikring, hvor rejseforsikring er indbefattet. Det vil være fuldstændig uansvarligt at rejse til udlandet uden - medmindre man har mange penge og selv kan betale, hvis der sker noget.  Du kan læse mere her:
du er ikke dækket for hjemtransport, hverken død eller levende, hvis du ikke tegner en rejesforsikring. Jeg ville aldrig rejse uden rejseforsikring. Har man råd til at rejse, har man råd til den forsikring.
Jeg syntes det er dumme penge at spare. Det er så hjerteskærende hver gang vi skal læse os til at folk på rejse har sparet forsikringen væk, og nu ligger hårdt såret på sygehuse eller endda er døde, og de pårørende der skal prøve at rejse pengene til behandling og hjemtransport.
Efter at have arbejdet på en alarmcentral med netop rejseforsikring og mangel på samme, vil jeg kraftigt anbefale at I tegner en rejseforsikring. Som andre skriver kan det blive meget dyrt ikke have have den, i tilfælde af sygdom eller død. Plus alle de praktiske foranstaltninger som en alarmcentral tager sig af, hvis uheldet er ude og som man i en krisesituation ikke selv ville vide hvordan man skulle håndtere. Mange forsikringsselskaber har rejseforsikring inkluderet for et mindre beløb i en almindelig forsikring, men tjek hvor meget der dækkes, og tegn evt. en ekstra, hvis det ikke er nok. Vær opmærksom på undtagelserne (bl.a. visse farlige sportsgrene) osv. God rejse!  Lene
Krydstogt over atlanterhavet, og bagefter 1 uge i new york. Min kæreste har købt hos alka, det kostede 50 mere om måneden, og jeg er dækket af codans, fordi jeg stadigvæk bor hjemme. Den var gratis, da den er i alle deres forsikringer. Og vi er blevet enige om at fornye dem hvert år, da vi ikke tør tage chancen. Også selvom vi som regel kun tager til Disneyland Paris eller Prag. Men vil sku ikke risikere at skulle betale selv. Det er for dyrt
Ja I skal have rejseforsikring. Jeg arbejder som guide og oplever desværre alt for ofte konsekvenserne når folk har valgt at spare forsikringen væk. Med det blå sygesikring er du som andre skriver dækket på lige vilkår som borgerne i landet, rigtig mange EU lande har egenbetaling på en del ydelser. Hjem transport er ikke dækket og skulle I være uheldige at komme slemt til skade og behøve sygetransport hjem kan dette ende med en omkostning på op til 500.000 kr, penge som ikke mange har. Alternativt er man strandet i landet, langt væk hjemmefra med den behandling de kan tilbyde der. Mange har en rejseforsikring de ikke ved om gennem deres indbo forsikring eller mastercard f.eks så dette er værd at tjekke, måske I allerede er dækket. Rigtig god ferie 
Vi har mange fordele ved vores rejseforsikring. Fx stod vi engang i Paris og vores kuffert var endt i USA. Et opkald til rejseforsikring også gav de os 1200,- pr dag i 3 dage at shoppe for. Ellers havde vi ikke haft tøj på kroppen i den uge. Efter de 3 dage var kufferten så stadig ikke dukket op, men heldigvis havde vi valgt et ordentlig flyselskab der smed 1000 euro oveni - men dette betinget af vi havde brugt forsikringen (=ingen forsikring ingen penge fra dem). Vores rejseforsikring dækker fx også selvrisikoen ved en lejebil og mange andre ting.
Det gik lige så godt. Høet blev vendt...  Manden var i fuld gang med at lave wrap. 10 minutter efter billedet var taget, så dødede traktoren desværre fuldstændig.   . WHAT TO DO? Manden vil ikke komme flere penge i den. Der er ofret over 30.000.- på den over de seneste 6 år....   . Hjælp HN, hvad stiller vi op nu? Vi har lånt en traktor til at rive det sammen inden det bliver presset, men det løser ikke problemet med "Lille Røde Traktor"!
Det er ligemeget, fuldstændig ligegyldigt. I køber bare en ny, det er ligemeget  Men bortset fra ay være lidt overtræt og kun komme med platte Jeppe jokes, så rip. Traktor, men ingen ide om hvad i skal gøre. Håber i finder en løsning 
Men hvis "Lille Røde Traktor" ikke kan kører mere så skal den altså herfra på en pæn måde så at sige. Den skal ikke stå og pynte på marken 4-ever! Der kommer nok ikke nye små aflæggere af "Lille Røde Traktor" hvis den bliver stående... I don't think so! Måske en anden har lyst og mod til at få den i gang igen, men, men, men .... Vi har brugt den til at hente halm, vende hø og hente brænde i skoven om vinteren.. Det specielle ved "Lille Røde Traktor" var, at den passede perfekt ind i halmhuset og hurtigt og præcist kørte ballerne ind på plads med frontlæsseren til vinterens behov. Det bliver svært at finde en anden som 'lige passer i højden' og til behovet...! Jeg tror jeg skal have noget for humøret....! 
er jo nok bare at male den blå. Så har I ikke længere problemer med Lille Røde Traktor  Alternativt finde ud af afstamning og fødselsår, og se om ikke den skulle have en halvsøster af samme bygning og størrelse et sted? Og da Traktor nu er taget til de evige pløjemarker, vender din mand vel næppe hø, og så har han vel tid til at give dig noget for humøret  PS: Der står en i ca. samme størrelse ved Genvejen ved E45/Århus S, det kan være den kan afhentes billigt, hvis I fælder det gennemgående træ?
Hej Vi står i den dejlige situation at vi har købt en pony og vi vil gerne have sko på den. Er der nogen der kan anbefale en god smed og hvad er prisen for forsko og beskæring. Vi bor i nordjylland/vendsyssel 
Haft Dr. Traktor med. mek. til at se på den? Måske trænger den til nye dæk, et tilskud af frisk mototolie? Det kan være at kranio-motoral mekanikeren kan masere frontlæsseren, så den ikke spænder i baghjulene? Rustpletterne har måske generet i luftindtaget så der indtræder astmalignende tilstande, det ser jo ud til at den desværre for lov til at arbejde i et støvende miljø  Prøv at se på om staldforholdene er som de skal være, det er ikke godt at den kun lige kan køre ind og ikke kan aflaste hydraulikken ved at støtte frontlæsseren på gulvet. Tænk lige på hvor anstrengende det er at stå med løftet grab i måske uger .... Og det trækker sikkert fra ladeporten ....
Tja, er i sikre på at det ikke kunne betale sig at få den repareret? Skal man bevæge sig i det prislag, som den gamle der befinder sig, så får man jo igen noget gammelt skrammel bare med nye problemer. Min mand har indtil for nyligt haft en 40 gammel traktor, som blev brugt dagligt. Den kørte egentlig udmærket og var i sidste ende nok den billigste traktor sådan alt i alt. -Og umiddelbart så ved jeg da ikke lige om 30000 på 6 år er så dramatisk igen. Alene nye dæk til en traktor kan da snige sig deropad. Men selvfølgelig er det da mange penge alene til hobbybrug. Vores gamle fik årligt et eftersyn og det forebyggede egentlig meget godt deciderede sammenbrud, så på trods af at den blev råbrugt fleretimer dagligt og til opgaver den slet ikke var designet til, så arbejdede den trofast videre. Rent faktisk havde vi flere problemer og omkostninger med en 30 år yngre traktor end med den gamle skramlekasse.
Nej, traktor skal ikke males blå, den trænger muligvis til massage og frisk maling  , men der er altså INGEN rust i den!!! men der er tydeligvis noget andet galt..   . Måske det ér støvet, som jo klart er svært at undgå i denne sammenhæng.. den har jo aldrig lavet dét nummer om vinteren.  Wrap'en er nu vendt og presset, måske vi begge skal have noget for humøret efter den her omgang.   . Om dødsdommen er udløst af at manden øjnede mulighed for en ny traktor véd jeg såmend ikke, men når HAN siger den er død, så betyder det, at den ikke kommer ud og kører mere her! Jeg har 3 heste og han skal selvfølgelig og absolut have mange flere..   . Jeg foretrækker dem i sort, rød, hvid eller "creme" mens hans patou skal være rød, grøn eller blå.   .   . Måske er det løsdriften der har udløst sammenbrudet, men kan MINE heste stå i løsdrift så bør HANS 'heste' også kunne tåle det samme! Basta!   . (Den bliver ALDRIG efterladet med løftet greb! Det var da en syg idé!!) Engang mener jeg, at der var nogle som opkøbte gamle traktorer til eksport. Er der nogen der ved om der fortsat er et marked for det?
...er der marked for. Hvor det tidligere var de helt små uanset stand, er det dog mere de lidt større der min. er funktionsdygtige. Som reservedele eller til en mekaniker der lige mangler en lille traktor, kan du dog altid sælge   .
Altså hvis du skal sælge den stakkels traktor til udlandet, så tænk lige på alle de år den har tjent jer trofast.  Som det mindste så find en ÆRLIG og REEL auto/maskin handler. Tænk lige på den lange transport tid uden diesel og olieskift!! Det skal være værdigt for den. Måske det var mere etisk korrekt at finde en dansk ophukker, hvor du selvfølgelig skal blive og kontrollere at den stakkels maskine ikke bliver skjult solgt til udlandet. Men ophukket humant og uden smerter. Tsk tsk.. Tænk sig at nogle bare skiller sig af med sin udtjente maskiner. Istedet for at give dem en værdig alderdom. Bare fordi den ikke kan køre mere. Altså! Eller noget..
- og nu du nu har så travlt med at sammenligne gemalens og dine heste, hvad så med at være konsekvent? Har I overhovedet OVERVEJET en selskabstraktor, eller checket lovgivningen på det område? Hvem gider være traktor hvis man skal være alene hele livet, uden adgang til frisk motorolie og hårdt arbejde? Hvor tit er den blevet striglet og checket efter for begyndende skavanker? Kommer den nogensinde til træf eller er det den samme daglige rutine år efter år? Hvor højt er der i laden, hvad hvis den i kådhed hopper lidt rundt, knalder den så grabben gennem loftet? Hvis den lægger sig, har den så plads til at komme op igen? Teorien om "man" gerne vil have noget nyt er nok ikke helt forkert, jeg tror din mand har siddet og surfet båndepårnå, og fundet en ung overvægtig model med nogle årnlige for....øhmaltså...dæk, forDÆK: Og så kiggede han ud i løsdriften og så det her: Så jeg forstår ham da godt  Iøvrigt kan traktorer uden nævneværdig elektronik vel gå i stykker hvis de knækker midtover, så en god mekaniker må stadig være billigste løsning. Man får ikke meget nyt for 400 kr/måned over 6 år.
... vel   gå i stykker ...
gravet din svigermor ned i et hul bag ved huset 
Men spændende link - sammen med en forvogn som  , vil Shagya+gemal også have en løsning på hvem der har flest heste - hvis man ikke kører i hele bredden, kan man måske nøjes med 3 (og når høet skal slåes, kan Shagya endda   som ridehest)
Sagen er den jeg om ikke så længe flytter i en ny lejlighed. Men for første gang flytter jeg i noget, hvor der ikke er ovn. Pladsen er trang, og det er budgettet sådan set også, så derfor ligger valget mellem en miniovn eller en kombiovn. Jeg har absolut ikke den fjerneste erfaring med nogle af delene, så derfor er mit store spørgsmål, hvad skal jeg dog vælge? Er der nogen, der har erfaring, et godt råd eller bare input til, hvad der er bedst? Kan sådan en kombifætter overhovedet bruges til noget? Jeg eeelsker at bage, og jeg elsker også at lave god mad, og selvom jeg er klar over, det nok ikke kan hamle op med en rigtig ovn, så skal den altså kunne lave andet end popcorn og varme kakao  Alle gode råd modtages med kyshånd 
Tror på, at du vil blive mest glad for en kombi-ovn så kan du både lave mad/bage eller hurtigt varme nogle rester..... Du kan jo evt. søge på face på nogle af diverse gratis sider, som der er opretet.
Jeg er super glad for min kombiovn. Det er 2. gang nu jeg bor et sted hvor jeg kun har en lille kombiovn. Jeg kan lave alt; flæskesteg, bage, mikroovnspopcorn, ja alt.
en kompi-ovn er helt klart at fortrække, da du så kan det meste med den. jeg har selv boet i en et-værelses og havde en kombi-ovn, jeg var super glad for den, især da mine kogeblus ikke virkede.
..ens hest.  Hej H-N'er,  Jeg vil gerne spørge ind til jeres erfaring med et problem, jeg kan forestille mig, mange hesteejere har oplevet. Jeg har selv en (oftest) meget nem hest, som de fleste roser for at være rolig og nem at have med at gøre. Jeg har før fået ord som "vidunderhesten" og "det er den nemmeste hest, jeg nogensinde har haft i stalden" med på vejen, men selvfølgelig er der også sommetider beretninger om det modsatte. Selv kan jeg godt blive ret forvirret, når jeg står med to personer, og den ene siger, at "hesten er den eneste på marken, jeg føler mig tryg ved", og den anden siger "hesten kommer og møver hele tiden og gør mig utryg". Selv har jeg ikke noget problem, jeg har for længst lært hende, at når hun kommer på marken, så skal hun stoppe i god afstand, vi hilser med hånd/mule-udtrækning og jeg kommer derefter helt hen til hende. Men jeg har en hest, der er rigtig glad for menneskekontakt og gerne vil hen og snakke, og samtidig er hun meget sensitiv og til tider usikker. Dette har betydet for mig at jeg skal fremstå meget sikker omkring hende, ellers kan hun blive frustreret og derved møve og "te sig", som jeg opfatter det i ren frustration over ikke at forstå mig. Er jeg rolig, er hun også. Så når jeg får at vide, at hun altid kommer hen og er bøvlet/ikke gider flytte sig, kan jeg ikke se andet end at personen, hun kommer hen til, måske er usikker i sin fremtræden? Prøver man at få Tess væk og bare "laller" og har et svagt kropssprog, så vil hun nærmere bare træde lidt frem og tilbage foran en og ikke forstå, hvad man vil have, hvilket måske kan opfattes som, at hun ikke vil flytte sig.. Det er svært at vide, hvad jeg skal svare når jeg stilles for det dilemma, idet jeg ikke selv har problemet og oftest hører det modsatte fra folk. Men som skrevet ved jeg godt, at min hest er sensitiv, og jeg har også oplevet at hun ikke vil snakke med folk, der er bange for heste. Hun reagerer meget på ens attitude/kropssprog. Jeg sagde til pågældende person, at hvis Tess er et problem, så må hun prøve at tage en pisk med ud og vise hende, at hun ikke skal stå i vejen - jeg sagde at det har jeg selvfølgelig intet problem ved, for min hest skal ikke være noget problem. Hun skal bare være konsekvent. Personen bliver ved at slå fast at Tess gør sådan-og-sådan, og idet jeg ikke selv har set/oplevet det, så er det svært at svare, så jeg gentog bare at hun skulle prøve at tage en pisk med og være konsekvent - andet kunne jeg ikke sige. Hvilke erfaringer har I med sådanne problemstillinger? Hvad plejer I at råde folk til? Jeg synes, den er svær, når man ikke selv har set det og ikke aner hvordan den pågældende person omgåes hesten(e). Jeg har ofte oplevet at folk, når jeg kommer et nyt sted, går i noget tid på marken og selv opsøger Tess - de fleste synes, hun er så speciel, at de vil hen og sige hej til hende, hvilket selvfølgelig styrker at Tess også gerne vil snakke med dem. Hun kommer til de folk, der vil snakke med hende, men holder sig fra dem, der ikke giver hende opmærksomhed. Flere, der gerne vil snakke med hende, fortæller at de synes hun er så sød og det er hyggeligt, hun kommer hen og hilser, og beretter intet om at hun opfører sig dårligt. Bør jeg fraråde folk at gå hen til hende, når hun så let bliver glad for at komme folk i møde? Jeg følte lidt at personen forventede et eller andet brilliant svar af mig, men hvad skal jeg sige? Jeg kan ikke træne det væk når det ikke er et problem for mig selv og de fleste andre.. Hvad ville I gøre/sige?
Din formodning om at personen optræder usikkert over for din hest lyder rigtig - derfor ville jeg heller aldrig bede vedkommende tage en pisk med. Usikre mennesker med en pisk i hånden er i min verden opskriften på dumme situationer. Du skriver at Tess normalt ikke interesserer sig for mennesker der ikke viser interesse for hende. Er løsningen så ikke at bede pågældende holde sig fra din hest? En anden mulighed er hvis du en dag kan observere dem på afstand (selvfølgelig efter aftale) og så på den baggrund give dit input til hvad hun kan gøre anderledes. Jeg er enig i at du ikke kan træne noget, der ikke er et problem når du er der. vh Line
 - tak for svar.   Ja, jeg er også sidenhen blivet lidt øv over at jeg foreslog hende pisken, jeg blev bare så forbløffet da hun lige pludselig begyndte at stå og forlange svar af mig. Jeg kunne ikke få mig selv til at spørge, hvordan hun gør, for hun er en person, der snakker om at have arbejdet med mange heste osv., så jeg følte, jeg vile fornærme hende hvis jeg spurgte om hun er usikker.   Dog fortalte hun selv om, i anden sammenhæng, at hun er blevet lidt usikker efter at være blevet sparket af en hest, hun tilred.. Og jo, hvis ikke det var fordi, at min hest jo åbenbart allerede ser hende som en ven, hun skal gå i møde. Jeg tror, de har haft snakket med hende da vi lige flyttede derud, men så ikke gider blive mødt af hende mere. Jeg må prøve om jeg kan holde øje nå hun/andre går på folden.. Det er bare lige det at få spurgt ind til ting uden at andre opfatter det som en fornærmelse..
Kender godt situationen, hvor man bliver helt paf, over at blive afkrævet svar på noget uventet. Så får man sagt nogle ting man fortryder og glemmer at stille "de rigtige" spørgsmål. Hvis hun kommer igen, synes jeg bare du skal spørge spontant om hun er usikker. Hvis du er sikker på hun er den eneste der har problemer med at opholde sig på folden, så må det jo være noget hun gør ubvidst/bevidst. Evt. kunne du jo ved lejlighed spørge andre, om de har haft lignende problem. Selvom de måske tidligere har sagt et, kunne det jo godt være at hun var blevet lidt anmasende med tiden? - vi er jo allerede lidt inde på at dyr opfører sig forskelligt, alt efter hvem de står over for. Hvis de stadig ikke har problemer, kan du jo med ro i sindet måske vende den om, og spørge om hende der har problemet har nogen idé om, hvorfor kun hun har problemer, altså vende den om. Det kan virke ret fornærmende, men brug dit kropssprog og overbevis hende om at det er for at finde problemets kerne og en løsning og ikke for at stemple hende som inkompetent. Har lagt mærke til at sandwich-effekten er god i denne situation: Ros for et eller andet - vær kritisk/stil kritisk spørgsmål - ros for noget andet. Så kan folk lettere sluge noget, der kunne virke fornærmende, end hvis det stod alene 
Det at man har forskellige opfattelser af, hvordan en hest opfører sig på folden, behøver ikke at have noget med usikkerhed at gøre - hverken hos hest eller menneske  Jeg er ikke usikker i min omgang med hestene, men jeg GIIDER ikke, at de kommer hen til mig på folden. De fleste af vores heste kommer heller ikke hen, når man kommer ind på folden, de er vant til, at vi kommer til dem. Vi har en ung vallak, som gerne kommer hen, det har den været vant til, hvor den kommer fra. Den forstår for det meste, når man beder den om at gå væk, men en enkelt gang blev jeg lidt usikker på den. Vallakken og min egen hest stod i vinter og spiste af en balle halm. Da jeg kommer hen til dem for at hente min egen hest ind, stiller vallakken sig helt tæt op ad min ryg. Ganske sikkert af venlighed, men det er bare ikke særligt rart at have en hest stående på nakken, så jeg blev noget utryg. Dog ikke mere end at jeg meget kontant bad den forsvinde, så jeg kunne få fat i min egen hest, uden at have de anden til at kravle rundt på mig. Forleden skulle jeg hente en anden hest ind fra fold. Det er en hest, jeg kender godt og jeg ved, at han er godheden selv. Han gik og klæbede op ad mig, hvilket jeg synes er irriterende. Jeg er vant til, at min egen hest går ca. en halv meter fra mig i et løst træktov, så længe den ikke går ind i mig, må den stort set selv bestemme hvor den går. Da jeg kommenterede det til ejeren, at jeg syntes, at hendes hest var irriterende at gå med, sagde hun, at den normalt ikke gør det. Kun hvis han ikke har været i hænder et par dage, så er han så glad for at man kommer, så han egentlig helst vil hoppe op i ens baglomme. MIn pointe er egentlig, at vi har forskellige måder at omgåes heste på. Nogen synes, at det er hyggeligt når hestene kommer hen til dem på folden, andre synes at de er klæbende og irriterende, når de gør det. Især måske, hvis man også har forskellige træningsmetoder, så man bruger sit kropssprog på forskellige måder og derfor ikke kan få dem til at flytte sig. Det samme gælder, når man skal trække en hest. Nogen vil gerne have, at den går ved siden af dem, ved skulderen, andre vil gerne have, at hesten går bagved dem. Det ene er ikke mere rigtigt end det andet, vi gør det bare på forskellige måder. Så måske er hun ikke usikker, men ved bare ikke, hvordan du normalt håndterer din hest på folden. En mulighed er, at du går med hende ud på folden og viser hende, hvordan hun får Tess til at lade være med at møve hende, så hun kan komme på folden uden at have din hest på nakken.
Når du snakker med hende, så prøv at gøre det på en 'åben' måde. Brug f.eks. 'forslag' og 'kan' i stedet for 'du skal'. Fortæl hvordan du gør 'jeg gør sådan med kroppen og hånden' så hun ikke bliver (måske) presset ud i at forsvare sig selv. Så ikke noget med 'du skal føre sådan'. Håber du forstår  Og så håber jeg meget, at du får løst det her på en konstruktiv måde, du har flyttet meget med Tess.
Det var da et glimrende forslag at tage hende med ud på marken, og vise hende hvordan hesten normalt er omkring dig.
Hej alle sammen  Jeg står i den situation, at jeg er ved at lede efter min nye dressurhest. Jeg har været ude og se på 7 heste, filmet dem osv. Der er 3 heste ud af de 7, som jeg egentlig godt kunne tænke mig. De er alle gode på hver sin måde. Der er 2 vallaker og en hoppe. Egentlig er jeg mest til vallakker. Men hoppen er bare den bedste ridemæssigt. Ikke at vallakkerne er dårlige - slet ikke. Vallakkerne har begge det fantastiske temperament jeg sørger i min kommende hest. Uha, jeg synes virkelig at det er svært! Derfor vil vil jeg gerne høre jer andre. Hvad valgte du hest ud fra? Var den perfekt på ALLE områder? Var der kun en eller var der flere heste du vaklede i mellem? Har du nogensinde fortrudt et heste køb? Ja, alt er lidt forvirret 
Jeg har ikke set den - endnu, jeg venter lige til den kommer på DVD. Men den ser god ud, dog er jeg ikke helt skudt i ham der skuespilleren der spiller hovedrollen. Hun er der imod rigtig dygtig  .
yep jeg har set den - SUPER FIN film!! Men havde ikke lige set den komme med slutningen - jeg havde forventet en anden slutning 
Mig (Sandra) Jeg tænker, at du har noget at glæde dig til.  sandie86, Enig, altså hvis vi taler om det samme. Det tror jeg at vi gør.   Man tror at det er hende, der...... 
lige netop 
Er det den der på engelsk hedder The Fault In Our Stars? Har hørt meget om den, ihvertfald at det er en rigtig tudefilm  Jeg går lidt og tænker på hvordan jeg skal lokke kæresten med   måske skal vi vente på dvd'en. Vi er begge to nogen der kan blive meget berørte af film. Sidst var vi inde og se Hvidstensgruppen, og der græd jeg altså lidt til sidst (bare tårer, uden 'lyd'). Så tændte lyset og en flok piger foran så jeg havde grædt og sagde sådan 'ej okay...!!' Så nu synes jeg det er mega pinligt at komme til at græde i en biograf, og tror derfor det nok er bedst at se denne film hjemme  Jeg græd også engang på et fly da jeg så Dear John (ja jeg er frygtelig!), det var der heldigvis ingen der så, haha! Alle sov på det tidspunkt  Men kan i anbefale filmen?   eller er rygterne bedre end selve filmen er?
HELT sikkert kan filmen anbefales!!  Og du kan ROLIGT give dig til at vræle i biografen til den... Jeg tror jeg var noget nær den eneste som ikke sad og snøftede da jeg var inde og se den.. Det var helt vildt som folk snøftede.. (jeg KUNNE sagtens have været med til at snøfte om kap, hvis jeg havde ladet mig selv gøre det ha ha)
Hej, Til en historie om parforhold og børn søger jeg et forældrepar, hvor kvinden prioriterer moderrollen højere end partnerrollen - altså prioriterer sit barn højere end sin kæreste eller ægtefælle. Jeg vil tale med jer om, hvordan det - hvis det gør - påvirker forholdet. Historien er en del af et tema om kærlighed til Jyllands-Posten. Det synes måske et mærkeligt sted at søge - men jeg ved fra tidligere besøg, at I debatterer alting herinde. Hvis du har lyst til at medvirke eller kender nogen, der har - eller vil du høre mere om historien - så kontakt mig herinde eller på mail:  . Jeg håber at høre fra jer. Med venlig hilsen, Paul Sauer
Jeg søger lidt madinspiration, og tænkte om nogen herinde kender/følger nogle gode madblogs? Det skal være nemt og sundt mad 
 og 
Tak kan det passe den der Klidmoster ikke er på Bloglovin, eller er det bare mig som ikke kan finde det?
Når jeg trykker på de to link åbner de uden problemer. Synes dog de er meget ens når man kommer ind på dem?!?!
Hendeselv: Linkene virker også fint her, men ville gerne følge bloggen på Bloglovin
Jeg har et par stykker jeg gerne finder inspiration hos: Lene
Hendeselv: Det er jo oxo een og samme person. Klidmoster er med almen mad og hendes liv og hvad hun render at lave omkring mad. Klidfaster er hendes alter ego med den diæt hun følger: 5:2 og de opskrifter hun løbende udvikler.
Har selv lige været ude at lede! jeg har set mange fine heste og været i tvivl om det bare var mig der ikke var kommet mig helt over tabet af den gamle, siden jeg ikke kunne beslutte mig til en af dem. Den sidste hest jeg så, på en større tur rundt, gav mig et sug i maven, og da jeg havde prøvet ham, viste jeg at det var ham der skulle med hjem. så jeg kan kun sige; følg din mavefornemmelse!
jeg vælger/valgte ud fra disse kriterier: så jeg ville mærke efter hvilken hest jeg bedst klikkede med og følte mig mest tryg ved.. Jeg var ude for at se på flere heste hvor en hoppe også var oppe og vende for mig da den var mere redet end den jeg endte med at købe men der var der nogle ting som jeg ik gad arbejde med..den var lidt stiv fortil... så endte op med at købe en 3 års som kun lige var redet 1 mdr..syns egentlig det var for lidt pga jeg jo er en kylling men den har vist sig at være alt det jeg søgte.samtidig var den lidt for lille til min smag(158) men da jeg fik den i hænderne så voksede den pludselig 7 cm og er nu 165 cm  (behøver jeg at si jeg har fået præcis det jeg søgte..både med højde og kapacitet og avler/sælger ærger sig hehe) så her næsten 4 år efter så er vi efter klodsmajoren har haft en del småting vi har døjet med da den er senkastreret (kastreret som 3 års lige inden jeg købte den),og en klodsmajor (utallige forvridninger,hul i strålen,ondt i ryggen pga en skæv sadel,samt tendens til tynd mave som efter forskellige forsøg er helt væk)som skal prøve at imponere de nye heste på folden så er vi godt igang med øvelserne op til changementerne  Alt tager jeg stille og roligt da vi jo har al den tid der skal til når bare jeg kan mærke den blir stærkere og stærkere og lidt frækkere hehe .. så vælg ud fra hvilken hest der tiltaler dig mest og ikke ud fra kønnet.. ja hopper kan være mere hysteriske men dem kan man jo altid avle på i tilfælde af en skade 
Det er svært det der med at købe hest... Den første hesten jeg købte var en hest jeg havde som helpart i 2 år, og da ejer flyttet udenlands så fik jeg ham til en meget gunstig pris. Han har noen skavanker, og blev vel købt mere efter hjertet enn efter fornuft:-P Den gamle gik af med pension sidst sommer, og jeg skulle i gang med at kigge efter en ny hest, puha det var egentlig ikke så nemt som jeg havde regnet med. Jeg har i utgangspunktet vært super privilgeret med at min gamle står opstaldet på et stutteri hvor jeg er nær venn af familjen der driver det. Så jeg har aldrig manglet gode heste at ride på, men hvem skulle jeg dog vælge??? Jeg havde egentlig bestemt mig, men den hesten blev solgt inden jeg nåede at bestemme mig, så kan jeg jo takke mig selv for at være lidt langsom i afgørelsen.... Jeg fik så låne en kammerats hest der står på samme sted, og og efter nogle mnd. så så syntes jeg det var en sej hest at ride. De fleste hestene jeg red blev solgt, og vi kom dit hen at når min kamerat også skulle ud at ride, så stodt jeg faktisk på et tidspunkt å manglede hest. Træneren på stalden kom det forslag at jeg skulle prøve en 6 års hingst som er helbror den ham jeg lånte....jeg var skeptisk, men ok. Jeg faldt pladask for den hest, red ham 3 ganger, og købte ham, og fik ham kastrert. Det tog meg altså næsten år fra jeg bestemte mig for at købe ny hest til jeg faktisk gjorde det. Der var de gode bevægelsene, sindet hans og kemien med ham der gjorde at jeg valgte ham,og jeg bliver mere og mere glad for ham for vær ridtur. Der var nok dog bevægelsene der avgjorde mest, da tempramentet hans kan være lidt vel varmt nogle gange. Og nej, han er ikke perfekt på alle områder, så langt derifra,men han er perfekt på det der betyder mest for mig. Så hvis du har mulighed så vil jeg anbefale dig at prøve hestene flere gange. Det er svært når den ene har de ridemæssige egenskabene du søger, mens de to andre har tempramentet. Du må næsten bare prøve og finde ud af hvad der vigtigst for dig:-) Held og lykke med at finde den perfekte hest:-)
Tak for jeres tid og svar, når man er lidt frustreret   Den første hest jeg så (en af vallakkerne) have jeg super kemi og sød ridelig. Ham havde den i tankerne mens jeg prøvede de 4 efterfølgende heste. 6. hest var hoppen og hun var også rigtig sød, men følte ikke helt det samme som med den første vallak. Dog er hoppen meget lækker ridelig, er bedre bygget, bedre overlinie og med kapacitet.  Vallakken som jeg var ude og prøve igår var rigtig sød, lidt reserveret (men blev meget bedre på den korte tid vi var der) samtidig var han også dejlig og være på og fint bygget. Jeg synes godt nok det er svært!  Jeg søger en dressurhest, som er let ridelig og jeg kan komme ud og starte stævner på. Samtidig er jeg ikke til de heste som ser spøgelser alle sted og som jeg kan ride alene på tur på. Hvis man skulle stille dem op med kvaliteter: Vallak 1, 9 år: jordens bedste temperament og kold i røven, for at sige det mildt. Er redet rigtig meget på tur og i trafik og siger intet til det. Fin ridelig, men med lidt lavt ansat hals og mangler lidt stabilitet på tøjlen og fremdrift.  Hoppe, 11 år: udemærket temperament, har dog ikke prøvet så meget såsom tur ridning i skov og trafik. Super lækker ridelig! Flot bygget, god overlinie, fin holdning, ok fremdrift. Er lidt krybbebider og har en vorte i gjordlejet.  Vallak 2, 11 år: Sød på stald, lidt reserveret, men blødte hurtigt op. Godt temperament. Skulle være god på tur og trafik. God energi uden at være ustyrlig i ridning. Mangler lidt stabilitet på tøjlen. Fin fremdrift. Niveau mæssigt er det LA klasserne jeg går efter. Hvis man kun skulle vælge ud fra ridning så er hoppen den bedste og den der kan komme længst. Men omvendt så har vallakkerne rutinen i at komme i skov/trafik og tænker frem med stævnepladserne, hvor jeg er lidt usikker på hoppen, når hun ikke er vant til den slags.
Prøv dem flere gange, især hvis du er i tvivl.
Kender godt det med at det kan være svært at bestemme sig. For egentlig kan man ikke forudse om lige præsis den hest bliver den perkekte hest for sig i fremtiden. Jeg tager også altid video af hesten jeg prøver, og har gerne en eller to andre med til at se den. Det er vigtigt at du finder ud af hvilke krav du har til din nye hest. Hvilke krav SKAL opfyldes, og er der nogen som du evt kan gå på kompromis med. Har hesten fejl/mangler - vurder om du kan leve med det, eller vil det sidde i baghovedet og nage dig, for så er det ikke hesten for dig. Hvis det er muligt at få den på prøve, ville det jo være optimalt, men det er der desværre ikke mange som tilbyder. Så sørg i stedet for at prøve den to gange, så for man et bedre billede af den. Jeg har det sådan, at jeg skal føle mig tilpas på en hest og føle der er en god kemi. Har aldrig fortrudt et køb, men har da solgt et par stykker videre af forskellige grunde. Og så vil jeg sige at jeg altid har være meget glad for mine hopper, faktisk foretrækker jeg dem som rideheste frem for vallakker. Held og lykke med valget, og følg din mavefornemmelse og fornuft. Vh Sas
Jeg er så heldig, at jeg har købt to 1 års, som hver især er blevet dejlige rideheste med hver deres forcer. Og det er rigtig fint, at have to typemæssigt, temperamentsmæssige, gangartsmæssige HELT forskellige heste - især når man tænker på hvad man måske ville have valgt, hvis man først skulle have haft købt dem som uddannede rideheste  Så man skal købe hest med en blanding af hjerne og hjerte  Hjernen fortæller os, at man skal købe en sund og rask hest, psykisk og fysisk. Men nogle gange falder man jo for et "problembarn", som der måske skal rettes op - og der er det jo hjertet der forelsket sig, og ikke fornuftens hjerne. Hjernen kan også overbevise os selv om, at vi skal have en gangmaskine med det ekstra gear, fordi vi selv mener vi er klar til sådan en hest. Her er det ofte, at folk ender med et mindre lykkeligt valg, eller i hvert fald et valg, som ikke får dem til at ride på det plan man drømte om. Hjernen siger også, at man får mest for prisen ved at købe en ung hest - men nogle gange er det alligevel ikke det bedste valg. Kig HELT realistisk på dig selv, hvad tid og penge du har, hvad du har af evner indenfor ridning. Er du meget stille og rolig, meget struktureret og teknisk funderet i din ridning, og har en kanon underviser på sidelinien, ja så kan du måske godt få noget spændende ud af en mere temperamentsfuld unghest. Er du af natur lettere utålmodig, måske nemt bliver hidsig, ønsker hurtige resultater, så er det måske en fornuftig lidt ældre mere redet hest du skal vælge. Jeg er selv en rytter på 42 år, redet siden jeg var 13 år, men først trænet dressur de sidste 10 år. Altid haft almindelige all round heste. Alle købt som +8 års. Redet LA1 på klubplan i dressur. Jeg fik så et par 1 års plage, som jo så bare er vokset til, og er blevet det de er blevet  En lille 165 cm i stang tæt lavbenet ollebolleblanding, med middel gangarter, taktfast og verdens største pleaser - han vil gører ALT for dig som rytter. Sådan en hest du bare smiler over, når du sætter dig op for at ride. Gik som 7 års MB0 på C-plan til +65% - og er en fantastisk "lærerhest", nem, rar, sød og "tilgivende" overfor rytter fejl. Min berider ELSKER ham - som hun siger, han er ikke en "vinderhest", men han kan gå hele vejen pga hans arbejdsvilje og temperament. Og så har jeg den smukke temperamentsfuld ædle dressuravlen DV'er, som kan spadserer. Han er også dejlig, 6 år, og han gør det rigtig godt på C-plan i de små la'er, fordi han bevæger sig godt. Men jeg har hænderne fulde, og han er hverken en pleaser eller en "tilgiver". Der er kontant afregning på fejl eller mangler i rideteknikken. Han er sindsyg hurtig, sindsyg følsom og du skal være klar hele tiden når du rider ham. At jeg så sidder med et stort smil på ham også, ja det er fordi jeg kender og stoler på ham - men jeg er LYKKELIG for at jeg har den anden som min "lærerhest" i uddannelse af ungheste   Alt hvad jeg lærer på ham, skal den anden jo også lærer efterfølgende, men fejlene er finjusteret/fjernet. Min underviser er skam også glad for den 6 årige, og jeg tror såmænd også vi nok skal nå til MB niveau. Men om han kommer op og lave 3 ere ch'er er alt for tidlig at sige, da han er så touchy og temperamentsfuld, at det nemt kan gå i ged. Så hvad vil få dig til at smile hver dag du rider ? Vil du gerne have en god tur hver dag, så skal du finde dig en hest med dejligt temperament og med "pleaser-gen". Du vil hurtig kunne ride de sjove øvelser, men mangler måske den store WAUUU fornemmelse. Vil du fint kunne arbejde med en hest, som spooker i hjørnerne, måske laver fejl hvis du sidder det mindste forkert med schenklen. Og hvor du ved at du har en engels tålmodighed til at gentage gentage og gentage, også når temperamentet på hesten koger op. Men hvor du fx så bliver hel høj første gang den tager dig med i en lækker travøgning ? Ingen af valgene er forkerte - begge typer er dejlige heste - men giver forskelligt resultater på sigt alt efter rytterens forcer og mangler. Summasummarum - købe en hest hvor hjernen har fortalt dig hvad du bør gå efter, men hvor hjertet gør at du ikke kan undværer at sidde på lige præcis DEN hest  Held og lykke mvh Charlotte
her kan vi snakke kemi og tilfældigheder. I efteråret skulle jeg på ingen måde have hest. Tvært i mod var vi enige om og tynde lidt ud. Fik så ved tilfældighed tilbud denne meget billige DV på 15 år. Så billig vi hellere måtte tage op og kigge på ham, for om ikke andet falder den yngste for ponyalderen her til nytår. Men kræet kiggede mig altså dybt i øjene og spurgte om han ikke skulle være min bedste ven og det blev han. Der er ingen tvivl i daglig håndtering, han er MIN hest. Han kan meget mere end jeg får brug for forløbig, men så må mine unger holde det lidt ved lige. Så somme tider er det godt og vælge med hjertet, især når man som du har de tekniske færdighedder på plads, så ville jeg vælge kemi og i øvrigt holde mig væk fra hoppen med vorter i gjordlejet. Vorte er tegn på gennerelt nedsat imunforsvar og kan give dig andre problemer end bare vorter.
Jeg havde en ide om hvad den perfekte nye hest ville være.. Men jeg er også nået dertil, hvor at jeg ved, at når kemien er der, så ved jeg det bare. Min nye hest er ikke den jeg havde troet jeg skulle have, men jeg faldt for ham, og jeg er bare så glad for at jeg fulgte min mavefornemmelse.
Uhh et svært valg! Nogle heste falder man bare for, og føler en god kemi med. Og det er ofte de heste man vælger at købe.. Og sikkert fordi følelserne tager over. Men hvis jeg var i stand til det, ville jeg altid vælge rideligheden fremfor alt. Min nuværende hoppe havde jeg redet et halvt år for avler inden jeg købte hende, så jeg var helt med på hvad jeg gik ind til. Lo'moone har en fantastisk personlighed, er den rareste hest i stalden, på tur og på stævnepladsen - MEN hun har rigtig meget tænding og det øjeblik hun kan mærke på dig at du er irriteret/hidsig, så koger hun helt op og bliver forfærdelig at være på. Jeg øver mig hver evig eneste dag på at bevare roen oven på min hidsige hest, og vi bliver også bedre hver evig eneste dag. MEN jeg ville dog ønske at jeg var gået efter en hest der passede bedre til mit temperament. Men jeg var faldet for hende, og så måtte jeg bare eje hende. Når du har som du har det, og ikke lyder dybt forelsket i en enkelt hest, så ville jeg gå efter hoppen med den bedste ridelighed. Jeg tror at kemi kan opstå i længden, men rideligheden er du sikker på. Og er det vigtigste ikke at få en god ridetur hver dag? Personligt ville jeg aldrig vælge en hest der mangler fremaddrift. Men det er igen et temperamentsspørgsmål for dig som rytter.. held og lykke med hestekøbet 
Jeg kørte hoppen til hingst sidste år og vupti Jeg er HELT vild med ham og det er mine børn også..        
har ejet fire heste, så har jeg kun købt én - og da var jeg 9 år gammel, og hesten 6 mdr. Som jeg husker det valgte min far det billigste føl i flokken, så der var ikke så meget kemi at tage stilling til   Hun blev hurtigt min bedste ven alligevel. Resten af mine heste var afkom af hende. Når det så er sagt - så har jeg selv haft samme tanker som dig omkring, hvordan man vælger ny (ride)hest. Og jeg er helt sikker på, at jeg vil gå efter en sund og rask hest, som er korrekt bygget til mit brug, har et godt temperament og er ridelig. Er hesten sød og rar, så tror jeg simpelthen ikke på, at man ikke udvikler et forhold til den med tiden   Selvom den måske ikke er din "soulmate" fra dag 1. En af mine tidligere heste var så perfekt af sind, at jeg længe har grublet over, om jeg kunne finde en som ham igen. Han var legesyg, kærlig, kontaktsøgende, opfindsom og altid, altid i godt humør. Vi kaldte ham Evigglad, fordi han var den mest naivt positive hest, man kan forestille sig. Nu har jeg affundet mig med, at jeg måske ikke finder en, der er som ham igen - men det betyder ikke, at der ikke findes en god ven til mig derude   Og jeg er villig til at skulle lære den at kende, før det siger "bang". I stedet vil jeg se på de andre kvaliteter først, så jeg ved, at rideglæden er sikret.
jeg har købt heste 3 gange og de krav jeg har haft til dem har endelig bare været at det skulle være en oldenborg med stamtavle, og så max 1 år første var et hingsteføl på 5 mdr. jeg havde kun set ham nr 2 gang, var lige efter at min hingstebasse var blevet aflivet pga brækket skulderblad, så jeg skulle have en hest som ikke lignede ham. Så jeg gik bevist efter en hoppe. Var over og se to, 1 1-års og 1 2 års. Her gik jeg efter mit hjerte. Og har aldrig fortrydt. Hun er virkelig MIN hest. Hun vil gøre ALT for mig og kun mig Året efter ville jeg så have en ridehest, og var så over og se min hoppes mor og en søster til denne. Her kom jeg dog så hjem med en 2 års vallak. Han kom nemlig to gange hen til mig, og lagde sit græs på min hånd, og gik. så var jeg bare solgt. Hellere ikke her har jeg nogensinde fortrudt. Men han er aldrig blevet MIN hest på samme måde som min hoppe er - også selvom at de er så meget helsøskende som de kan blive, når de er født med 2 dages mellemrum (samme far og deres møder er helsøskende) nu skal jeg så ikke lige have flere heste, men vil helt sikkert vælge en hoppe igen. kan godt lide at der er lidt mere gang i den end ved en vallak. du skal vælge hest med dit hjerte. Du har jo ikke de store krav ridemæssigt andet end at I skal ride lidt dressur og så turer. Så hvem har du det bedst med ? du skal jo også gerne få en hest som du selv kan lærer noget.
Jeg har lært at følge min mavefornemmelse. Den ene gang jeg købte med fornuften, fandt jeg aldrig helt den der specielle kemi med hesten som er så vigtig, så ham endte jeg med at sælge. Da jeg fandt HESTEN, tænkte jeg først at den lange køretur var et spild af tid. Det store sure "grimme" skrummel af en hest var bestemt ikke venlig stemt over for nogen i stalden, og jeg var ærlig talt betænkelig ved at kravle op. Men det blev den bedste ridetur jeg nogensinde havde haft   Hesten ændrede fuldstændig karakter da jeg sad der, og jeg følte vi bare passede sammen som brikker i et puslespil. Da jeg kom hjem, var jeg nærmest i panik ved tanken om at han måske blev solgt til en anden, så jeg ringede og fik lov at komme og prøve igen næste dag, og efter den tur handlede vi  De år jeg fik med ham var de bedste rideår/hesteår nogensinde. Han var fantastisk - for mig, for han var dum og led ved alle andre, og jeg var ærlig talt nok den eneste der kunne lide ham og se hvor skøn han var  Desværre måtte han aflives i efteråret, og jeg kommer mig nok aldrig over ham, men hvor var jeg heldig at jeg nåede at lære den pragtfulde hest at kende  Held og lykke med at finde en du bare føler "det der" for. Anne
Paradise, Ja det er dén film. Jeg anbefaler den varmt!! En film om den helt store kærlighed og om, hvor sårbart livet kan være. Øv at der var nogen, der sagde noget til dig i biffen, fordi de kunne se, at du havde grædt. Du skal vide at der ikke er noget i vejen med dig. Det er derimod dem, der ikke kan rumme, at du bliver ked. Du er en følsom sjæl, og det er ok og godt. 
Helt igennem fantastisk!! Den tog virkelig r*ven på mig.. Og ok, nu er jeg godt nok altid hende der tuder til film, især i biografen, men er du da helt tosset.. Jeg ikke bare tudede, jeg HYLEDE og hulkede!! Heldigvis gjorde min veninde det samme   Da filmen sluttede og lyset tændte sagde jeg stortudende og halvt hulke-grinende over min egen rørstrømskhed: "Jeg skal lige have et øjeblik før vi går ud..."  - men jeg var ikke den eneste, der var kun 2 der rejste sig med det samme, de restende 20-30 stykker sad og snøftede i 5 min. før de gik  Så til denne film er det INGEN skam at tude.. Tværtimod!   For pokker den rammer!  Og skuespillerne gør det alle helt fantastisk, synes jeg!
Esma, du ved simpelthen altid lige præcis det rigtige at sige   tak!  Det lyder lige som en film for mig! Jeg er også helt vild med A Walk To Remember, hvis i har set den. Det lyder som om den minder lidt om. Og The Notebook selvfølgelig   jeg HYLER hver gang, det er frygteligt! 
Jeg er hyleren over alle hylere!! Hvis jeg ikke har hylet tre gange til en film, er den ikke værd at se. Jeg har endda hylet til et afsnit af Beverly Hills 90210 - slå lige den, hva   (Håber at andre får det bedre med deres hyleri nu  ) Tak for anbefalinger af film  mvh. tina
Den film er fantastisk og så ufattelig sørgelig. Jeg ikke bare hylede, men vrælede simpelthen  Nøj, hvor kan livet være en uretfærdig s*tan! God fornøjelse - og bare rolig. Alle og enhver hylede, da jeg så den, og ingen havde nogen form for resterende makeup efterfølgende.   Enten skal den være meget vandfast og ellers skal man nok efterlade den derhjemme 
Men ja, jeg prioritere børnene højere end manden, på nogle tider af døgnet / ugen og på andre tider af døgnet / ugen er det liiiige stik modsat!   .   .
Jeg synes slet ikke det er et mærkeligt emne, tværtimod. Jeg synes der kommer flere og flere par hvor kvinden fuldstændig glemmer at være kæreste/kone overfor manden. Barnet kommer til at fylde ALT! Så jeg synes sådan en artikel er ret relevant. Nu har har jeg ikke selv børn, så jeg vil bare sige held og lykke med det, det lyder mega spændende!
Syntes ikke det er et mærkeligt emne, men selvfølgelig kommer børnene først. Det handler ikke om at mor putter børn før far, men om at mor og far er to selvstændige individer, de er partnere og sammen har de et ansvar over for børnene. Hvis en mand føler sig nedprioriteret, så er der noget galt i deres partnerskab. Efter min mening. Forældre kan nogle gange glemme hinanden i en travl hverdag, men det er et fælles ansvar at huske hinanden og samarbejde om hverdagen.
Du kan prøve at finde Jane Bodholt Svendsen på facebook. Hvis du søger på Livskændring så skulle det gerne dukke op. Hendes søn var med i præstø ulykken med luntoft efterskole. Hendes bog "Livskændring" beskriver meget fint, hvordan hun skubber sin mand fuldstændig i baggrunden for at efterkomme sin søns behov. Dette er selvfølgelig i en ekstrem situation. Men det er interessant læsning, og det ender faktisk i en skilsmisse for hende og manden.
For der er ingen tvivl om, at hvis jeg skulle vælge nogen fra af mand eller børn, ja så røg manden....
Ok nu bliver jeg nysgerrig over de der dislikes. Er der virkelig nogen der mener at hvis ens mand gav en valget i mellem ham eller ens børn, så skulle man vælge manden? Forklar venligst lige nærmere, for lige nu er jeg sgu lidt forvirret over at der er tre der ville vælge manden over deres egne børn.
Sådan ville jeg nu ikke helt putte det, zamangah. Jeg mener at forældre har et fællesansvar overfor børnene, de skal tilgodese alle deres behov, og tage det fulde ansvar for børnenes liv. Mor og far derimod er ansvarlige for deres eget liv, derfor bliver man nød til at ha børnene som første prioritet, det har ikke noget afgøre med at man hellere "vil børnene". Hvis far mener at mor bruger for meget tid på børnene, så er det nok en temmeligt god indikation af at far ikke gør nok. selvfølgelig har man i et ægteskab et ansvar over for hinanden, man må aldrig glemme hinanden, men det ligger ud over børnene. Børnene er en pligt, hvis man skal sætte det op på en temmelig kold/hård måde, så spiser jeg f.eks aldrig aftensmad, før jeg har fodret hestene, jeg har valgt at være ansvarlig over for dem, så skal de også prioriteres. Det er min pligt ( en dejlig en   ) hvis man skal tror på div nyhedsmedier for tiden, så syntes jeg faktisk at er der tegnes et temmelig grumt billede af, at forældre i langt højere grad overdraget ansvaret for børnene til div. Institutioner. Børn holder sommerferie i børnehaven, så forældrene kan få fri. Skræmmende.
Anja - jeg tror, du (og andre) har misforstået emnet. Det handler ikke om at vælge mellem mand og børn (eller hustru og børn), men om "forældrepar, hvor kvinden prioriterer moderrollen højere end partnerrollen". Der er en vis forskel... Hanne
Jeg har fint forstået at det handler om at kvinden prioritere moderrollen over "kæreste rollen". Det der undrer mig er at tre har givet dislike til en kommentar hvor der udtrykkes at skal der vælges mellem mand eller børn, så vælges børnene.
Måske fordi det lige er at sætte den lidt på en spids, spørgsmålet var nok mere om man i hverdagen prioritere børn over mand (eller om man prioritere dem så højt at man "glemmer" manden. ) Ikke om man, hvis man skulle, ville vælge børnene fremfor manden, for det ville langt de fleste mødre selvfølgelig.
Tak for alle svarene. For lige at præcisere, så handler det - som flere er inde på - ikke om, hvorvidt man ville vælge manden frem for børnene. Spørgsmålet handler om, hvorvidt man prioriterer moderrollen over partnerrollen i dagligdagen. I må fortsat meget gerne vende tilbage (her eller på  ), hvis I har lyst at deltage. På forhånd tak. Mvh, Paul Sauer
Altså, sat på spidsen, bør man så ikke altid prioritere sine børn højst? I hvert fald, mens de er små. De er trods alt indtil en vis alder, totalt afhængige af hjælp, hvor jeg formoder de fleste mænd, trods alt godt kan nogle ting selv. Jeg er helt med på, at man ikke skal glemme manden/kæresten, så ALT kommer til at dreje sig om barnet/børnene. Der skal naturligvis stadig være tid og plads til, at man udover at være forældre, også husker at være kærester. Jeg var ikke god til, at prioritere min eksmand, da jeg blev mor. Men uden at gå i detaljer,så var det ikke udelukke de pga. barnet.
Ja det gør jeg, jeg er mor først og fremmest, syntes spørgsmålet er lidt mærkeligt. Når min søn er hjenme fra vuggestue er alt opmærksomhed på ham, og det er den til han kommer i seng, så kan jeg være partner. Jeg skal selfølgelig lave mad osv, men det kan drengen lige så godt hjælpe med og han hjælper også med at bærer ud mm. Hvis min kæreste er muggen over et eller andet, må han bide det i sig til vores søn sover. Så ja jeg er mor frem for alt 
Varmblod: så spørger jeg måske dumt, men hvorfor SKAL alt fokus være på jeres søn indtil han sover? Hvorfor kan man ikke dele opmærksomheden, så hverken søn eller mand føler sig overset? Jeg var f..... Blevet gal hvis jeg ikke kunne komme til min kæreste og snakke om noget mens barnet er vågen. At man skal vente til senere forstår jeg simpelthen ikke, det må vel være ligeså vigtigt for barnet at opleve hvordan forældrene er overfor hinanden.
Er enig med dig. Synes bestemt også, der er forskel på at sætte barnet først og så tilsidesætte ALT. Men efter en vis alder, er der ingen børn der dør af, at få at vide at det ikke altid er dem og deres der kommer først. Bliver da nogle små kommandører, der forventer at alle andre hopper og springer for deres mindste vink, ellers.
Fordi han går i seng kl 19 og bliver hentet fra vuggestue kl 16, det giver 3 timer til samvær og i den tid skal jeg som sagt også lave mad, rydde op osv. Så negativitet kan sagtens vente til barnet sover   så ja i de timer priotere jeg barn over mand, det er min kæreste heldigvis helt med på og vi er meget enige om tingene  i de 3 timer vi har sammen i hverdagens får han selfølgelig også lov at lege alene og han får er nej mm. Det er skam ikke fordi jeg er en vattet curling forældre. Min kæreste må hjertens gerne komme til mig, men er det en længerevarende snak, problem eller andet, må han vente til lillemanden sover, der han han så tilgængelig også min fulde opmærksomhed 
... meget fornuftig - i teorien... Men praksis er som bekendt noget andet!  Jeg opstillde omhyggeligt en liste med "need to have" og "nice to have" og havde også en mental liste over hvad jeg IKKE skulle - som f.eks. at købe en der var for ung - eller forelske mig i den første jeg så. Men man skal jo starte et sted - og når man alligevel ikke skal købe den første, kan man jo lige så godt nøjes med en kort tur - så jeg tog ud og kiggede på en unghest i nærheden. Jeg fandt dette: For lille For ung For tynd Forkert... for dejlig!! Det er 12 år siden og jeg har ham endnu. Sjovt nok kunne de fleste af hans fejl jo rettes med tiden - han voksede, blev ældre - blev tykkere - og er lige den rette hest for mig.
Følg din mavefornemmelse. Når det giver et sus i maven, så ved du det er den rigtige. Jeg vidste bare, da jeg så min haflingerhoppe første gang, at det var hende. Jeg sagde jeg gerne ville købe hende, før jeg kendte prisen (mindre detalje  )
Jeg har kun købt hest en gang: for 3 år siden købte jeg min dejlige Victoria   Her er lige et billede, for hun er jo alt for dejlig! Og jeg fortryder intet, selv om hun var alt for forkert: Hun skulle have været vallak Hun skulle have været lidt større (hun voksede heldigvis) Hun skulle have været et år yngre (hun var 5 da jeg købte hende) Hun skulle have haft større gangarter Hun skulle ihvertfald ikke være Oldenborger (gæt hvor hun er kåret) Hun skulle være ren en røgten (hun har 3 små kodemus) osv... Det eneste rigtige ved hende var vist farven  Jeg var egentlig hos berideren for at prøve en anden hest og vi snakkede lidt om hvad jeg søgte og så foreslog han Victoria, så selvom det var en hoppe prøvede jeg hende og da jeg havde travet en runde på hende og opdagede at jeg smilede, ja, så var jeg solgt og det blev hun også hurtigt til mig  Jeg kan ikke sige andet vælg den hest du ikke kan leve uden! Og jeg ville da ønske at Victoria havde større gangarter, ikke var overbygget, havde en mere skråskulder og var bedre til at slappe af på stævnebanerne, men jeg ville ALDRIG bytte hende! Vi passer perfekt sammen og så er den bare ikke længere.
jeg fandt min irske sportshest i England. Så en video af ham og synes han var fint bygget og havde en god springteknik samt gode bevægelser. Han var dog meget muskelfattig og tynd, men havde gode rammer  Købte ham udfra videoen, så har aldrig set eller prøvet ham inden han kom hjem. Han blev handelsundersøgt i England og gik fint igennem.
Følg mavefornemmelsen, eller lad hesten vælge dig  Jeg har altid haft nogle meget bestemte krav til hvilken type hest jeg skulle have: Robust/kraftig type (gerne sent kastreret vallak) Godt temperament med kontrolleret tænding (ikke gammel væddeløber el. lignende) Max. 155 cm Gerne skimmel, absolut IKKE rød Gåpåmod på springbanen Have gangarter over middel Være cool og ikke se spøgelser Let at have med i byen Max. 4 år Hmm, og hvad er jeg endt med? En tidligere RØD væddeløber med lange tynde stænger, som har noget af et heftigt temperament til tider. At være cool og tage tingene i stiv hov er ikke hans stærkeste side. Han er typen, der kan blive bange for sin egen skygge   Springning er han blevet bedre til, men han mangler stadig lidt selvtillid. Han er 161 cm og var 7 år, da jeg fik ham og den eneste gang over middel var/er hans skridt  MEN, jeg vil for intet i verden undvære ham  Jeg var med min far, bonusmor og tidligere kæreste taget til Kalundborg for at kigge på sådan en rødlig skraglet tingest, der havde stået stille i 6 mdr. Min far måtte halvt om halvt tvinge mig med, da jeg ærlig talt ikke var synderligt optimistisk over at skulle se på en rød fuldblod, der tilmed havde gået væddeløb.  MEN, mine fordomme blev fuldstændig manet til jorden, da dette utroligt kærlige væsen bogstavelig talt vadede direkte ind i mit hjerte.  Vi stod 5 mennesker på folden, da han opdagede os. Han styrede direkte hen mod mig og ænsede slet ikke de andre. Han gik med det samme hen og nussede mig og rodede i mine lommer. Jeg ville ikke indrømme at jeg faktisk syntes han var lidt sød, og måtte da også overtales til at kravle op på ham for at prøve at manøvrere ham lidt rundt på marken. Til min store forbavselse var han ualmindeligt velopdragen og var 100% ved mig hele tiden. Jeg havde ellers forventet mig en bukketur af værste slags samt en fuldstændig ukontrolleret galop, men i stedet red jeg rundt på det dejligste væsen, der bare stolede 100% på at jeg vidste hvad jeg lavede.  Derefter måtte jeg så overgive mig, og der gik vist heller ikke mere end 2 timer fra ankomst til kontrakten var skrevet under.   Og det er faktisk 7 år siden i går  Så mit råd er, at når den rigtige hest for dig dukker op, så er du slet ikke i tvivl og det vil hesten heller ikke være  Billedet fra salgsannoncen, desværre i dårlig kvalitet   : Og efter 3 års venskab: Sidste sommer:
Efter at have passet en 'mandagshest' i flere år og hele tiden måttet holde pauser i ridningen på grund af diverse sygdomsforløb var 'en sund og rask hest' min højeste prioritet. Dertil kom at den skulle være rimelig interessant at arbejde med i dresur - altså som minimum en gennemsnitlig gang. Jeg var efterhånden blevet MEGET sulten efter at kunne komme ud at ride nogenlunde hver dag, så jeg nåede ikke at kigge på så mange før jeg faldt for min Comet. Jeg prøvede først fire heste, som så fine ud på parpiret, men hvor jeg ved dem alle oplevede lidt modstand og spændinger under prøveturen og sad og tænkte på kiropraktor og røntgenundersøgelser. Da jeg så kom til den femte hest, som bare gik frem, drejede og stoppede, når jeg bad om det - uden at vise større eller mindre tegn på ubehag eller spændinger, ja så var det ham, jeg skulle have. Han var lidt for høj, lidt for tung og lidt for ung i forhold til det, jeg på forhånd havde forestillet mig, men han var dejlig at ride på, så ham blev det. Og han er fortsat smidig og velgående. Kiropraktoren kan stort set ikke finde noget at rette ved det årlige tjek, og han har kun været halt en enkelt gang i et par dage på grund af en hovbyld. Så det var den rette hest.
Da jeg fik aflivet min DV hoppe (som desværre ikke kunne forsikres fuldt ud), kiggede jeg (langt) efter en hest med det rigtige betræk, hvilke i mine øjne vil sige en knabstrupper, med smukke pletter og et flot eksteriør. Da jeg kiggede hest, betalte man pr plet, og da jeg for første gang stod i situationen, at jeg ikke havde forsikringspenge at gøre godt med, og nægtede at tage et lån, så kiggede jeg i en helt anden priskategori, og måtte gå på kompromis med mange af mine ønsker for en fremtidig ven. Jeg måtte erkende, at "den rigtige hest, ingen farve har" og tog til jylland for at prøve Barazza (som Anita ville sælge mig til en pris jeg havde råd til. Jeg er Anita evig taknemmelig over det den dag i dag). Indrømmet det første jeg tænkte, hold da op et stort hoved og kunne jeg abstrahere fra racens (svensk koldblodstraver) kendetegn i form af hovskæg, lang man, skæg og lange totter ud af ørene. Efter prøveturen takkede jeg ja til et køb. Tænkte går det ikke, så kan jeg til enhver tid få pengene hjem igen. Det er så lidt over 3 år siden, og efter lidt "modernisering" af damen i form at klip og trim, så fremstår hun i dag som min lille smukke stjerne, som jeg ikke har fortrudt, at jeg i sin tid købte. Jeg rider dressur på hende, samt nogle ture ud i det blå, og hun tilfredsstiller snildt mit behov for de daglige rideture. At hun så er velsignet med det dejligste sind, og altid er glad, gør kun solstrålehistorien lidt bedre. Så i dette tilfælde endte jeg op med det stik modsatte af hvad jeg havde forventet.
Når man er blevet gammel og fornuftig, så køber man hest med hjernen....og dog..  Jeg havde 3 krav, opvokset i storflok, gode ben og hove, og fornuftige forældre, da jeg ledte efter en Quarter, hvor der ikke er noget kåringssystem. Kravet om intakt flokadfærd er ekstremt vigtig for mig, da jeg opstalder ude, og derfor SKAL have en hest, der kan indgå i en flok, jeg har set nok heste med dårlig flokadfærd tilbringe deres dage på enefold. Gode ben og hove giver lidt sig selv, desværre er det lidt af en mangelvare indenfor visse racer, de mere almindelige ekstriørfejl kan man tage hensyn til i ridningen. Dog vil jeg ikke gå på kompromis med et dårligt sadelleje, jeg kender omkostningsniveauet og problemerne ved at ende i specialsadel-junglen. Der udover, ja så skulle den være velredet, passet ordentligt, talentfuld og selvfølgelig en "eyecatcher" Hmmmmmmmmm..... Kloge-åge fik opfyldt de 3 basiskrav, han taler 100% hest og indgår i enhver flok, han har perfekte lige tørre ben og super hove, og begge hans forældre har fortjent en tapperhedsmedalje for tro tjeneste, meeen.. Ryttervant var en pæn beskrivelse af træningen, kiloprisen var noget høj grundet undervægt, og beskrivelsen jeg kørte efter fra en veninde, der havde set ham var "den grimmeste Quarter i DK." Nu er vi så kommet til at "han ser sund ud". Der er mange ting, der skal falde i hak, når man køber hest, og selvfølgelig skal man have kemi med dyret, men man skal passe morderligt på, ikke at købe sig til problemer. Jeg kan sagtens træne uhensigtsmæssig flugtadfærd og generel "nej, vi tæver dig ikke" og også ride efter at han er 3 meter lang, men kunne han ikke fungere med andre heste, eller havde medfødte ben/hovproblemer, så var jeg på spanden.. Så både fornuft og følelse.. 
Tror nu bare at jeg skulle have fortsat indlægget efter at jeg havde skrevet "enig" med en ikke forklarende "For der....." Jeg er bare enig med det indlæg du havde skrevet så klart og godt.... Og tilføjede derefter, kortfattet, hvordan det ville stå til her, hvis jeg blev tvunget ud i en priotering i ekstremer. Netop fordi manden er et selvstændigt voksent individ som kan klare sig selv.
Jeg forstår det bare ikke. Hvis manden føler sig overset, så må han da for f**nden sige til. Generelt er det da noget man burde kunne tale om i forholdet og så komme til en eller anden form for fælles forståelse eller kompromis. Er mændende blevet mere vattede i dagens Danmark? PS: Hvordan ville det mon se ud hvis det var hesteejerrollen der stod overfor partnerrollen? Jeg har da læst flere indlæg i tidens løb hvor det var tydeligt at hesten kom før kæresten 
Vi har en lille på 6 mdr, og lige pt er jeg mere mor end partner, og det er fordi min mand er selvstændig og der er 95% af tiden mig til at være der for bettefisen. jeg prøver da på at huske at være kæreste, men nej er er mere mor pt, fordi jeg er så alene om det, og det skal ikke forstået som om at jeg beklager mig over det, jeg vidste godt han jobbede meget da vi valgte af få Tøsepigen.... Men det er bare faktum Men vi prøver da stadig op at huske os
Jeg synes også, at det er et mærkeligt emne og ville sige, at det ville være langt mere interessant at møde den mor, der vægter partneren højere end børnene. Altså, alle normalt fungerende mødre prioriterer moderrollen højere end partnerrollen. Det er da ganske normalt. Det er da nok snarere et spørgsmål om, hvor elegant man tackler samspillet med partner og børn. Fordi man godt kan få et far, mor og børn forhold til at fungere så er det da ikke ensbetydende med at man negligerer barnet/børnene i forhold til partneren.
Jeg prioriterer moderrollen over partnerrollen til enhver tod. Oplever at fædre gør det samme 
Lidt utroligt at folk bliver ved med at køre rundt i det samme, selv efter journalisten har forklaret, hvordan emnet skal forstås. Det handler ikke om hvad man prioriterer. Det handler om, hvorvidt der findes en partner, der føler sig overset og hvordan det påvirker forholdet. Der er ingen der siger det er forkert at prioritere barnet først, det der bliver spurgt til er, om der findes forhold hvor det gøres i så ekstrem grad, at den ene part føler en masse negative ting, og journalisten vil gerne høre om dette. Synes lidt den der tråd viser hvordan 1 fjer kan blive til 5 høns her i hønsegården kaldet HN  Lad nu være med at køre den helt af sporet, når det slet ikke er det det handler om. Jeg synes det er et vildt spændende emne. Jeg har ikke selv børn, men overvejer at få efter uni, og jeg vil da gerne læse om, hvad der kan ske i et forhold, hvis den ene part føler sig helt tilsidesat pga børn! Spændende emne.
At kvinden prioriterer moderrollen at manden føler sig overset? Uværdsat, uelsket, nummer 2, tilsidesat og lignende. eller omvendt, at kvinden føler det, men det bliver er jo ikke spurgt til 
Jeg tror da alle oplever at føle sig tilsidesat når der kommer børn - inklusiv mig selv. Det er nok svært at undgå når man i lang tid nedprioriterer både sig selv og partneren. Nu er vores skønne dreng blevet 2 år og kan uden problemer overnatte hos bedsterne en gang i mellem og der er ingen tvivl om, at det er godt for forholdet med noget alenetid. Til gengæld har han nu problemer med at sove om aftenen, så alene aftener har vi ikke haft i over en måned. Så ja nu føler vi os begge tilsidesat, men det er jo ikke noget man bare lige kan løse. Heldigvis slutter alle faser hos børn - nogle tager bare lidt længere tid end andre 
Handler det ikke om selvrealisering i en eller anden grad? Vi hører om par som går fra hinanden fordi "guldklumpen" græder og kræver sin "kvinde" på alle tider af døgnet. Ja, selv forældre der slår deres børn ihjel for at få dem til at tie....... Personligt så tror jeg at det bunder i at der er for meget fokus på mig 'ha' og jeg 'vil' og kun 'mig' og 'se' mig og 'hør' mig... Ja det er en test og en prøvelse at have små børn, de kan være forbandet og opslidende, men de vokser hurtigt og perioden med barnevogn, bleer, babymos og mælk i brysterne forsvinder altså hurtigt set i livets store sammenhæng. Så længe baby ikke kan noget som helst selv så er 'den' mest afhængig af sin mor hvis hun ammer, hvis ikke kan det også være far. Alt for mange går desværre fra hinanden mens børnene er spæde. Det er mit indtryk at for mange giver op for let måske i selvrealiseringens lys når den barske baby tilværelse rammer omvendt så tror jeg også at prisen der betales er sky-høj. Et par jeg kender til overlod en 14 dage gammel baby til pasning mens de tog på kærlighedsferie i Paris...   andre igen indstiller hele deres liv på at baby har det trygt og godt.. Ja der er mange måder at gribe forældre rollen an på. Køber man en bil, en symaskine, et kamera eller lign. så får man en manual med, men som med alt andet man 'laver selv' så følger der ingen manual med en baby. 
Jeg tror på at det er vigtigt at huske hinenden og give plads til partneren hvis forholdet skal eksistere... Men vælger man at få børn, vælger man også i en periode at være der meget for dem... Hvis man vil være en god mor/far... Som børnene vokser op, vil de have mindre og mindre behov for forældrene og derved kan forældrene jo være der mere for hinanden igen... Jeg har en søster der mener at børnene er på 1. pladsen og manden på 2. pladsen i forholdt til hendes kærlighed... Jeg er ikke helt sikker på at jeg ville kunne sætte det op på den måde hvis jeg havde børn, fordi det ikke er den samme kærlighed... Børn har nogle forskellige behov i deres opvækst og hvis de ikke bliver dækket kan der komme meget alvorlige konsekvenser ud af det... Som tidligere pædagogmedhjælper og nu pædagog studerende, ved jeg at børn kan dø af manglende kærlighed - det kan manden ikke, kun forholdet... Så som med alt andet, handler det vel om at priotere sin tid uanset om det er mor eller far der bliver snakket om... Babyer og små børn har mere behov for deres forældre end teenagere... Min erfaring er at det kan give et forhold utroligt meget, hvis forældre får og tager imod tilbudet om børnepasning, så de for en aften, en gang i mellem, kan gå ud og spise, se en film eller hvad de nu vil, uden børn...
Interessant at dette spørgmål aldrig bliver med stillet med modsatte fortegn. 
Nej, det er det ikke. Og uden at skulle smide den der "når du ikke har børn selv, så ved du ikke hvordan det føles", så vil jeg vove den påstand, at det aner man i det her tilfælde ikke  Kærligheden til ens barn er betingelsesløs, det er den til en partner ikke på samme måde. Håber da at alle mødre/fædre ville vælge deres barn fremfor en partner, såfremt det skulle komme dertil.
Hvor er jeg træt af at høre at der er noget jeg ikke kan sætte mig ind i fordi jeg ikke har født... Det jeg prøvede at skrive, i mit tidligere indlæg, og grunden til a jeg ikke mener at man kan sætte en rangliste på i forholdet til børn, er netop at børn kræver deres forældre på en helt anden måde end en partner kan/skal... Børn har ikke valgt at blive født og derfor er man forpligtet til, som forældre, at sætte børnene først... Nogle forældre forstår det ikke og det går ud over børnene... Andre foældre forstå ikke hvornår de skal give slip, og det går ud over forholdet... Mit håb er at alle forældre, mor såvel som far, ville vælge barnet over partneren... Ellers er de ikke værdige som forældre...
Når man ingen børn har, hvordan kan man så vide, hvordan kærligheden mellem en mor og et barn føles? Jeg kan ikke vide, hvordan det føles at springe i faldskærm, for det har jeg aldrig prøvet. Jeg kan have en mening om det, og forestille mig, hvordan det må føles, men jeg kan ikke vide det  Siger jo ikke, at du ikke må have en holdning til emnet. Selvfølgelig kan man argumentere, at vi jo alle har mødre og kender kærligheden den vej, men jeg tror bare at følelsen er så meget stærkere, den anden vej.
Det er muligt at man ikke kan sætte sig ind i hvor meget kærligheden betyder i et forhold til børn, men jeg mener godt at jeg kan sætte mig ind i at kærligheden er stor og at den bør være stor - da barnet har brug for sine forældre og ellers, i yderste konsekvens, kan dø... Når man har børn, må man jo alt efter barnets alder, være der på forskellige måder... Jeg kritisere ikke at mødre prioritere at være mødre... Jeg har flere gange lånt andres børn, så de fra tid til anden kunne få tid til deres forhold, me ikke for at vælge partneren over børnene.... Og ja, så har jeg bare lidt for mange hørt den der med "har du ikke født, ved du ikke noget"... Grunden til at jeg ikke har børn, er faktisk for deres skyld... Jeg har et meget hidsigt temperament og jeg vil ikke løbe an på at det forsvinder, hvis jeg får børn... Så jeg prioritere børnene højest ved ikke at få nogle...
Faldt lige over denne
Hej  jeg starter på mit andet år på hf efter sommerferien, og kunne godt bruge noget hjælp med mine lektier. Det er hovedsagelig dansk og engelsk jeg gerne ville have ligt hjælp med. Penge kan vi aftale.
Hvor i landet bor du?
Lidt ude for Skanderborg
Så bliver det lidt svært at hjælpe - jeg bor på Sjælland.
Den til manden og den til mine børn. Det fylder lige meget på 2 måder. Spændingsfeltet er så og prioriterer dem lige højt. Men efter 20 års samliv med samme mand og to børn, så er det åbenbart lykkes ok. Løsningen har været accept af forskelligheder, kys godmorgen og godnat, aldrig bære nag, kommunikation kommunikation kommunikation og en anerkendelse af børn er til låns, manden skal jeg være sammen med i tosomhed, når ungerne engang flyver fra reden. Men selvfølgelig - den historie er ikke så interessant, som at fremstille mødre som frådende monstre der tilsidesætter den stakkels mand til 2 pladsen.
det afhænger vel også af hvor man er i sit liv tænker jeg. Har man lille lise på 6 mdr, og Kaj på 1,5 ja så vil jeg dælme håbe man som mor ville prioritere børnene højest. Mine unger er 15 og 17 år. Har været sammen med manden i 23 år, og tosomheden begynder at lure i det fjerne. Det bliver sindsygt hårdt når de flytter hjemmefra, men på den anden side, ja så glæder jeg mig også, til vi bare er os 2 gamle igen   Når de når den alder, ja så er mor altså bare ikke den vigtigste i verden mere, og så ændres en prioriteter jo nok en smule. Mor er stadig god at have, når man mangler penge, skal køres til og fra osv, men ellers er mor jo sådan set bare en irritation, der er god at have når man skal serviceres    Jeg vil mene der er 2 slags kærlighed. Uanset alder ville jeg gøre alt i verden for mine unger, uden tvivl. Men man kan sagtens have kærlighed nok til både børn og mand, det har da nu fungeret fint her 
go'aften derude .. Bliver altså nødt til at dele min undren! både herinde og på Facebook oplever jeg oftere og oftereat folk simpelthen ikke kan finde ud af at holde sig til det emne der bliver spurgt til/diskuteret.. kan komme med mit eget eksempel:.. Jeg spørger ind til forslag til nye bid, da hesten ikke virker helt tilpas på det vi red med. Han skummer ujævnt. vil gerne gå med hovedet på sned til venstre, både højre og venstre volte. Skriver dernæst at hesten er tjekket i hoved og r*v, med kiro, tænder, dyrlæge osv. og at jeg ikke ønsker råd i denne retning, KUN til bid.. alligevel bliver der i flæng spurgt indtil om hesten har fået: kigget tænder, kiropraktor, fys, massage osv. osv. kun et par få kommer med egentlige forslag til bid  det samme her på HN, en vil dele sin glæde eller undren om et emne, og pludselig handler tråden om hvad personen "engang" har gjort/skrevet/sagt/ytret og ikke om det egentlige emne i tråden.. tit ødelægger det en ellers god debat eller stemning og ender ud i en gang mudderkast af anden verden, som egentlig ikke er særlig spændene for alle udenforstående parter.. er det bare sådan tonen er blevet? kan man ikke ændre holdning/mening om noget, eller begå fejl uden at nogen skal punke dig oven i hovedet med det lang tid efter?!    ja altså, jeg undre mig bare, og synes det er ret så irriterende ..
Fordi det (heldigvis) er blevet mere oppe i tiden at tænke over den egentlige årsag til problemet i stedet for bare at dække over symptomerne. Nu har jeg mest været på HG, men har valgt at skifte til HN, og der har mange af bid-problemet endt i den klassiske med rytteren, der "ikke gider hører, at hun skal indlære stop-signalet, hun har en ridelære", men alligevel spørger brugerne til råds, men så kommer der alligevel en påtale, også farer TS i flint. Engang i mellem er sandheden bare aldrig skæg....
: Jeg ved godt at der sidder mange unge ponypiger derude, der spørger om alt mellem himmel og jord, og som du skriver ikke helt har styr på signalerne, eller eventuelle fagspørgsmål.. Det er ikke disse jeg spørger ind til .. jeg spørger ind til billedtråde hvor nogen gladeligt viser præstationer osv. frem, og de så skal hagles ned for noget som hører fortiden til, eller endda er noget mellem 2 personer.. eller tråde hvor der bliver spurgt om et, og endda tilmed skrevet at der er tænkt på de rent fysiske aspekter i spørgsmålet, såsom fysiske problemstillinger og at disse derfor ikke skal tages i betragtning, og man så alligevel vælger at gøre det ? jeg rider selv Middelsvær, piaff, passage osv. så skulle mene at jeg kender til stopsignalet  der er jo selvfølgelig forskel på dem der spørger/starter tråden, og det skal der jo et eller andet sted tages hensyn til .. men .. skal vi så blot antage at alle der spørger andre til råds er uvidende og ikke kan ride? eller ikke vil bruge penge på en dyrlæge? synes bare alt for tit at tråde ender ud i et sidespor..
et problem er jo også at du ikke kender os bag skærmen - og vi andre ikke kender dig. Det vil sige   at det kan være rigtig svært at gardere sig så alt er oplyst - og vi andre kan bare ikke vide hvad der er foregået hvis ikke det står der. (Da vi jo ikke kender dig og derfor ikke ved hvad du ved om heste, hvor godt du rider, hvor meget erfaring du har osv osv osv.) Det er i princippet det evige problem med internettet. Jeg ville i øvrigt også stille spørgsmål til tænder eller problemer i nakken når du skriver at hesten har hovedet på sned. Og så ville jeg spørge hvad der sker hvis du rider bidløst. Og om DU har nogen problemer i skroget  Det er ud fra at et bid jo er ens i begge sider - men hestens reaktion ikke er. Derfor kan jeg ikke undgå at tænke at enten er der anatomisk et eller andet der gør at hesten ikke går ens - eller også er det hænderne i enden af strikkerne der ikke holder ens fat. Den slags kan være knapt så vigtigt for mig der rider på en almindelig skovtursmusse - forstået sådan at selvfølgelig skal han også behandles ordentligt men jeg har ikke nødvendigvis så meget "fat i" ham at problematikken ville komme til udtryk. Det skal forstås sådan at det bliver væsentligt mere tydeligt når man rider på højere plan hvor samlingen skal være så meget højere og hesten bliver presset mere.
Jeg må indrømme, at jeg ikke kan forstå hvorfor der skal laves et stort nummer ud af sådan noget. I tilfældet hvor det ender i personlig tilsvining, synes jeg folk burde være voksne nok til enten at tale ordentligt til hinanden eller lukke munden eller tage den over private beskeder. Men de der tilfælde, hvor man siger at den er tjekket i hoved og røv med det hele, og folk alligevel spørger om den "er tjekket med kiropraktor". Der kan jeg altså ikke forstå hvorfor det er så frygteligt at de spørger om det? Hvis den der har started tråden ikke ønsker den slags råd, så kan vedkommende jo bare se bort fra det? Og ja, det er da træls at folk ikke læser indlæggene ordentligt, men for det meste vil folk jo bare gerne hjælpe, eller også gik det bare lidt for stærkt med læsningen. Jeg tror simpelthen ikke på, at der er noget ondt ment i det. Og jeg kan heller ikke forstå, hvorfor nogen kan blive irriterede eller negative over det. Det er da en så lille ting at jeg ville mene det er ubetydeligt og virkelig ikke noget at hidse sig op over. Og i øvrigt, hvis man spørger om råd, både på nettet OG i den virkelige verden, så er det bare ikke altid man får et svar man har lyst til at høre. Man spørger om andre mennesker mening/holdning/hjælp, og derfor vil man sikkert få en masse forskellige svar. Og derimllem nogle brugbare, og nogle knap så brugbare. Sådan er det jo, mennesker er jo forskellige med forskellige erfaringer. TS, jeg ved godt hvad det er for en tråd du henviser til, men vedkommende startede jo sådan set selv mudderkastningen i det øjeblik folk blev bare en smule kritiske. Og ja, jeg synes det er i orden at "punke folk i hovedet" med noget de har gjort for 100 år siden, såfremt de ikke har forbedret sig en pind. Hvis jeg kom ud til John Byrialsen om ti år og så magre heste og upassede hove, så ville jeg nok også minde ham om, hvad der skete sidst .. Sagen er jo den, at hvis man har gjort noget knap så smart, så er det en del af ens fortid, og man kan altså ikke bare viske det væk. Man må leve med konsekvenserne af de valg man har taget. Men på den anden side, så skal man heller ikke punke for at punke. Giv folk en chance, se hvad det handler om, og viser det sig, at de stadig ikke har forbedret sig, så synes jeg ikke der er spor i vejen med at sige "hallo, hvordan var det liige det gik sidst?".
Uanset, hvor meget glæde der udspringer sig af indlægget, synes jeg da, at det er på sin plads, at kommentere og spørge ind til noget, man af en eller anden grund ikke finder rigtigt. F.eks kan jeg huske, tror alligevel, det er et par år siden, hvor en ung pige ville vise os tilliden mellem hende og ponyen, hvilket blev dokumenteret med pigen, der sad bag ved hesten - uden noget beskyttelse via hjelm eller fodtøj (mener faktisk hun var i bare tæer) - her mener jeg, at det er på sin plads, at minde pigen om forskellen på tilid og dumdræstighed. Det samme med tråde, hvor en chambon/glidetøjle er for stramt, hesten på 4 år, der går i nærmest rollkur-stilling på samtlige billeder, 3-ringsbidet der er hevet halvt ude af munden på hesten, børn der rider uden hjelm og jeg kunne blive ved. Jeg set intet galt i, at disse tråde ender ud i diskussioner om andet end den omgang rygklapperi, som TS forventer.
Hej! Hvor langt tid tager det normalt at få pas fra England?  Hvor tit sker der komplikationer med det? Og kan det være rigtigt der kan gå op til et år, pga fejl, før man får det?  Sagen er den, at jeg købte et welshføl hvor papirerne skulle være indsendt af sælger, hvilket var fint nok.  Han er så blevet solgt til en veninde efterfølgende pga andre årsager, og fik så at vide af (min) sælger i mellemtiden, at der var sket en fejl, så hans papirer blev forsinket. Fair nok. Men passet er stadig ikke kommet og vi har kontaktet stedet ovre i England og hverken hans chipnummer, navn ect er registreret eller under registrering derhenne. Er dette normalt? Jeg har ikke fået dokumention på at noget er sendt ind. Jeg har jo lovet nye køber at passet var på vej! hjælp!
Jeg ville hører sælger om de har mulighed for at hjælpe...
Ja men hun siger hun har sendt det ind og at der ikke er mere at gøre end at vente...
Jeg vil ikke mene, at det er normalt - selv i Storbritannien - at vente en helt år på at få passet. Hvis de har modtaget papirerne burde de i det allermindste have registreret noget på hesten, fx en indkommen ansøgning om pas. Det tyder på, at de ikke har modtaget noget, og at avler/sælger måske skal genindsende ansøgningen om pas. Det bedste er nok at spørge kontoret i UK til råds.
Jeg har haft kig på en 2 års hoppe, som desværre har navlebrok - jeg har siden tænkt (da sælger snakkede om, at denne ville forsvinde af sig selv) skal jeg gå udenom denne hoppe når den nu har navlebrok - hvilken behandling kræver navlebrok? (hvis den kræver nogen) Er her nogle som kan gøre mig klogere på navlebrok 
Det første spørgsmål er; hvor stor er brokken? For umiddelbart så kræver navlebrok operation, det koster i omegnen af 6000. En brok i størrelse som den ham her har kjræver helt sikkert operation.
Har du spurgt din dyrlæge hvad de mener om navlebrok? Jeg har selv haft en vallak med navlebrok, hvor det for ham var uden betydning. Han havde ingen gener af det, og fungerede som all round hest. Men det kommer nok an på hvor stor den navlebrok er, og hvad du planlægger at skulle bruge hesten til. Mvh Janni
Brokket var på størrelse med den som Charlotte viser. Pt har jeg ikke snakket med dyrlæge, da jeg endnu ikke er sikker på om hoppen er en jeg vil købe (dyrlæge tages med på råd inden   ) Hesten skulle når tid kom bruges til all round
Jeg fik føl på min hoppe for 5 år siden. Føllet havde desværre navlebrok (som jeg husker det lidt mindre eller samme størrelse som på charlottes billede). Vi havde dyrlægen til at se på det hver gang de ellers var der, og han holdt øje med om det ville begynde at lukke sig. Så vidt jeg husker sker det stort set altid inden for det første år. Når brokken er stor er der øget risiko for at tarmen kan komme i klemme = akut operation. Så jeg gik med en knude i maven indtil hun blev (planlagt) opereret på sin 1 års fødselsdag (det blev nemlig ikke mindre). Jeg brugte højgård og operationen var helt ukompliceret efterfulgt af noget boksro og sygefold. jeg kan desværre ikke huske præcis hvor længe eller en præcis pris - jeg fik nemlig opereret hendes mor samme dag. En næsten dobbelt så dyr operation og lidt længere boksro/sygefold hvor føllet holdt hende med selskab. Men jeg mener det kostede 5000-6000 kr, og 3-4 ugers boksro. Men det oplyser Højgård gerne uforpligtende, og så kan du jo tage stilling til om hesten er pengene/bekymringerne/risikoen værd. Men en operationen er som regel ukompliceret og hesten har ingen gener efterfølgende. Dyrlægen kan nemt mærke om det er et "åbent" eller lukket brok - og er den "åben" ville jeg få opereret hesten lige efter købet.
Jeg har lige fået ridebane af min mand i fødselsdags gave:) dem af jer der har ridebane har i låge i og bruger i den? Eller hvad gør i?
Nej vi har ikke låge i . Der er godt nok træhegn rundt men min mand har lavet en opsats , hvor jeg han hænge sådan et markvandingsrør på . Det er sådan et letvægts et . Det fungerer fint hvis der skal luftes en hest , jeg er ved at træne de rå eller andet .
Jeg foretrækker til en hver tid en eller anden form for lukkeanordning. Det er skønt at kunne løsskole hesten, og det er surt at skulle rende helt ind til stalden for at hente den, hvis man skvatter af. Det er også det sikreste, fx ved tilridning hvor en hest i panik over sadel / longe kan rende mange kilometer, før den stopper. En låge er det nemmeste og pæneste, og koster ikke så meget mere, når man alligevel skal investere i en helt ny bane, men en snor kan også gøre det.
Hvis jeg kun har adgang til én bane foretrækker jeg helt klart, at der er højt rækværk og låge. Låge og højt rækværk på banen giver mulighed for at slippe hesten løs for motion eller i træning (fx løsspringning), og lågen giver større sikkerhed hvis hesten er ung eller endnu ikke trænet så meget. Jeg foretrækker så at lågen er lavet sådan at jeg kan åben og lukke den fra hesteryggen, når jeg først får trænet min hest til det.
Det er da en fed gave! Jeg ville nok bare være glad for en låge, der bestod af to reb med en solid krog i enden. Så har du ikke en låge, der begynder at hænge i hængslerne, men som du også let kan lade stå åben ved at hænge rebene op langs hegnet i tilsvarende bøjler, som når banen er lukket af. Jeg ville også klart foretrække, at jeg kunne lukke af. Så kan banen også bruges som luftefold, løsspringning eller bare som sikkerhed, når du rider alene (det er ikke fedt, hvis hesten stryger med en og man stadig sidder på hesten på vej mod stalddøren...)
Godt indlæg Sussby. Jeg sad med nogle tanker om, at det er ret naivt at tro at man kan bestille en bestemt type svar. Bare se på samtaler 'in real'. De bevæger sig lidt i den ene retning og lidt i den anden. Det, den anden siger, minder mig om noget, som jeg så drejer samtalen ind på, og til sidst er der ingen, der kan huske, hvordan vi kom derhen. Hvordan kan man forvente at det vil være anderledes på nettet? Ikke engang hvis man stiller spørgsmål til fagfolk - fx dyrlæger - kan man altid regne med at få det svar, man havde ønsket eller forventet. Måske ville det kunne lade sig gøre med en computer, hvor man kunne sætte flueben udfor de emner, man ønskede svarene skulle ligge indenfor, men ikke i menneskelig kommunikation, og man ville nok også hurtigt finde ud af, at svarene blev kedelige og unuancerede - man ville jo aldrig lære noget, som man ikke selv havde tænkt på at spørge om. Trådstarter, som bliver angrebet for fortidens fejl, kunne have håndteret situationen meget mere elegant ved blot at skrive noget i retning af: jeg er klar over at vi har haft vores uoverensstemmelser, men jeg håber at I og jeres heste alle har det godt og trives, hvor I nu står opstaldet. Så ville der have været færre skribenter, der ville have følt trang til at fortsætte angrebet. Men det kræver selvfølgelig både modenhed og et vist overkud, som hun muligvis ikke har?
tror egentlig i misforstår hvordan jeg mener det (med mit eget i hvert faldet ) eller også er jeg virkelig dum til at få det formuleret  det er ikke noget der pisser mig af, og jeg forventede ikke noget bestemt svar, men havde da håbet på bare lidt af de svar handlede om det der blev spurgt om  Men ja, tror nogle gange at folk læser indlæggene lidt for hurtigt, eller kun noget af dem, og man kan selvfølgelig ikke læse hvem folk er, eller hvor dygtige de er gennem en tråd eller et indlæg .. Det er nok også det samme den anden vej, altså når der bliver svaret, og svaret bliver mistolket, så kan det jo hurtigt gå rigtig galt, som i den anden tråd, og det handler vel igen om hvor godt vi egentlig kender hinanden? det var bare 2 eksempler, og var ikke ment som i at de i sig selv skulle diskuteres   det er vist ikke mere end en md gammelt det indlæg, husker det nemlig selv, og i disse situationer synes jeg det er helt okay at det bliver nævnt, og det samme i rigtig mange andre tråde hvor det enten er uforsvarligt, farligt eller simpelthen pga. manglende viden 
Jeg er helt enig med TS  Problemet er vel mange gange at folk dårligt læser teksten men nærmest kun lige overskriften og svarer ud fra det. Eller er der glemt noget i første indlæg som TS senere svarer på i tråden, så springes dette let og elegant over. Det virker på mig som om man ikke gider læse tråden ordentligt igennem, og derved kommer der let en masse gentagelser, hvilket jeg personligt synes er piv irriterende  Men jeg forstår heller ikke, at når der stilles et konkret spørgsmål, hvorfor så ikke forholde sig til det, fremfor at begynde at snakke om noget helt andet som intet har med tråden at gøre. Problemet er ikke nyt - det har eksisteret det meste af tiden på HN 
Janni: det er helt rigtigt at det vist ikke ligefrem er et nyt problem  og kan kun give dig ret i at det tit og ofte handler om at folk simpelthen har for travlt, og kun skimter teksten, dvs. de har "læst" brudstykker af teksten og ikke den egentlige sammenhæng, hvilket hurtigt kan føre til et svar i øst, når spørgsmålet der blevs spurgt til var i vest  et eks: "Hold nu op en   jeg havde i dag, den var så  , og blev bange for alt.. Tror nu godt nok at det har noget med den volsomme vind at gøre, og måske de   han får.. Vi trænede en masse versader schenkelvigninger og overgange for at få ham til at slappe af, det lykkedes, men han blev så høj over at gøre øvelserne rigtigt, at   og ville gøre det igen og igen,   til sidst.. det var sååå fedt, men virkelig træls at han skulle starte sådan ud." læser vi kune disse brudstykker, ja så handler det jo nok om en hest der bliver fodret helt forkert, en rytter der ikke kender sine signaler, og menneskeligør sin hest ved at tillægge den følelser og evner den ikke har, men det er jo i virkeligheden ikke det teksten handler om vel ?   
Jeg kan godt forstå det er irriterende at få foreslået noget man allerede har gjort opmærksom på at man har fået tjekket. Men mht til den billedtråd så er de ting hun bliver gjort opmærksom på ikke så gamle og der er intet i hendes seneste indlæg som jeg har læst, der gør at jeg tror på hendes historie mht empati for en hest. Vh Charlotte
Ja det er hvad jeg er  jeg har siden 22 maj smidt 18 kilo, Juhu! De første 8 er baby vægt, de sidste 10 er en grundig kost omlægning mad log og motion  jeg Har nået mit delmål!   74 kilo, så skal de sidste 10 bare af  så jeg tillader mig at rose mig selv og glæde mig over alt det gode der sker 
tillykke med det flotte vægttab. du kan med rette være stolt af dig selv.
Mange tak 
Det er rigtig flot gået.. Vær du bare super stolt 
Tak 
 Det har indtil de senere år været et stort dilemma, om man skulle vælge at tage en god hoppe ud af sporten, for at den kunne indgå i avlen i stedet. Da teknikken var i sin spæde start, var det en bekostelig og usikker affære at få lavet embryotransfer, men i takt med at man er blevet bedre og bedre til teknikken, og det i dag er hverdag at der foretages embryotransfer, er der nu en hel del flere der har øjnet muligheden for at føre generne videre på sine bedste hopper. Det kan enten være ønsket om at lave flere afkom på sin gode hoppe, eller det kan være ønsket om, at hoppen fortsat skal gå i sporten.  Med embryotransfer er muligheden altså kommet for at hoppen kan gøre begge dele blevet en mulighed.  "Men i år er der sket en stigende interesse for embryotransfer, som har medført at vi i år står i den situation, at vi mangler egnede hopper, som kan bruges som rugemødre" udtaler dyrlæge Steen Bo Larsen fra Højelse Hesteklink, som ligger i Lille Skensved lige syd for Solrød på Sjælland.  Princippet for teknikken for embryotransfer er, at et befrugtet æg skylles ud af livmoderen på donorhoppen og lægges over i en rugemor. Det sker på 7. dagen efter insemineringen.  Da embryotransfer primært bruges på konkurrenceheste i springning og dressur (men også er ret udbredt i islænderkredse), er det primært rugemødre af DV-typer som ønskes, hvor der naturligvis ikke er krav om at det skal være en DV'er. Den gode rugehoppe er 4-10 år gammel, af DV-typen og gerne en hoppe, der tidligere har fået føl. Hvorfor den skal bruges som rugehoppe er underordnet - den kan være skadet eller ejer kan have andre grunde til, at de ønsker at låne hoppen ud i periode.  "Det foregår sådan, at ejer afleverer hoppen til Højelse. Hvis hoppen bliver drægtig, overgår hun til embryonets ejer, hvor hun så vil være vinteren over og hele næste sommer og efterår, indtil føllet kan vænnes fra. Derefter tilbydes rugehoppens ejer at få hesten tilbage.  Vi er forholdsvis langt henne i sæsonen nu, og nogle af de hopper, vi vil modtage nu til rugemødre, vil ikke blive brugt. I sådanne tilfælde bliver ejer selvfølgelig tilbudt at få hoppen tilbage ca 1. september." udtaler dyrlæge Steen Bo Larsen til slut.  Der er ingen omkostninger ved at låne sin hest ud til Højelse Hesteklinik undtagen kørsel til klinikken når hoppen afleveres og igen når den hentes. Højelse afholder alle udgifter på hoppen, mens de har den, og når den overgår til donorhoppens ejere, afholder de alle udgifter til hoppen, indtil føllet er blevet vendt fra. Hvis du skulle være interesseret i at lade din hoppe indgå i projektet, bedes du kontakte Højelse Hesteklinik, gerne pr mail:   eller på tlf 56168022 kl 9-14.
det lyder så nobelt at man kan låne sin hoppe ud og at embryonets ejer afholder alle udgifter undervejs. men hvad med den risko man løber som hoppeejer? der kan jo tiltræde mange former for komplikationer undervejs samt under folingen ? Nogen der har et godt argument hvorfor man skal låne sin hoppe ud til dette formål? Karina
Karina - jeg forestiller mig, at der bliver lavet en kontrakt hvor man beskriver ansvarsfordeling osv. Men der er jo jævnligt tråde om småskadede hopper, eller ejer skal rejse et års tid, eller skal begynde på uddannelse eller ..... Så kunne det her da være et alternativ til at sælge eller låne ud?
Jeg har feks en hoppe stående fordi jeg af sentimentale årsager ikke ønsker at skille mig af med den(min tidligere springhest)- men hvorfor skal jeg løbe riskoen ved at låne den ud som følhoppe? For mig som ejer er riskoen lige stor om en anden ejer føllet eller jeg selv gør det- det er blot ifolingsprisen jeg kan slippe uden om/spare. Denne risko vil jo være tilstede ved alle ifolinger- så at bruge dette som mulighed ved feks rejse som du foreslår, istedet for at sælge etc skal man da have med i sine overvejelser at hoppen kan lide overlast, få skavanker der efterølgende kan koste penge/ nedsætte handelsværdien osv Jeg ved godt den også altid kan få en skade på folden i morgen.....men ifoling kan man takke nej til der skal man træffe et aktivt valg- fold er mere alm. hverdagsting. Karina
... er der en risiko - både ved at udlåne og ved at en hoppe ifoles og skal have føl. Og man kan aldrig gardere sig mod at der er nogen der ikke tænker sig om. Men jeg vælger at tro at dem der bruger penge på embryotransfer ikke ligefrem er uerfarne avlere - og at det heller ikke lige er dem der hopper over hvor gærdet er lavest mht at ringe efter dr. dyr en gang ekstra.  Hvor Baloo og jeg bor har vi i øjeblikket 3 rugemødre gående. To med føl fra i år og en der venter et til næste år - og vi fik 2 rugeføl sidste år. Nogle af ejerens egne hopper er da også udstationeret hos andre - eller står på Højele og venter på et embryo 
Jeg har udlånt den ene af vores unge hopper til Højelse. Jeg er overhovedet ikke bekymret. Jeg har udlånt en ung og sund hoppe, som fik føl som 4-års uden problemer og hvis ellers hun er drægtig, så vil hun blive udstationeret hos seriøse ansvarsfulde avlere. Hvis der skulle ske noget med hende i forbindelse med folingen, så kunne det jo lige så godt være sket når vi selv fik føl på hende, det er ikke anderledes.
... jo ikke just uerfarne ud i kunstig befrugtning. Og som Lisbeth er inde på, så er det jo ikke en procedure, som du får lavet på naboens Lotte med en tilfældig hingst. Det er nøje udvalgte hingste og hopper, der lægger sæd og æg til, som en rugehoppe så skal passe på. Sådan en føllebølle er rigtig dyr at lave, så jeg tror bestemt ikke, at der spares på hoppen, da der er stor interesse i, at der kommer et sundt og rask føl til verden om elleve måneder 
jeg er helt med på at Højelse/Steen Bo ved hvad de laver- men undervejs i 11 mdrs drægtighed kan der ske ting og sager- lige så ved selve folingen. Ting som hoppen de efterfølgende år kan være tynget af, ting som hurtig dyrlæeghjælp ikke kan afhjælpe. Heldigvis går foling godt de fleste af gangene- jeg synes bare at udlånere skal vide der er en risiko- en der for mig til at fravælge sådan et projekt  Var det mit eget føl i maven på hoppen ville jeg med stor sandynlighed have føllet efter floing som "erstatning" hvis hoppen blev skadet under folingen- men det har man ikke ved embryotransfer. For os med kun et par heste er der jo mange følelser på spil ved udlån- uanset om det er til ridning eller avl, så jeg kan som sagt ikke se fordelen for mig som ejer i udlån som rugemor. Udlånt som ridehest har jeg gjort med heste dvs som helparter. Så jeg kan desværre stadig ikke gennemskue hvorfor folk vælger at udlåne dyret til rugemor- menjeg kan godt forstå folk der gerne vil låne i stedet for selv at købe  Karina
Hej: ) hej er der nogle der kender nogen gode film på viaplay?;)
har lige set tarok og en der hedder "ostwind " tyskfilm Men se under børne film eller familiefilm der er flere der er eller har været en dokumentar om vilde heste , men kan ikke lige huske hvad den hedder
Nu har jeg en ung avlshoppe, som jeg ikke under nogen omstændigheder vil sælge, da jeg om nogle år skal lave en afløser til hende. Men omvendt så er tiderne ikke lige nu til bare at ifole og satse på at kunne sælge føllet. Så alternativet ville være bare at lade hende gå. Jeg kender da også en der lånte sin skadede ridehest ud som rugemor, dyrlægen havde sagt at et års pause fra ridning måske kunne hjælpe, så det var da forsøget værd at lade hoppen få halvandet års fred. Man skal også huske at lånerne har ofret i omegnen af 30.000 for at få puttet det føl i, så de har jo en kæmpe interesse i at alt går godt. Det eneste der gjorde mig lidt usikker var da jeg læste om den Islandske hoppe hvor der er lavet 2 ET-føl, og hvor det ene var lagt i en varmblodshoppe som blev alvorligt syg af at gå i løsdrift med de islandske heste, men den kom sig dog.
... risiko ved ifoling - og foling. Det har jeg også i klar erindring, da en veninde netop udlånte sin hoppe - og fik en hest retur der døjede med problemer i årevis - fordi låner skulle spare en dyrlægeregning ved foling (tilbageholdt efterbyrd) Det ER en tillidssag - og det er rigtigt at man jo løber samme risiko med at ifole selv, men så har man også håbet om et føl til sig selv. Jeg tror at de fleste af de heste der bliver brugt, enten er skadet selv eller er overskudshopper som en avler ikke lige kan få solgt - eller som måske ikke selv er helt gode nok til at avle på. Men så er det jo også en god måde at bruge hoppen.
Sitta blev brugt i flere omgange, hun er bl.a "mor" til Zaladin Mi der i går ejes af Jan Brinck og er kåret hingst i Sverige. (lidt stolt må man vel gerne være) Der har aldrig været komplikationer og der bliver passet godt på hopperne. Man kan formentlig indgå flere forskellige aftaler, eks at man får sin hoppe hjem igen og den går drægtig hjemme og så afleveres til følle-ejer eller dyrlæge inden foling så der er ekstra kontrol.
Vi afleverede for nogle år siden en hoppe som rugemor, hun er det stadig ig har et skønt liv. det er LUKSUS og en kæmpe gave, hoppe var i sin bedste (unge) alder, men havde ikke temprementet til at være ride hest og var ikke god nok som avlshoppe, så hvad gør man med sådan en? Der er en overflod af "foldbumser" og en så ung hoppe ender hurtigt som kasteboldt, hvis ikke hun var blevet rugemor ville alternativet være slagtning  HUn trives fantastisk med sin nye tilværelse og er den perfekte mor, jeg er så lykkelig {\rtf1\ansi\ansicpg1252  {\fonttbl}  {\colortbl;\red255\gre...\blue255;}  } så det kan klart anbefales 
For snart et par år anskaffede jeg mig en hest. Det var på alle måder dumt, jeg havde ikke redet fast i flere år, jeg havde/har egentlig ikke rigtigt penge til det og hesten var en såkaldt problemhest. Alt i alt en dårlig dårlig beslutning. Men nu er den taget, jeg har en hest. Forstå mig ret: Jeg elsker den hest! Han er den dejligste, venligste pony, så fantastisk af sind. Desværre har han fået tæv under tilridning før jeg købte ham og det har været et problem lige siden. Han kan endnu ikke rides rigtigt. Og min motivation, som ellers var der for fulde gardiner i starten, er nu væk. Glæden ved at omgås Pony er der, jeg bliver glad hver gang jeg har været der, men jeg må piske mig selv hver eneste gang for at komme afsted. Heldigvis står han et godt sted med en dejlig dame som tager sig af ham når jeg nu ikke overskuer det så ofte som jeg burde. Er der nogen andre i lignende situationer som har fundet motivationen igen? Jeg er så langt ude at jeg overvejer at aflive ham hvis jeg ikke kan låne ham ud, men jeg synes det er synd at aflive en rask og glad hest.. Sælges skal han aldrig, det har jeg lovet ham, og hvem i alverden skulle ville købe en 13-årig uridelig hest? Eller for den sags skyld låne ham? Hjælp! Jeg vil så gerne nyde min dejlige hest!
Hvem siger, at du skal ride på din hest ? (ikke hesten) Hvorfor tager du ikke bare 1 dag ad gangen, dvs. tager ud til din hest, hygger om den, går en tur med den, nyder omgangen og det sociale med den ? Det vil den sikkert elske, (ifht. fortid m. tæsk), at blive nusset, striglet, gået en tur med, få din omsorg uden at skulle præstere noget. (og ikke være bange for at få tæsk) Plus der er, ikke noget krav fra dig, du skal bare nyde din hest og I skal nyde hinanden. Du har så helt ret, en rask og ellers glad hest skal ikke aflives. Håber virkelig, at I finder melodien.
Jeg står i en lignende situation. Jeg købte min hest på et marked for 2 år tilbage, fik at vide, hun var fuldt tilredet og super nem, får hende hjem, sætter mig op, bliver smidt af HT og får senere kontakt til såkaldte trænere, der fortæller at hun ikke er tilredet, hun er kun lige ryttervant og "elsker at smide folk af". Træner er ude og se min hest, og jeg kan se fra start at hesten ikke kan lide dem og opfører sig virkelig sært. Maser dem og er fuldstændig umulig, hvad hun bestemt ikke er ved mig - der var ingen problemer den dag før hun kom ind til træneren. Træneren kunne intet finde ud af og har fået af vide af flere, der så på, at de gjorde det helt forkert. Herefter modsatte min hest sig træningen og opførte sig i nogle uger helt anderledes end normalt. Jeg besluttede så at give hende ro, så hun (og jeg) kunne glemme de dårlige oplevelser og forholdte mig til det som 000 foreslår dig det - så det vil jeg også råde dig til. Sæt små mål og arbejd fra jorden med fokus på miljøtræning og tillid. Hyg dig med hesten bare ved at være der og styrk båndet mellem jer. Og så den vigtigste for mit vedkommende - stå med hesten et sted hvor du (og den) har det godt. Min "slappe-af-periode", som jeg regnede med blot skulle være over en enkelt sommer, blev snart et år længere end forventet simpelthen fordi, at vi har været ekstremt uheldig med de steder, jeg har haft hende opstaldet. Jeg har været udsat for at blive mobbet,, ignoreret, skældt ud på hver dag over "problemer", folk selv fandt på og for alt i verden ikke selv ville tjekke op på, snydt, at stå et sted hvor staldejer var gået ned med stress og ikke passede hestene (det var fuldpas....) og en rideklub med så store problemer bestyrelsen imellem at det hele simpelthen kørte helt forfærdeligt, uro på markerne, skader, dårligt hø osv., som ingen gjorde noget ved. Dét har dræbt min motivation... Jeg har ikke noget problem med hesten, men har godt nok tabt meget glæde ved altid at skulle tvinge mig ud i stalde hvor jeg ikke har vidst hvad negativitet, der ville møde mig. Nu står vi endelig et godt sted hvor jeg er med socialt og folk er skidesøde, plus hestenes forhold er i top. Så jeg er aktivt gået ind i at gøre ting, der kan styrke min motivation til at komme afsted og finde glæden. Jeg har lejet en anden hest, jeg kan ride på (det skal lige på plads igen før jeg skal op på min egen), der er så sød og rolig at det hjælper mig meget. Jeg detlager i det sociale og gør flere ting for at fremme lysten til at komme afsted - finder nogen at træne med, spørger aktivt ind når jeg søger hjælp/råd til noget, aftaler at tage billeder sammen med nogen, oprettet en profil på HesteGalleri for at være lidt "med" digitalt også.. Og så er jeg begyndt at indsamle mig forskelligt udstyr - lyder måske fjollet, men det hjælper også at have styr på sine ting så man ved, man har noget at træne med. Samtidig skal jeg til at have undervisning ca. 1 gang ugentligt, hvilket for mig fremmer motivationen for at få trænet imellem undervisningstimerne, og får lidt struktur på det. Så ja... sør for at forholdene er i orden så der ikke er noget ydre der gør det svært for dig at komme afsted.  Lad være at sætte høje krav og sørg for at finde den form for træning, der vil styrke jeres bånd og gøre næste skridt nemmere.  Sørg for at arrangere forskelllige ting, der kan få dig afsted og ud af døren - som du selv skriver er du så glad, når du har været afsted. Aftal at være sammen med nogle andre, eller generelt set bare se hvad du kan skaffe dig af "forpligtigelser" der gør, at du skal afsted. Måske har du lovet at tjekket kort op på en anden hest? Muge for nogen? Ganske simpelt køre med nogen? Prøv at finde et sted på nettet hvor du kan være "fælles" med nogen omkring hestene (hvis du er til den slags) - ALT hvad der kan give glæde omkring hesten er med til at øge motivationen for at komme afsted og gøre fremskridt. Undervisning vil måske også hjælpe dig med at strukturere det?  Well... yes... håber det kan bruges. 
Jeg vil gerne begynde at ride da jeg håber det vil give mig motivationen tilbage.. Og så fordi min kæreste og hans venner mobber mig med at jeg har en hest uden at ride på den  Jeg tror I har ret, og jeg lægger for meget i det at ride. Måske findes motivationen i at drosle ned for ambitionerne og finde overskuddet igen.. Jeg har osse måttet døje en del hvor Pony har været opstaldet og har endelig fundet et rimeligt sted, desværre uden andre opstaldere, så uden noget socialt incitament for mig. Men det er et sted med stor forståelse for både mine og Ponys problematikker. Vi starter undervisning her til august, egentlig havde jeg troet det skulle være tilridning vi fokuserede på, men nu tror jeg det bliver noget med gåture og løft af hove.. (han har haft sur stråle og er blevet meget svær at løfte ben på)
Helt grundlæggende mener jeg, at når man hælder så mange penge i en interesse, som det koster at have hest, så skal det give noget tilbage i form af glæde - om man så bliver glad af at klappe dyret eller at ride høj dressur / jagt / whatever er sådan set ret ligemeget. Hvis det ikke gør dig glad mere, så overvej, om der kan laves nogle ændringer, der kan bringe glæden tilbage igen. Hvis ikke - ja så er den sikre vej for en uridelig problempony jo nok aflivning. Hvis man ikke lige kender nogen, som man er tryg ved at overlade den til. Jeg har gået og været ikke-glad for en hest i 1½ år. Jeg var vild med hesten, men den var simpelt hen en mandagsmodel, der havde vindkolik flere gange i ugen, og det brugte jeg formuer og - endnu mere vigtigt - oceaner af bekymringer på. Da den endelig blev aflivet, var det en stor sorg - og samtidig en KÆMPE stor lettelse. Hvor havde jeg dog brugt meget energi, penge, tid og bekymringer på den, uden at få noget som helst tilbage igen, jeg var drænet på flere områder. Jeg skulle have gjort det meget før - men jeg var jo glad for hesten, og hvem afliver en hest, der ikke sådan RIGTIGT fejler noget? (kloge mennesker, der passer på deres energi og penge, ved jeg nu   ) mvh. tina
Hej jeg har læst jeres indlæg og det er sådan at jg også har en lille fugl hvad skal jeg fodre den med har aldrig haft fugl før. Håber i vil svare hurtigst muligt
Hej Sasha. Det kommer an på hvad det er for en fugl. Skynd dig at ringe til Farstrup vildtplejestation - de kan råde dig, og de er super søde. Hvis du bor i nærheden af dem kan de også overtage. Bettina
Solsorte vil gerne have opblødt beostærfoder med æg i 
Kan man fryse grønærter uden at blanchere dem først?
Ærter bliver mærkelige af at blive blanceret først. Det er ikke alle grøntsager der kan tåle blanchering inden nedfrysning 
Det er faktisk også min oplevelse, men vidste ikke om man bare kunne bælge dem og smide dem i fryseren. Tror jeg vil prøve.
Det har vi før gjort, når vi har haft ekstra ærter. De bliver kedelige at blive blancheret inden de fryses ned. Løsfrosset er de super nemme at tage og bruge i feks. gryderetter. Det er et værrere pillearbejde, men klart besværet værd. 
...Købe Hø elle Wrap i må baller i nærheden af Skals (8832) eller rideklubben Birken?? Vi er et par stykker som skal derover til tævne fra nordsjælland og det ville klart være nemmest hvis der var et sted deromkring som lige lå inde med noget  Venlig hilsen Karina
på grovfodermarkedet,   eller Gul & Gratis,   Det var nok de to steder jeg ville kikke først. 
der er en gruppe på FB der handler med det du søger- du kan gratis oprette købsannonce. hestefoder, hø og wrap hedder gruppen så søg efter den. jeg ville dog tage med hjemmefra så man vidste hvilken kvalitet man har med......