Jeg vil gerne høre jeres mening om hvordan jeres hest/pony går ind i boksen og slippes fri på folden. I min verden er udgangspunktet for hunde og heste, at mennesket går forrest. Det betyder, at hunden går ikke ind før os, han sætter sig på trappen før han går ind, hvis han går først ind bliver han kaldt tilbage og sat af. Han springer heller ikke ind i eller ud af bilen før han får besked på det. Hesten bliver stoppet før vi går ind eller ud af stalddøren, hun bliver stoppet før vi går ind i boksen, jeg går altid først ind i boksen og drejer hende med mig rundt, ikke noget med bagdelen mod mig. På folden bliver hun drejet om mod ledet, det bliver lukket og så tager jeg træktovet af og hun får lov at gå. Men jeg ser, at de fleste slipper hesten og sender den selv ind i boksen. Hvis der er mad i krybben er det tit voldsomt og man risikerer at blive mast af en ivrig/sulten hest. Ude på folden ser jeg dem, der slås med hesten fordi den står ud mod marken, igen, det ser af og til lidt farligt ud. Hvad er jeres holdning og hvorfor gør I på den ene eller anden måde. det er ikke for at kritisere nogen, jeg vil bare gerne blive klogere og høre andres erfaringer.
Hm, altså jeg gør i princippet som dig. Det har jeg også altid gået op i. Dog bliver det lidt svært, hvis man trækker to heste ind fra fold sammen. Og det gør jeg, da jeg synes, at hestene er meget roligere på den måde. Så slipper jeg altså den første hest ind i boksen uden selv at gå ind. Det forudsætter dog at hestene netop er rolige og at der ikke på nogen måde er glat eller andet i stalden. I så fald vil jeg gøre som dig, én hest ad gang - hesten bliver stoppet, når vi skal igennem døren - jeg går først. Venlig hilsen Anna
håndterer, er heldigvis meget rolige, både når det drejer sig om at blive sat i boks og på fold. Men jeg går ikke med dem ind i boksen, og jeg kan godt slippe dem halvvejs ind af lågen til folden. MEN: Jeg arbejder så også ud fra, altid, at hesten skal gå frem når jeg beder den om det, lige meget om jeg så står bagved den. Og jeg skal kunne gå foran den uden at den nødvendigvis skal følge efter mig. Dette gør i min verden mange ting nemmere. Så er der et klart fremad signal, i modsætning til det lidt uklare om at mennesket blot skal gå forrest. Hvis jeg havde haft en hest der var totalt overivrig for at blive sluppet, kunne det være jeg havde handlet anderledes. (Og der skal aldrig vente foder i en boks, hesten ind først, så fodring senere;))
Fold: Der gør jeg det samme som dig, og jeg har fået tudet ørene fulde af at det er sådan man gør, for slipper man bare, og hesten slår op i glæde, er man i stor risiko for at blive ramt. Boks: Har hesten tendens til at løbe ind, uanset grund, så lærer den at det skal den ikke, ved at blive stoppet udenfor, og så med mig ind. Men må ærligt indrømme at hvis det er hest der bare går ind, slipper jeg den uden for boksen, og har osse en teknik til at få grimen af, idet jeg slipper. Da jeg arbejdede med heste, har det et par gange givet en løs hest, og en skideballe. Og så gjode man det ikke med den hest igen. Men ellers er det sådan jeg altid har lukket mine heste ind i deres boks. Det må jeg sku ærligt sige, selvom jeg til hvert en tid blankt vil indrømme at det smarteste er som du gør 
Jeg er ikke så "reglsat" jeg gør det der fungere for mig! Når hesten skal ud på marken, så går den i en løs snor ved siden af mig eller "bagved", åbnerledet og føre hesten ind, vender rundt og lukker, tager grimen af og går min vej igen! Ind og ud af stalddøren... hvis den er smal, så går jeg ud først af sikkerhedsmæssige grunde, er den bred, går jeg lige som nå den skal ud! Ind i boksen, jeg går aldrig med ind i boksen! Jeg stopper enten hesten inden den skal ind i boksen, tager trækketovet af og sender hestens ind! Når det er om vinteren og hestene skal lukkes ind fra fold, åbner min kæreste ledet og jeg står inde i stalden og tager imod hestene, som hver især går stille og roligt ind i deres boks, og jeg lukker lågerne! Tja, jeg gør nok bare hvad der fungere bedst, tænker ikke så meget over det som så, ud over sikkerhed! Men nu er alle mine heste så heller ikke problem heste, de hverken løber afsted når de sættes på fold eller lign, så har ikke så mange regler! 
det kommer an på, hvordan man har mulighed for at håndtere hestene. Trækker man to ind på en gang, er det virkelig skidt, hvis hesten har lært, den skal stoppe inden den går ind i boksen. Nå ja, hvis den er ultra flink, kan det være, den står pænt og venter, mens du lukker nr. 2 hest ind i boksen. Folk gør det i praksis på 1000 måder! Jeg går ind med de to, idet den ene er på vej ind i boksen, smider jeg træktovet over ryggen på den, lukker hest nr 2 ind i samme sekund. Lukker døren, går til hest nr. 1 , tager tovet af, lukker døren. Men igen - andre steder åbner folk bare leddet, og så finder hestene selv vej ind, så kommer der 5-10 heste ind på staldgangen på en gang, og de kender deres boks-plads. Man kan ikke rigtig sige, noget er bedre end andet, for det kommer an på, hvordan man har indrettet sig. Både fysisk, hvilke opstaldere, hvor bred staldgang, hvor langt er folden væk..
Nu ved jeg ikke, om dem der har 'vurderet' hans hovedform har haft Linda Tellington Jones in mente, men det lyder lidt sådan. Hun har skrevet en bog om hestes personligheder vs. deres hovedform, hvirvler, kropsform osv - jeg har selv denne bog og finder den meget sjov at læse i.. men man skal altså også lige hive i håndbremsen fra tid til anden! Selv om hun beskriver mindre intelligent 'design' i hovedform og hvirvler der sidder anderledes osv, så gør hun faktisk en stor ære i, at se tingene i en helhed og finde enhver hests muligheder og forcer. Jeg vil nok sige (og Linda nok også), at det bedste du har, er dine egne observationer af hesten! Du skriver at: Så skal du nok prøve at se bort fra din hoppe og hingstens temperement, og kigge på den hest du har med at gøre! Han er ikke dem, og han reagerer anderledes end de gør. Dét her studser jeg over - heste ser ikke 'deres chance' men reagerer her og nu, i situationen - jeg tror ikke at han véd hvad du forventer af ham. Når du bliver 'sur', så er du med til at optrappe en konflikt, som han ikke helt kender årsagen til, forstår du hvad jeg mener? Jeg er ved at lære det, med min nye hest! Han er ret intelligent og lærenem i forhold til Lindas kriterier - og det var min gamle hest   og alligevel er de forskellige som nat og dag! Min gamle hest, Tosca (Trakhener/DV) havde mod på livet fra start! Vi trampede skoven tynd alene fra hun var ½ år, og hun synes det var fantastisk - ingen problemer med at forlade flokken! At blive forladt selv var en hel anden snak, såvel som at få ordnet mug el. sår på benene! Alt hvad der gjorde ondt, blev forstærket tusindfold, men jeg kendte hende jo, og gjorde ikke så meget fuzz omkring det.. Min nye hest (Welsh Cob) er både klog, nysgerrig og bare usikker - han har ikke prøvet det store indtil jeg fik ham, så det der med at gå en tur og forlade flokken - det er voldsomt! Som sagt er de begge meget intelligente (efter Tellington Jones' umiddelbare hovedanalyse ihvertfald) - det tvivler jeg egentlig ikke på, men de er også ufatteligt forskellige. Hector gik i en dam på folden da jeg havde haft ham i 1½ måned - 20 sting og daglig sårpleje! Havde det været Tosca, havde hun seriøst revet stalden ned - men Hector kunne trænes til at stå helt stille og finde sig i pleje der sikkert gjorde ondt, selv om han overhovedet ikke synes det var sjovt. Hector rev sig løs på en skovtur og spænede hjem, da jeg havde haft ham i 2½ måned (fordi jeg ikke læste ham korrekt) - det ville Tosca aldrig nogensinde have gjort! Hun synes skovture var en absolut fest, og jeg troede Hecror var Tosca, og læste ham ikke som HAM. Heste er så ens og så forskellige - også ud fra Tellington Jones' principper - at jeg kun kan opfordre dig til, at når du nu rent faktisk SER på din hest (det beskriver du jo fint),så hav in mente, at det hverken er hoppen eller hingsten - men et selvstændigt individ, du har med at gøre 
Skriver gør Tellington Jones et stort stykke arbejde for at tilpasse træningen evt."fejl og mangler" som den enkelte hest måtte have. Hempling har også skrevet en bog om emnet, og er inde omkring de samme ting, nemli at alle heste er individuelle og skal behandles der efter, for med rette træningsform, kan du få det gode frem i alle heste! Jeg nyder selv at "tyde" heste jeg kommer ud til/får i træning, og i de fleste tilfælde passer deres hovedform mm godt med beskrivelserne i bøgerne. Så selv om din måske ikke er intelligent, er den helt sikkert ikke skør, kræver nok bare en anden tilgang til træningen! Held og lykke med det, og nyd det undervejs, for du lærer jo også noget nyt så! Mvh Sarah
I Parelli lægger vi en horsenalityprofil på alle vores heste, som noget nyt kan vi få lavet et match med vores egen personality. det er ikke svært, men ENORMT lærerigt. Vi træner den enkelte hest efter hvordan dens horsenalitykort ser ud. Jeg tror absolut ikke på at din hest er dum, måske tværtimod...men den kan have en horsenalityprofil som gør at os rovdyr, de fleste mennesker, skal træne den meget anderledens end den måde vi plejer at gøre det på. Jeg har skrevet i en anden tråd - HMS vs parelli? - tror jeg den hedder, og beskrevet Malou. Dorthe Sus Hansen er certificeret Parelliinstruktør, og hun kan nemt lægge din hests horsenalitykort sammen med dig. Held og lykke med den unge fyr 
Uanset hestens temperament skal den trænes og opdrages. Gør man ikke det, eller gør man det ikke godt nok, så får man en hest, der er svær at håndtere og have med at gøre. Når din hest napper efter dig og på anden vis udviser uønsket adfærd, så falder det først og fremmest tilbage på dig selv. Dens adfærd afspejler først og fremmest din mangelfulde eller forkerte træning (sorry - det er ikke for at fornærme dig). Ja heste har forskellige personligheder og skal til en hvis grad håndteres forskelligt, og det skal man selvfølgelig tage højde for når man træner. Men det er ikke din hests personlighed, dens hovedform, hvirvlerne i dens pande eller noget som helst andet, der er skyld i at den er "ulydig". Det er DIN træning af den. Jeg tror så i øvrigt heller ikke på at em hvirvel i panden skulle afgøre hestens intelligens (giv mig lige bare et videnskabeligt argument herfor   ), på samme måde som jeg heller er af den overbevisning at blonde mennesker er dummere end gennemsnittet eller at rødhårede er mere temperamentsfulde. Men behandler du din hest (eller din veninde for den sags skyld) udfra den grundantagelse at den er dum og kugleskør, ja så vil den nok ret hurtigt begynde at opføre sig som om det var tilfældet. Sæt dig ind i hestens natur generelt og behandel hesten derefter. Sæt dig ind i læringsteoien, så du får et grundlag for at kunne træne den. Så vil du nok væsentligt hurtigere få resultater med den, end du får af at sidde og overveje om den har knald i låget fordi den har en hvirvel i panden... I øvrigt tror jeg ikke din hest springer over hegnet til banen eller bryder ud af folden når den er alene fordi den er dum. Jeg tror den gør det fordi den er utryg ved at være alene, hvilket er HELT NORMALT for en ung hest. Hvis ikke hesten har lært at der ikke er fare på færde når den efterlades alene, ja så vil den blive stresset og søge tilbage til flokken. I naturen er en hest der bliver skilt fra flokken ret hurtigt en død hest. Og det instinkt sidder stadig i vores tamheste, indtil vi træner det til at blive mindre dominerende.
Hej, Jeg synes din beskrivelse lyder lidt (men ikke helt) som en unghest jeg engang købte (2½ år). Det var et medlidenhedskøb, da hesten tidligere var blevet mishandlet af en passer, mens dens ejer lå på sygehuset, og da den ellers var blevet aflivet (ejeren turde ikke beholde den, fordi den nemt gik i panik). Resultatet var en nervøs og menneskesky hest, hvis eneste kontaktforsøg i starten var at nappe. Straffe den var ikke nemt, da den jo ikke skulle blive mere menneskesky, så det tog vanvittig lang tid at få den vænnet af med at nappe, give den tillid til mig (og efterhånden også andre mennesker, dog lærte den aldrig at acceptere mænd med hat) samt få den til at opføre sig "normalt", acceptere at blive efterladt alene på folden eller i stalden i kortere tid ad gangen og den slags. Resultatet blev ganske godt, men det krævede oceaner af tålmodighed.... Jeg tror din hest bare er unghest med meget stort U (= Usikker, Uselvstændig og Umoden) og skal bruge tid og almindelig opdragelse til at modne. MVH Jette
du skal kigge på din hest og se den som en helhed. For mig lyder det til at den slet ikke har tillid til dig. Prøv at gå en lille tur med den, i stedet for at slippe den løs. Brug en masse tid på at visse den at du passer på den lige så godt som dens "familie" ville gøre. Du er dens nye "mor" og derfor er det vigtigt at den stoler på dig. Jeg brugte over et halvt år på en nervøs og varm pony. Jeg gik små ture, stod og nussede hende over boksvæg, havde hende løs sammen med en super sød hest i ridehuset, hvor jeg så bare sad og kiggede. Når hesten kom hen var der masser af nus og klap, og pony blev derfor "nødt" til at se hvad der var så godt henne ved mig. Så brug masser af tid på at bygge tilid op, det betaler sig i sidste ende.
Jeg har selv haft en hoppe efter Chopin Dane, som bestemt heller ikke var en nem dame - og jeg har hørt det modsatte af dig; netop at han ofte laver meget følsomme afkom.   Min hoppe blev tilredet som 8 års og var på mange måder super fornuftig i kendte omgivelser. Men bare det blive flyttet fra sit daværende hjem (hvor hun ikke havde været mere end et halvt års tid), betød at det tog en måned at få hende vænnet til ridehallen (jeg var gravid, så det gjorde ikke så meget, at jeg ikke kunne få redet hende). Og det var igen problematisk, da hun så skulle udenfor ridehallen og ud på stier og den slags. Da vi skulle hente hende hjem i traileren, eksploderede hun og røg over forbommen. Så langt over, at kun bagbenene var bag forbommen - hun var pænt krøllet sammen.  Hun var også voldsomt bange for at være alene. Hesten holdt ikke ret længe. Hun blev vel redet af en part en måneds tid efter alt bøvlet med tilvænning til alting, hvorefter hun fik konstateret kronisk hovledsbetændelse på det ene forben, så hvordan træningen videre kunne være forløbet, ved jeg af gode grunde ikke. Men hun er årsagen til, at jeg fik øjnene op for noget af alt det, jeg beskæftiger mig med i dag, sådan i hestesammenhæng. Derudover vil jeg give de fleste af de andre ret: se på din hest og tilpas træningen efter din hest og den personlighed den har, og pas på ikke at låse dig fast på, at når dens hoved ser ud på en bestemt måde, så kan du putte hesten i en bestemt kasse. Sådan fungerer det bare ikke... I øvrigt er det tit de lidt distræte og småstressede heste, der smånapper og har behov for at putte ting i munden. Napperi ser jeg primært som udtryk for stress/frustration som sådan en slags tvangshandling. Det er ikke altid det gør tingene bedre at arbejde med det ved fx at nappe igen, skælde ud osv., men det aftager dog som regel med tiden. Min hoppe, som ellers er virkelig virkelig virkelig fornuftig, men som alligevel er temmelig distræt   , gør det også, især lige nu - dog bruger hun nærmest aldrig tænderne - og kun blidt, hvis hun gør det. Og det er helt tydeligt - nu hvor hun har mange indetimer - at det hænger sammen med et højere stressniveau hos hende.
ganske enig med tusindfryd og gsims  Og så er der et ganske glimrende princip indenfor dyretræning: Ignorer uønsket adfærd - beløn den ønskede  Hvis du straffer uønsket adfærd - som napperi, risikerer du at forstærke adfærden  Lad som ingenting, ret hesten roligt og venligt, og forlang ikke mere af hesten, end den kan klare - og 'nus' den, eller brug evt. en godbid, når den er rolig og sød  Og så kan du læse noget om positiv og negativ forstærkning (læringsteori)  Heste kan være meget forskellige typer, men al træning bør ske roligt og uden straf 
Jeg vil slet ikke kommentere på, hvad jeg synes om at kategorisere heste ud fra deres hovedform og pandehvirvler. Derimod vil jeg give dig et råd - sæt dig ind i teoretisk indlæring for heste. Hvordan lærer heste? Hvordan opfatter de situationer? Hvordan kan jeg kommunikere med min hest, så den forstår mig? Det lyder til, du betragter din hest som et logisk tænkende væsen. At den gør ting (løber gennem hegnet, hopper over osv) fordi den har en agenda og gerne vil opnå noget eller drille dig. Prøv at betragt hesten for hvad den er - nemlig et byttedyr, hvis første instinkt er at flygte. Dvs. at din hest, som der er flere der skriver, er utryg/bange i de situationer, hvor den stikker af. Jeg vil anbefale dig at starte med noget godt, teoretisk baseret træning, hvor man kan opbygge et sprog med hesten, så den kan forstå dig og ikke oplever at blive usikker. Klikkertræning er en rigtig god måde at skabe meget simpel kommunikation med sin hest, den vil blive mere tryg ved dig og træningen gør også dig selv mere opmærksom på dit sprog til hesten og din timing af dens opdragelse. Napperi stammer oftest fra, at man overskrider hesten personlige rum. Ligesom man ikke selv kan lide, at folk går helt ind i ens ansigt og taler til en, på samme måde kan hesten ikke lide at blive krammet i hovedet eller hvad man nu kan finde på. Ligesom man selv forventer, at hesten ikke træder ind i din personlige sfære, så må man heller ikke selv overskride hestens rum. Min hest har også tendens til at nappe, men gør det aldrig, hvis jeg lader være med at nusse ham i hovedet. Hvis der er en masse mennesker, stress, larm osv, så begynder han med det samme at nappe og hvis jeg har gæster med ud i stalden, der nusser ham i hovedet gør han det samme. Så sørg for, at der er roligt i stalden og begynd med noget træning med din hest. Så kan I opbygge dét bånd af tillid I lige nu mangler.
Jeg har også en 2-års , og læste også i Hempflings bog "heste personligheder" og linda tellington bog for at se, hvad hun var for en. Hun skulle være meget stædig. Ja. Det kan jeg skrive under på. Og Energisk med stort E. Hun er som sådan meget sød, og det er for det meste det, andre ser- Men hun startede ud som føl med at være voldsomt sky, så det er kun fordi jeg har brugt 2-3 timer på folden bare at synge for hende, at hun i dag er meget kælen. Unoder - hun har det princip, at dem hun ikke har, kan hun få! Hvis hun stresser, skal der ingen tid til, så har hun tillagt sig en ny dårlig vane. Så hun er meget svær. Fik en hms.underviser ud (på fagbogen står hun under stald rævind), og det hjalp. Men jeg skal altid passe på, hvad jeg gør, for hun er meget detalje-oritenteret.   Vender jeg en lillefinger forkert, fejlfortolker hun det. Men satser på, hun bliver nemmere med alderen. 
en ting som jeg også syntes er MEGET vigtig er, hvis hesten gør noget forkert, så lad være med at tænke - hvad er det nu der står i bogen, eller er det mere korekt at bruge forslag herfra, eller hvad gjorde de på DVD´en. Begynder du først at analysere hvert skridt din hest tager, så kan det næsten kun gå galt. Din hest er et individ for sig, og ingen er ens. Du må prøve dig frem og lære. Lyt til gode råd og lærdom, men glem ikke at du kender hesten bedst, så lyt også til dig selv. Det er ikke kun hesten der skal være tryg, du skal også være tryg ved hesten 
Nu har jeg ikke læst alle indlæg, men har stået lidt i lign situation. Har en unghest efter BH Rush Hour/Frühling som er lidt varm i hovedet. Hun er en rolig og fornuftig hest sålænge man selv "viser hende vejen" og ikke tvivler på sine hensigter. Hvis hun derimod er i tvivl om du er "lederen" og hvad du vil, så bliver hun nervøs. Så jeg ignorerer det når hun bliver nervøs eller bange for noget og fortsætter med det vi var igang med og når hun så er faldet ned igen får hun ros. - og det virker  F.eks 1)Havde hun en periode hvor hun var bange for sadlen (hun var sadelvandt), det viste sig at jeg var for forsigtig og dermed var hun på vagt om det var farligt, men så snart jeg bare lagde den på som det mest naturlige ting i verden, var der intet problem. 2)Den første berider der havde hende i tilridning kunne slet ikke komme op på hende (hun var sadel og longevandt), hvorimod den næste berider kun brugte 3 dage på at komme op og ride hende. Hun startede med lidt horsemanship fra jorden for at vinde hendes tillid og respekt og nu er vi fortsat på "traditionel" vis, hvilket fungerer fint. Så ro på og er sikker på at det nok skal lykkedes at få en fornuftig hest ud af ham med de rigtige metoder 
Som Lisbeth skriver ovenfor, så benytter vi i Parelli en 'Horsenality' profil til at identificere hestens personlighed: Den viser os, hvilke(n) horsenalities hesten har tendens til at udvise. Vi har sikkert alle oplevet, at det kan skifte lynhurtigt. Vi har så forskellige strategier til at håndtere hver horsenality, så vi kan gøre hesten klar til at lære noget nyt/gøre noget for os. Alt efter hvilken horsenality hesten udviser i et givent øjeblik, må vi skifte strategi, så det passer. Jo bedre man bliver til at identificere hestens horsenality og benytte den rigtige strategi, jo bedre er vores mulighed for at opnå et godt forhold til hesten, og udvikle den til det vi ønsker. Kontakt mig gerne for mere info. Marianne Gotfredsen 2* Junior Parelli instruktør
Det er mange gode ting at tage med på vejen. Og flere forskellige af jer er inde på ting der minder om ham. Bl.a. det med at putte alting i munden, det er han helt vild med, han napper heller ikke så meget længere, og ikke så hårdt som han tidl. kunne finde på! Ofte starter det med han bare står og roder lidt med mulen, fx. på min sko (måske li'som for at undersøge den!!) (han er ret nysgerrig) og lige pludselig, skal han så ligesom også have fat med tænderne ikke bare, "mule lidt"! Han er heller ik så vild med nusseri i hovedet, men det træner jeg og det er blevet bedre, med træningen. Alt muligt andet tager han ret cool. Fx. skulle jeg prøve med en sadel for nyelig, og først underlag på, så kom jeg hen med sadlen, snuse,snuse, lidt til den, så stille og roligt op med den (uden det gik for langsom) og så lidt godbidder undervejs og en spand foder til sidst og jeg kunne både rykke og hive i sadlen, uden det rørte ham  Ofte er det med napperiet også opstået som følge af godbidder som ros, fx. når han står flot når vi ordner baghove, så roser jeg med stemmen og rækker straks en godbid frem (med ok timening) for at vise at det var godt klaret!! - Men så er det som om han blir helt fikseret på de godbider og blir sur på mig over det ikke bare "regner ned" med flere af dem, straks jeg nærmer mig hans hoved. Så pt. arbejder jeg i ikke at anvende godbider ret ofte, selv om han er vældig "motiveret" af/efter dem!! Men en masse tillids træning er sikkert sagen, jeg har bare tendens til at blive lidt bange for ham, da han gerne vil buldre frem ad og afsted ret voldsom, når jeg fx. vil lave arbejde fred a jorden, hvad enten det er i longe eller en gå tur i naturen!! Mvh Tina
Hej Tina Nogle heste har en urolig mund og tendens til at skulle sutte på alting. Det er gerne vallaker/hingste og ofte følsomme heste. Men jeg synes din lyder anderledes. Ud fra din beskrivelse tænker jeg at det kunne lyde som smerter. Er hesten tjekket igennem af dyrlæge/kiropraktor? Det er altså ikke sikkert, det har med din træning at gøre. Ellers tror jeg, du er på rette spor med masser af tillidsøvelser. Tror det var tusindfryd med udseende og adfærd: Det kunne faktisk tænkes at udseende og adfærd havde en genetisk sammenhæng. Man kender det fra ruhårede terrrier. De er generelt - for at sige det på en pæn måde - anderledes i temperamentet end de glathårede. Dette forhold kan godt forklares genetisk ved fænomenet koblede gener. Koblede gener er gener der sidder meget tæt sammen på samme kromosom, og derfor med stor sandsynlighed videregives sammen. Man kunne altså godt forestille sig at hvirvler lavt i panden var koblet med en bestemt type adfærd. Et andet eksempel, dog uden adfærd: Jeg vil gætte på at en bestemt type rødt hår og en bestemt type lys hud med fregner findes som koblede gener hos mennesker. Gav det nogen mening?