Hej alle ;o) Måske i har nogle gode ideer til noget flot pynt til en springbane til vores udendørs stævne? Evt. i ved hvor man kan købe billige plastik planter? Glæder mig til at høre om nogle gode ideer ;o)
prøve at tale med den lokale blomsterbutik. Måske har de nogle planter der ikke er pæne nok til at sælge men som godt kan pynte på springbanen. Jeg så en gang at de havde plantet blomster en trillebør, så var de nemme at flytte når banen blev bygget om.
Engang da jeg sad i stævneudvalget lånte vi altid planter på den lokale planteskole. Aftalen var så bare at vi erstattet hvis nogle planter blev ødelagt (skete aldrig) 
alt efter hvor stor jeres bane er og hvilket tema i evt. vælger. Men lille cafebord med et par stole, en parasol og en blomst er vældig godt også for banepersonalet. Det kan krydres med et lille basin med badedyr i. Blomster er altid godt og har i nogen som gider passe dem lidt sommeren over, kan de faktisk holde længe hvis man køber de rigtige. Som nævnt er der nogen planteskole som godt gider stille planter til rådighed, men desværre ikke så mange som før. Ellers halmballer, men det er mest i et høst og ikke forårs tema. Blomstergrene fra træer kan også bruges her i foråret og vil være rigtig flot og opmuntrende. Engetlig er det kun fantasien og evt banebyggeren som sætter begrænsningerne. Banebyggeren af hensyn til hestens sikkerhed og springene på banen. Så en god ide er også at vende planerne med ham.
Jeg har også oplevet spring og baner der er pyntet med bamser   
Hej allesammen Jeg skal i gang med at bage nogle små lækre kager, der skal serveres sammen med et glas hvidvin eller iskold Asti til forældre og konfirmander efter de er blevet konfirmeret og inden alle går hver til sit. De skal kunne spises stående. Jeg havde tænkt at lave små Sara Bernhard-kager, men da jeg bor i udlandet er det ikke muligt for mig at opdrive makroner! Løsning: Jeg bager dem da bare selv! Men alle de opskrifter, jeg kan finde, indeholder hjortetaksalt - og det er heller ikke til at opsdrive! Tilbage til udgangspunktet. Er der nogen, der har en opskrift på makroner uden hjortetaksalt eller en opskrift på nogle andre små lækre kager, jeg kan lave. Det drejer sig om kager til ca. 30-40 personer. Tusind tak for hjælpen.
Værsågod, uden hjortetaksalt eller andre mystiske ingredienser: 200 g. marcipan  500 g. sukker  1-1 1/2 æggehvide Ælt marcipan og sukker sammen med 1/3 af æggehviderne. Ælt den blandingen er helt fri for klumper. Tilsæt herefter resten af hviderne lidt efter lidt, og makronmassen stilles i køleskabet til den bliver tyk.  Når makronmassen er blevet tyk formes små makroner på størrelse med en 5-krone (ELLER anden ønsket størrelse!). Disse anbringes på en bageplade beklædt med bagepapir. Bagepladen kommes i ovnen og bages ved 180 grader i 15-20 minutter. Er makronerne mindre end en 5-krone skal de have lidt kortere tid.  Når makronerne er bagt tages de ud af ovnen og afkøles. De afkølede makroner opbevares i køleskabet i en boks med tætsluttende låg. Vælg en marcipan uden abrikoskerner.
Nu vejer hjortetaksalt ikke alverden, hvad med at få sendt det du skal bruge.
Tusind tak for opskriften. Jeg kunne selvfølgelig have fået sendt hjortetaksalt - det havde jeg ikke lige tænkt på. Men jeg kunne nemlig også huske, at jeg engang har bagt dem på en opskrift med marcipan, så vidste, at den fandtes!  
Hej Alle Vi skal have barnedåb i næste uge, og jeg leder derfor efter en god marinade/lage som man kan lægge stegen i, inden den skal lave, for at give en god smag. Jeg har købt en kæmpe steg, som skal skæres op i 3, hvoraf den ene skal laves traditionelt, den anden skal i rødvinslage (mangler også lidt en opskrift her) og så mangler jeg idéer til den sidste. Så kom gerne med gode forslag 
... kan gøres med denne opskrift, som jeg med stor succes har brugt til vildt: 1 dyreryg (eller i dette tilfælde oksesteg) 4 spk smør 4 spk olivenolie ½ pund bacontern. Marinade: 1 løg 2 gulerødder 2 spsk smør eller olie 1 flaske GOD rødvin (den samme som du serverer til) 3 kviste persille 1 kvist timian 1 laurbærblad 2 fed hvidløg 4-5 sorte peberkorn 1-2 knuste enebær Sovs: den reducerede marinade beurre manié af 1 spk smør og 1 spk mel, samt 1 vinglas portvin og 2 spsk ribsgele Marinering af kødet: Snit løg og gulerødder, og svits dem kort i smør eller olie. Hæld alle ingredienserne i et stort fad af porcelæn eller lertøj - IKKE METAL Læg kødet i marinaden, stil det et koldt sted og vend 3-4 gange om dagen i 3 dage (bogen siger gerne op til en uge - jo længere, jo kraftigere bliver vildtsmagen - men til oksekød er jeg sikker på at en dag eller to vil være fint). For at tilberede kødet: Smelt smørret og tilsæt olien, tilsæt bacontern, og rist til de er sprøde. Tag kødet op af marinaden og tør det af. Brun kødet let. Kog marinaden ind til halvdelen er fordampet(i den samme pande hvor køddet er brunet i, og selvfølgelig med bacontern osv), si grøntsagerne fra, og hæld marinaden over kødet. Sæt kødet i ovene ved svag/middel varme til det er mørt Tag kødet op af marinaden, dæk det til og lad det hvile et lunt sted mens sovsen laves. (man kunne også vælge at vente til nu med at si grøntsager osv fra) For at lave sovsen: Reducer marinaden til halv mængde en gang til, jævn med beurre manié. Tilsæt portvin og ribsgelé og kog igennem. Husk at skrabe gryden/bradepanden godt, så alt det gode der sidder på efter stegning af kødet er med. Si sovsen over kødet og servér
Hej Lisbeth Tusind tak for den detaljerede beskrivelse. Det skal helt sikkert prøves. Blev helt vildt lækkersulten da jeg læste din opskrift 
rødvin, løg, gulerødder, friske krydderurter (eks. rosmarin, timan osv) lad stegen trække i fadet med ingredienserne, steg i ovnen med det hele, grønsagerne og rødvinen kan blendes og giver en fantastisk sovs... olie, hvidløg, løg og friske krydderurter, tilberedes på samme måde som rødvinsstegen. steg, championger, friske kryderurter, fløde, i ovn. rodfrugter som bund, lidt whiskey, steg, friske krydderurter. steg krydret med peber osv. i kuglegrill, med 'jack D brikketter, langtidssteg den....
Hej Alle Jeg skal have bikset en smøreost med urter sammen, så den passer til skinke og salat. Hvilke krydderurter kunne evt. passe godt sammen i en smøreost ? Kan nævnes at jeg pt. har basilikum, brøndkarse, purløg, rosmarin og persille stående fremme, og vil helst kunne bruge disse på den ene eller anden måde. På forhånd tak
Ja vi har en datter på 5 snart 6 år, og hun har jo været opflasket med heste siden hun blev født, da vi selv har 7 stk islænder herhjemme. Og vi driver et center hvor, vi tilbyder turist ridning til stranden. vores datter har også sin egen pony, som hun rider på når der er vejr til det. forsøger at det bliver 1 gang i ugen, men sommetider går der længere tid imellem.. Jeg har gået og tænkt på om hun, vil få mere udad at gå til ridning på rideskolen, jeg kan selvfølige lære hende en masse herhjemme. Men det er jo mere det sociale, jeg tænker lidt på.. Min mand syndes det er lidt tosset, nu når vi har heste hjemme. Hvad mener i..?
... så jeg er jo ekspert!  Jeg stemmer helt klart for rideskolen - især da, hvis I kan finde en god én, hvor man er søde ved hinanden. Jeg kender en del eksempler på børn på landet, der har/får en pony - enten fordi forældrene har heste/forstand på heste, eller fordi der er plads til den og tøsen vil jo så gerne - og som ikke går på rideskole. Det skyldes som regel, at forældrene mener at de sagtens selv kan lære børnene det de skal lære (det er de forældre, der har forstand på heste), eller at forældrene mener at der bestemt ikke er nogen grund til at betale for at ride, når nu barnet har sin egen hest (det er de forældre, der ikke har forstand på heste). I begge tilfælde ender det desværre tit med at barnet aldrig rigtig får får et ben til jorden, og ponyen tager magten. Barnet kæmper et stykke tid, hvorefter det bliver en kedelig pligt, og med tiden kommer ponyen bare til at gå og glo, mens barnet tilbringer tiden med at skridte venindernes ponyer af, eller glo langt efter dem, når de rider. Der er noget meget væsentligt ved det at ride/have pony: det sociale. Det er sjovt at lære noget sammen med de andre - især hvis det ikke er mor eller far, der underviser! (sjovt som børn ikke kan noget som helst, hvis mor beder om det, mens de er enormt modige og kompetente, når en "fremmed" beder om det  ) Har I mulighed for det - og er ponyen velegnet til det - er det enormt fedt for barnet at have sin egen pony med til undervisning, men ellers kan man roligt lade ham/hende gøre sine første erfaringer på en elevhest. Hilsen Sif
jeg kan ikke helt rådgive dig, da min datter kun er 4, men snart 5 år.. pt er hun meget tilfreds med at skridte ture og igår fik hun smag for at prøve trav.. så længe ponyen ikke er ældre (snart 3 år) og min datter ikke har større behov, så synes jeg trækturene er fine nok.. Men jeg får så undervisning hjemme og jeg har da sagt til min underviser at når bettetøsen selv kan styre hesten i skridt og hun skal til at lære noget, så skal hun da også ha undervisning, da min erfaring er at børn altså lærer bedre når det ik er mor eller far der står og "bræer"løs.. så mit umiddelbare bud er jo undervisning vil være godt, men om det er på en rideskole eller hjemme er jo en anden sag..
Der følger meget mere med rideskolen end blot hesterelaterede kompetencer, der er også hele foreningsdelen - at gøre noget for fællesskabet og med alderen lære at tage initiativ på foreningens vejne. Det giver simpelthen lederevner og social karisma som er fantastisk at være en del af som barn, og have med sig som voksen.
... det har du helt ret i  Hilsen Sif
Min mindste har også en pony herhjemme som hun elsker overalt på jorden. Men i perioder får hun ikke redet så meget...Men den ugentlige ridetime på rideskolen er bare ugens højdepunkt og har været det i et par år efterhånden.Hun misser den aldrig!! Det giver noget andet end at ride herhjemme. Der er veninder, skiftende heste og alle mulige arrangementer og småstævner. Det kan kun anbefales... Pernille
Hej HN... Jeg sidder her, i min mors hus, mens hun er taget på arbejde. Min tlf er næsten løbet tør for strøm og min oplader ligger derhjemme, så jeg kan ikke ringe til nogle, og jeg har bare brug for at komme af med det her. Min mor har været meget træt i en periode på 1½ - 2 mdr. Hun tog til lægen, fik taget nogle blodprøver som var fine, men lægen ville lige sende hende til en røntgen af hendes lunger. Min mor har røget siden hun var en 16-17 år. Hun er 51 nu. I tirsdags var hun til røntgen. Onsdag morgen ringer hun til lægen, og får svaret. Der er knuder på hendes venstre lunge, og lægen vil sende hende videre.. Det når hun ikke, da der allerede ligger et brev i postkassen. I det brev står der at hun skal møde på Sønderborg sygehus, kl. 10 om torsdagen.  Jeg går til gruppebehandling om onsdagen, fordi jeg har borderline, og havde egentlig lidt glemt hun skulle have svar onsdag. Jeg kom i tanke om det ca. 20 min før jeg skulle ind til gruppen, og ringede derfor til hende. Hun sagde det som det var, at der var nogle knuder, og at lægen ville sende hende videre. Mere vidste hun ikke der. Jeg brød fuldstændig sammen. Jeg har mistet min far for næsten 10 år siden, og det har været mit mareridt lige siden, at jeg også kunne miste min mor, og dermed stå helt alene. Nu er det mareridt pludselig rigtig tæt på.  Jeg gik ind til behandling, og sad stort set og græd hele tiden. Efter behandlingen kom min mor og hentede mig, vi skulle til tyskland. Der havde hun brevet med. Nu kunne hun godt mærke at hun var lidt nervøs. Jeg spurgte om jeg skulle tage med, og det ville hun gerne. Jeg ringede til mit praktiksted, og sagde at jeg ikke kom om torsdagen. Det var helt i orden.  Da vi havde været i Tyskland, kørte min mor mig hjem igen, og hun hentede mig så igen torsdag morgen og vi kørte derned.  Hun skal have en CT-scanning, får noget kontrastvæske sprøjtet ind i armen. Det hele tager nok ½ time. Jeg bryder sammen igen. Vi skal vente i en halv times tid, så kommer sygeplejersken og tager det rør ud af armen på hende, og vi skal gå op til lungemedicinsk afdeling og snakke med en sygeplejerske.  Vi venter i en times tid, og tiden er bare ulidelig. Sygeplejersken skal tage nogle flere prøver af lungerne, og blodtryk osv. Det ser okay ud.  Derefter går vi ud og venter igen.. I over 1½ time. Vi får en lille kage, en sandwich og en kop kakao/kaffe, og så skal vi ind og snakke med en læge.  Tankerne kører bare derud af. Skifter hele tiden mellem positivt og negativt. I mit hoved er tingene altid sort/hvide, gode/dårlige. Der er ingen mellemvej. En knude i lungen = kræft = død. Sådan fungere det. Selvom jeg godt ved det ikke er sådan i virkeligheden, er det de tanker og følelser som jeg har.  Beskeden fra lægen er ikke god. Der sidder en 5 x 5 cm stor knude i venstre lunge, og det kan godt tyde på det er kræft. Lægen vil ikke sige det er kræft før hun har det sort på hvidt, og derfor skal min mor til nogle flere undersøgelser. Den 7/7 skal hun have en PET-scanning for at se om der sidder knuder andre steder og den 11/7 skal hun have en slange ned igennem næsen og have taget en biopsi af knuden.  Føj hvor er det bare hårdt. Vi er begge startet på ferie. Jeg i går, fordi jeg skulle ha været til ringridning hele weekenden og 30 års fødselsdag i morgen. Vi skulle ha været på en 3 dages ferie rundt i DK fra mandag d. 11. Vi tager stadig af sted, bare ikke lige der.  Jeg ved slet ikke hvordan jeg skal tackle det her. Min verden er brudt fuldstændig sammen, og jeg er fanme først lige begyndt at få det godt. Min mor blev opereret for præcist et år siden, og er ikke engang kommer sig 100 % over det. Hun fik en stivende operation i ryggen.  Jeg er så bange. Bange for at det allerede har spredt sig. Bange for at det er for sent. Jeg mærker ALT min mor gør pt. Hvis hun tager sig til hovedet, når hun hoster osv.  Vi får svar om 14 dage. Om det er kræft. Lægen og sygeplejersken er begge utroligt søde, og de siger, at uanset hvad der sker, så er der hjælp til os/hende.  Jeg kan bare slet ikke bære tanken om at jeg måske ender med at miste begge mine forældre inden jeg bliver 30. Jeg ved slet ikke hvordan jeg skal klare mig alene, og jeg ved slet ikke om jeg magter det sygdomsforløb hun måske skal gå igennem.  Min mor selv er rimelig rolig med det endnu. Hun græder ikke ret meget, og siger ikke ret meget. Hun er en ret stille person i forvejen. Det er mere mig der flipper ud.  Jeg håber håber håber bare på at den biopsi der bliver lavet viser at det ikke er kræft. Og jeg håber håber håber at PET-scanningen viser at der ikke er knuder andre steder.  Hvis der er nogle der har fået læst det hele takker jeg mange gange.. Ellers er jeg bare glad for at jeg måtte komme af med det..
Her kan jeg godt blande mig!  William fik sin egen pony for 4 mdr. siden, og den startede vi også med at have der hjemme. Men det betød jo at han kunne ride sammen med mig, sin mormor eller tante, og hvor fedt er det lige når man er 7år gammel??! Kunne godt se at det ville blive en lang vinter for William, så vi valgte at flytte Pony og William på rideskole. Vi har fundet et super godt sted, hvor der stort set kun er børn, og selvom han tæt på at være eneste dreng, så nyder han det!! Det er helt sikkert den bedste løsning, og den dyreste #LOL# men det giver ham bare så meget mere. Der er ALDRIG noget brok, og han glæder sig til at komme afsted, selvom vi han rider 4- 5 gange om ugen. De andre dage har vi en pige der kommer og pusler om hende. Vi så også så heldige at vi har fundet en rigtig god pony, og Willam er virkelig kommet langt på de 4 mdr. han har redet i. Daysi og William:  
Mange tak for jeres svar.. vi har snakket om det. Og det er blevet besluttet, at vi prøver at melde hende på et hold.. For jeg tror absolut også det er noget andet, at komme og ride på en rideskole, end at ride herhjemme altid.. Og hvor det er mor (mig) som står og retter, og kommer med gode ideer.. og måske også blive lidt mere modig.. Samt at det sociale der er i det, at ride på et rideskole.. Hendes pony herhjemme er bare verdens bedste pony, og jeg stoler 100% på den, og hun kan selv magte den på ridebanen.. Jeg har dog ikke mulighed for at, lade hendes pony opstalde på en rideskole.. da ponyen også fungerer herhjemme til turist ridning.. Men mon ikke også der findes, en sød rideskole pony..? Så nu skal jeg lige forhører mig,og se hvilken rideskole her i nærheden som er bedst..  
Jeg vil sige, - finder du en god rideskole, så tror jeg hun kan få meget ud af det! Men fornylig besøgte jeg en rideskole og så en time af undervisning, og helt ærligt - dét var ikke særlig kønt efter min mening og jeg blev rigtig rigtig ærgerlig!  - Var det mit barn, så var hun/han stoppet igen, for dét lærte de da ikke meget fornuftigt ved, desværre.
Personligt tror jeg det er en god ide, MEN hvad siger barnet? Har I spurgt, om det ville være sjovt at begynde til ridning på rideskole? Måske er det noget helt andet hun hellere vil?????
Selvfølgelig skal hun da gå på hold:)(hvis du kan finde et sted hvor underviseren har styr på det pædagogiske og hvor der er jævnaldrene børn) Men på sin egen pony... Det giver så meget for de små ryttere, at få nye oplevelser sammen med deres egen pony. Hvis hun skal ride på en fremmed pony, når hun nu har en derhjemme som hun elsker, så tror jeg hun mister interessen... Og det ville da også være fjollet, som din mand er inde på:)
Helt klar skal hun gå til undervisning   . Jeg tænker nemlig også på at børnene er mindst ligeså glade for det sociale som det at ride, og det at være en del af fælleskabet i en rideklub. Vi har fjordhese i massevis herhjemme. Men begge mine børn på 7 og 10 år går til undervisning en gang om ugen, for ellers ville de blive alt for sjældent de kom ud at ride i vinter halvåret. De glæder sig hver gang og det er ugens højepunkt at komme over på rideskolen. De er 6 børn på holdet, og indimellem siger underviseren godt nok at det svært at undervise når de skal snakke så meget med hinanden   . Men det er så godt at lade en udefra lære børnene det grundlæggene, da jeg i hvert fald tydeligt kan se de lytter efter og så går de hjem og bruger det de har fået af vide/har lært herhjemme i stalden og det så godt at se. Karina
Hun er rigtig en hesteglad pige, og vil meget gerne ride.. men jeg er ikke helt sikker på, at hun ved helt nøjagtig hvad en rideskole enlig er... for det er ikke der vi har haft vores gang. fordi vi har heste herhjemme.. og jeg selv ikke har tilknytning til nogen rideskole.. Vi kan detsvære ikke lige nu have hendes pony med på rideskolen, da vi ikke selv har trailer, jeg skal have taget trailer kort først, og efter sommerferien håber jeg vi, får mulighed for at købe en trailer. Møldrup.. dine piger rider de så på elevheste.?? eller har i jeres egen med.?
- ja, men ene og alene for "den sociale del".... Jeg må blankt erkende at de ridesteder der er her i omegnen lader MEGET tilbage på ønskelisten i forhold til kompetent undervisning. Selvdøde heste der bliver tæsket rundt med sporer og pisk....et ganske sørgeligt syn....og vi HAR forsøgt med vores ældste datter - hun gav simpelthen op, trak sig - og foretrak sin egen hest på vores egen grund - ene og alene fordi hun ikke kunne holde ud at se på den behandling dyrene fik. Vi valgte en omvendt model - hvor vi inviterede et par veninder til at komme her at ride og få undervisning på vores heste. Tilmed har jeg gennem årene forsøgt mig med diverse parter på hestene - typisk for "piger i 13 - 14 års alderen" der har brugt 5-6 år på rideskoler faktisk INTET kan - og slet ikke ride energiske privatheste. De sidste to rideskolepiger vi forsøgte os med - på vores 2 II'er ponyer - venlige, glade, lydige,fremadgående men total stabile heste - var nærmest tragisk. Begge havde redet 6 år på en nærliggende rideskole. Kom her - med deres mødre - og vi blev enige om at gå en stille skridttur i skoven. Begge piger kapitulerede i afmagt efter at have forsøgt en stille trav og jeg måtte ride den ene pony hjem - med den anden som håndhest. KH:)Annette
lidt mærkeligt at høre om alle jeres dårlige oplevelser med rideskoleelever. Så må den rideskole jeg har gået på, have været en rigtig god én. Jeg startede med at gå til ridning da jeg var 3 år. Det var noget min veninde havde fortalt mig om i børnehaven, og så sagde jeg det til mine forældre, som syntes det var en god idé. De ringede til rideskolen og fik mig skrevet på venteliste. ca. 14 dage senere, blev vi ringet op, at der var en plads til mig. Så jeg bgyndte til ridning i cykelhjem og cowboybukser. Første gang jeg sad på den "stoooore" pony   var jeg hunderæd og den dag i dag, forstår jeg ikke, hvorfor jeg fortsatte med at komme. Men det gjorde jeg altså, og det var super fedt. Gik i 3 år på det samme lilleputhold, hvor vi ikke lærte andet end skridt og trav og korrekt opstilling, samt at kunne styre hesten igennem slalom osv. Vi lavede rigtig mange gange ponygames og vi har også redet til en opvisning til høstfesten. Efter de 3 år, startede jeg så på et hold for øvede, da mine undervisere mente, at jeg havde talent. Så de spurgte om jeg havde lyst til at prøve og ja, det ville jeg gerne. Efter jeg havde redet i 3 år, fik jeg altså prøvet at gallopere for første gang, og jeg var bare helt oppe i skyerne. Efter at have redet rideskoleheste, halvpart og helpartsheste i 10 år, fik jeg min første hest da jeg blev 13 år og jeg ville aldrig være tiden som rideskoleelev foruden! Det var simpelthen en fanastisk god tid, og synes jeg har haft rigtig mange super gode undervisere  Så jeg har nok bare været én af de heldige så  Det skal lige siges, at jeg i dag, snart 16 år efter jeg startede til ridning, er godt på vej til at ride noget MB2A, og har fået den dejligste oldenborgvallak   Og rideskolen har givet mig utrolig meget med videre i livet! Så jeg kan i hvert fald kun anbefale det 
ih.. hvor er det altså dejlig, at høre om jeres erfaringer.. og de er godt nok forskellige, jeg har det lidt sådan at jeg ikke syndes hun skal starte på den store rideskole, men har lidt kig på en mindre rideklub, hvor de går meget op i det sociale. så har lidt planer om at vi skal ud, og overværre en ridetime derude. 
Jeg kan forstå det er rigtig, rigtig svært for dig lige nu og også fremadrettet. Prøv om du kan gøre dig stærk, for din mors skyld, men også for din egen. Du skriver at tingene enten er sort/hvide, gode/dårlige....kan du ikke vælge, også selv om svaret måske er negativt, at vende den om, så du skal gøre gode ting for din mor? Det ved jeg godt du vil...måske lidt svært at forklare og jeg kender ikke meget til borderline. Dog ved jeg at Kræftens Bekæmpelse har grupper, hvor man kan få støtte og vejledning hele vejen og hele tiden....og du behøver altså ikke miste din mor, selv om det værst tænkelig skulle ske. Lægerne er dygtige og man kommer også langt med et positivt sind, så hjælp din mor med at have det....ikk?! Meld dig ind i en gruppe for unge med forældre med kræft, hvis det er det din mor har, det er guld værd at ahvev andre at sparre sig med, og du kommer stærkere igennem livet...helt sikkert. Stort kram og mange tanker om held og lykke!
Jeg prøver at være stærk, men jeg ved simpelthen ikke hvordan jeg skal være det... Og ja.. hvis det kommer dertil, at det er kræft, skal jeg også i grupper osv. Lige nu skal vi bare prøve at leve livet, som vi plejer. Men for pokker. Den er bare rigtig rigtig grim at have hængende over hovedet.
men prøv at vende brillerne...altså at tænke positivt....hele tiden...! Du HAR din mor nu....tænk på det du vil lave med hende...fokusér på det, hvad vil du forkæle hende med, hvilke spil vil du "banke" hende i osv osv....vend tankerne væk fra det negative og flyt det over på det gode der skal ske jer her i jeres ferie. Det lyder så nemt...men med noget anstrengelse, kan det lade sig gøre, at vende tankerne...skriv det ned, så det bliver lidt mere håndgribeligt.... Og ja...som du selv siger: vi skal prøve at leve livet......ja, for pokker da....ud og afsted...alt det der kommer ind på plus-kontoen, er med til at gøre minus-kontoen mindre.... Kram
Jeg skal prøve. Indtil videre ved vi jo stadig ingenting..:)
Åh, hvor ville jeg ønske at jeg kunne skrive noget som kunne trøste dig og gøre dig glad... ...Sikke en hård tid du og din mor går igennem lige nu  Sender dig et kæmpe virituelt trøste-kram og alle mine positive tanker til din mor... Håber af hele mit hjerte at det slet ikke er så slemt som du tror lige nu!
Kære melanie Jeg tør og vil ikke skrive for meget, når i ikke ved om den knude er kræft eller ej. De værst tænkelige tanker må du i den grad forsøge, at holde nede og du skal fortsat til ringridning og lave de ting der var planlagt. Du må ikke grave dig ned i alle disse hvad nu hvis tanker - det gavner hverken dig selv eller din mor. Om 14 dage kan meldingen sagtens lyde på, at det ikke er kræft. Jeg har selv stået i samme situation og kender alt til angsten, men i min mors tilfælde var det ikke kræftknuder. Har så for kort tid siden mistet min far til lungekræft og mindre end 2 mdr efter døde min mor af en blodprop - jeg er så lige fyldt 34 nu, men det er stadig for tidligt og det vil det nok være uanset alder. Du må IKKE tage sorgerne på forskud - når angsten maner sig frem, så bekæmp den og gå i gang med noget....ta til ringridning og få tankerne på afstand. I skal begge fortsætte livet - selvfølgelig vil de næste 14 dage...måske mere hvis prøverne ikke dur - være svære....men hold jer igang og sørg for at være optaget af nogle ting der ikke omhandler det store spørgsmål i venter svar på. Knus herfra.
1000 tak... Jeg kan godt nok slet ikk hænge sammen lige nu. Det er bare de værste tanker jeg kører rundt i hovedet på mig.. Ville ønske jeg kunne spole tiden 2 uger frem, så vi ved hvad vi har at gøre med. Det bliver nogle rigtig dumme og trælse uger. Men der er ikke andet at gøre end at leve dem igennem.. ligemeget hvor ked af det og sur man er, hjælper det ikke noget som helst. Det kan jeg også sagtens sige til mig selv, men kan bare slet ikke styre mine tårer. Jeg tuder stort set hele tiden. Jeg kan bare ikke forstå det. Har vi ikke været nok igennem efterhånden.. Jeg sidder med en psykisk sygdom, har mistet min far, som var alkoholiker, min mor blev opereret sidste år, og nu det her. Kan ikke forstå hvad vi har gjort, siden vi ikke kan få lov til at have det godt. Og det er jo klart, at når jeg er vant til at alting ender dårligt, så kan jeg ikke tro at det her ender godt.... Min mormor og morfar og min mor opfører sig lidt som om ingenting er sket.. og det er der jo egentlig heller ikke endnu.. men... det kan jeg bare ikke.. kan ikke rigtigt forstå hvorfor de ikke reagere på det. Puha.. det er godt nok svært...
Jeg er ked af det du har været igennem, men det er rart at høre fra en der ved hvad det handler om... Jeg får bare rigtig dårlig samvittighed over at tage afsted, men ja.. jeg skal afsted i aften og i morgen. Så må vi se hvordan det går. Lige nu sidder jeg og læser om kræften, og om spredning til hjernen osv, og det skal jeg da bare lade være med. Jeg får det bare SÅ meget dårligere, for jeg bliver sikker på at det er det der sker. At den har spredt sig og at det er for sent. Jeg vil gå om til vores købmand efter cigaretter om lidt, og ja.. jeg ved udemærket godt det er dumt at ryge, og jeg stopper også. Men lige nu kan jeg ikke. Har fået mig en ordentlig forskrækkelse om ikke andet, så rygning bliver helt sikkert stoppet. Snart! Så vil jeg se om jeg kan få slået lidt græs eller gjort lidt rent. Komme lidt igang. Selvom jeg helst vil synke helt sammen, læse om sygdommen, ligge under dynen osv. Men det hjælper bare ikke. Livet går jo videre uanset hvad der sker...
Ryg du bare kære melanie - det er ikke dét du skal dunke dig selv med oveni hovedet lige nu, selvom jeg godt ved, at også dette giver dig dårlig samvittighed. Jeg røg også under min fars sygdom selvom han stoppede - røg også efter hans død....røg også da min mor døde...men netop idag stopper jeg...for nu er det nu. Men nej det er det ikke under sådan et forløb. Den dårlige samvittighed over, at man kan grine og have det sjovt, selvom ens mor måske er alvorligt syg....åhh ja det kender jeg alt for godt til. Men melanie...du skal også overleve i det - du skal have luft, have lov at komme væk fra det, glemme det lidt og det må og skal du ikke have dårlig samvittighed over. Du vil opleve at du sidder og griner og har det sjovt - at du faktisk i noget tid glemmer alt det med din mor....og sådan skal det også være - du skal samle energi og kræfter....og nej det gør du ikke ved, at sidde og læse som du gør nu - tværtimod. Får hun diagnosen, så jo...så må du gerne sidde og sætte dig ind i sygdommen MEN du skal lytte til lægerne - for det der står på diverse sider omhandler ikke netop din mors tilstand....den kender kun lægerne. Så ud med dig melanie - ud og strigle hesten...rid en tur i dette blæsevejr og græd ud imens....og giv også dig selv lov til, at være glad og giv dig selv luft i nogle gode stunder og oplevelser. Og når du er sammen med din mor...så er det også tilladt, at grine, at lave sjov - spille kort og drille og hvad ellers... Grav ikke dig selv ned. Jeg ved godt du er rigtig rigtig bange lige nu - og det er helt iorden at du er det. Men melanie...i ved ikke noget endnu og selvom ventetiden er ulidelig, så gør noget godt for dig selv. Din mor er også taget på arbejde - der kan hun få tankerne lidt væk fra det hele...det har du også brug for. Så afsted med dig...gør noget for dig selv nu.
Det er hårdt at læse men jeg er rigtig glad for at du skriver...Har snakket med min mor i tlf. Hun har det fint nok, men går lidt rundt ved siden af sig selv siger hun. Forståeligt nok. Jeg gik en tur om til den lokale købmand. Købte smøger og et fødselsdagskort til min veninde, som holder 30 års i aften. Jeg skal med derover, men ved ikke lige hvordan og hvor længe. Men jeg skal ud i hvert fald. Det er ellers gråt i dag, men solen skinnede lige kort, og det var bare så smukt udover de gule marker. Tog også et par billeder af det..:) Det var rart lige at komme lidt ud. Mht det med rygning. jeg har egentlig ikke rigtig lyst til at ryge.. er bange for det, hvis man kan sige det. Har købt tobak og det i tyskland i går, men har besluttet at give det til veninden som holder fødselsdag, da hun også er ryger. Så jeg stopper efter ringridning. Det vil jeg prøve i hvert fald. Jeg har ikke hest længere desværre.. Ellers ville jeg også bruge tiden på den.. Og komme lidt væk på den måde... Jeg har ikke ret meget andet end min mor. Selvfølgelig har jeg veninder men de to nærmeste jeg har, bor langt væk fra mig, så jeg kan ikke bare sådan besøge dem. Jeg taler selvfølgelig rigtig meget med dem. Men jeg har egentlig mange omkring mig, som vil være der for mig. Nogle som jeg egentlig ikke forventede ville være der. Det er dejligt at se at de er der når det rigtigt brænder på. Jeg ved ikke rigtigt hvordan jeg skal tænke og opføre mig... Jeg har siddet og rokket inde i mit gamle værelse. Da jeg stod op og gik derind knækkede filmen bare og jeg satte mig ned og hylede og skældte ud på den dumme dumme mand der sidder oppe i himlen og gør det her. Da jeg gik den tur, sagde jeg til mig selv at det er ikke kræft, og at det ikke er noget ondt. Men har svært ved at overbevise mig om det, for hvad skulle det ellers være.. Jeg sidder bare og kigger ud i luften.. ved ikke hvad jeg skal gi mig til.. Der er stadig 3 timer til hun kommer hjem. Men selvfølgelig skal jeg leve videre. Og der skal være plads til glæde, selvom det er hårdt. Men det er sørme godt nok svært. Men jeg er glad for at andre kan tænke positivt for og med mig, så jeg selv ser det positive. Det er næsten ærgeligt at jeg har ferie, for jeg kunne måske godt bruge stadig at komme på arbejde for at komme lidt væk fra det hele. Men nu må vi se hvordan det går.
Pu ha det er en svær tid de næste 14 dage for jer alle... Du skriver at din mor, mormor og morfar opfører sig som om intet er sket..men tro mig, de går alle 3 med tankerne rette på det, men holder det inde for at være stærke indtil den endelige besked foreligger... Hvis det nu viser sig, at det er kræft din mor har, så er det jo ikke ensbetydende med en dødsdom.......Det skal du altid have liggende som en af de positive tanker i baghovedet. Jeg har mistet min far til lungekræften (han blev kun 54 år) og der kontaktede vi kræftens bekæmpelse meget tidligt i forløbet (faktisk meget kort tid efter diagnosen var stillet) og hold da op de er søde, hjælpsomme og rigtig gode til at lytte til det man har på hjertet... De står en bi hele vejen også bagefter.....så hvis du føler det hele bliver lidt for meget og bare trænger til at læsse dine tanker og følelser af, så ring til dem..også gerne nu inden I ved om det er kræft eller ej..... De kan give dig nogle redskaber til at komme igennem de næste 14 dage, så de ikke bliver alt for hårde... Skriv herinde igen når diagnosen er stillet...hvis du har brug for gode råd, bare få læsset af eller andet er du hjertelig velkommen til at kontakte mig på min mailadresse: Stort knus til dig...
Hej Melanie Jeg kan desvæære følge dig i dine tanker og følelser lige nu. Min mor fik konstateret lungekræft for 3½ år siden. (og kræft i lymferne) Efter en lang og hård tur med kemo og strålebehandling var knuden i lungen næsten væk. Men desværre havde det spredt sig, så hun har lige været igennem det en gang til. MEd dertilhørende indlæggelser + 3 blodpropper, der gør at hun ikke kan gå så langt. MEN MEN MEN - som hun siger - jeg skal - jeg vil - jeg KAN. Hun er ved at planlægge ferie. Hun og min far skal til tyrkiet i uge 45 ca. Hun er på camping og de "låner" børnebørnene til overnatninger. Der er stadig et liv selvom man får kræft. OGså selv om det er svært for dig at se lige nu. JEg vil tro at grunden til din mor og andre familiemedlemmer "lader som ingenting" er at de ikke har lyst til at snakke om det lige nu. Jeg tog en lang snak med min mor da det startede, og vi lavede en aftale. Denne dag snakkede vi sygdommen godt igennem, og ellers skulle vi kun snakke om det når hun havde lyst til det. Efter undersøgelser og svar på disse, snakkede vi igen om denne del. Men som hun sagde, så skal der være andet i mit liv end sygdom. Desuden har vi den aftale at mig og min far snakker om det når hun ikke er der, hvis vi har mere brug for at snakke. Sådan kører vi den dag idag... Men lige den første tid gik jeg rundt som i en osteklokke. Havde svært ved at koncentrere mig om arbejde, hjem mv. Men der bliver hverdag en dag. Der kommer opture og der kommer nedture. Nyd de gode dage og glæd dig over de gode ting. Du er velkommen til at skrive til mig i en PB, hvis du har brug for at læsse af på en der har det tæt inde på livet. Knus og kram herfra Ps. min bedtefar levede i 20 år med lungekræft, efter at lægen sagde at han havde 3 måneder igen...
for alle svar.. Det er utroligt svært lige nu, men jeg prøver at tænke så positivt så muligt.. det er bare pokkers svært.. Hun har oven i købet trykken i den ene side af hovedet og synsforstyrrelser på det modsatte øje, så tankerne de løber bare totalt af med mig. Selvom jeg ved at det kan være 1000 forskellige ting, tænker jeg bare at det har spredt sig til hovedet. Jeg VED godt jeg ikke må tænke det, men det er så svært at lade være.... Hun vil ikke rigtig snakke om det. Men der ligger jo heller ikke noget fast endnu, og indtil der gør det, vil vi prøve at tænke positivt. Men jeg er jo vant til at der ikke er noget som helst der går godt, så hvorfor skulle dette gå godt. Jeg tror og tænker det værste. Jeg ved ikke hvordan jeg skal tænke.. jeg har slet ikke lyst til at tænke på det. Har lyst til at begrave mig under min dyne de næste 2 uger, indtil der ligger svar. Håber på at jeg vågner op og at det hele bare var et mareridt.
selvfølgelig mest på mig, da min mor ikke har været til undersøgelserne endnu. Jeg aflyste både ringridning om torsdagen og fødselsdagen om fredagen. Jeg magtede det slet slet ikke.. Så fredag hyggede mig og mor os bare med mad udefra og tv. Men jeg tog afsted lørdag. Nogle kammerater kom og vi festede lidt her, før vi tog hen på pladsen. Det var rigtig dejligt og de var super søde til at få mit humør lidt op. I går så vi bare film og fik pizza. Min mor er stadig meget meget træt. Orker ikke rigtig noget som helst, men jeg tror også alt det her gør sin del til det. Har det selv på samme måde, og jeg er blevet totalt deprimeret. Gider intet. Vil bare sove hele tiden. Hun kommer i dag, hvor vi skal hen og se lidt på kræmmermarked på ringriderpladsen. Vi skulle ha været på en tre dages tur rundt i DK her i næste uge, men da hun skal til undersøgelse lige den dag, har vi valgt at flytte den. Så vi tager kun afsted i to dage. Vi skal til Givskud løvepark og derefter kører vi til Randers og sover på en kro, og i Randers regnskov bagefter. Meningen var at vi sku til jesperhus også, men det bliver for meget køren for min mor. Desværre har jeg ikke selv kørekort, og det er noget rigtig @!#$ lige nu. Men sådan er det jo. Jeg ringede til vores kontaktperson i Sønderborg i dag. Bare for at snakke. Har meget brug for at snakke, men jeg kan ikke blive ved med at snakke om det med mine venner, familie og slet ikke min mor. Den kontaktperson vi er blevet tildelt var der ikke i dag, men snakkede med en anden i stedet. Det var rart, men også skræmmende. Hun fortalte at der er meget meget stor mistanke om at det er kræft. Men hun sagde også at de jo kan meget i dag, og at de stadig ikke ved med 100 % sikkerhed at det ER kræft. Kun at mistanken er meget stor. Men puha.. sys det er hårdt det her.. er ved at blive skør i hovedet af at tænke over det hele tiden.. At så er det kræft, så er det ikke, og hvad kan det så være.. Det kan være 1000 ting.. På en måde glæder jeg mig til næste fredag, hvor vi får svar, for så ved vi hvad vi har at gøre med. Og på en måde kan jeg slet slet ikke overskue den dag. Hvordan det kommer til at gå, hvordan jeg reagere, hvordan min mor reagere, hvordan vi tackler det hele. Jeg ved ikke rigtigt hvordan man forbereder sig til sådan noget..
Hej med dig. Hvor er det en rigtig træls situation, som du og din familie er i. Du skal prøve at tænke på, at det ikke behøver at være kræft, og hvis det er kræft, så er der som regel en kur for det. Jeg var i præcis samme situation som din mor sidste år. Min kæreste og jeg havde planlagt at skulle til Australien, og i den forbindelse fik jeg taget røngtenbillede af mine lunger. Efter 3 dage blev jeg ringet op af min egen læge, som fortalte mig, at der var fundet en knude på min venstre lunge, og så skulle jeg hen til lægen for at få taget blodprøve osv. Min knud blev "behandlet" som akut-kræft, og jeg var igennem alle de ting, som din mor har været/ skal igennem. Og efter alle undersøgelserne/ små operationer kunne lægerne stadig ikke fortælle, om det var kræft, så de valgte at jeg skulle have den fjernet. Jeg var indlagt i 8 dage og fik fjernet knuden. Heldigvis var det ikke kræft, og det eneste men jeg har i dag er mine ar. Og så skal jeg have røngtenbillede af mine lunger hver 1/2 år. Jeg håber du kan bruge min historie til at blive lidt mere fortrøstningsfuld, du er også meget velkommen til at fortælle din mor den. For sådan en historie kunne jeg godt have brugt sidste år  Hilsen Heidi
Selvom din historie ikke er rar, er jeg rigtig glad for at du fortæller den. Det giver mig en smule håb om at der ikke er noget alvorligt med min mor. Problemet er stadig, som jeg godt selv kan se, at jeg kun ser tingene sort/hvidt. Jeg skal hele tiden overbevise mig selv om, at hvis det er kræft, behøver det ikke at betyde at jeg mister min mor i morgen. Det sagde jeg også til sygeplejersken, og hun gav mig ret. Man hører bare tit de historier hvor alt er @!#$ og det ender dårligt. Ikke så meget dem hvor det ender godt og folk bliver helbredt.
Kære Melanie. Det gør mig rigtig ondt at læse med din mor.. Jeg kender dig ikke, men jeg ved hvilken smerte du går igennem ligenu. Selvom det nok ikke er det du har brug for at høre, syntes jeg alligevel du skal høre min historie. Den 27 april 2010, mistede jeg min store søster Mette Heide i en alder af 32 år..   Hun forlod sig sine to små drenge og hendes mand. Du har måske hørt om hende. ? Hun var i tv og i aviserne, fordi lægerne havde opgivet hende her hjemme. Hun var selv sygeplejerske, og vidste godt hvordan mange af tingene forgik. plus vores kusine også er sygeplejerske. Min søster havde en vilje styrke der sagde spar to, men hun havde jo også noget at leve for.. Hendes to små børn. Hun kæmpede for at overleve, for at se sine drenge vokse op. Desværre, var hendes sygdom så speciel, at vi ikke her hjemme kunne gøre noget.. Hun døde IKKE af kræften. Men hendes organer kunne desværre ikke længere.. Min søster fik behandling i frankfuret hos en speciel læge, som havde speciale i lige præcis hendes tilfælde. Man fandt ud af hun havde en speciel lever/tarm kræft.. Men igen desværre var hendes sygdom så speciel, at kun 1 % har den. Derfor havde man svært ved at hjælpe hende, og finde HVOR hendes tumor sad henne. Det var en kamp for lægerne dagligt. de havde hendes sygdomstilfælde, med til konferencer rundt omkring i udlandende.. Jeg syntes man skal huske, at man heldigvis er blevet ret gode på kræft området, og man skal også huske, at kræft ikke nødvendigvis betyder en dødsdom. Men jeg kan sagtens følge dig, i at så snart man høre om kræft = med død. Men det BEHØVER det ikke være. Vi havde det nøjagtig på samme måde som dig. Det vigtigste man kan gøre, er stadig at holde sig igang med dagligdagens gøre mål. det er så vigtigt at holde sig igang. For når først angsten har fat, er den svær at slippe. Tal med din mor, når du bliver bange. Har du søskende/gode veninder, tal med dem også når du kan mærke du bliver bange. Jeg syntes heller ikke du skal læse for meget om kræft, rundt omkring på nettet. Netop fordi at din mors sygdom endnu ikke er bekræftet. Forhåbenligt, er det ikke noget.. Husk det også er iorden at grine og have det sjovt, det er med til at glemme noget af det grimme. Min mormor af en alder på 83 år, har to gange i sit liv haft brystkræft.. og ja hun lever idag, på trods af at dengang, vidste man ikke ret meget om kræft. Så der er altså stadig chancer for overlevelse. Hvis du har brug for det, må du gerne skrive over privaten til mig.
Mange tak for at du deler din historie. Jeg er rigtig ked af det du/I har været igennem, og jeg er ked af at du har mistet din søster. Der er flere i min familie der har haft kræft. Min morfars søster har haft brystkræft, og er helbredt. Min fars søster har haft kræft i læben og er helbredt og min fars brors kone har haft brystkræft og er helbredt. Jeg ved godt alt det du skriver. At det ikke er en dødsdom, at det ikke behøver at være kræft. Jeg kan sagtens forstå det, men jeg kan ikke skubbe tankerne væk alligevel. Min mor var her idag. Det gik super fint. Vi fik snakket lidt om det, men prøver også at snakke om andre ting. Det er hårdt at se hende så træt. Jeg er også selv træt. Rigtig træt. Men sover heller ikk ordentligt, får ikke noget ordentlig at spise osv. Har fået ondt i ryggen af bare at ligge i sengen hele tiden, og desværre fungere min sygdom (borderline - sygdomsangst) sådan, at kan jeg mærke nogle af de symptomer på fx. lungekræft, er jeg bange for at jeg selv får/har det nu. Min far døde fx af en hjerneblødning, og hver gang jeg får hovedpine, tror jeg det er en hjerneblødning. Det er et eksempel. Det er ikke så tit jeg tror det længere. Men sådan er det ved at blive nu, med det her lungekræft. I morgen har jeg heldigvis noget at give mig til. Bare småting, men det er stadig en udfordring, når jeg helst bare vil ligge under dynen og se tv. Og onsdag skal jeg til behandlingsgruppe og så må jeg snakke med dem om hvordan jeg holder mig nogenlunde ovenpå. Desværre er der ferie på psyk. de næste tre uger. Efter behandling onsdag henter mig mor mig, og vi kører så hjem til min mormor og morfar tidligt torsdag morgen, og de kører os til Odense, hvor min mor skal have den PET-skanning. Så sover vi der, og tager afsted på tur fredag til lørdag. Så er der kun en uge til vi får svar, og ja.. så må vi se hvad der sker efter det...
Lige en opdatering herfra. Torsdag i sidste uge var vi i Odense, hvor min mor fik den her PET-scanning. Vi sov hjemme hos min mormor og morfar til fredag, hvor vi kørte afsted på vores planlagte mini-ferie. Det var super hyggeligt, men samtidig svært at nyde det fuldt ud. Vi var først i Randers Regnskov, ude at spise på Bones og sov så på en lille kro deroppe. Dagen efter tog vi til Givskud Zoo, hvor det selvfølgelig begyndte at øse ned da vi ca. var halvvejs rundt. Vi kørte hjem igen, og jeg sov ved min mor til søndag. Mandag morgen drog vi atter mod Sønderborg, hvor hun fik en bronkoskopi. En slange ned igennem næsen, hvor de så har skyllet lungen og suget væsken op igen + de har taget en biopsi. Det var sgu ikke særlig spændende at være med til, og de troede de havde klappet lungen sammen på hende da hun ikke iltede så pænt bagefter. Det gik dog hurtigt godt igen, og hun kom med hjem. Vi sov igen hos min mormor og morfar. Tirsdag tog jeg hjem, og min mor fik rigtig ondt inde i lungen, som hun beskriver det, og så har hun faktisk bare fået det super dårligt med feber, hosten, frysen osv. I går aftes tog hun til vagtlægen, som dog intet kunne høre på hende. I dag kom den værste dag så - indtil videre. Vi skulle ned og have svar på prøverne, og den mulige dom. Desværre var de undersøgelser hun har fået lavet ikke fyldestgørende, så der skal endnu en biopsi til. Denne gang udefra. Derudover har hun fået taget endnu et røntgenbillede som viser at hun har noget væskehalløj og sammen med feberen synes lægen det var bedst at indlægge hende, så hun kan få behandling gennem drop. Jeg er lige kommet hjem dernede fra nu. Lægen er 95 % sikker på at det er kræft hun har, de mangler blot at finde ud af hvilken form, og hvilken behandling hun skal have. Heldigvis sidder der ikke noget andre steder. Kun i lungen og lidt i lymfesystem-halløjet nede ved lungerne. Han sagde at de nok ikke ville vælge at operere hende, da knuden sidder for tæt på hjerte og arterier. Hun skal nok være indlagt til hun har fået taget den biopsi, og så går der yderligere en uge før vi får endeligt svar. Så det er to uger igen. Jeg er helt ude af den igen. Havde ellers lige fået stablet mig selv nogenlunde på benene, men ja.. Jeg skal starte på arbejde igen på mandag. Er noget spændt på hvordan det går. Min mor har ikke rigtigt reageret på det endnu.. hun er selvfølgelig ked af det, men hun holder det meget for sig selv. Tak fordi i gider at læse med, og om ikke andet at jeg må kommer ud med det..:)
Hej Melanie dejligt at høre om jeres lille miniferie, imens i står med dette sygdomshalløj. Din fortælling røre mig dybt, da jeg har haft samme sygdom tæt inde på livet ( min far blev syg da jeg var 24 år og jeg var lige blevet mor til mit første barn, så der var mange svære følelser ) - så jeg kan følge dine bekymringer og din angst for at miste. Godt din mor og dig kan støtte hinanden i en meget svær tid. Jeg håber alt bliver godt igen for jer, krydser alt hvad jeg kan og sender positive tanker i jeres retning. Knus Birgitte
for dit svar. Ja det er sgu svært lige nu. Selvom jeg godt har vidst at muligheden var rigtig stor, så har man alligevel håbet på at der ikke var noget ondartet.. vi har det stadig ikke sort på hvidt. Men når lægen siger som han gør, ja.. så er det jo svært at blive ved med at holde håbet oppe. Jeg er totalt tom lige pt. Jeg græder snot bare jeg tænker det mindste. Jeg ved slet ikke hvad jeg skal tro, tænke og føle lige nu. Det hele er så uvirkeligt.
Har ikke så mget at sige, andet end at du må prøve at holde modet oppe. Kæmpe trøstekram til dig og din mor (Ps...håber du har lagt smøgerne på hylden, du nævnte selv på et tidspunkt du vil stoppe)
Jeg er ikke helt stoppet endnu.. Men er trappet rigtig meget ned. Men stopper da. Det er klart.
Hvordan går det med din mor nu?......
Sikke noget. Kan forstå dig helevejen. I år 2003 fik min mor konstateret kræft i mindste stadie, og hun var igennem en hård periode med kemoteraoi. det var rigtig hårdt for hende og for os. Vi har ej en særlig stor familie og min far snakker jeg ikke med. Hun gik til kontrol i 3 år hver 3 måned og blev heldigvis erklæret rask. Det sad dog ikke i lungerne, men enhver form for kræft er modbydelig. Jeg kan sagtens huske hvordan det var da vi skulle ha svar, og vi brød begga sammen da vi fik det   ( jeg var med min mor deroppe) Inden svar, prøvede jeg at bevare håbet om at det ikke var ondartet... det hjalp mig lidt til at takle det.. Håbe på det bedste.. Det vigtigt at snak med nogen om det, om så ikk andet at få noget professionelt hjælp. Og så mener jeg det er vigtigt ikke at tage sorgerne på forskud. Vent på svaret og tag den derfra   Andet kan du ikke gøre nu, jo du kan støtte din mor og snakke om det.
Men jeg opdatere da lige... Min mor er stadig indlagt. Hun har en rigtig grim lungebetændelse, som de ikke rigtigt kan få bugt med + hun fik væske i lungen. Hun fik sat et dræn i, så væske kunne komme væk, og det har lindret rigtig meget. For en uge siden var jeg sikker på hun ville stå af. Nu har de pillet drænet ud, da det var tilstoppet, og sat et nyt ind. Hvis de ikke kan få betændelsen ud (det vil ikke rigtigt løbe, og de skyllede først 2 x dagligt, nu 6 x dagligt) skal hun have et tykkere dræn i, og det skal gøre kirugisk. Hun får antibiotika i drop stadig, og de har skiftet en masse gange før de fandt det der virkede. Hun har ikke feber mere, og hendes infektionstal er faldet til det halve af hvad det var da hun blev indlagt. Der er selvfølgelig opstået lidt flere problemer under indlæggelsen. Hun får nu blodfortyndende fordi hendes blod vidst var lidt for tykt, og hendes mave er noget bøvl, fordi hun ligger så meget ned. Hun får også ilt hele tiden, da hendes ene lunge jo nærmest er ude af funktion. Men hun ser bedre og bedre ud for hver gang vi kommer derned. De kan stadig ikke sige noget om, om det er kræft, før de har taget den biopsi, og den kan de ikke tage før infektionen er væk. Lægen snakkede om hun skulle have en bronkoskopi mere. Så hun kommer nok ikke hjem forløbig. Vi besøger hende nogle gange i ugen, men det er sgu hårdt, når man også skal have en hverdag til at fungere derhjemme synes jeg. Jeg var selv ved lægen i mandags, bare for at snakke, og for at få bekræftet at de symptomer jeg selv går med, er pga. stress. Han synes dog det var godt at jeg har dem, og også at jeg græder når jeg snakker om det, fordi det betyder at jeg reagere på det. Vi vil ikke kontakte kræftens bekæmpelse, før diagnosen ligger fast. Lige nu tror vi stadig på at det "bare" er en voldsom lungebetændelse. Lægerne siger at hun har haft den i LANG tid, bare uden at kunne mærke det. Den har sat sig rigtig godt fast. Det er sådan set det jeg ved lige pt. Er lige kommer hjem dernede fra, så jeg er rigtig godt træt..:) Men jeg er klart ved bedre mod nu, end jeg har været. Det er som om det med kræft er kommet lidt på afstand fordi de bøvler mere med det andet nu. Så må vi jo se hvad tiden viser. Tak fordi i spurgte til hende.
til dem som evt. skulle være interesserede... Min mor fik i går svar på den sidste prøve der blev taget - lungebiopsien og det er desværre lungekræft..:(:(:( Egentlig er jeg ikke overrasket, og alt er som det "plejer".. eller.. som det har været det sidste stykke tid. Men jeg ved heller ikk rigtigt hvordan jeg skal reagere og opføre mig... Mor er meget ked af det, og det er jeg selvfølgelig også. Men til sidst var vi godt klar over at det var det der var galt. Knuden var der jo stadig til trods for at hun er blevet behandlet i jeg ved ikke hvor længe mod den lungebetændelse hun havde. Og lægerne sagde jo enten kræft eller lungebetændelse.. Desværre ikke godt nyt herfra 
Øv, det er jeg ked af at høre, det var ikke lige det I havde brug for. Hvad skal hun igennem nu af behandling? Stort kram herfra...
Kære Melanie.... Det var dog en trist besked du og din mor har fået, men I var jo begge forberedt på at det kunne være det eftersom det ikke gik den rigtige vej...hvis du har brug for en snak eller skrive lidt sammen, så ved du hvor jeg er  Hvornår skal din mor igang med kemo? Kæmpe knus fra mig til dig
Vi ved ikke noget endnu... Hun fik diagnosen i går som sagt og nu bliver alt hendes halløj sendt til Odense og så overtager de. Vi skal derover den 31 august til samtale, så efter det ved vi nok noget mere... Men så vidt vi ved sidder der kun noget i lungen og lidt i lymfen bagved...
Jeg har lige været igennem nøjagtig det samme. Min mor havde kræft. Knuden var stor - og der skulle kemo til før de ville operere. Og det har været PISSE hårdt. Kemoen er super slem - og nu venter operationen og strålebehandlingerne Jeg reagerede negativt. Altså jeg reagerede på det værst tænkelige - og alle sagde "hun er jo ikke død" og den slags ting - men min måde at tackle tingene på, var at reagere voldsomt - rock bottom - og så arbejde mig op derfra - jeg er blevet mere og mere optimistisk henad vejen i forløbet - og tror nu mere end nogensinde, at min mor nok skal klare det her. Men hvis du har brug for at reagere på samme måde - så gør det. Forkerte reaktioner findes ikke. Dog vil jeg lige sige, at de her reaktioner havde jeg når min mor ikke var der - når jeg var hjemme - og især når jeg var ude at løbe - jeg har skræmt livet af mange fodgængere fordi jeg kom løbende tudbrølende med tårerne flyvende efter mig - men det virkede sgu. Så giv slip og giv dig selv lov til at være ked af det - og når du så er helt nede, hvor det ikke kan blive værre, så sæt af og kom op igen - livet går videre og I skal også leve selvom hun måske er syg. Det er jo det man gør, når man elsker nogen - så er man der også når livet er svært. Jeg krydser fingre for din mor 
Hej. Er der nogle herinde som kender resultaterne for DM og NM for beslagsmede i Herning i år? 
Kender desværre ikke resultatet, men det skulle efter sigende være disse fødder der vandt..   
Henrik Berger vandt.. Hvem der blev 2 og 3 ved jeg ikke..
Resultaterne kommer på dansk metals hjemmeside en af de nærmeste dage. Henrik blev ganske rigtig både dansk og nordisk mester
Tak for jeres svar.   Glæder mig til at se resten af resultaterne, da min smed også var med i konkurrencen. 
Ja det er altid meget sjovt at gå forbi og se lidt. Min smed var med sidste år. Nu bruger jeg min kæreste, det gjorde jeg ikke sidste år, men nu har han fået ny læremester, så jeg har skiftet over til dem, så næste år skal Lars være med   Det bliver spændene!!
Jeg tror nok, at min smed Bruno/Kustrup Beslagsmed blev nr. 3. Har ihvertfald set et billede på facebook, hvor han står på skamlen for 3. pladsen 
go' aften ænder .. bare lige et lille glædesindlæg herfra  er jo som nogen læste i mit tidligere indlæg inde på opslag&billeder er jeg igang med en grundig opretning af min krop som indebære: * kiropraktik * træning i center, med personlig træner * fokus på problemer i min krop, og herunder træne og opbygge så det bliver rettet eller forbedret. derudover er det det samme med hesten, hvilket indebærer: * kiropraktisk forløb min. 3 gange årligt grundet et højere højre forben (ballerne, hoven stillet højere, og deraf mister han "vakummet" i leddet hvis ikke dette bliver holdt ved lige) * sadel rettet efter mine skævhedder. * speciel beslag både for og bag, foran for at kompensere og fordele trykket på hoven grundet niveauforskellen som skrevet overnover. * træning med tanke på ovenstående. grundet alt dette, og tabte sko ( gud damn, 3 gange på 1 md.) har vi ikke rigtigt fået redet den sidste uge ( 1 gang og 1 gang longering) så det var en meget spændt rytter der satte sig på ryggen af dyret i dag, specielt fordi vi skulle ride ude for alvor for første gang i år  og ved i hvad ?? det var den mest fantastiske tur længe, han var super arbejdsom, arbejdsivrig og tilbød en hel del af sig selv .. vi fik endda trænet at han ikke skulle bukke under changementer <- synes han er vøldig skægt, så hvorfor vente på rytterens signal, lad os dog bukke i stedet og "glemme" at skifte  jeg kunne mærke en KÆMPE forskel i min egen krop, og følte mig meget mere fri, og løsgjort, samt mere smidig i min ellers problematiske ryg .. vi glemte sørme helt tiden, fordi vi blev grebet af det hele, og glemte at jeg skulle nå en bus ..  men det var SÅ fantastisk at se min veltilpasse og ganske selvfede hest bagefter, der bare lignte en der virkelig nyder livet, og hver en ridetur med mig, selvom jeg kan være lidt streng i ny og næ  alt i alt en fantasisk tur hos den dejlige basse, kan mærke den der MB kommer snigende.. elsker den dreng  andre der har haft en god dag ? del endelig 
en lille sød pony på mit opstaldningssted som venter på at få sit pas ( han er uden kendt afstamning ) - mener han blev chippet mellem jul og nytår. Vi går og holder lidt øje på hestedata om han dukker op derinde ved søgning på hans navn, men nej endnu ikke. De har har nok travlt med at lave pas, og den organiserede avl kommer i første række tror jeg ?
Passene laves på forskellige kontorer, og der er ikke samme leveringstid på medicinsider og grønne pas. Min datter, som arbejder på Videnscenteret, siger, at de i torsdags sendte de sidste pas ud, som de har fået ind i december. vh Elisabeth
Jeg sendte ind i mellem jul og nytår, og modtog passet i fredags. Så mon ikke det er på trapperne.
ind på en pony i starten af dec. hørte intet, ringede ind, de havde aldrig modtaget, så vi måtte betale dyrlæge igen for at lave nye papier
Jeg håber det er på vej. Vi sendte det hele sammen, så jeg ved at de må have modtaget det. Håber det lander i min postkasse imorgen.. Tak..
Jeg havde dyrlæge i fredags til en lånehoppe, hvor hun efterspurgte passet - fik ringet til ejeren der fortalte at LH havde været der d. 26/1 og chippe + tegne til pas. Så sukkede hun og sagde at de først er kommet til midt i december, så det nok kunne vare et stykke tid før passet kom (Hesten blev nu behandlet alligevel, de tænder kunne ikke vente - ikke engang føl i maven kunne redde Sille fra dén tandbehandling)  
Fik lavet pas d. 29.december   Og vi venter stadig. Men jeg satser da på, at vi snart modtager det. Jeg havde jo vidst længe at hun skulle ha lavet pas men fik det først gjort alt for sent som så mange andre. Så.. 
Jeg fik lavet papirerne til pas på min ældre hoppe sidst i november - jeg har stadig intet modtaget. Har ringet til dem, men der var ikke rigtig nogen hjælp at hente  Så det ender nok med, at min dyrlæge må sende det ind én gang til
Tak for at du deler, og hvor er jeg ked af det på jeres vejne. Det er SÅ hårdt. Jeg synes det er svært lige nu. På en måde har jeg det fint nok, for jeg kan ikke ændre på situationen alligevel, og jeg har haft tid til at reflektere over en masse ting og har set alle situationer i mine tanker. Men alligevel bliver jeg ufatteligt ked af det, bange, tror selv jeg har ALLE slags kræft, og reagere rigtig meget på det. Jeg får også dårlig samvittighed over den måde jeg selv lever på. Jeg ryger (stadig - men stopper når jeg kan), er overvægtig, bruger ikke solcreme osv. På en måde synes jeg at jeg fortjener at få kræft, men jeg kan ikke samle mig om at ændre min måde at leve på lige nu. Det er meget mærkeligt at have flere modstridende følelser omkring den samme situation. Men jeg kan intet gøre. Jeg kan ikke gøre andet end at lade tiden gå og vise hvor det bærer hen, og så håbe på det bedste. Selvfølgelig kan min mor overleve det her. Også fordi det er blevet fanget nogenlunde tidligt. Men hun kan også dø af det. Min morfar var med i går da vi fik beskeden. Han kørte os, og da han skulle til at hjem i går, kunne han slet ikke lade være med at græde, og han er, ligesom min mor, typen der ikke viser sine følelser særligt meget. Det var så ubeskrivelig hårdt at se ham stå der, og slet ikke kunne holde tårerne tilbage. Jeg gav ham et knus, og havde slet ikke lyst til at give slip på ham igen. Min mor kan slet ikke have at folk rører ved hende nu. Hun begynder at græde bare man stryger hende over skulderen. Det er SÅ synd for hende. Jeg synes det er så uretfærdigt. Det er ikke mere end et år siden at hun blev opereret i ryggen, og hun er ikke engang kommet sig helt over det, før hun fik det her. Vores liv har bestemt ikke været let, og jeg kan ikke lade være med at tænke på om det nogensinde kommer til at gå godt. En uge inden alt det her startede turde jeg endeligt at sige til mig selv at nu gik det sgu godt. Jeg har fået anti-depressiver i mange år, var stoppet med dem, fået en kæmpe nedtur, kæmpet mig op igen, bare for at få lov til at falde endnu engang. Stopper det nogensinde? Får jeg nogensinde lov til at være glad og tilfreds. Så tilfreds som man kan blive. Jeg ved godt at der ikke er nogle mennesker der er 100 % lykkelige altid.
Tak for dit svar. Jeg prøver også at være der for min mor 100 %. Det er bare rigtig svært når man i forvejen har en masse at bøvle med. Jeg har lidt svært ved at se hvad hun har brug for. Men jeg har været med fra starten. Jeg har været med til alle samtaler, mange af undersøgelserne osv. Det er mig der har stillet spørgsmålene og forklaret min mor tingene når vi kom hjem, fordi klappen er gået ned for hende. Jeg vil ikke presse for meget på, og behandle hende meget anderledes end jeg plejer, men jeg er der for hende hele tiden, så meget som jeg selv kan klare. Selvfølgelig hjælper jeg hende med småting, men det nytter ikke at jeg overtager hele hendes hus fx. når hun er der. Jeg vil rigtig gerne tage støvsugeren, hente piller ind til fyret og gøre ting hun ikke selv kan klare, men jeg lader opvasken og madlavningen stå fx. så hun selv har lidt at gå i krig med. Ellers bliver det simpelthen for trist for hende. Selvfølgelig er der ingen der fortjener at få kræft, men jeg har det lidt som om at jeg selv beder om det. Det er lidt svært at forklare. Men nej.. lige nu er der ikke overskud til ret meget... Jeg har siddet her ved min computer siden min mor kørte, og det er efterhånden nogle timer siden. Kan bare ikke rigtig komme herfra.
Hej. Jeg er ked af at høre din mor har fået kræft. Jeg har selv været igennem et 10 år langt forløb med min mor, så kan nikke genkendende til de ting, du oplever og føler lige nu. Det er svært at give gode ord/råd med på vejen, men jeg får sådan lyst til at anbefale dig til kræftens bekæmpelse. De har tilbud om individuelle samtaler, og at kunne deltage i gruppeforløb for unge under 28. Det hedder unge og sorg, du kan prøve at læse om dem på nettet. Jeg ville den dag i dag have ønsket, jeg selv havde haft den mulighed. Men da jeg var 17, var der kun meget få tibud af den slags. Man har så senere fundet ud af vigtigheden af, at den unge har muligheden for at tale om sine bekymringer, problemer osv. med andre unge. Da man nemt kan komme til at føle sig forkert og alene i et sådan forløb. Håber du kan bruge det til noget. Hvis du har behov foryderligere info, er du velkommen til at sende en pb. Tanker fra Pernille.
10 år er godt nok lang tid. Er hun blevet rask? Vi har overvejet kræftens bekæmpelse, og vi skal også have fat i dem. Lige nu tror jeg vi prøver at synke meddelelsen, inden vi går videre. Men vi har lige snakket om det i dag. Spørgsmålet er hvor længe jeg kan være i den du taler om, da jeg jo bliver 28 næste år. Lige nu ved vi ikke helt hvor slemt det står til med hende. Det håber jeg vi får lidt mere at vide om den 31 hvor vi skal til samtale i Odense. Vandet Hestepension. Undskyld jeg ikke lige har fået svaret dig. Har haft det rigtig skidt de sidste par dage. Jeg kan godt mærke er jeg ændre mig når jeg er alene i forhold til når jeg er sammen med min mor/snakker med hende. Når jeg er alene, giver jeg meget mere slip på mine frustrationer og mine følelser, og jeg tuder på en helt anden måde. Når jeg er hos hende, prøver jeg at være den samme som jeg plejer...
Bare et lille trøstekram herfra og håber alt det bedste for din mor og dig. Knus Heidi
1000 tak.. det varmer meget lige nu..
Kære Melanie. Har lige læst din tråd for første gang i dag, og jeg vil bare fortælle dig, at jeg sender mine varmeste tanker til dig, din mor og hele jeres familie. Jeg krydser fingrer for jer, og håber at læse et positivt svar inden længe. Fortsat god søndag. Mange varme knus fra mig 
Mange tak for det... Jeg håber selvfølgelig det giver noget positivt den 31. Men jeg tvivler.. Forventer det værste men håber på det bedste...
Der er faktisk mange der er blevet helbredt for denne sygdom,flere end vi tror. Årsagen til at de officielle instanser,medicinal industrien,mfl.ikke vil fortælle offentligheden om hvad der kan gøres er simpelthen at der er flere penge i at slå os ihjel med kemo,og diverse medicin. Tænk over hvad inpact det ville have på diverse godgørende foreninger som lever af at samle penge ind fra godtroende og velmenne mennesker,som alle tror at de gør en indsats for at hjælpe forskningen med at finde en kur,som dem helt oppe i toppen af den selv samme forskning er klar over allerede eksisterer. Det kaldes at save den gren af man selv sidder på,så enkelt er det. Her et et par sider som er værd at kikke på,og så danne sin egen mening efter at havde læst dem med åbne øjne,altså øjne der forstår at se uden for den lille boks som de fleste mennesker er helt tilfredse med at de er blevet sat i fra barnsben. Viser at kræft er en svamp som kan fjernes,men de læger som har bevist det,er blevet frataget retten til at prakticere,da det er forbudt at helbrede os,de skal istedet for fylde os med industriens kemikalier,som de bilder os ind måske vil hjælpe os. En side som er drevet af Dr. T.Simoncini,en Italiensk læge som de fik stoppet da han begyndte at helbrede istedet for at slå ihjel. Jeg har lige tjekket siden,men det ser ud til at de har fået den ned,men der er et link til ham på den næste side. En klinik i England som bruger ovenstående læges metoder,samt andre metoder også,der er en oversættelse i sidens menu til dansk for dem som ikke er så gode til engelsk. Dette er ikke skrevet for at bringe nogens @!#$ ikog,dem som benægter at det kan lade sig gøre,men er skrevet for at hjælpe dem som har brug for det,og jeg selv kan bevidne ved at have set flere såkaldte uhelbredelige,og dødsdømte mennesker blive helbredet for denne lidelse,at det ikke er en gang humbug,men en alternativ måde at helbrede de fleste kræft sygedomme på. Dem som måske vil komme med at det ikke er videnskabligt bevist,skal tænke på hvorfor det ikke er det. Men er det ikke bedre at blive helbredt,for sin sygdom,af en metode som ikke virker iflg videnskaben,end at dø af en metode som videnskaben selv har bevist ikke virker.??? Som sagt dette er skrevet med håbet om at bare en der har problemet måske kan hjælpes,ikke for at deltage i en dabat,om lægevidenskaben. Dem som har lyst kan sende en PB,hvis at de ønsker nogle oplysninger som ikke er med her,jeg skriver ikke mere i denne tråd. Man kan føre hesten til vandet,men ikke tvinge den til at drikke,som man siger.
Føler med dig Melanie, har først lige set tråden nu og sender dig et stort trøstekram. Har selv stået i samme situation, vi har desværre haft kræft inden for familien lidt for mange gange. For 7 år siden fik min far konstateret lungekræft. Heldigvis blev det opdaget i tide og sad "godt" - han kunne opereres. Det var en hård omgang, men han slap billigt. Han kunne "nøjes" med at få fjernet en halv lunge og ingen efterbehandlinger. Efterfølgende gik han til undersøgelse hver halve år og for et år siden blev han erklæret helt rask, da ingen undersøgelser siden operationen viste noget som helst. Men det er også vigtigt, at man tænker over ikke at "provokere" det til at komme igen. For har man først haft lungekræft vender det nemmere tilbage, hvis du f.eks. ryger, bliver udsat for passiv rygning osv. Så min mor og han holdt op med at ryge, da han blev opereret og de har holdt det lige siden. Deres hjem er også blevet røgfrit og han undgår fester og fødselsdage, hvor han ved der bliver røget tæt. Alligevel troede vi det var gået galt i foråret. Han begyndte at få problemer med at få luft og de synes der var skygger på hans lunger. "Heldigvis" var det bare væske i lungerne, ikke at det er rart, men bedre end en ny gang kræft. Nu skal de så bare finde ud af, hvorfor væsken samler sig i lungerne, for selvom de tømmer det ud, kommer der bare tilbage igen. Desværre ramte lungekræften en anden del af familien - nemlig min fars tvillingebror, så der er vist noget i generne der. De har beggge været storrygere og ikke levet særlig sundt, så generne har vist trivedes i stor stil. Desværre gik min farbror ikke til lægen, da han begyndte at føle sig syg. Han overbeviste sig selv om, at det bare var en kold lungebetændelse.....men vi ved jo - efter min fars forløb - at netop lungebetændelse kan være et symptom på lungekræft. For 14 dage siden mistede vi min farbror - han blev 63 år. Han nåede at få diagnosen, men havde gået med det så længe, at de ikke kunne operere, for der var rigtig meget knude i begge lunger. Samtidigt var han begyndt at få væske i kroppen - både i lunger, mave og kroppen i al almindelighed. De kunne ikke gøre andet, end at tilbyde ham kemo og se hvordan det reagerede på det. Han døde 3 dage efter første kemo - hans hjerte kunne ikke holde til det. De mener han fik blodpropper i lungerne sammen med hjertestop. Han har tidligere haft blodpropper i hjertet, men ikke lyttet til sin krop. Han fortsatte desværre den livsstil, som hans krop ikke kunne tåle. Men han fik fred på en god måde - han led ikke, havde ikke ondt. Han lagde sig tilbage i sin seng og så var det slut. Min svigerfar fik i foråret konstateret kræft i mandlerne, men 21 strålebehandlinger fik bugt med det og han er stærkt på vej tilbage igen. For 5 år siden blev min svigermor opereret for kræft i halsen, men blev også kureret. Rigtig mange rammes desværre af kræft, men prøv at være positiv - mange bliver også raske og har mange gode år efter. Jeg krydser fingre for din mor og dig den 31. Håber de har en god løsning og din mor bliver helbredt. Sender mange tanker til dig
til jer begge to.. Indlægget fra Den Gamle Smed ved jeg ikke lige helt hvordan jeg skal forholde mig til... Jeg tror på at lægerne gør hvad de kan for min mor. Jeg kan ikke rigtig se hvorfor de ikke skulle gøre det. Jeg har læst en del om alternativ behandling men jeg har ikke lyst til at min mor skal gamble med sit liv, og bruge nogle ting som ikke er bevist virker. De VED trods alt at kemo og stråler osv virker ved nogle. Selvfølgelig kan man prøve de ting, hvis der ikke er andet der virker, men at sige nej tak til det lægerne synes er bedst, synes jeg er en ret stor risiko at tage. Så kan man jo have hver sin mening om disse ting... Luminator. Det er dejligt med en slags solstrålehistorie. Men desværre sidder mors knude, så den nok ikke kan opereres og det har allerede spredt sig til lymfeknuderne mellem lungerne. Men jeg vil ikke tænke så meget på om de kan gøre noget eller ej for vi ved ikke hvad de har tænkt sig at gøre i Odense. Så vi venter bare og ser ad. Selvom det ikke er spor sjovt.
Puh, det er umuligt at sige noget, der kan hjaelpe dig i den her situation. Men haaber paa det bedste for jer! Jeg har selv haft kraeft meget taet inde paa livet i rigtig mange aar, og mistede baade min bror og far til den lortesygdom. Saa jeg er lige som dig virkelig bange for at miste min mor ogsaa. Det eneste man kan goere er at nyde tiden sammen, tale mest muligt og samtidig forsoege at fortsaette sit eget liv. Du skal vaere stolt af dig selv over at du har stoettet din mor saa meget allerede og huske, at tillade dig selv at vaere langt nede i perioder og glad i andre situationer. Det hjaelper ikke din mor, at du faar daarlig samvittighed over at le fx som du skrev ovenfor. Proev at lave saa meget 'hyggeligt' sammen som I kan under vejs. Selvfoelgelig goer laegerne langt henad vejen alt hvad de kan, det eneste jeg kan sige er, at I ikke skal vaere bange for at presse lidt paa til tider. Vi kaempede haardt mod ventetider mange gange, og det hjalp altsaa. Forhaabentlig faar I ikke brug for det, men det kan altsaa vaere noedvendigt at presse lidt paa og ikke acceptere ventetider. Bare et velment raad.
Min mor måtte desværre opgive "kampen" mod kræften for 2 et halvt år siden. Men jeg nød de 10 år jeg nåede at få med hende efter hun blev syg. Vi levede alle mere intenst og huskede at værdsætte hinanden og livet hver dag. Nu kommer så det store arbejde at leve livet uden min mor og sygdommen. Det får jeg hjælp til nu, dog ville jeg ønske jeg havde gjort det før, både under forløbet og lige efter hendes død. Det er også derfor jeg anbefaler unge og sorg. Så når i har sunket beskeden kan i jo undersøge det nærmere. Jeg er dog ikke klar over om man kan blive i gruppen efter man er fyldt 29. Men i kan altid ringe til kræftensbekæmpelse og få mere af vide om deres tilbud også til din mor. Min gik i en gruppe for andre kræft ramte, det havde hun rigtig god gavn af. Husk på at mange bliver helbredte idag eller lever længe med deres kræftsygdom. Der er mange solstråle historier. Nyd hinanden og livet hver dag. Det hjælper min at tænke på at det gjorde vi :0). Mange knus herfra.
lige sige at jeg tildels kan tilslutte mig Den Gamle Smeds udtalelser. Dette fordi jeg på flere måder selv er kommet bag systemet og hvordan det virker. Nu skal din mor gøre det som hun føler er rigtigt for hende. Men den gamle smed har klart en pointe. Desværre fristes jeg til at sige. Men vores sundhed er der jo desværre en vis økonomi i. El rettere- vores sygdom. Det er konstateret at visse kostråd mv kan afhjælpe, og være med til at helbrede. Jeg vil dog ik sige mere- for du skal ik blive skræmt. Og i skal ik gøre noget som ik virker rigtigt for hende el jer. Sidst men ikke mindst forstår jeg hvordan du har det. D 18 sep sidste år 10 dage efter min mands fødselsdag sagde vi farvel til min svigerfar grundet akut leukemi. I morgen skal jeg igen til begravelse da manden i et fælles vennepar har mistet sin far til asbestlunger, som endte ud i kræft. Men husk på at sådan behøver det jo slet ik ende. Disse to typer er meget (specielt den første) agressive typer, som desværre arbejder enormt hurtigt, og kører op og ned - så man føler sygdommen tager P*is på en! Sådan behøver det slet slet ik gå for din mor HELDIGVIS.
Du må meget gerne fortælle om evt. kostråd.. Det går min mor nemlig ret meget op i nu.. Hvad der er godt at spise fx. Men jeg har bare slet ikke lige haft overskud til at læse de der links som Den Gamle Smed satte ind. Ikke endnu i hvert fald.
Kan se min smed sørme blev nr. 6 i NM, det er da ikke så tosset. 
For mig er og bliver Bruno Danmarks bedste smed   og ja jeg har brugt berger men gør det ikke mere !!!!!!!
Ja et er konkurrancer og et er virkelighed. Jeg har også brugt Bergers, men har nu i mine øjne Danmarks bedste smed i NP fra Hovsmeden. Efter 5 år bliver Sizze ikke længere bedøvet når hun skal have smed 
som staldHyldtoft*Mona*....at det er det daglige arbejde der tæller. Har Carsten Gammelgaard, fra Gammelgaards Beslagsmedie, og han bliver ikke skifte ud foreløblig.
Er yderst tilfreds med Bergers smede, de er rigtig dygtige, vores svigerdatters hest var dømt til aflivning pga den var konstant halt, men med rigtig beskæring og rette sko, er den i dag blevet til ridehest igen, takket være dem. Købte en pony til vores datter for ca 2 år siden, med meget dårlige hove, dem har de også fået rettet op på
...jeg synes du er for nærtagende eller hvad man nu skal sige. Jeg er i herning hvert år og ser sjældent noget jeg kan krumme tæer over, da slet ikke noget der er værre end hvad "fru jensen" gør ved hendes lille musse derhjemme. Tror enda tit det er værre sådan et sted.... Ja de bliver redet tidligt, men nu var det kun to eller tre 3 års som faktisk blev redet dernede. Og jo, man kan sagtens tilride en hest på 1 måned uden at tilføre smerte, det har jeg gjort mange gange. De fleste heste der kommer i ridning kommer hjem efter en måned og kan rides i alle tre gangarter, det er ganske normalt. Hvis en hest accepterer sadlen første gang den har den på ser jeg intet galt i at kravle op og blive trukket et par runder i skridt allerede der. Mht stråfoder, ja så tager en hest ikke skade af at stå 2 - 3 timer uden, da jeg var forbi blue hors og ask havde de masser af hø.
Jeg var så i stalden og på opvarmningen flere gange i løbet af de 4 dage, og i stalden havde samtlige heste jeg kiggede til masser af hø, vand og specielt hos HP horses var det mit indtryk at de faste rutiner mht yil hvad tid der fodres og sådan var flyttet med til Herning.! På opvarmningen var der kun én rytter jeg synes der ikke red pænt/ordentligt det var en springrytter, for pokker hvor var det synd! Det blev kommenteret af flere, og TD'er blev tilkaldt.. Hvad der videre skete så jeg ikke, da je skulle videre ind og se hingstekåring.
Mit indtryk af tingene var generelt positive! Og jeg var også i staldene og ude at se på opvarmningen. I stalden så jeg dette et par gange:   Der blev godt nok klippet kaniner her 
Det står heldigvis enhver frit for at angive en politianmeldelse hvis man mener at dyreværnsloven bliver overtrådt. Politiet læser nok ikke med her på Ryttersnak, så det er ikke nok bare at lufte sine iagtagelser her.
Hej  De gange jeg var i stalden, havde de heste jeg kiggede til i hvert fald fint med mad, og jeg har arbejdet som heste passer nede i stalden i 3 år, og hestene har det altså godt, og bliver foderet som de gør hjemme, og får hø så de har noget og spise af  . Jeg var ikke på opvarmningen og kigge, for det fik jeg slet ikke tid til med alt det fantastiske undstyr  . Hilsen Elisa
Uanset hvad du styntes, støtter du jo foretagnet med din tilstedeværelse og betalig af entre  Måske du skulle sende dit indlæg til arrangørerne 
Må erklære mig enig med de fleste andre her i tråden. Jeg kommer også i Herning hvert år, og jeg har endnu ikke set en hest med sår i munden. Jeg kigger ganske vist heller ikke alle 500 heste efter i mundvigene, men jeg har ihvertfald ikke set noget der kunne forarge mig. Ej heller mærker og sår efter næsebånd. Jeg lukker ikke øjnene for sådanne ting, for jeg synes heller ikke sådan noget er okay. Men mit generelle indtryk er også, at hestene passes så godt som det er muligt i en stald med så meget færden af publikum dagen lang. Jeg oplevede enten heste der stod med mulen gennem tremmerne og nød at blive nusset, heste der lå ned og sov (=tryghed) eller heste der stod med hovedet ind mod væggen og sov/slappede af, og som ikke var interesserede i at blive nusset. Jeg så én krybbebider dernede i år, ingen der vævede og ingen der gik rundt og virkede stressede. På så stort et sted vil der være ridning der er mindre pænt end andet, og det bifalder jeg skam heller ikke. Men der er altså også meget pænt ridning dernede. Med de heste der er spændte og krøller sig sammen, der tror jeg altså også man må tage omgivelserne i betragtning. Min hest ville tydeligvis også blive mærket af den atmosfære der er dernede, og det kunne såmænd godt resultere i en hest der spændte op fortil, eller krøllede sig sammen. Også selvom dette på ingen måde er min intention - og at det netop er det jeg bestræber mig på at min hest IKKE gør. Det er bare så nemt at stå på sidelinjen og pege fingre. Synes også du må gå videre hvis du mener at du har en sag. Der er jo ingen herinde der kan rette op på noget af det, eller gøre andet end at give dig klap på skulderen... det får hestene i Herning ihvertfald ikke gavn af næste år, hvis det er det der er din intention 
godt være at nogen synes jeg er for nærtagende. Plethesten: jeg tænker at fordi at fru jensen gør det samme derhjemme, gør det det jo ikke mere rigtigt vel? Og fordi at der "kun" var 2-3 unge heste med der blev redet er det så okay? Tænker at jeg ikke har set en hest blive tilredet på 1 mdr. i skridt, trav og gallop uden at den har været stresset, men stress afhænger selvfølgelig af øjnene der ser........ Maria day-light: dejligt at du var i stalden da der var massere af hø  Camilla: også dejligt at du fandt et par heste der snork sov   det er jo dejligt at det kan lade sig gøre. Jeg vil nu medgive at jeg også så et par stykker der tog sig en lur, og det er bestemt heller ikke det jeg synes er det største problem. At jeg synes der mangler stråfoder og at de har sår i mundvigene eller trykmærker, sår eller "buler" efter næsebånd er jo ikke ensbetydende med at hestene ikke hviler eller sover. Måske jeg har formuleret mig forkert, for det jeg mener er, heste der står uden stråfoder, som har sår og buler som følge af ridningen det er det jeg synes er problemet når man går gennem staldene og ser på hestene. Jan Petersen: Det har du helt ret i! Hyggebossenna: JA, men fordi de bliver fodret som de gør derhjemme, er det jo ikke ensbetydende med at det er godt nok vel? Jeg mener at jeg kan også godt give min hest 4 kg. havre herhjemme og det samme i Herning, men det er vel ikke godt nok, hvis min hest har behov for 20 kg. hø og 2 kg. havre vel? Prinsesseguldhår: du kommer med en udmelding om at jeg støtter foretagenet, hvilket du kan have ret i på nogen områder... tænker bare det har du svaret i flere tråde, kan du ikke komme med noget konstruktivt? Iøvrigt har jeg ikke betalt for min billet  Duetten: jeg har svært ved at forstå hvad du skriver... mener du at din hest frivilligt vil "krølle sig sammen"/"ekstrem rollkur" fordi den er stresset? At det er naturligt for din hest? og dermed også for de andre heste der var til Herning? OG ja det er let at stå på sidelinien og pege fingre, for det er ikke særligt hensigtsmæssigt for hestene og det er rytternes ansvar! og jeg mener at det er væsentligt smerte og ubehag. Mvh. Elva Toft
Nogen har vel betalt din billet...! Tror nu heller ikke at alt det skrækkelige du har set bliver løst af et indlæg på HN.
Jamen dit indlæg er jo et pragt eksempel på hvorfor almindelige amatør ikke skal have adgang til opvarmning og stalden, for du overdriver og overfortolker alting. Din kommentar om tilridning, viser helt klart, at du har ikke det mindste indsigt i det arbejde der foregår med de her unghingste inden Herning. Nu har jeg haft afkom med i Herning en del år, og jeg kan kun sige mine hingste de trives der, og de slapper fint af i deres bokse. Sidste år måtte jeg dog et par gange, pænt bede folk om at gå væk fra min unghingst, hvor han giver tydelige tegn på han gerne vil have fred, og de alligevel står og stikker hænder ind til ham. Jeg mener slet ikke tilskuer skal have adgang til opvarmningen, lad hestene og rytterne få ro der. Der er rigeligt for dem at kigge på og forholde sig til, når de kommer ind på banen, så det behøver de heller ikke at have på opvarmningen. Jeg mener også godt man sagtens kunne nøjes med at have stalden åben nogen timer om dagen, så der er helt ro til hingstene resten af dagen. Men jeg kan godt se, så kan folk som dig jo ikke gå rundt og tjekke mundviger og tælle høstrå. Bare det nogen gange at komme fra stalden til opvarmningen kan være en udfordring, fordi man skal sige mange gange "må jeg lige komme forbi her", og holde øje med folk og deres poser, klapvogne og børn der render rundt. Mange går på det grå filt, og det er sjovt nok beregnet til hestene. Så ergo, inden man nogen sinde er kommet ud til opvarmningen, kan man have taget sin hest "akut" i munden flere gange, sjovt nok pga. tilskuer, som ikke altid tænker sig helt om. Heldigvis er der også mange der gør, og som det er fornøjelse at viser sine heste frem til  Nu er der også en debat et andet sted, om hvor forfærdelige ejer, rytter og træner er ved deres heste i Herning, og sjovt nok, så ser jeg slet ikke dem som værende problemet. Jeg ser flere tilskuer, som ikke tænker sig om, eller skal have det hele med eller ses, der ikke tænker sig om, og laver problemer. I springklasserne kan tilskuer og folk der ikke tænker sig om, tælles for utrolig mange nedslag. Hvorfor er det folk skal gå langs barrieren, når de kan gå omme bagved ?? Kan man virkelig ikke selv regne ud, at når man går med eller uden en masse poser lige ved siden af et spring eller lige efter, at så kan man gøre hesten ukoncentreret ?? Eller når man i Hal B hænger udover barrieren længere oppe med sine poser, som sjovt nok også fanger lyset og kaster genskær, at det kan give problemer ?? I en af MB´erne, der var der et bestemt spring hvor flere heste havde nedslag, en styrtede faktisk, og det passede lige med en flok poser ud over kanten. I unghestechampionatet var der en unghest der snorrede rundt og løb den anden vej to gange, pga. en meget rødhåret dame kom traskende, og hun opfattede det ikke engang. Flere gange kunne jeg side og sige, den får fejl på langsiden, eller i den kombination, fordi det passer lige med en tilskuer der kommer gående, og det passede så at sige hver gang. Det er et af de sværeste steder for en hest at gå, og flere af dem er unge, og år efter år, er folk ufattelige ubetænksomme. Mange af dem, er helt sikkert folk, der bagefter sider og øffer over han eller hun trak sin hest i hoved, eller bla.bla.bla.bla. Tænk jer om, er min generelle opfordring til nogen folk, der er igen heldigvis også mange der gør allerede   Plus så lad de folk der har med hestene at gøre, gøre det i fred, de ved for det meste hvad de laver, og langt mere om det. Annette
der er kommet på debatten. Alle har sin egen måde at træne, og have heste på. Nu så jeg ikke staldene dernede, men kun ridning. Synes så til gengæld det var smagløst at se hvor mange vandrette kandarer der var. Ikke så mærkeligt at en gennemsnitlig ridehest kun bliver 7 år. :-/ Ridesporten på topplan er blevet en pengemaskine på hestenes bekostning!
Jeg nåede desværre ikke i stalden i år, men de år jeg har nået det, har jeg været fyld af beundring over hvor afstressede hingstene opførte sig, de fleste står og halvsover, eller stikker velvilligt mulen frem for at blive nusset. De har haft vand og strå, og glere gang har jeg set at der har været hængt et klæde foran boksen, hvilket for mig indikerer at ejer eller passer har vurderet at nu skal hesten have lidt fred fra publikum. Jeg har aldrig lagt mærke til så fra udstyr, hverken i mundvige eller andre steder (dermed ikke sagt at det ikke forekommer) Jeg synes ganske enkelt at det er imponerende, at et så unge dyr kan tage al den virak så køligt. Til gengæld skal jeg holde mig LANGT væk fra opvarmningsbanen
så træt af at høre om gennemsnits alderen er 7, det passer jo altså ikke, eller jow det passer på den gruppe heste man har undersøgt, alle dem som ikke er forsikret er ikke med, og de fleste jeg kender der har heste over 17 vælger ofte at droppe forsikringen. Jeg har endnu ikke haft en hest der ikke er blevet over 18. min sidste blev 26 min nuværende er 20. Og det er ganske almindelig rideheste- Og når man så tager mistede føl med så trækker den godt ned af i regnskabet.
Jeg er også ved at kaste op over den kommentar. Min hest er med til at holde statesstikken nede, som vist forresten er jævnt gammel. Den blev aflivet som 6 års.... Pga en FOLDskade. Det er der heller ikke taget højde for hver gang gennemsnitsalderen bliver nævnt. Jeg tror faktisk det havde været ligegyldigt om han havde været shetlænder, urørt eller shire hest, da han gled på isen og smadrede sit bagknæ. Jeg syntes det er FINT der er konstruktiv kritik af oplevelserne i Herning, men for pokker, hold jer nu lige til den saglige konstruktive tone! Jeg klappede en del heste i stalden og jeg bemærkede hele 2 heste, hvor der var mærke efter næsebånd. Det er 2 for meget, men langt fra størstedelen kan vi vil blive enige om?? Hvis det kan hidse en så meget op, at man gør sig så meget umage med at nævne div love, hvorfor gør man sig så ikke umage MENS det står på, så det måske kunne gøre nytte??
tak fordi du vil give dit besyv med her. Jeg må jo så indrømme at selvom jeg er amatør, så mener jeg nu godt at jeg kan have en mening om "grim ridning". Og det kan godt være at du mener og det passer sikkert også at der bliver gjort et enormt arbejde før hestene skal til hingstekåring, men jeg mener stadig ikke at det bliver gjort efter dyreværnsloven de fleste steder. Som der jo også bliver nævnt et andet sted træner vi jo foskelligt, og jeg har bestemt respekt for de mennesker der træner efter dyrenes bedste, så er det jo bare hvordan man ser på det. Jeg kan ligesom forstå ud fra det du skriver at du er en smule bitter, har dine heste haft mange nedslag? Selvfølgelig er det ikke optimalt at folk kan gå rundt og "genere" hestene både i stalden og langs banerne så hestene bliver forskrækket. Lige der mener jeg selvfølgelig også at man måske kan træne sig ud af en del af problematikken, hvis man giver sig tiden til det..... men igen vi træner jo ikke ens. Mht. opvarmningen, så tror jeg bare at du og andre gerne vil have den lukket pga. epona-pigerne og deres kameraer, da de jo filmer Rollkur, og barring   Jeg kan sagtens forstå at I gerne vil have lukket stalden, så der kun er åbent nogle timer, og jeg kan sagtens leve med at jeg ikke kan se mundvigene, og næseryggen på hestene andet end et par timer om dagen. Det er også fint for mig at man ikke må blitze i stalden og på opvarmningen, men videokamera kan jeg ikke forstå skulle være et problem. Man kan så igen snakke om, om man skulle slække på kravene til hestene. Selvfølgelig skal tilskuerne også tænke sig om, når de opholder sig i hallerne og omkring hestene. Nu rider jeg jo uden bid, så jeg kommer ikke sådan til at tage dem i munden som du beskriver at I "kommer til" at gøre på vej ind til opvarmningen. Men igen hvis jeres heste var trænet til at være rolige på en anden måde, så er jeg ikke sikker på at den ville reagere så kraftigt, og så behøvede I måske heller ikke at flå i munden på jeres heste...   Nu kommer du jo med en opfordring om at "Vi amatør skal tænke os om" og det vil jeg også opfordre jer proffer   til at gøre, det er jeres heste der kommer til at lide under jeres hårde håndtering! Sidst men ikke mindst, så tænker jeg at det måske ikke er alle "proffer" der ved bedst, selv om du gerne vil vise det med dit fine indlæg 
havde noget håb for saglighed tilbage røg den der Asterix. Jeg kan sagtens se hvor du vil hen, men dit indlæg EMMER af bedrevidenhed og inddirekte "jeg gør tingene bedre". Og det er PRÆCIS sådanne indlæg/meninger, der gør, at intet rykker sig! Som jeg har skrevet i en anden tråd, så nægter jeg at tro på, man kan træne sig til Herning. Med alle de mennesker der vader op og ned, råber og skriger, kaster med ting og hvad ved jeg, der tror jeg simpelthen ikke på man kan træne en hest 100% til det. Og da slet ikke en ung. Vi kan jo bare tage hende tyskeren der var under gallashowet. Selv hendes hest reagerede flere gange. Hun skal altså forestille at være verdensmester i dyretræning (eller hvad det nu var). Fint du ikke bruger bid, men i de omgivelser Herning er, kan jeg sagtens forestille mig man kan komme til at rykke i en hest. Fx så jeg indenfor ganske få meter en hest blive nødbremset 2 gange, fordi folk vadede lige ind foran den, og groomen havde råbt pas på. Og at den ikke har bid, jamen så er det jo bare et ryk i næsen eller nakken, alt efter hvilken optømning du bruger. Hver nu konstruktiv, det kommer man længere med!!
Jeg har lige for 5 min siden snakket med videnscenter hest.. Min datters pony blev besigtet 19/12 og de papirer har de modtaget 3/1. De sidder idag med 2/1 og arbejder sig til frem efter.. Så mon ikke vi alle får vores pas.. Men man kan jo ringe og spørge dem.. Mette
Jeg venter også på at få passet til min skønne pony. Jeg ville godt sætte hende til salg, men venter til jeg har fået passet, så alt er i orden.
utroligt det tager så lang tid, men det er der jo ikke noget at gøre ved. venter også stadig på pas til min miniature pony 
Jeg har skrevet lidt frem og tilbage med dem derinde.. Der kan sagtens gå 3 måneder.. Men, det kan man jo også sige der er gået fra december,  Som en siger, de har nok rigtig rigtig travlt. Jeg har dog lige modtaget mit idag, da jeg rykkede for det i fredags, da jeg har en hest der skal afsted på dyrehospitalet om 2 dage..
bare et par stykker havde sendt deres pas ind i juli måned i stedet for at alle sender ind i lige allersidste øjeblik, så ville I nok ikke have oplevet denne lange ventetid.. Allerede midt november meldte LR udad at de ikke kunne følge med til den enorme mængde hestepas og papir der kom ind..
kan dem desværre ikke selv- det eneste jeg husker er alt hva der er grønt. Dvs agurk, broccoli, porrer, ærter mv. Ellers er hun desværre nødt til at læse linksene- tjek evt chris macdonald ud. Ham vis far havde kræft og lavede kostændring. I rette tid en super hjælp.
Glæde af at læse Brian Holm: "Den sidste kilometer", der handler om hans kræftsygdom, men så sandelig også om, hvordan kræftsyge OG deres familier gerne ville behandles, men oftest ikke bliver det. Den kan læses uden særlige præferencer til cykelløb. (Jeg købte den af den grund, men blev egentlig grebet af hans, "Hvad kan vi SÅ gøre- for alle andre, det går ud over" -budskab. Holm er en hård nitte, og så endda ikke.... Det gør mig rigtig meget ondt på din, og din mors vegne. Men, det er svært at håndtere, når man ikke kender hinanden fysisk IRL. --- Hvad Den Gamle smed end måtte mene, så er kræft mange forskellige sygdomme, med mange årsager. Der er ikke éen kur mod kræft. Der er hundrede! --- At kunne gøre noget aktivt i kampen mod sygdom *har* en effekt, om ikke andet psykologisk: Man GØR noget. Kost er noget man let kan læse sig til viden om, og let kan ændre selv. Men: Det vigtigste for kræftpatienter er, at de spiser mad de føler trang til- og kan lide. Ikke noget med fisk/spinat/lever, hvis man hader det! Hvis man vil spise is- så er det det kroppen hungrer efter, og det er OK.
jo andet på om man er af den mening at kosten kan hjælpe og deltage aktivt i at udslette kræften om is er ok fordi man hungrer efter det- frem for spinat eks.
at læse om din mor. Du er der for hende og det er rigtig svært for dig men også for hende. Jeg synes du er en fin, stærk og dejlig person, som endda har overskud til at følge med din mor til samtalerne på hospitalet mm. Du har så meget overskud at bære på det, men lov mig at I får taget kontakt til Kræftens Bekæmpelse ! Min mor mistede min far for 6 år siden til kræften. Siden har hun været rådgiver for Kræftens Bekæmpelse for pårørende og efterladte. Det er hun meget glad for og er blomstret op på en god måde. Desuden har jeg mistet min svigermor til kræften, hun kæmpede mod den i 12 år og nu har jeg to nære veninder som begge to har brystkræft, øv det er en rigtig møgsygdom. Kostråd, når kræften opdages er det afgørende hvilket stadie har det spredt sig etc. Hvilken slags form for tumor er det, er den aggressiv eller blot en der vokser og generer. Jo tidligere man opdager kræften og sætter ind med god sund kost, kan man rette lidt op på det. Men de skader som der er i kroppen pga kræften er svære at rette op på igennem kosten. Chris MacDonalds far er død, af kræft. Det er et par måneder siden. Jeg har hørt ham et par gange og giver ikke 5 flade for ham. Han er blot en person som er god til at tale og tager penge for det. Før var jeg næsegrus af beundring for ham, men så da han kom til et foredrag på Rigshospitalet (min arbejdsplads) ændrede jeg mening og holdning overfor ham. Respektér din mor, vil hun lave kosten om, så hjælp hende. Vær for hende og vær god ved dig selv ! Sender dig rigtig mange tanker og mange knus, Beagle.
På kemo og den slags, hvor kroppen kan hungre efter chips og cola. Is hev jeg kun frem fordi, jeg så et indslag i nyhederne, hvoraf det fremgik- at is er fast inventar på kræftadelingerne. Eller i hvertfald- den man så. (Det var vist med børn) Hvis du magrer af og har kronisk kvalme, så er is måske lige det, du kan få ned fremfor "sund kost". Om dine arterier clogger sammen om 50 år, er vist ligemeget i den forbindelse. Kræftbehandling er ingen ferie på gule plader- og behandlingen i sig selv er ingen bivirkningfri tur i medicinland. Desværre! Man overlever, men får bivirkninger og måske senfølger. Ikke-ryger vegetarer dør også af kræft.
til jer alle... Mht til det med kostråd, har min mor fået bogen om lungekræft og en masse pjecer. Deri står der en masse om hvad hun kan spise, og hvad hun skal sørge for at få.. bl.a. godt med protein osv. Jeg har sagt, da jeg ved en masse om sund kost osv, at jeg rigtig gerne vil hjælpe hende. Det er hende selv der "går op i" at spise det hun får at vide er godt for kroppen lige nu. Jeg tvinger hende ikke til noget som helst. Jeg er der for hende, og vil selvfølgelig hjælpe hende med de ting. Jeg tror også det er en god måde for hende at aflaste lidt på. Det som i skriver med, at så GØR hun noget. Jeg har sagt til hende, at hun skal ikke gøre noget eller spise noget, hun ikke har lyst til! Hun skal spise det hun kan lide, fordi hun kan lide det. Det du skriver Beagle, gør mig rigtig glad. Jeg har ikke ret meget overskud til at være der for min mor, fordi jeg har så meget at bøvle med PT, men jeg gør så meget som jeg kan. Jeg har ikke overskud til at tage med hende til alle de fremtidige undersøgelser. Jeg er selv igang med en uddannelse, og jeg har et arbejde jeg bliver nød til at passe... Der kommer nogle undersøgelser nu her. Hun skal have endnu en PET/CT scanning for at se om det har spredt sig mere, hun skal have en mamografi, og hun skal have undersøgt hendes nyrefunktion + at hun har en tid der den 31 til informationsmøde. Jeg har sagt til hende, at jeg rigtig gerne vil med til informationsmøderne. Der hvor de har svar på prøverne etc. men at jeg ikke kan tage med til alle undersøgelserne. Jeg hverken kan eller vil lægge mit eget liv HELT til side. Og det vil hun heller ikke have at jeg gør. Jeg bliver nød til også at tænke på mig selv, for hvis jeg først går ned, så kan jeg ikke være der for hende. Men det er SÅ hårdt. Men jeg har ikke noget valg. Jeg kan ikke bare sige at ej.. det her kan jeg ikke holde ud, det må jeg væk fra. Det er bare noget man er nød til at gå igennem. Det fylder ikke hele min verden længere. Det er rigtig rart at jeg kan tage på arbejde, og så bare være der, uden at vi skal snakke om det hele tiden. Har jeg brug for at snakke, så snakker vi, har jeg brug for at græde, når filmen knækker, så har jeg en skulder hos dem alle. Det betyder så meget.. Men det gør simpelthen for ondt hvis jeg skal gå og tænke og græde over det hele tiden. Det er lidt som om man har to verdener at leve i. Den ene, som er mega ulykkelig, bange, frustreret osv og så den anden, hvor jeg bare er mig, næsten som det plejer at være. Selfølgelig skubber jeg det ikke væk hele tiden. Jeg snakker stadig med min mor hver dag, jeg græder hver dag.. bare ikke hele tiden længere. Kræften er fuldstændig ligeglad med om jeg sidder og græder snot hele tiden, eller om jeg lever mit lev, stort set som jeg plejede. Det gør absolut ingen forskel for min mors sygdom. Den forsvinder ikke af den grund.
Først vil jeg lige sige,at jeg virkelig føler med både dem der har mistet famile og venner,samt dem som har fået denne sygdom. Det var ikke min mening at skrive mere i denne tråd,men jeg tror at der er noget som er blevet misfortolket i mit tidligere indlæg. For dets første er jeg da sikker på at lægerne gør hvad de kan,og de ikke bevist skjuler noget. Problemet er at det er ikke den almindelige læge eller videnskabsmand eller kvinde som der er noget galt med,men derimod dem aller-aller øverst oppe i midicinal industrien. De skjuler bevist noget,som bevirker at man både i industrien,og på uddannelses stederne,ikke er i stand til at informere og lære fra sig vedr. kræften,på en måde så de studerene lære hvordan at man kan bekæmpe sygdommen. Hvis at man læser hvad der står på de sider jeg har lagt på,vil man bedre kunne forstå hvad kræft egentlig er og hvordan det kan bekæmpes og i de fleste tilfælde helbredes,(kommer an på hvor fremskredet det er )selvom at der er mange tilfælde hvor dødsdømte patienter er blevet fuldt og helt helbredt med andre metoder end dem som videnskaben påstår er det eneste der virker. Men man må ikke være blind for hvor mange penge der bliver samlet ind,som der skulle gå til forskning,og hvor ender de??? Det er så vigtig en indkomst for dem som modtager,og da de har så stor magt i hirakiet,er de i stand til at stoppe alle de læger som virkelig privat har fundet diverse kure som helbreder,og som regel uden grimme bivirkninger. En af de læger hvis web site jeg har lagt på,havde for stor succes med at helbrede kræft patienter,så han var en torn i øjet på medicinal,og uddannelses systemet i Italien. Hvad skete der?? Jo han blev idømt 3 års betinget fængsel,udelukkende fordi han helbredte syge mennesker,og gjore det med uskadelige midler,som medicinal industrien ikke ville røre ved,da pengemaskinene (indsamlingerne) ikke måtte gå i stå. Heldigvis for mange mennesker world wide,fortsætter han nu,og har samarbejde med forskellige health kliniker i mange lande. Vel at mærke kliniker som er drevet af læger,som har fundet ud af hvilken svindel som ligger til grund for at skjule helbredelses teknikerne,for at holde skrækken og håbløsheden om denne sygedom i live,så pengene stadig strømmer ind fra velmene mennesker overalt på kloden. Jeg prøver igen at lægge Dr.Tullio Simonsini web site på,men hvis linket ikke virker så find den på en af de andre sider jeg lagde på,eller google den,for den er der,jeg ved ikke hvorfor at den ikke virker her. Igen jeg er IKKE ude på at begynde en større diskution om en sygdom som nogle siger kan helbredes,men andre siger at det næsten er umuligt,jeg er jo ikke læge,heldigvis,men jeg vil gerne vise dem som er motiveret til det,nogle ting som bevistligt har hjulpet i tusindvis at dødsyge mennesker world wide. Og det eneste det kræver for at forstå disse ting er en smule mere åbentsind,og så nogle engelsk kundskaber,da siderne er på engelsk,selvom ihvetfald 2 af dem kan oversættes ved hjælp af google,og den ene har endda en dansk oversættelse indbygget. Så til dem som har lidt besvær ved sproget,I kender garenteret nogle som vil hjælpe jer,og tro mig det er det værd. Og helt ærligt,hvad har syge mennesker at miste?? jo selvfølgelig livet hvis det skulle stå til medicinal industrien,husk på at det er IKKE alle de almindelige læger som virkelig tror på det de har lært der er noget i vejen med,de gør hvad de kan,men skulle måske begynde at se lidt uden for boksen de lever i.
Det er noget tid siden jeg sidst har opdateret. Men synes at dem der har fulgt med skal vide hvad der sker. Det går desværre slet ikke godt. Da min mor kom hjem fra indlæggelsen, begyndte hun at få hovedpine og kaste op, og for små 14 dage siden, da vi var i Odense til info-samtalen kunne hun slet ikke gå selv. Jeg skulle støtte hende konstant, da hun ellers ville vælte. Benene ville slet ikke som hun ville. Hun kan heller ikke køre bil længere. Hendes reaktionsevne er væk, og hun føler ikke hun havde krafter til at dreje rattet ordentlig. Vi kom op og snakke med lægen, og han siger, at han er bange for at der sidder noget i hovedet på hende. Han aflyser nyreundersøgelsen og PETscanningen, da mor er for syg til kemo. Hun skal i stedet have en scanning af hovedet. Af behandling kan han tilbyde lindrende og livsforlængende, men de kan ikke helbrede hende. I mandags skulle hun så til Sønderborg og scannes, og under scanningen hæver hun op i hovedet og bliver helt rød... hun har reageret allergisk overfor kontrastvæsken, og skal ligge til observation. Hun kommer hjem igen tirsdag. I går ringer lægen fra sygehuset, og kræften har desværre spredt sig til hjernen.      Hun får medicin nu, som hjælper med at tage trykket i hovedet, så hun slipper for de symptomer hun har haft. Hun får hjemmepleje hver dag, flere gange om dagen og hun har fået en rolator at gå rundt med. Hun går dog meget bedre nu. Men desværre er der intet at gøre. Vi skal til møde igen i Odense på onsdag. Så må vi se hvad de siger der. Vi ved ikke hvor meget der sidder i hendes hovede. Sidst sagde han at de kunne give hende stråler begge steder, som så gerne skulle stoppe væksten... Jeg har haft kontakt til kræftens bekæmpelse nogle gange. Men jeg ved virkelig ikke hvad jeg skal stille op. Hvordan jeg skal føle, tænke og gøre. Vi var et eller andet sted godt klar over det, men alligevel. Mor er sådan okay rolig. Hun siger at hun har accepteret det. Men hvordan kan man det? Hvordan kan man acceptere at ens mor nok bliver taget fra en, om ikke så forfærdelig længe. Hvordan forbereder mig sig til det?
Åh, Melanie... Jeg har fulgt med på sidelinjen. Hvor er det forfærdeligt for både dig, din mor og resten af jere familie og omgangskreds. Jeg sender dig en kæmpe trøstekrammer. Jeg tænker på dig. (Selvom jeg jo godt ved, det ikke hjælper et hak...)
Selvom det måske ikke hjælper på situationen er det dejligt alligevel:) Det er ubeskriveligt svært i øjeblikket. Ville ikke ønske dette for min værste fjende...
Kære Melanie, Det gør mig virkelig ondt, at det går din mor så dårligt - og man håber altid til det sidste. Jeg er selv tidligere lymfekræft-patient fra 2004 (jeg var dengang 38 år og alenemor til 2 børn) - men hvor jeg overlevede imod alle odds. Derimod mistede jeg en veninde, Anita på 33 år (mor til 2 små) lige efter jul. Hun blev tilsidst meget afklaret med, at hun skulle bort. Hvis det kan hjælpe dig, kan du læse hendes tanker i hendes blog dagbog her: Kort tid efter døde min fætter af lymfekræft - og derefter helt uventet endnu en veninde på 47år... Den forbandede sygdom!!! Det er vigtigt at I får talt ud om alt - få sagt alt det, der skal siges inden det er for sent, OGSÅ selv om det er så frygtelig svært at se sandheden i øjnene. Kram og de bedste ønsker fra Winnie
Jeg vil prøve at læse hendes blog når jeg lige har overskud til det. Og tak for det du skriver. Selvfølgelig håber man, men... det er svært når det ser ud som det gør. Vi taler også meget om det. Eller.. jeg gør. Min mor taler generelt ikke ret meget..:) Har hun aldrig gjort. Hun gør sig aldrig de store tanker om ting. Altså. Det er svært at forklare.
Jeg har lige læst det meste af den blog der blev linket til, og jeg sidder nu og tuder igen. Hvor er det bare en dum og uretfærdig sygdom! Jeanette: Jeg er meget ked af at du har mistet din mor. Jeg prøver stadig alt hvad jeg kan at være der for min mor, men det er umuligt for mig, ikke at vise at jeg er ked af det og at det er hårdt. Jeg ved godt det ikke er sjovt for min mor at se mig ulykkelig, men jeg kan ikke være andet i denne situation. Jeg prøver at være glad og vi griner også. Men det er svært.
Det er da for meget! Det gør mig så ondt for din mor- og dig. Alvorlig sygdom er ingen skovtur, men husk nu- at du OGSÅ har et liv. Du skal ud og møde venner og få go energi, så du er i ro med dig selv, når du er hos din mor. Når du besøger venner; Tal højst 15 minutter om dig og din mors sygdom. Gå videre til noget andet. Ingen kan holde til sygdomssnak altid. Det er vigtigt du OGSÅ får opladet dine "batterier"- altså får god energi og overskud.
Nu antager du igen ting, som ikke er korrekt. Nej, han har gået nogen gode runder, også flere nul runder i Herning. Men jeg er så voksen, så jeg kan godt ærge mig på andres vegne også, og på sportens og konkurrencens vegne. Desuden har jeg ALDRIG oplevet barring i Herning, så den kommentar synes jeg du skal trække i dig igen. Jeg oplever heller ikke mange ryttere der flår deres heste i munden. Jeg tror du ser, det du gerne vil se. De fleste af de her heste er trænet og passet langt bedre end mange almindelig amatør heste. Vedr. holdbarhed, så er Gørklintgaards Montana da et pragteksempel på en tophest, der viser man sagtens kan komme tilbage på toppen efter en skade der ellers har dømt hestene helt ude. Han fik nemlig ro, lang tids ro, og er derfor kommet tilbage på topplan. Hans rytter Kim Henriksen er ikke den mest klassiske rytter, og sikkert en af dem du vil mene "er modbydelig mod sin hest" og bryder alle de love du remser op. Men faktisk formår han altid at komme med en velforberedt hest, komme korrekt til springene med en hest i balance, og det er god ridning i mine øjne. Der hvor jeg oplever folk har mest utålmodighed, det er ved almindelig rytter. De har sjældent den tålmodighed på et halvt til to år, hvor de bare giver hesten fri. Mange skader kan heste komme sig over, hvis bare de får tiden. Den tid har de fleste proff. ryttere. Det er også de færeste proff rytter der rider flere stævner om måneden, tolv måneder om året. Det ser man også tit ved almindelig amatør ryttere. Annette
Nej Tine, jeg er ikke enig i at det langt fra er størstedelen af hestene i Herning der har mærker efter næsebåndene!!! Det er bestemt ikke min oplevelse. Da jeg havede sundet mig efter de 4 dage i Herning, så tjekkede jeg lovene og derefter valgte jeg at lave et indæg her for at gøre opmærksom på at det alle der var i Herning så, var i strid med loven der findes på dyrenes beskyttelses hjemmeside. Hvis jeg har lyst til at skrive et indlæg om det, er det vel min sag ikke? Jeg ved godt at det er yderst provokerende, for der er desværre mange herinde der ser Søgård, Helgstrand og Tina Lund som deres store forbilleder, og det er jo nogen af de væreste i sporten i forhold til det jeg har beskrevet med spore, pisk og hiven og trækken samt rollkur 
for en som mig, SOM GERNE VIL ÆNDRE RIDEVERDEN, for det er folk som dig, der ødelægger det for os andre. Det er folk som dig, der gør, at det vi andre forsøger at ændre KONSTRUKTIVT, skal listes ind fordi dem som reelt skal lytte, har lukket ørebøfferne pga dem der er super snævertsynede. Det er hamrende provokerende, at du antager og konkludere. Men frem for alt, syntes jeg det er SÅ synd for dig, at du kan se så mange sår og buler, når andre åbenbart ikke kan. -Og jeg kan love dig for jeg kiggede efter dem, for det interesse NETOP også mig! Men tak, du har hermed skudt hele "processen" år tilbage, fordi du nægter at arbejde konstruktivt, men fortsætter dit eget snæversynede korstog! (og skulle du være i tvivl om måden at gribe det an på, kan du tage HN som eksempel: Da Kirsten Hansen rytterne/susan rytterne begyndte at kommunikere mere konstruktivt og åbne op for, at der er mulighed for at kombinere, ja så kom mange mange flere med på bølgen!)
jeg vil da gerne se eksempler på at Andreas er en af de værste mht hiven, flåen, sporer, pisk og roll kür?? Man kan have mange meninger om ham, men lige i den retning er jeg ikke enig. Jeg kan komme i tanke om rigtig mange andre ryttere, der gør tingene på en utrolig usympatisk måde, før jeg når til AH. -Dermed ikke sagt, at jeg syntes han generelt gør alt korrekt!
Jeg har aldrig sagt at der bliver barret i Herning, der læser du vist noget du gerne vil læse  Det var det jeg skrev, jeg skrev ikke at det var noget der fandtes i Herning.!!!
Nu debaterer vi Herning, og det er her jeg snakker om at opvarmningen bør lukkes helt af for offentligheden, ergo må man formode du også svarer på lige netop dette. Ellers må du udtrykke dig mere klart. Jeg har så heller ikke oplevet barring til andre opvarmninger. Annette
3 år siden Epona var der? Så hvis det var det, så er DV og rytterne godt nok langsomme til at reagere?!
Ja, ja, Vickey, hvis du er enig med Andreas, må jeg sige at så kan jeg heller ikke have særlig stor respekt for dig. Men helt okay vi ser jo forskelligt på tingene og nej jeg tror heller ikke at man kan træne sin hest til hele showet i Herning, men jeg tror at man kan forberede dem til rigtig, rigtig mange ting for at hjælpe dem. Nu har jeg faktisk rigtig godt kendskab til Susan og Kirsten Hansen, og jeg ved at de gør tingene konstruktvt og sympatisk. Og du er en fin "dommer" når du sidder der og forudser at jeg har skudt "hele processen" tilbage... ha ha ha... du er sku morsom og hvis du ikke har set de ting jeg nævner, og du endda har kigget efter dem, så er jeg ikke så bekymret for det arbejde du selv mener at du gør   og som du mener jeg har skudt i sænk 
jeg håber du vågner imorgen og læser tråden igen. For hvis du læste hvad jeg skriver, så er jeg ikke enig med Andreas. Jeg har STOR interesse for både KH og Susan, samt aka og en masse andet. Jeg har nemlig en personlig interesse for BRED viden. Men ok, jeg giver op. Du putter ord i munden på dem, der ikke giver dig ret, og du gemmer dine egne væk, som du pludselig ikke kan stå ved. Held og lykke med DIT korstog.
skrive noget så usagligt som bræk, bræk og mere bræk     Og det er så hermed gjort !!!!!
De seneste tal fra Landscentret giver en gennemsnitslevealder på 13 år. De brømte 7 år stammer, angivelig og så vidt det kan verificeres, tilbage fra en svensk undersøgelse sidst i 90èrne, og omhandlede kun et lille antal forsikrede heste, der blev "solgt" til uanvendelighed. Som sædvanlig undrede jeg mig igen i år, over fraværet af "vi vil faktisk gøre noget aktivt, IRL"-standen, hvor alle de, der bekymrer sig om hestenes velfærd, stod klar til debat og holdningsændring. Desværre havde de travlt med at indkøbe pangfarvede glædesliner, og samle ved til den hellige forargelses flammende lue, hvilket så kan underholde os her på HN resten af året.
nogen gange over alle de antagelser og formodninger som uvidende folk kommer med.    Til Annettet og jeg bakker dig 100% op i alle dine betragtninger. Vi havde selv en hoppe med i unghestechampionatet, velvidende at det sikkert ville være noget af en mundfuld for hende i de haller. Det gik dog over forventning i hal M om torsdag, måske det var så tidligt at folk endnu ikke var begyndt at rende frem og tilbage, men ak og ve da hun skulle gå med fremmedrytter fredag ved middagstid. Der var så meget larm i hal B med folk frem og tilbage, poser og vaden op og ned af metaltribunerne. Og gu havde jeg ondt i hjertet, da jeg så hvor bange hun var, men da var det jo lidt sent at trække hende, når Jan allerede sad der... Mht stalden så blir de heste serviceret i H & R, helt ærligt det er super kostbare heste mange af dem, så selvfølgelig passer man dem efter alle kunstens regler. Og ja min hoppe blev også longeret med indspændinger, efter at den først havde fået lov til at løbe rundt uden i 10 minutter.. men det var der jo ikke alle som så...
Jeg kan skam godt stå ved mine ord, tvivl ikke på det...! Jeg læste også det du skrev og jeg har læst det igen og har ikke misforstået det.... du skrev: Jeg kan komme i tanke om rigtig mange andre ryttere, der gør tingene på en utrolig usympatisk måde, før jeg når til AH. Og med mindre du ikke mener Andreas Helgstrand med AH så tror jeg ikke jeg er i tvivl.... Jeg ved også at du skriver at du ikke er helt enig i alt han laver....... yderliger vil jeg sige   til at du har interesse i "bred viden" som du skriver.... he he he.... det kan så ikke læses ud fra dine indlæg...... 
klart, idet du vælger hvad du selv vil læse. Og jo, du står ikke ved hvad du skriver. Du har jo selv skrevet at der er barring i Herning. -Også nægtet at det var det du mente, overfor Annette. Og at man mener at der er nogle der er værre end andre...Gør det at man er fan?? Jesus!
TS. Som mange andre beretter, så har du absolut ikke ret. Vil hel sikkert give Annette ret som selv har haft hinsgste med i Herning og ved hvordan det forgå m.m. Har din hest selv stråfoder til rådighed 24 timer i døgnet? Det er de færste heste idag der har det. Hestene i Herning får rigtig tit. Det er selvfølig op til ejer/passer hvor tit, men de kan altså ikke have noget i boksen 24 timer i boksen, lige meget hvor meget man gerne vil. Ja så skulle de da stå på hø.   Det med sår i mundvigerne m.m. kan jeg slet heller ikke nikke genkendene til. Var flere gange i stalden igen igen i år. Ingen sår el. noget. I år så jeg heller ikke en eneste stressende hest. Men jeg er helt enig i at tilskurene tit er nogle pader og ikke tænker sig om el. respektere hestens behov for hvile m.m. Tænk jer dog om når i går rundt i stalden. Jeg hilser kun på en hest hvis den selv vil. Man skal virkelig være dum hvis man ikke kan læse hestens signal når den vil have fred. Men folk tænker alt for tit kun på sit eget behov for at se og røre på den pågældene hest m.m. Poklikum tænker heller ikke på rytternes sikkerhed når de rider på banerne. Som Annette skriver så fare folk op og ned af træpperne og langs langsiderne lige ved siden af de helt unge heste. Så hvis der bliver taget lidt i tøjlerne, så er der da ikke noget at sige til det. De sider tros alt på 600kg. dynamit af en ung hest. Ikke at jeg går ind for "dyremishandling" hvad der i øvrigt slet ikke forgik i Herning. Men tænk jer for helvede om. De fleste heste der er helt unge heste på 3år som ikke har været meget i byen. Hvis i ikke er til DV el. ligne forbund som tilrider når de er 3år, så hold jer dog væk. ALLE dem der har hingste/heste med i Herning elsker deres heste og gør deres bedste for dem, med de betingelser der er.
Kære Melanie. Har lige opdateret mig i din tråd. Jeg er meget ked af at høre det ikke går godt med din mor. Håber i får en god sidste tid sammen. Selv om jeg ikke kender dig, så ved jeg hvad du går igennem lige nu. Det er bare slet ikke retfærdigt og umuligt at beskrive med ord, hvor hårdt det er. Jeg syntes du takler det rigtig flot, og håber så inderligt du har nogen at støtte dig op af. Jeg kan anbefale "bogen til mine kære". Mange tanker fra Pernille.
Pinny: Jeg husker mig selv. Hvis jeg ikke har batterierne fyldt op, som du siger, så kan jeg ikke være der for min mor. Vandet: Jeg synes vi tackler situationen så godt som vi kan. Vi kan jo ikke rigtigt gøre andet, for vi har ikke andet valg. Hvis kræften har valgt at tage min mor, kan jeg intet stille op. Ikke andet end at få det bedste ud af det. Selvfølgelig er der dage og stunder hvor jeg slet ikke kan acceptere det og hvor jeg tuder og tuder. Og disse stunder har min mor også. Hun græder nu mest fordi hun bliver rørt. Rørt over hvad folk gør for hende, og hvad vi siger osv. Ellers synes jeg hun har taget det enormt flot. Jeg har rigtig stor respekt for hende. Tror ikke selv jeg kunne tackle det på den måde hun har. Hun sagde til mig, da vi fik beskeden om at de ikke kunne helbrede det, at hun var bange for de ting hun gik glip af. Jeg sagde at hvis det var fordi hun var bange for at gå glip af at jeg blev gift, og får børn, så kunne hun jo måske vente til hun blev 90 år, og stadig ikke se det. For det er jo ikke sikkert at jeg fik børn og blev gift osv. Hun har besluttet at give mig et kørekort. Så det starter jeg på, på tirsdag. Såjeg håber meget at jeg kan nå at tage det, og køre nogle ture med hende inden det er for sent. Der er ikke sat nogen tid på. Det er meget individuelt. Men da vi var i Odense sidst, sagde lægen, at halvdelen af folk som mor, ikke er levende efter 8 mdr. Det var ikke så rart at høre. Hun har ikke smerter nu. En smule hovedpine, men ellers har hun det faktisk okay. Hun føler sig ikke syg som sådan. Heldigvis. Pernille: Jeg har også tit haft følelsen af at det her bare ikke er fair. Vi har været SÅ meget igennem, og det er bare ikke okay. Men igen.. det kan jeg tænke fra nu af og til den dag jeg selv dør. Det hjælper overhovedet ikke noget som helst. Vi skal alle sammen herfra en dag, og mine forældre skulle åbenbart tidligere afsted en vi havde forventet. Men det er sådan livet er. Vi kan ikke selv bestemme. Og jeg tror jeg får mere ud af, at acceptere det, end jeg gør af at gå og være sur og ked af det. Ikke at jeg nogensinde vil forstå det, og være glad for det, men acceptere det, det bliver jeg nød til. Tror også det er lettere for mig at sige nu, for hun lever jo endnu. Det bliver nok mere svært den dag hun ikke er her mere. Jeg har hørt om den bog. Vi har overvejet at hun skal kigge på den der hedder "Min sidste vilje". Men måske vi skal have fat i begge to.
Jeg har lagt nogle link på,og jeg ved at de har hjulpet mange mennesker,overalt i verden,og da det jo ser ud til at den almene behandling ikke rigtig virker (desværre) ja så er der vel ikke noget at tabe ved at prøve,eller hvad??? Sproget bør ikke være nogen hindring.
Jeg er glad for at høre din mor ikke har smerter eller føler sig syg. Hvis du, forstår hvad jeg mener :0). Det er et rigtig godt udgangspunkt at acceptere tingene som de er, og være tilstede i det som nu engang er realiteterne. Det er en god egenskab at have, selv om det kræver mange kræfter. Da realitertene jo på ingen måde er rare at forholde sig til. Som du selv så fint skriver, så kan man ikke bruge uretfærdighedsfølelsen til meget, men den kan være svær at holde på afstand. Jeg syntes, det er flot med kørekortet, og hvor ville det være fantastisk at kunne give hende nogle køreture bare dig og hende. Man snakker også altid godt, når man sidder i en bil. Jeg passede min mor til det sidste. Gik til diætist, lavede mad til hende osv. Det var den bedste gave jeg kunne give hende og jeg fortryder ingenting den dag i dag. Min far var/er også inde i billedet, men han arbejdede meget så fandt vi ud af det på den måde. Tror også min mor var tryg ved den "ordning". Jeg er helt sikker på, i finder den bedste måde der fungerer for jer. Endnu engang vil jeg understrege, hvor vigtigt det er, at du også får talt med nogen om forløbet. Det er så essentielt at få afløb og luft for alle tanker og oplevelserne. Da det er voldsomt at være på sidelinjen til et kræft forløb. Mange tanker fra Pernille.
Det betyder så meget at folk svarer her... Det er jeg rigtig glad for. Den gamle smed: Jeg har sagt til min mor at der er alternativer, men synes selv hun skal tage skridtet videre, hvis det er det hun vil. Jeg skal nok læse de links igennem. Lykke: Jeg er ked af at du har mistet din mor. Jeg har jo selv mistet min far, meget pludseligt. På en måde ville jeg hellere det. Det er ikke så hårdt som det her er synes jeg. Der er det "kun" sorgen man skal igennem. Der er SÅ mange ting, i det her, der skal tænkes på, føles og arbejdes med. På den anden side er jeg rigtig glad for at jeg kan nå at sige farvel til hende, at vi kan nå at snakke om hvordan hun gerne vil have det, og om hvad hun gerne vil have jeg gør bagefter. Men jeg synes det er svært. Svært at vide hvilke ting man gerne vil have sagt, at svært at vide hvad man vil spørge om. Pernille: Jeg har også tænkt mig at være der, når det begynder at gå rigtig dårligt. Vil tage plejeorlov, og være ved hende til det sidste. Selvom det er det hårdeste jeg nogensinde har gjort, og jeg tuder bare ved tanken om det, så tror jeg at det er rigtig vigtigt. Både for hende og for mig. Og det har jeg også sagt til hende. Jeg er bare bange for at det kommer til at gå så stærkt at jeg ikke kan nå det. Fx. hvis det sker inden jeg har kørekort, så vil det alligevel tage mig noget tid at komme op til hende. Men jeg har fået at vide, at hun ikke bare vil falde om og dø. Hun vil gradvist blive dårligere og dårligere, for til sidst at dø. Og pga hun får prednisolon, vil det gå ret hurtigt, fra hun får det dårligt, til hun er væk. Det sagde min læge til mig. Men indtil da, bliver jeg nød til at fokusere på mit eget liv, og på kørekortet. Jeg skal selv leve, selvom det er enormt svært, ikke at få dårlig samvittighed over det. I dag har jeg gået meget ved siden af mig selv. Når man ikke snakker om det, og når jeg ikke tænker over det, så føles det et eller andet sted bare som en ond drøm man har haft. Når jeg vågner om morgenen, tænker jeg også at det bare er en drøm. Det kan ikke være virkeligt. Det er så urealistisk et eller andet sted.
Kommunen er allerede med inde over. Hun får hjemmehjælp 4 gange dagligt og der kommer også en sygeplejerske og hjælper med at dosere medicin. Vi skal snakke med en socialrådgiver i Odense på onsdag efter samtalen med lægen. Jeg har selvfølgelig en masse spørgsmål, men det er faktisk mere mht når hun er væk. Jeg føler det er bedst at få afklaret de ting nu, så tidligt som muligt så det kan give mig ro i sindet, og så mor er med inde over mht bisættelse osv. Det er bestemt ikke sjovt at snakke om, men det er nødvendigt. Jeg vil ikke tage orlov nu. Både jeg og min mor vil blive skøre af at jeg gik rundt hjemme hos hende hele tiden. Det er mere til sidst jeg gerne vil være der.
Puhaaa det er en stor nød at sluge. Har lige nu siddet og læst hele dit indlæg fra ende til anden, og nej hvor er det en rørende tråd. Har helt tårer i øjnene. Mest af alt fordi jeg selv prøvede det samme med min pap-mormor. Jeg synes det er ganske forfærdeligt det både din mor og dig må gennemgå. Trods meget dårlige udsigter. Men jeg håber at du vil nyde din mor det næste stykke tid og virkelig få fortalt hende hvad hun betyder for dig og ikke mindst at du elsker hende. Jeg vil også rigtig gerne sende dig et kæmpe trøstekrammer for det har du vidst brug for. Håber på miraklernes tid ikke er ovre endnu. Kæmpe knus herfra. Solveig.
for dem der er interesserede... Vi har været i Odense to gange siden sidst. Først i onsdags, hvor mor fik lavet en støtteskal til hovedet og vi snakkede økonomi med en socialrådgiver. Planen var også at hun skulla have en scanning, så de ved hvor de skal stråle henne, men da vi ikke havde fået en ordentlig info-samtale efter den sidste scanning af mors hovede, blev der lavet lidt om i det. De havde åbenbart glemt at vi skulle have den samtale. Den har vi så været til det i dag, og ikke nok med at der sidder noget i hovedet, så sidder det i hele hovedet, og der er meget. Vi måtte ikke se scanningen, hvilket jeg egentlig godt kan forstå, men jeg ville gerne have set det. Planen er nu, at mor på mandag skal have sin første strålebehandling. 1 gang på knuden i lungen og så 5 behandlinger på hovedet. Dvs mandag til fredag. Så skal der gå to uger, og så skal de se hvordan knuderne har reageret. Men der er ikke noget at gøre. Mor bliver ikke rask, men de kan ikke sige, hvor længe hun har tilbage. Jeg er så ked af det lige nu, og jeg kan slet ikke stoppe med at græde. Ved slet ikke hvordan mit liv skal se ud, hvis hun ikke er her mere.
Hej Melanie. Jeg har fulgt med i jeres forløb og jeg kan virkelig nikke genkendene til det. For ca. 3 uger siden fik min mor konstateret lungekræft. Hun var egentlig bare inde for at få lavet et røngtenbillede af hendes skulder da hun har haft ondt i skulderen i nogle måneder, beskeden lyder så på at der sidder en knude på hendes lunge! Og så startede helvede ellers bare, min mor skulle til diverse undersøgelser (nøjagtig de samme som du beskriver i starten). Lungekræften har spredt sig og sidder i nogle lymfer, knoglen i skulderen, hofteknoglerne, og en enkelt ryghvirvel, så de kan desværre heller ikke fjerne det, men behandle hende med kemo og på den måde få kræften til at "sove". Det er en helt ufattelig følelse der går igennem en, angst, frygt, sorg og en hel masse tanker og følelser man slet ikke kan sætte ord på. Jeg sætter virkelig stor pris på min familie mere end aldrig før, det er trist man skal nå helt derud før man egentlig indsér hvor vigtig ens familie er. Det er rigtig hårdt for os alle, men ikke mindst min mor, jeg tror slet ikke man kan sætte sig ind i hvor svært det må være for den person der er ramt af kræft. Jeg elsker min mor overalt på jorden og jeg kunne slet ikke forestille mig et liv uden hende! Jeg håber og tror på at lægerne kan få bremset kræften så jeg har min mor i nogle gode år endnu. Jeg ved det bliver en hård tid, men vi støtter og hjælper alle hinanden og jeg tror det er vigtigt i den her tid. Jeg kan mærke det hjælper rigtig meget at snakke med andre der er i samme situation, og med nogen der ved noget om alt det her, for nogengange kan man godt føle at man er helt alene i verden om det. Men skriv endelig hvis du har brug for at snakke med en i nogenlunde samme situation, jeg vil i hvert fald hellere end gerne snakke 
Hvor gør det mig ondt. Det er simpelthen det værste man nogensinde kan komme ud for. Hvis du har lyst må du gerne skrive en pb til mig.
hej melanie..... jeg skulle finde ud af hvorfor den hest som min datter rider på har hvidt snot ud af næsen og kiggede på forskellige hjemmesider , jeg endte så her og faldt så over din sørgelige historie om din mor og ville bare så gerne høre hvordan det videre gik men pludselig stoppede det og jeg blev nød til og melde mig ind her..... undskyld hvis jeg kommer sådan brasende men det rørte mig bare sådan.... så hvordan er det så gået siden ? Hvis man må få lov ? jeg kom helt fra det jeg igrunden søgte herinde..... kærligste hilsner mor til natalie
Nu fik jeg lige skrevet en masse og så fik den åbenbart ikke sendt det. Men det går rigtig fint med min mor, tak fordi du spørger. Hun fik det lidt dårligt efter strålerne, fordi hun skulle trappe ud af medicin. Men hun satte dosis op igen, og har været der siden, og det går rigtig fint.  Hun tabte alt håret i forbindelse med stålingen, men det er lige så fint begyndt at vokse igen. Hukommelsen er rigtig dårlig, men det er der vel ikke noget at sige til. Udover det er hun som hun plejer. Tror ike på at lægens prognose holder, hun skal nok klare den længe endnu. I hvert fald hvis det fortsætter sådan her. Jeg har fået taget kørekort og har overtaget mors bil, da hun ikke må køre mere..:) Så nu er det min tur til at få kørt en masse med hende...:)
hvor er jeg både ked af at høre om din mor, og samtidig glad på jeres vegne at hun har det bedre............ jeg ved i har været en del igennem, specielt dig, så jeg håber alt bliver godt for jer pia (magic)
hej melanie , det var godt og høre at det er gået godt og at hun har det fint trods det hun har været igennem og selvfølgelig også dig , ønsker al held og lykke til jer begge..... kærligst mor til natalie
Du kan ikke tage et kreditforeningslån med i et andet hus - det er jo tinglyst på huset. Man køber og sælger begge huse - der skal nye lån hjem, lave nye skøder m.m. men i sparer selvfølgelig ejendomsmægleren, hvis i selv har fundet hinanden.
Okay... Så er det jo ikke så anderledes end dengang vi købte vores nuværende hus. Tænkte bare, at man måske kunne gøre tingene på en nemmere måde; altså overtage hinandens lån eller flytte sine lån over til det andet hus.
Vi overtog da bare de lån der var i vores ejendom, da vi købte den. Det ene af dem var alligevel inkonvertibelt, så det ville være for dyrt at lægge det om. Så der skulle bare laves nyt skøde, tinglyses osv.
Der skal laves 2 selvstændige handler på helt vanlig vis og I skal lave nye kreditforeningslån på begge huse. Husk at få lavet købsaftaler på begge ejendomme, da de digitale skøder kun indeholder et minimum af oplysninger og derfor ikke kan bruges som aftalegrundlag, hvis der går noget galt.
Man laver et mageskifte, som bliver tinglyst.
Mageskifte eksisterer ikke længere, men derimod er processen, som jeg har beskrevet den.  Arbejder som ejendomsmægler, og har lavet flere "byttehandler".
Det er rigtigt at lånet følger huset og man derfor ikke kan tage det med over i et nyt hus. Men man kan sagtens gældsovertage det eksisterende lån i det hus man "bytter" sig til. Så der kan være nogle omkostninger og spare på at "bytte" lån, fremfor at optage to nye. Det er helt normal praksis.
Hej alle sammen, Er der nogle, der ved noget om Hjortespring Rideklub(HJOR)? Har forsøgt at komme ind på deres hjemmeside de sidste par dage, men uden held... Mia
Hej Mia. Rideklubben er ved at blive genstartet - så det er derfor. Jeg ved at bestyrelsen er ved at konstituere sig så det varer ikke længe før der vil være info fra klubben igen 
Lykkeg¨årdens asterix: fanatisme er en grim ting. Hver er saglig i sin tro. Jeg oplever du beskylder mennesker for meget grimme og ubehaglige ting, jeg tror faktisk hvis jeg havde haft et dyr med til Herning ville jeg melde dig for disse beskyldninger. Der findes selvfølgelig rådne kar alle steder. Hestene i Herning er for de fleste deres levebrød det er de da ikke ude på at ødelægge. Jeg er så røvtrætte er jer bidløse folk, men derfor skriver jeg ikke grimme og nedladne indlæg om jer. Jeg oplever i er så hellige og har fundet hele sandheden. Den måde vinder i ikke indpas med jeres ideer. Men skrive om negative oplevelse af andres omgang med heste. Jeg sad og så hingstene i longe, en fryd at se Karsten fra Blue Hors, hold da op det forgik flot. Jeg var imponeret. Her var absolut ingen der led overlast tvætimod. Hingstene med ørene fremme og Han blev lige nusset mens han skiftede side. Kunne i for fanden da ikke tage at skrive når i oplever noget godt, nej for intet kan være godt når en hest har et bid i munden = fanatisme. MVH Hanne.
Som en note kan jeg minde om at staldene under f.eks. world cup kvalifikation i Odense er lukkede. Og her har jeg aldrig hørt nogen betragte det som et problem? Som presseakkrediteret er der også lukket, dog kan vi få adgang sammen med en steward, og det finder jeg helt rimeligt. Der er mulighed for åbenhed, og samtidigt får hestene den nødvendige ro.
Jeg har aldrig sagt at jeg ikke går ind for tilridning af 3 årige heste, men de bliver jo tit tilredet før de er 3 år og det synes jeg er et problem! Derudover har jeg ikke sagt at jeg ikke går ind for bid. Jeg har sagt at jeg ikke selv rider med bid, og det gør jeg ikke for det kan jeg ikke se at der er grund til! Det jeg synes er et problem det er når man rider med bid og så hiver hesten i munden, mnåske fordi man ikke kan styre sin hest eller fordi man vil vise ekstrem rollkur. Jeg er ikke fanatisk, jeg er bare glad for dyr, og kan ikke se at de skal lide under at sporten er blevet for hård og der sidder nogle mennesker enten oven på hestene, som dommere eller som ejere og bøjer reglerne.
Jamen fint så må de jo lukke staldene....
Jamen Hanne, hvis nogen vil melde mig, så må de jo gøre det. som jeg skrev tidligere er jeg ikke fanatisk, og jeg vil da med stor glæde se og skrive, hvis jeg ser en traditionel proff. rytter der rider helt vildt pænt og tager hensyn til hesten.... Det har jeg bare tilgode endnu! Kan du give mig nogle forslag til ryttere jeg skal se på, så gør jeg da det med stor forventning og fryd. Kom gerne med forlag snarest. Mvh. Elva og i øvrigt, så har jeg ikke problemer med ryttere der rider med bid, hvis de er dygtige nok til det ;o)
Nu er det jo sådan, at Herning oprindeligt var et sted man fik kåret sine ungehingste, fik vist landets bedste ungheste, og fik set de kåret hingste i konkurrencer. Et sted hvor vi avler kan se det bedste af det bedste, og se hvad der foregår i avlen. Når man er en seriøs avler, så vil man også gerne lige have mulighed for at evt. se hingstens opførelse i stalden, evt. lige se benstillingen efter, få en lille snak med ejeren, hestepasseren eller rytteren, evt. få et par aftaler i stand. Derfor er der en gensidig interesse for avler og hingsteholder i, at der er mulighed for at man kan komme i stalden. Dette har så aldrig været det store problem, udover at jeg stadig godt mener man kan sætte det ind i bestemte timer, så hestene også kan få helt ro ind i mellem, og ikke kun om aftenen. Problemerne opstår, når en fanatiker som dig, og dem er der jo flere og flere af, begynder at lukke noget sådan her ud. Desværre er der mere og mere af det i rideverden, og hesteverden er generelt blevet delt. Men det sjove er jo, lige netop som Hanne er inde på, at vi som er traditionelle avler og ryttere, er ret ligeglade med om I ride bidløst, bomløst, fodre med økologisk lucerne, lader hesten gå i løsdrift og være langhåret, nusser rundt med den, klapper den og siger den har et godt liv. Fred være med det, det må I meget gerne gøre, og vi generer faktisk ikke Jer, hvorfor er det så I skal blive ved med at generer os ?? Hvis dit eneste formål med at komme i Herning og til andre store arrangementer, er at finde fejl, så synes jeg faktisk du skal sparer dine penge, og blive væk, for det er da noget mærkeligt noget at bruge sine penge og tid på. Du skriver således ovenfor : Jamen hvis du ikke har set det, så er det fordi du IKKE VIL se det eller også fordi du IKKE KAN se det, for det var der rigtig meget af i Herning, og andre steder. Men jeg synes det er dejligt du er kommet med kommentaren, for den vise hele din indgangsvinkel og useriøse måde at debaterer på. Det mest skræmmende er jo faktisk, at du er et voksent menneske. Jeg synes det er fint og dejligt for dig, at du har hest på din måde, som du mener er korrekt, det falder der ikke skår af mig for, men være rar at lade os have hest på vores måde, uden at skulle generes af useriøse og ukorrekte udtalelser. Annette
Jeg synes godt nok I har en grim tone herinde!! Okay fair nok at alderen for en hest er oppe på 13 år. Det synes jeg nu stadig er lavt! Men man ser rigtig ofte skader hos specielt dressurheste, som indbefatter muskelindfiltrationer, sene skader, ryg skader osv. Og det er sgu fordi det bliver redet forkert. Og mht. Helgstrand som også er et diskussionsemne, har han og hans far jo været i fjernsynet hvor Ulf selv indrømmede, at hvis hestene skulle startes op lidt senere for at være sikker på at de var udviklede, og ikke blev overbelastet, ville der ingen ridesport være i Danmark. FØJ det er smagløst!! Det er kun en taber i sådan et spil, og det er hestene! Hvis man startede dem op lidt senere, og gav dem GOD tid til at blive trænet, er der ikke penge i det, de første år, men du vil med garanti få en hest der holder meget længere i den anden ende. Og så giver det jo det samme. Personligt får jeg helt ondt i maven af at se hvor meget en 4-årig hest skal kunne, og kan nu om dage. Den burde i den alder ikke være udsat for halvdelen af alle de øvelser, som de kan! Deres led og sener er slet ikke færdigudvokset! Men igen, vi har heste og træner på hver vores måde. Og jeg har heldigvis, efter mange års "traditionel" ridning, fået øjnene op for en træningsmåde som både mine heste, og jeg selv stortrives med, uden at de bliver overbelastet og samtidig seriøst! Og så er jeg kold i r.... om folk kalder det hygge ridning eller ej. Det vigtigste er at hestene trives og ikke for overbelastningsskader gang på gang!!
TS. Du og andre er fanatiske og vil ikke se alt det gode. I fokusere kun på det negative. Og jo man kunne se rigtig meget flot ridning i Herning. Men hvis du går ind med den indstilling du har til dressurridningen, så er det jo umuligt for dig at se. For du har dømt alle rytter på forhånd. Og det med den lave levealder holder jo altså ikke en metere. Men igen fokusere i kun på de der ikke bliver så gamle. Og heste dør jo altså også af andre ting end lige benskader og de kan også få enskader andre steder. Bl.a. ved som sådan noget så simpelt at gå på fold. Men rigtig mange heste bliver faktisk rigtig mange år. Men dem nævner i ikke. Et rigtig godt eksempel er jo bl.a. Blue Hors Don Schufro. Mange Grand Prixheste m.f. De er jo absolut ikke intresseret i at ødelægge deres heste når de er unge. Så vil de jo aldrig komme op og ride de høje klasser. I stedet for at bruge jeres krudt, tid og penge på Herning som i aligevellet ikke kan lide, så brug det dog på virkelig dyrmishandling rundt om i landet. Men det gør i måske ikke fordi det er nede på, helt alm. hobby nivue hos helt alm. amatør rytter. Hvad i høj grad også sker der. I lyder som i er fuldstændige er hellige og aldrig har gjort noget forkert selv. Den må i sku længere ud på landet med. Og hvis i vil ændre noget i ridesporten, så er det 130% forkert måde at gøre det på. Du kunne feks. lave en stad på messen holde clinic m.m. som Monty Roberts m.f. gør. På den anden måde hvor du anklager nogle af de bedste rytter, kommer du ingen vejne. Man går fuld stændigt i baglås bare over den måde du opføre dig på og så er der ingen der vil lytte el. tage dig seriøs. Og ja jeg havde også anklaget dig for injurere (staves?) hvis jeg havde været rytter i Herning og var blevet anklaget på den måde.
Nu er det sådan at jeg rigitg gerne vil se pæn ridning og jeg er som tidligere beskrevet ikke mod bid eller bomme i sadlerne eller hvad der ellers er traditionelt, jeg vil bare ikke se på at hestene bliver behandlet dårligt, fordi der er for mange penge på spil i sporten. Ja, jeg er hobby amatør rytter og det er jeg stolt af, har du et problem med det? Jeg siger ikke at jeg ikke gør noget forkert, jeg siger bare at jeg tager hensyn til mine heste (jeg har 5 stk.) Derudover siger jeg at jeg får tårer i øjnene af at se heste blive savet i munden af kandarbid, bliver sat i ekstrem rollkur, bliver sat igang som fx Andreas' nye håb (jeg synes det er for tidligt) at komme ned i stalden og se heste spise @!#$ og spåner fordi de ikke har stråfoder i boksen og så at se mærker og buler efter næsebånd... det er det jeg har et problem med..... Der ud over er jeg ikke enig i Monty Roberts metoder, så derfor laver jeg ikke clinic. sidst men ikke mindst... heldigvis er det åbenbart ikke alle der går i baglås over at jeg ikke kan lide den traditionelle dressur som beskrvet ovenfor  Mvh. Elva
Nu er det jo ikke mig der startede med at brokke sig over at der var amatør i staldene vel? Jeg synes at det er dejligt at man kan komme ned og se den hingst man gerne vil have bedækket sin hoppe med tæt på, for så kan man jo se hvordan den har det og som du selv siger benstillinger m.m. Nu siger du jo selv at der kommer flere og flere fanatikere som mig, der vil jeg jo nok siger at der er flere der har fået øjnene op for de negative ting i sporten og heldigvis for det  Nu er det jo sådan at det ikke går ud over hesten at den får økologisk lucerne m.v og måske derfor der ikke er så stort ramaskrig over det.... Jeg ville da være ligeglad med jeres fodring, stald, ridning og udstyr, hvis det ikke var fordi jeg har set film af blå tunger, ser åbne munde i ridningen, sår i mundvigene, mærker og buler efter næsebånd og alt det andet mange udsætter hestene for. Som Agnethe så rigtigt skriver, så har Helgstrand og hans far jo været i fjernsynet og det kom der vist ikke den bedste reklame ud af set med jeres øjne vel? Mvh. Elva
Nathalie, Sune Hansen, Blomgreen, Lotte Skærbæk Rikke Haustrup på Luganer, Rudi på Rockland Bare for at nævne nogle, der rider efter min mening flot og uden gene for hesten. Og igen Karsten fra Blue Hors hvis du kan longer din hest som han kan, så tager du hensyn til hesten. Nu skal Andreas vel ikke stå inde for hvad hans far siger gør ? Jeg siger dig hvad mine heste der går ude udsætter hinanden for, vallakkerne har bidsår, og skrammer . Ja for ikke at nævne hingsteplagene de slåes dagen lang og det giver mærker. Er det synd ???? Fint vi har debatten. jeg får ondt i sjælen når jeg er på rideskoler og ser brugen af glidetøjler, når jeg til stævner ser forkælet Louise slå sin hest fordi hun rider gris og den stopper. Men det er oftes amatør. Men derfra og til ikke at kan se noget positiv ved den måde hestene rides og passes i Herning er mig en gåde. Her mener jeg langt de fleste rides og passes udover alle grænser. Skal vi have dabatten og gøre noget ved hestevelfærd, skal den være saglig og ikke religiøs, og vi skal accepter at der er mange og rigtige måder at have hest på. Jeg får jo ondt når jeg ser gamle heste, gigtplage heste, allergiheste, forfangne heste, tynde heste gå ude på sørglige folde dagen lang hele vinteren. Men sådan er vi jo forskellige. MVH Hanne.
er i vejen med præcis denne debat/tråd er, at man har ikke valget, at mene, at noget er iorden, mens andet ikke er. Jeg mener ikke alt er ok i Herning, og slet ikke i år. Men jeg mener langt fra heller ej, at alt er skidt! Hvis man er så fortørnet, så forstår jeg fx ikke, at man ikke sagde noget til det GRATIS foredrag, der var fredag med bla AH. Eller til landstrænerens clinic. Eller tog fat i en hestepasser i stalden og spurgte hvorfor hesten stod og spiste sig eget møg?! GØR NOGET, istedet for at rod rundt i jeres egen navle. Den hest Camilla har taget et billed af, var jeg faktisk bekymret for, idet den lå RIGTIG stille. Og jeg gik først fra den, da jeg var sikker på, at den faktisk bare sov, og at jeg bemærkede dens hestepasser var tilstede. Havde den ikke vist tegn på at den fungerede fint, så havde jeg med det samme kontaktet enten en hestepasser/rytter i nærheden eller ringet til nummeret på skiltet. Det havde ikke hjulpet hesten, at jeg var gået hjem og skrevet om det på HN. Jeg tror vi alle i tråden, både fra den ene yder fløj til den anden er enige i, at der er brådne kar, og at der er flere ting man gerne ville rette op på. Men man kommer ingen vegne med at klandre andre folk, påtvinge andre folk meninger osv. Bare den måde jeg er blevet "modtaget" på i denne tråd, hvor jeg har fået påduttet mig meninger, jeg aldrig har ytret, ja det er da ikke vejen frem?! Gør folk nysgerrige. Spørg folk, så det kommer til at tænke. -Det er vejen frem! (Og jeg, jeg har flere gange SPURGT en kendt rytter, hvorfor han red så voldsomt, ganske åbent, hvilket faktisk fik manden til, ihvertfald mens jeg stod og kiggede, at ride væsentlig mere pædagoisk. Havde jeg klandret ham, var jeg nok bare blevet vappet ud af ridehuset). Og når jeg nu er igang, hvis nogen så unghesteklassen om søndagen, var der slet ingen der så bemærkede at dommerne flere gange fik nævnt at en rytter havde redet så "kraftfuldt" at det trak ned i hestens karaktere?? Se det er også en vej frem af. Personligt sad jeg ihvertfald og klappede i mine små hænder!
Jeg var kun deroppe lørdag, og var kun en tur rundt staldende og opvarmningen foruden selve messen, så jeg ved ikke hvad der er fregået til selve sævnerne. Vi snakkede faktisk om hvor flot hestene tog alt det stress, både på opvarmningen og i staldene - jeg synes ikke de manglede noget i staldene, og mange af hestene var glade og ville gerne snakke. Der var kun en hest som jeg så mærker efter sadlen på - det var en ung skimmel - den var så sød at jeg gerne ville have haft den med hjem i lommen  Jeg var bestemt ikke pjattet med den ridning der var på opvarmningen - der var kun en i den tid jeg var der som brugte tid på at varme sin hest ordentlig op for løse tøjler, det var Tina Lund - at det hesten så blev hevet i holdning da hun var færdig med at varme op, det er en anden sag. Det så fint ud da hun varmede op 
Der må være nogle der føler sig truffet, siden der bliver skrevet med så grim en tone herinde. Personligt synes jeg ikke denne debat drejer sig om at nogle kun fokusere på det negative. For den drejer sig om fakta, at hestene blev redet med en meget hård hånd med et meget hårdt bid. Jeg selv har ikke set staldene, og opvarmningsbanen, så det skal jeg ikke udtale mig om. Men kan høre mange var chokeret over opvarmningsbanen. Men det handler ikke om at dem der rider bidløst, uden sadel osv. ikke kan lide traditionelle ryttere. Jeg rider også "hygge-ridning" som det så flot bliver omtalt herinde. Men jeg har intet mod sadler, bid, og sågar kandarbid. For alle bid er skarpe, hvis de bliver redet med den forkerte hånd!!!! Og det er der jeg personligt fik nok i Herning. Jeg kan ikke forstå at folk bliver så duperet over at jo længere hestens forben bliver kastet frem, jo flottere er det!? Det er mig uforståeligt, at topryttere ikke går ind i det biomekaniske og hestens anatomi, for at se hvad der sker når de bliver redet sådan!
Har I oplevet så følsomme heste, som hvis de ikke arbejdes med i en måneds tid, dvs. basis som at få grime på eller blive trukket med, så bliver de sky?? Der er mennesker dagligt på folden og give vitaminer, men ellers ikke håndtering. Eller heste der har det bedst med kun at gå 2 heste sammen, hvor de i større flokke også bliver sky eller trækker sig?? I dag var jeg for første gang oppe og se til vores to plage, efter en måned hjemme pga. operation. Gensynet var skønt men også chokerende for både mig og min mand. Vores ellers dejlige og let omgængelige tinker vallak, var forvandlet til en sky og nervøs hest  Han var totalt rå da jeg fik ham som 6 mdr. gammel, men lærte alting lynhurtigt og var glad for menneskers selskab. Han har aldrig været den største nussegøj, men altid kommet hen og hilst på fået lidt nus, og så gået igen. I dag kunne hverken min mand eller jeg komme til ham. Måtte bruge lidt list for at komme til ham, hvilket så også lykkedes men løftede jeg en finger forkert var han smuttet. Gik jeg mod ham normalt, så skyndte han sig væk og var klart meget usikker og utryg. Til sidst fik en hyggelig nusser, hvor han slappede mere af, men var stadig på vagt kunne jeg mærke. Fra jeg fik ham, har vi altid haft ham i hænder dagligt, og han har været jordens nemmeste hest overfor os. Lidt skeptisk/frygtsom overfor nye ting, og ikke helt det typiske temperament hos en tinker, men aldrig ballade af nogen art. I starten gik han i flok hos os, men sidste sommer var der kun ham og vores anden plag, dog lige med selskab af en hingsteplag et par måneder. Da vi lukkede vores stald, rykkede jeg ham ud i løsdrift i nærheden, hvor jeg godt lagde mærke til han også trak sig lidt, men på ingen måde som nu. Der fik de selskab af to andre heste, hvor den ene tidligere stod opstaldet hos os, så altså en hest han kendte. Men der trak han sig jo også. Af forskellige årsager måtte jeg flytte dem derfra, og ud i en anden løsdrift hvor igen ham og Anton kun var. Og så var den "gamle" Romeo tilbage igen, og fik rigtig mod på livet og kom "frem i skoene". Grundet min operation måtte vi opgive den løsdrift og finde et sted til dem i fuldpension, hvilket de så er kommet i. En super lækker løsdrift med andre unge lømler, og kompetente personer der holder styr på det hele. Og nu kommer jeg så op til en sky/nervøs hest  Han har altid været min "lille" smølf hvor jeg har følt jeg skulle passe ekstra på ham, hvor vores anden plag er stik modsat, og der var selvfølgelig heller intet unormalt ved den, da vi var deroppe. Nu ved jeg så hvorfor jeg har haft den fornemmelse med ham. Nu har jeg efterhånden haft heste i mange år, masser af skavank heste hvad både psyke og fysik angik, men jeg har godt nok aldrig oplevet noget lignende som ham her. Han stod egentlig til salg, men de annoncer er så pillet af nu. Det værste er jeg intet kan gøre for ham i øjeblikket... der går minimum 2 måneder før jeg må håndtere heste igen, ihvertfald når det indebærer risikoen for uhensigtsmæssige ryk som meget vel kan ske med ham. Noooj jeg er frustreret .... er der nogen som har oplevet noget lignende med deres heste?? mvh Janni
ville jeg ikke være så bekymret over, hvert år når vores ungheste kommer 6 mdr på sommergræs blir de osse sky og overgearede i en periode men det forsvinder så snart de kommer i hænder igen, tror de har brug for at være vilde unge heste lidt   alle de gamle jeg har opfører sig helt ormalt på sommergræs og vil gerne klappes og kløes og de var osse sky og skabede da de var unge og på døgnfold   så jeg ville tage det roligt, du skal nok få din nemme hest igen når han kommer i hænder igen 
Jeg har nu godt nok aldrig oplevet nogle af de føl, plage eller ungheste vi har haft, blive som ham. Han har jo aldrig været overhåndteret så at sige, og har været vant til før at stå en måned eller mere, uden at blive håndteret. Der har ingen problemer været. Eneste forskel har været antallet af heste på folden. Mvh Janni
Jeg har lignende oplevelser med min 4-års Welsh, som jeg for tiden kun ser ca. 1x ugen. Han går også i fuldpas løsdrift med nogle andre knejte, men han har været der siden oktober og er (såvidt jeg kan bedømme) boss-hesten og bestemt ikke utryg ved sit opstaldningssted. Alligevel skal han lige se mig an, hver gang jeg kommer, og kræver lidt overtalelse for at lade mig røre ham andet end lige i hovedet og på halsen. Så snart jeg får ham ind på staldgangen / på tomandshånd, og vi bare får sludret et par minutter, er han ved sit gamle, tillidsfulde selv. Jeg har også funderet over årsagen men har ikke kunnet finde en god forklaring...  Men i kraft af at jeg ved, at det hurtigt går af ham, så er det ikke noget, der bekymrer mig.
Jeg prøvede for en del år siden, at min 3,5 års vallak blev sendt i tilridning. Den første måned havde jeg ikke mulighed for at kigge forbi - der var lidt langt transportmæssigt - men de følgende to måneder besøgte jeg ham jævnligt. Der skete flere ting i perioden, men da jeg fik ham hjem, gik der omkring tre måneder, før han var sig selv igen. Han var en rimelig følsom hest, og jeg tror, at han simpelthen var fornærmet - og måske følte sig forladt på tilridningsstedet (hvor han virkede til at have det helt fint). Måske er det det samme med din dreng. At han føler sig lidt svigtet. Der er ikke andet at gøre end at give ham en masse opmærksomhed, så snart du kan igen   Så skal du se, så bliver han sikkert tillidsfuld igen 
Som tidligere kræftramt vil jeg sige til jer pårørende: der er ikke noget værre end at være den der er syg og så skal rende og trøste folk. Det er den syge der har det værst. Husk det. At skulle gå rundt og opmuntre folk man kender er simpelthen det værste når man er pissebange selv, så vær lige lidt stærke så deres kræfter ikke skal bruges på jer. Kan huske jeg hadede det så meget når folk kom og var helt grådlabile og sagde ting som: 'ihhh jeg var SÅ chokeret' - Nå hvordan fanden tror du jeg har det - det er MIG der er syg!! ..selv om man ved det er udtryk for omsorg (og folks egen dødsangst) så er det ufedt.
Først til Ane: Det der synes jeg bare overhovedet ikke var særligt fedt at læse!!! Har jeg nogensinde sagt at jeg har det værst? Men jeg kan kun føle hvad jeg selv føler og give udtryk for det. Jeg kan godt forstå det er voldosmt hårdt at være den syge og være bange, men når den syge ikke er her mere, hvem er så?? Hvem er det der står med alt bagefter... Både savnet og jeg ved ikke hvad? Folk siger tit, en død hest er en glad hest.. Sådan har jeg noglegange tænkt i denne her situation. Det kan godt være det er unormalt, men jeg er heller ikke rask! Jeg synes overhovedet ikke man kan dele det op i hvem der har det værst.. Som kræftens bekæmpelse selv siger, så er det hele familien der bliver ramt af kræft, og ikke kun patienten selv. Det er hårdt på forskellige måder. Det er hårdt for min mor, fordi hun må give afkald på en masse ting. Hun må ikke køre bil mere, hun må ikke arbejde mere, hun står med angsten for at blive mere syg, og for at dø. Selvfølgelig er det hårdt og mega svært. Men det er saftsuseme også hårdt for mig. Jeg har taget kørekort, er igang med 2. hovedforløb på skolen lige nu, og har været med til 99 % af de ting min mor har skullet, med undersøgelser, svar osv. SAMTIDIG med at jeg har flere psykiske diagnoser, der egentlig var blevet ganske ok at leve med, men som nu er brudt frem i allerhøjeste grad igen OG et arbejde, OG det at skulle se sin mor blive så syg, på så kort tid + at være pisse bange for at miste min sidste forældre, som stort set betyder alt for mig. Hvis det ikke er hårdt, så ved jeg ikke hvad det er. Til jer andre: Tak 
jeg har lige læst noget af din tråd, den fangede min opmærksomhed fordi jeg selv går og har en knude der er voldsomt øm,mellem ribbenene. jeg har for et halvt år siden fået undersøgt ved blodprøve om der var kræft,men tror ikke den siger alt. det har været godt for mig at læse din tråd om dine følelser, for nu vil jeg ikke involvere mine børn før jeg har vished omder er noget on min mistanke, min ældste datter er nemlig gravid og har været sy en måned med mave tarm problemer og en cyste der blev opereret væk, så hun skal først blive rask, før hun skal tænke på andet. om jeg er bange alene eller om mine døtre også er det hjælper jo ikke mig. det er nok når jeg ved noget sikkert, så kan jeg involvere dem . Jeg er glad for det er gået godt med din mor og kan forstå det du og hun har været igennem for mistede selv min mor på samme måde, men lægerne blev bare ved at slå det hen som infiltrationer til det var for sent at gøre noget. Håber i begge kommer jer helt over det chock i har gennemlevet. knus June
På en måde synes jeg det er en rigtig god idé at vente med at involvere dine børn, så længe du bare involvere dem når du har fået at vide hvad det er. Jeg krydser selvfølgelig alt hvad jeg kan, for at det ikke er noget alvorligt. Men du skal undersøges grundigere. Kræft kan ikke som sådan afsløres med en blodprøve nej. Det tog sindsygt lang tid før de fandt ud af at det var kræft min mor havde. Men hun har ikke mærket nogle smerter overhovedet. Ikke med knuderne som sådan. Og lige for at tilføje noget. Min mor er ikke rask og det bliver hun heller ikke i følge lægerne. Knuderne kan ikke fjernes, men de kan holdes i ro. Bliver det værre kan hun få flere strålebehandlinger, men den eneste grund til hun har det godt nu, er fordi hun er korrekt medicineret med binyrebarkhormon. Så snart hun stopper med det, går der er uge så er hun tilbage hvor hun begyndte pga væske og tryk i hjernen. Det var et kæmpe chok og det er det stadig. Selvom hun har det godt, frygter man jo stadig den dag kommer, hvor hun bliver meget syg. Det kan gå så utroligt hurtigt.
Jeg har skrevet det sådan som det opleves at være den syge! Tænk over det.. bare lige en gang uden at blive stødt over at jeg skriver som jeg skriver..
Der er for mig ingen tvivl om, hvem der har det værst, når kræften rammer - nemlig dine nærmeste. Jeg er selv tidligere kræftpatient - har fået fjernet en nyre pga nyrekræft. Selvfølgelig var jeg bange for min egen fremtid - men allermest for mine nærmeste... Det var på en eller anden uforklarlig måde nemmere for mig, for det var mig, der vidste hvordan jeg havde det...Mine nærmeste kunne bare gætte...Når man står midt i, hvor tingene sker, så må man følge med. Og det var for mig bedre at der skete noget, og at man vidste noget. Så kunne man se frem og glædes over at "nogen hjalp". Ingen andre end din mor ved fuldstændig hvordan det er at have præcis hendes sygdom. Og ingen andre end dig ved fuldstændig hvordan det er at have præcis din mor... Så - du har al mulig ret til at føle at det er hårdt for dig. Og jeg føler med dig. Og håber det bedste for jer begge to. /Rita
Hej igen Ane... Jeg bliver stødt over den måde du skriver tingene på. Det kan jeg ikke bare sådan lige lade være med. Det lyder som om du mener at jeg har ondt af mig selv, og kun synes det er hårdt for mig - at jeg er egoistisk. Hvorfor tror du jeg har gjort alle de ting jeg har gjort her det sidste halve år. Det er sgu da ikke (kun) for min egen skyld. Det lyder som om jeg kun tænker på mig selv... Hvordan skal jeg kunne føle hvad min mor føler, og tænke på det, når hun ikke fortæller mig noget? Jeg kan ikke tænke hendes tanker, jeg kan ikke mærke hvor bange hun er. Det her er skrevet ud fra MIT synspunkt, og jo, jeg tænker da dagligt på hvordan HUN har det. Men jeg kan jo heller ikke gå og pusse-nusse og "nårh, hvor er det synd for dig". Sådan kan hun slet ikke have, at man er overfor hende. Canis Lupus: Hvor er jeg ked af det med din morfar. Kan også love dig jeg var bange for at miste hende, da hun var indlagt i de 3 uger. Men hun er stærk, og jeg tror at med præcis den sygdom, at det er vigtigt at kommer hurtigt igang med den rigtige behandling. Jeg har fået at vide, at fik hun ikke binyrebarkhormon, da hun startede på det, ville hun dø meget hurtigt. Jeg forstår heller ikke helt at hun har det så godt, når hun "burde" være meget mere syg. Men man kan næsten ikke mærke det på hende. Hukommelsen er som sagt ikk for go, men ellers er hun jo frisk og glad:) Rita: Jeg kan rigtig godt følge dig, og forstå hvad du mener. Man længes lidt efter at vide hvordan den syge egentlig har det. Og min mor kan bare ikke rigtig finde ud af at forklare det. Hun har aldrig været den der taler så meget, og nogle gange har jeg været en virkelig ond datter, og bare presset og presset for at få nogle ord ud af hende. Fordi jeg selv er så modsat. Jeg er jo meget mere åben. Men hun ved ikke hvad hun skal sige. Eller også vil hun ikke sige det, for at skåne mig. Men man føler sig SÅ magtesløs. Jeg KAN ikke hjælpe hende... Jeg kan ikke gøre hendes rask...
nu har trådstarter jo overhovedet ik skrevet at hun har det værst, at det ik er slemt for hendes mor el andet. Tvært imod kommer hun herind, og læsser sine følelser af- så hun måske netop bedre kan være der for sin mor. Så sys jeg det er enormt trist at du bruser ud som du gør. Jeg er ik et sek i tvivl om at TS ved hvordan det må være for hendes mor. Det kan man tydeligt læse i hendes tekster. Der er da ingen grund til at bruse ud som du gør- selvom du menerh un ik skal føle sig stødt. Når hun læsser af her, og hun er der for sin mor. Hun deltager aktivt i hele forløbet med sin mor. Det er simpelthen fuldstændig unødvendigt gjort af dig, at få det til at lyde som om TS mener hun er værst ramt og bare hopper rundt i selvmelidenhed. Det er jo slet ik det hun giver udtryk for - hun giver udtryk for helt normale ting i en sådan situation. Vh. hende der holdte vores lille familie samlet mens svigerfar var under behandling, blev erklæret døende OG åndede ud, under begravelsen og efterfølgende!!! Dette med min kun 5 mdrs søn på armen, vis dåb svigerfar heldigvis nåede, og havde som den sidste ting han VILLE deltage i. Han døde 10 dage efter min mands fødselsdag... Kom ik her og snak om hvem det er hårdt for! kræft rammer HELE familien. Jeg tror alle har det lige slemt når det kommer til alt- men på forskellige måder.
I misforstår mig.. og jeg opgiver at foklare mig.. bare husk at være stærke for jeres kræftsyge familiemedlemmer så godt som i kan  Det er skidesvært at trøste familiemedlemmer/venner som græder og 'bryder sammen' og når man er syg. Det er bare det jeg prøver at sige, ikke specifikt til trådstarter, men til alle med syge familiemedlemmer og venner. over and out
Først tak til dig stute..:D Det var dejligt med noget opbakning. Dog vil jeg sige til Ane, at jeg er ked af at jeg misforstod dig, men det er svært at kunne forstå dig, som du gerne vil, når du skriver som du gør. Jeg forstår det er svært for den der er ramt. Ingen tvivl. Men det er lige så meget de pårørende der skal trøste den ramte. Og så synes jeg det er svært at være pårørende til én så tæt på, for ALLE synes jo det er synd for hende. De synes måske også det er synd for mig, men det er jo ikke mig der er ramt. Forstår i? Så på den måde kan jeg godt få lidt selvmedlidenhed. For alle trøster mor, og hvor er det synd for hende. De tænker bare ikke på at jeg er ligeså meget med i det. Spørgsmålet går altid på; Hvordan har din mor det? Hvordan går det med din mor?
Dejligt at få en positiv opdatering. Det lyder som om din mor er en sej kvinde, der vil livet. Jeg syntes, du klarer det rigtig flot, og har på intet tidspunkt tænkt at du havde ondt af dig selv. Det er så vigtigt at der også tages hånd om de pårørende, da de er en stor del af hele forløbet. Undersøgelser har yderligere vist at pårørende til kræftramte som vel og mærket har været igennem et langt forløb på flere år kan udvikle feks. post traumatisk stress. Da det at være på sidelinjen er en stor belastning specielt hvis den er langvarig. ikke for at negligere nogen indlæg, men snarere at påpege vigtigheden af, at de pårørendene også bliver hørt og har nogle at tale med omkring de bekymringer/tanker osv. der unægtelig vil opstå når en man holder af er syg. Fortsat held og lykke med det hele Melanie. KH Pernille.
Jeg forstod faktisk godt Ane i "første hug" Jeg læste det som noget generelt og ikke møntet på trådstarter. Måske fordi at jeg selv har følt lidt det samme som Ane. Jeg fik uhelbredelig lymfekræft i 2004 og overlevede imod alle odds, hvor kræften stadig er sat i bero. Jeg var godt klar over, at min familie (forældre/søstre) følte sig hjælpeløse og kede af det - men jeg havde behov for, at de var stærke -   med mig - for jeg havde altså tænkt mig at kæmpe og overleve det her!!! Jeg husker tydeligt, at jeg sagde: "Det er da godt, at det er MIG, der har fået sygdommen - for I andre ville da   have klaret den, sådan som I hænger med næbbet!!!" Den kommentar bevirkede, at de smågrinede lidt og pludselig blev de positivt tænkende igen - og stolede atter på, at jeg nok skulle klare den. Det betød alt for mig! Det glæder mig meget, at det går bedre med din mor. Jeg føler med dig og ønsker jer alt det bedste. Nyd hver eneste dag og glæd jer også over de små ting her i livet! - der har mistet 2 veninder indefor det samme 1/2 år til kræften. (Anita 32år og Kirsten 47 år) Læs bl.a. Anitas Dagbog i kampen om her: 
Jeg synes, ud fra det, jeg har læst, at du er vokset stærk med de urimelige krav. Det er flot klaret! Og din mor og du ønskes fortsat alt det bedste.     
til jer begge..:)
Jeg tænkte at jeg lige ville opdatere til dem der har fulgt med i tråden i løbet af de sidste mange måneder. Det går desværre skidt med min mor igen.. Strålerne hjalp hende i lidt over 3 mdr. Hun tabte alt håret, men fungerede super fint i hverdagen. Hun kunne selv lave mad, gøre lidt rent, gå i haven, gå ture osv. Det er desværre slut nu. For en måneds tid siden begyndte hun at få det dårligt igen. Hun har haft meget kvalme igennem hele forløbet, men det gik helt galt med det og med hovedpinen. Hendes plejere sagde at det var bare spændinger i nakken, det var bare en virus med det opkast osv. Der gik en 4-5 dage, hvor hun vågnede op rigtig tidligt om morgenen, men hovedpine og hun kastede rigtig meget op. Søndag d. 26.3 blev hun indlagt på Haderslev sygehus. Hun har en åben indlæggelser der, til hvis hun skulle få det dårligt. Jeg var til barnedåb ved min venindes søn samme dag, men måtte køre derfra om eftermiddagen, fordi jeg troede det var slut igen. I et døgn havde hun kastet alt op hun fik at spise, hun havde super meget hovedpine og fra kl. 10 om formiddagen til kl. 14.30 om eftermiddagen, mistede hun igen balancen og kunne SLET ikke gå selv. Vi måtte have hende i en kørestol. Jeg tog fra sygehuset om eftermiddagen da mor var meget træt, og jeg sov hjemme i hendes hus. Jeg var sikker på hun ikke ville vågne op næste morgen. Men det gjorde hun heldigvis. Lægen på sygehuset som kom rundt om mandagen da jeg var ude hos hende, mener det er kræften der vokser igen eller rumstere i hvert fald, og hun blev øget i binyrebark hormon. Tirsdag er hun frisk igen og bliver udskrevet. Det er ufatteligt hvad det medicin kan gøre altså. Desværre gik der kun et par dage, så var den gal igen. Hun bliver sat op og ned i medicin, og det hjælper ikke rigtigt. Hun vågner op med hovedpine hver morgen og kaster op. Hun har nu fået nogle andre smertestillende piller, så nu har hun ikke hovedpine mere om morgenen, men hun kaster stadig op. Det palliative team er indenover nu, og hun har fået morfin plaster på osv. Så må vi se hvordan det går... Jeg selv har det rigtigt skidt lige nu. Har haft en okay periode, i de mdr. min mor har haft det godt. Jeg har været på 2. hovedforløb på skolen og klaret det okay.. Man kan godt se på karakterene at jeg ikke er fuldt ud koncentreret. Jeg bestod forresten kørekortet i første hug, og har jo fået mors bil, så jeg kan køre op til hende så tit jeg vil. Helt ærligt, så har jeg det helt af helveds til... Ikke kun med min mor men med hele mit liv synes jeg... Jeg hænger mig selv langt ud af halsen. Der er så mange ting jeg gerne vil ændre, så jeg får det bedre... motion, kost, rygning osv, men kan bare slet ikke magte noget som helst. Min mors situation påvirker mig SÅ meget... De sidste par dage har været helt slemme. Har ikke kunne få de ord frem jeg ville sige, har klovnet rundt i sætninger, fået stik og jag i hovedet, smerter i hele kroppen, massive spændinger i nakken og jeg ved ikke hvad. Jeg ved godt det er stress. Jeg ved bare ikke hvordan jeg skal afstresse. Jeg tog til lægen for et par mdr siden og havde det rigtigt dårligt. Pressen for brystet, hamrende hjerte osv. Han sendte mig til en masse undersøgelser. Røntgen af hjerte/lunger, EKG, en masse blodprøver og blodtryk osv osv osv. Jeg fejler intet. Jo, mit blodtryk er lidt for højt, men det skyldes stress. Hjerte/lunger, ekg og blodprøver er super fine. Puha.. det blev alligevel lige en lang opdatering, men havde lige brug for at komme ud med det... Tak til dem der læser med..
det er vel ikke et spørgsmål om man føler sig truffet, men mere ærgelig over, at nogen vælger at skære alle deltagere over en kam i Herning i den negative retning. Istedet for at se, at der rent faktisk også var pæn ridning, og heste der generelt så ud som om det var velfungerende.
Nathalie, Sune Hansen er helt klart nogen af dem der rider pænere, det vil jeg give dig helt ret i  Nu er det jo meget naturligt at plage leger og ja de får skræmmer. Jeg synes det er lidt mærkeligt at sammenligne de 2 ting   det forstår jeg ikke lige.... det er hvad du skriver og jeg kan kun give dig ret i at det ikke er særligt rart at være på en rideskole og se de ting du beskriver. Der synes jeg jo så at man kan sige "amatør" (der med er det bestemt   sagt at det er iorden)Men når forbillederne rider så hårdt og med pisk, sporer, stiller dem til højre/venstre, hiver dem i munden og i ekstrem rollkur, sat longere dem med indspænding m.m. hvordan skal de unge så tackle det? Det er sku´da deres idoler  Og ja langt de fleste heste i Herning bliver redet udover alle grænser... He..he det er jo det jeg siger  Nej Andreas skal bestemt ikke stå skoleret for det hans far siger, men jeg synes jo også klart at man via ridningen kan se hvad han står for  Mvh. Elva
Mener du så at fordi der efter din mening også var pæn ridning, så skal man fokusere på det og glemme opvarminingen m.m... Det kan godt være at du ikke forstår hvorfor jeg skriver som jeg gør, men jeg undre mig godt nok også over dine udmeldinger, når du skriver at du går helt vildt op i velfærd 
Jeg har nu altid været glad for at besøge Herning, men er heller ikke typen der sidder og kigger bare for at finde fejl. Jeg synes også det er vigtigt at hestene har noget at gumle i når de står så stresset et sted, så der vil jeg give dig ret; jeg så også heste der stod og åd spåner. Derimod har jeg intet imod at heste skal bestille noget/der stilles krav til dem ( og nej det skal ikke være hesten der bestemmer ). Ville personligt meget hellere have min hest redet af AH end en lalleglad amatør. Trådstarter hvad er din baggrund for at kritisere; har du selv redet stævner- stillet heste til kåring i DV eller lignende ?
Skader, heste foraarsager paa heste, kan da ikke ligestilles med skader, mennesket forvolder dem.   Desuden - hvis alle kun saa det positive ville det negative aldrig blive aendret. Det er da klart?
Først vil jeg bare sige at det er godt nok ikke en særlig pen tone nogle af jer skriver i. For det andet syns jeg trådstarters indlæg både er saglig og seriøst. Hun skriver hvad hun har oplevet og at det hun har oplevet ikke hænger sammen med hvad lovgivningen siger. Desuden er det ikke nemt og skulle ændre noget på stedet da mange af menneskerne er stresset i en sådan situation og er slet ikke modtagelig for kritik. Og jeg må sige mig enig i mange ting af det trådstarter skriver. Nu var jeg ikke i stalden så det kan jeg ikke udtale mig om. Men jeg har da ofte set heste med sår i mundvigene og med kraftige trykmærker efter næsebånd hvor jeg har påtalt dette uden særlig positiv respons. Ingen syns det er sjovt og blive kritiseret af en fremmed bedrevidende. Hvorfor skal det være på den måde? Vi siger det jo kun for at hjælpe hestene. Og ikke for at se ned på personen. Når jeg læser ned i tråden ser det ud som nogle af dem der svarer føler sig hårdt ramt og forsvarer sig med at skrive useriøse indlæg. Om man er amatør eller professionel så gør det vel det ikke mere rigtig og behandle sin hest dårligt. Det er jo ligeså slemt lige meget hvilket niveau man er på. Men det kommer mere tydelig frem jo højere niveau man kommer på da man er i fokus for både tilskuere, medie, fotografer osv. Og hvorfor i all verden skal man lukke adgang til opvarmningen og stalden for "almindelige amatører"?? Det hjælper da i hvert fald ikke hestene til at få det bedre. Til gengæld var jeg forbi opvarmningen og jeg måtte gå efter 10 minutter da jeg ikke kunde holde ud af se måden hestene blev redet på. 8 af 10 heste gik med mulen trukket halvvejs ind mod bringen og ikke nok med det, kunde man tydelig se at rytteren havde stor vægt i hænderne for at kunde holde hestens hoved i den form. Hvis man løsnede tøjlerne 20 cm ville det se meget pænere ud og hesten ville ikke være så spændt og stresset. Det er ikke særligt pænt og se hesten krøllet sammen på den måde og ingen særlig god eller sund ridestil hvor hverken hest eller rytter. Jeg var ikke med til Gallashowet af den grund at jeg ikke gider betale for at se hestene blive redet på denne grusomme måde. Der er selvfølgelig nogle få eksemplarer der rider pænt men oftest er de krøllet sammen. Og jeg kan tydelig se at mange af hestene føler ubehag men de kan ikke gøre noget ved det. En hest som føler smerte gentagne gange uden mulighed for at undslippe smerten vil til sidst befinde sig i en tilstand af tillært hjælpeløshed. Jeg syns virkelig det er synd når det kommer til dette stadie. Og det er det jeg så på opvarmningsbanen. Heste som er blevet redet på denne måde i rigtig lang tid og som ikke har nogen mulighed for at undslippe. Og den gjorde det ikke pga. omgivelserne var mere stresset end normalt. Sådan ser jeg i hvert fald på det og vi har nok ikke samme mening men jeg vil mene de fleste heste som er stresset tager hoved op i stedet for at krølle sig sammen. Og det er bare at slippe tøjlerne og se hvad der sker. Jeg får nok også onde øjne efter mit indlæg her men jeg syns jeg blev nødt til at skrive noget. Da jeg syns trådstarter blev angrebet godt og grundig. Jeg skriver sjældent i tråder som denne da folk aldrig bliver enige og går med skyklapper og som regel bliver der mudderkastning frem og tilbage og det gider jeg simpelthen ikke deltage i. Jeg syns i hvert fald det er godt at der er nogle mennesker som har øjnene åbne og lægger mærke til hvad som forgår og prøver og gøre en forskel. Mvh Mailen W
Asterix: hvis du ikke er fanatisk vil jeg nødig møde en som er :-S Vicky02, Annette etc.: 
kun læse det, du vil have der skal stå hva??? Jeg skriver ingen steder man skal glemme det grimme. Men fordi man har set noget grimt, syntes jeg det er synd for dem, som gør et godt stykke arbejde for deres hest, at de skal kategoriseres som at være dyremishandlere, fordi en som dig vælgre at skære ALLE over en kam. Det er synd for den hestepasser, der nærmest har stået skoleret foran boksen 24/7, og sørget for at hesten ikke manglede det mindste, hvor rytteren tænker sig om i sin omgang med hesten og rider pænt osv osv... Dem tager du jo med i din pulje, fordi du vælger at sige at alle i Herning er nogle værre nogen. Hvad med at fremhæve dem, du syntes gjorde det pænt? Hvorfor er det aldrig dem der for noget respons? Hvor sjovt er det at ligge sit arbejde om, hvis man kun for respons, når man gør tingene forkert? Når vi træner hestene så roser vi dem, når de gør det korrekt, men det gælder åbenbart ikke overfor mennesker? Der er det kun ris der gælder? Det er DER jeg vil hen.
Hvad mener du ?? Ja, der er en fuldstændig korrekt udtalelse af DV´s dygtig pressechef, og meget erfarne hestemand, opvokset med heste, noget som mange af hestefolk idag desværre ikke er. Han har jo fuldstændig ret, fordi nogen medier ikke har kunne finde ud af at være neutrale og objegktive, som journalister nu engang skal være, hvis de udfører korrekt jounalistik, så har de ødelagt det for sig selv og alle. Det her er jo en konsekvens af dette. Man ser jo heller ikke Nyhedsoplæser i tv, side og svine f.eks. SF til, fordi deres personlige holdning er en helt anden politisk. God jounalistik kan sagtens være kritisk, men stadig med en neutral og objektiv indgangsvinkel. Men når jounalisten/journalisterne allerede har deres mening på forhånd, jamen så vil det altid blive drejet. Som trådstarter her, vælger disse medier jo kun at fokuserer på det dårlige, og ikke på de gode ting. Trådstarter skriver bla. længere oppe dette : Med det siger hun jo også, at ingen heste i Herning blev redet korrekt og ordentligt, og det er en lodret løgn. Det er et tydeligt eksempel på denne fanatisme, som også visse medier bruger. Der er også ryttere jeg ikke vil sætte mine heste til, men der er endnu flere jeg gerne vil sætte mine heste til, og en af de heste og rytter hun sætter i denne bås, er bla. et af mine afkom og hans rytter, som elsker og forguder ham, og så vil jeg ikke finde mig i, at han skal sættes i en sådan bås. Eller andre ryttere for den sags skyld. Tag en par som Kim Andersen og Wanessa F. Vejgård, det er så fantastisk at se dem på en bane sammen, og det har det være i flere år. Han rider MB og MA på denne pragthoppe, og er der nogen der rider for en fuldstænd blød hånd, og med rigtig god længde på tøjlerne, hun står åben fortil hele banen rundt. Han bliver også sat under denne kategori, og det er bare ikke i orden, for det er KLASSE ridning. Annette
Så send mig da et link til det flotte ridning du snakker om, jeg ar lige googlet det, og kan ikke finde noget billedmateriale eller film, jeg kan kun finde et billede hvor han laver et spring.... Jeg synes nu ikke at epona SVINER nogen til, jeg synes at alle de indlæg de har er meget saglige, og veldokumenterede. Men de går da hårdt og kritisk til sporten, hvilket jeg også synes er nødvendigt, fordi der har været så lidt fokus på traditionel ridning og dermed også mange mange heste der har haft blå tunger, sår og meget mere i al for lang tid......
Når nu du synes jeg er så hård og kritisk.... hvorfor har du så ikke lavet et indlæg, hvor du beskriver alt det pæne du så i Herning og ser hvordan responsen er på det, så kan du jo rose alle de dygtige ryttere der og alle de dygtige hestepassere, istedet for at bruge al din krudt her? selvom du er meget velkommen her, undre det mig bare, når du hidser dig sådan op over min kritik og mener at jeg skal rose alle dem der gør det pænt istedet. Når du skriver alt det, så kan jeg bare ikke lade være med at undre mig over at der ikke er et kæmpe indlæg, med ros til alle de dygtige ryttere i Herning??? yderligere fortæller du mig at den måde jeg gør tingene på skyder hele processen år tilbage... er det ikke konkluderende? det er jog noget du har beskyldt mig for at være i alle dine indlæg her... Jeg kan skam godt rose folk og gør det også ofte, men jeg roser ikke folk der ikke overholder mine etiske normer. Men jeg kan da lige give dig et skulder klap, hvor er det dejligt at du ser så mange positive ting i hesteverdenen og hvor er det flot at du har spurgt beridere hvorfor de rider hårdt og du dermed også har ændret deres ridning markant.. flot....   du er sku dygtig 
Det er rigtig mærkeligt at alle der er imod mit indlæg lyder som om de mener det er mere synd for rytterne at de bliver hængt ud end det er synd for hestene at de bliver redet hårdt og bliver sat i nogle rammer de ikke fungere i..... Og hvis man ikke er enig med dem og mener at det der sker er forkert, så kan man bare blive væk, for deres topryttere kunne bestemt ikke finde på at gøre noget galt, mens os amatør er nogle uvidende hippier, der aldrig bruger hovedet og derfor bliver deres heste forskrækket og meget, meget mere.... Hvor er ytringsfriheden?????
Den kære ytringsfrihed har du vist skamredet forlængst. Som et konstruktivt forslag, skulle vi ikke lave en fond, hvor vi splejser til en stand på Hest & Rytter for alle de, der så gerne vil forklare alt det forkerte der foregår?. Jeg vil godt give 500 kr, for at se, om der vitterligt er nogle, der er lige så engagerede, hvis de skal lette rumpetten.
He..He..He.. den var sku sjov (den ytringsfrihed er vist blevet SKAMREDET) Ha..Ha ja, jeg fik sku en griner   
Jeg har fuld tillid til opstaldningstedet, og tror ikke nogen har gjort ham noget, hvilket jeg også har snakket med dem om, om det kunne være tilfældet. Han har været flyttet, men i de første dage deroppe, var han fuldt ud som han plejer. Den eneste parallel jeg kan drager er, når han er på fold med flere heste ad gangen, og han skal forholde sig til hieraki. Men har nu aldrig oplevet ham sky/nervøs overfor mennesker før, ud over da jeg fik ham som føl. Løsdriften han kom fra, hvor der kun var ham og vores anden plag, har han stået i ca. 4 måneder, og der blev han heller ikke håndteret hver dag, men der var selvfølgelig altid mennesker på folden hos ham dagligt, som der er nu. Så umiddelbart ingen forskel i mængden af håndtering heller?? Jeg har været væk fra ham i perioder på op til 14 dage før operationen, og der har han nærmest bare demonstreret overfor jeg ikke havde været der - fair nok. Dog aldrig været noget der minder om sky eller nervøs, bare vendt mig måsen og gået, når han havde hilst på mig, som om han sagde "du skal ikke tro jeg bare lige tilgiver dig"  Han er en følsom hest, det har jeg altid vist, men aldrig i min vildeste fantasi forestillet mig det her. Når jeg ser på ham, ser jeg en trist og utryg hest, som da jeg fik ham som føl  Mvh Janni
Jeg maa indroemme, at jeg taenkte, 'det er nok en tinker', foer du selv kom ind paa racen.  Mit raad ville vaere at tilbringe tid med plagen og lave en del arbejde med ham fra jorden, saa noget tillid - til mennesker, men mest af alt til sig selv - kan blive bygget op.
He he, jep det er en tinker  Tiden har jeg, men jeg må ikke arbejde med heste før om mindst 2 måneder  Mvh Janni
den her artikkel, ganske intersant må man sige. Den beskriver jo egentlig meget godt din problemstilling, samt hvordan dt kan løses.
Jeg opgiver hest nu - tingene har taget en uheldig drejning som jeg ikke vil komme nærmere ind på her, men det gør at jeg stopper helt og aldeles nu. Så hvis nogen skulle have interesse i mine "banditter", er de velkomne til at kontakte mig snarest muligt, da der skal findes en løsning hurtigst muligt. Mvh Janni
Jeg er SÅ ked af at jeg ikke kan tage dem hjem til mig, men du skal vide at jeg gør hvad jeg kan for at hjælpe dig med at fonde verdens næst bedste hjem til dem. Kram fra mig
fonde = finde
Flicka, hvorfor gætter du på tinker? Jeg synes det er interessant, fordi jeg selv har en broget dame, der var meget længe om at falde til, men som dælme også har flyttet en del rundt i sit liv. Janni, hvor er det dog synd, at du vil opgive dine heste. Det er lige før jeg får lyst til at passe dem for dig et par dage om ugen. Men eftersom jeg ikke kan køre bil (endnu) er det jo nok umuligt at nå. Hvor i Vig står de forresten? Jeg bor lidt nord for, i Højby. Jeg gik selv med en brækket tommelfinger i efteråret, 4 uger i gips og 4 uger med gradvis stigende belastning, uden pludselige ryk. Så jeg måtte have mand og datter til alt, hvad der ikke kunne klares med én hånd. Jeg gik så med ud og kiggede til hestene, men lod de andre håndtere dem. Det var jo heldigvis et forbigående problem.
en som kan passe dem indtil du er klar igen ? eller måske finde et andet sted hvor det bare er kun de to samme igen. Mine to hygger er da også anderledes når de har gået sammen med andre. Især min hoppe bliver en ren heks, og er ikke til at styre. Og hun er altså en dame i sin bedste alder, men sådan har hun nu altid været, og hende har jeg haft siden hun var 1 år. Når de to går hjemme, ja så er de nogle rigtig dejlige heste, men ude.... ja så får jeg godt nok mange klager. så er det rene vildheste jeg har.
læste at du vil af med dem. Så syntes jeg du skal være ærlig overfor dig selv, og overveje om det er det helt rigtige at sende dem videre. Måske ham du snakker om her, men ikke din haflingere. Her syntes jeg altså at du bør tage ansvaret.
Jeg har læst med i din tråd, og er virkelig ked af at høre at det går skidt med din mor. Den sygdom er lunefuld nogen gange, lige som man synes at det går godt kan det skifte. Jeg kan godt forstå at du har det svært, sådan som du beskriver hvordan du har det, har jeg også prøvet. Min veninde var syg i 6 år af brystkræft med spredning til knogler og lever. Hele hendes sygedomsforløb gik meget op og ned, der var perioder hvor hun havde det godt og perioder hvor det gik skidt, jeg var med i hele forløbet og har desværre fået angst efter det. Jeg tænker at du måske også har angst udfra hvordan du skriver du har det. Det er meget voldsomt at være tæt på et menneske som er så syg og det har påvirket mig meget, og gør det stadig, det har ændret mit liv fuldstændigt. Jeg håber virkeligt at din mor får det bedre igen og at lægerne kan holde kræften nede, så du kan have din mor i mange år endnu. 
og 1000 tak for dit svar.. Er rigtig ked af det du har oplevet med din veninde og ja, jeg kender alt til angsten. Som der også står et sted i tråden mistede jeg min far for 10 år siden, det gik meget meget hurtigt, og jeg nåede ikke at snakke med ham før han var død. Han fik en massiv (måske flere) hjerneblødninger. Efterfølgende røg jeg ud i noget skidt, og der udviklede jeg angst og depression osv osv. Jeg fik diagnosen borderline for nogle år siden, har taget anti-depressiv medicin i mange år, men besluttede mig for at stoppe med dem på egen hånd for et år siden. Det gik så fint synes jeg, men fik en kæmpe nedtur da jeg stoppede alligevel, men så gik det pludselig rigtig godt i en uges tid eller noget, og så blev min mor syg, og det har selvfølgelig slået mig totalt ud, og jeg er næsten helt tilbage i angsten og depressionen igen  I dag har jeg været dygtig.. Skulle til massør og gik derhen.. Det tog ca. en times tid, og det var jo dejligt vejr, og dejligt at komme ud at bruge sig selv lidt. Jeg kontaktede kræftlinien i dag, og snakkede i 50 min. med en rigtig sød dame. Det har hjulpet lidt. De er super super søde at snakke med og har al den tid man skal bruge til at få snakket.
Hvor har du bare været meget igennem, må være så frygligt at du har mistet din far, synes at livet kan være så uretfærdigt nogen gange. Jeg vidste godt at min veninde nok ikke ville blive 60 år, for lægerne havde sagt at hun ikke ville blive helbredt men at de kunne give hende livsforlængende behandling. Hun var igennem 5 forskellige slags kemo kure og stråling. Lægerne gjorde virkelig hvad de kunne og hun fik da 6 år med sygedommen, men det kom som et kæmpe chok for mig at de ikke kunne gøre mere for jeg var slet ikke forberedt på at miste hende allerede, hun var kun 32 år. Men jeg er så glad for nu at jeg trods alt fik lov at kende hende 11 år af hendes liv:-) Jeg håber virkelig at lægerne kan hjælpe din mor så hun kan leve mange år endnu, de er så dygtige idag og heldigvis kan man leve mange år med en kræftsygdom. Ked af at høre at du også slås med depression og angst og borderline, det gør jeg nemmelig desværre også, og det gør jo en mere sårbar, men med det du har været igennem synes jeg godt nok at du lyder som om at du klare det rigtig flot. 
Trådstarter, jeg har ikke noget video af Kim og Wanessa, jeg sider ikke og filmer, jeg sider og nyder god sport, og ser mine afkom, og alle de andre dejlige springheste der er. Specielt MA´en fredag eftermiddag i Herning, var super ridning, og en rigtig god klasse, hvor der blev vist masser af god ridning, ligesom så mange andre gange. Men nu har du jo stået og set på opvarmningen, og jo dannet dig et billed af hvordan alle de slemme folk og ryttere er i Herning, så må du da også have set denne dejlige ekvipage, sammen med så mange andre  Epona, jeg nævner ikke dem overhoved, så hvorfor bringer du det op ?? Annette
Har du da selv taget video af al den meget grimme ridning i Herning? Det burde du nok gøre. Uden beviser ingen sag. Så er det påstand mod påstand. Og man må ikke bare gå beskylde folk for noget du ikke har beviser på. Og du snakker om ytringsfrihed. Ja men det gælder åbenbart kun for dig. For vi må åbenbart ikke have vores meninger.
Ja vi har heldigvis ytringsfrihed, men ikke ytringspligt. Mange sidder her og tamper løs på deres keyboards og snakker om hvor slemt det er, men ikke ret mange gør faktisk noget. det er for besværligt. Så boycut herning. også selv om du ikke selv har betalt billetten, det er da en start om noget, det er jo pengene der kører showet ... intet andet Og hvorfor er din mening sandheden, hvorfor kan dem som ikke så alt det som du så have den umildbare sandhed.
Nej det er ikke forbudt. Det er bare under gallashowet man ikke må, så vidt jeg husker.
På opvarmningen er det forbudt, pga. der er nogen der ikke har kunne finde ud af at opfører sig ordentligt, og det kommer så til at gå ud over alle. Sådan er det jo med alt her i verden, det er der intet nyt i. Men jeg vil sige det sådan, er man en ganske almindelig tilskuer, der kommer jævnligt til de større distriktstævner og landsstævnerne, eller bare besøgt Herning jævnligt de sidste år, så vil man også kende denne ekvipage. Jeg formoder selvfølgelig at trådstarter er så seriøs, at hun kommer som tilskuer til disse stævner, når nu hun kommer med sådanne udmeldelser. Udmeldelser hvor hun faktisk beskylder folk for nogen rigtige slemme ting, og det er jo alle, det ligger hun jo ikke skjul på, da hun længere oppe skriver, hun ikke har set nogen proff. ride deres heste ordentlig. Hvis ikke hun gør, jamen så siger det jo ögså en masse om indgansvinklen og baggrundsviden. Annette
Ok. Og ja er enig med dig. 
"der er nogen der ikke har kunne finde ud af at opfører sig ordentligt", derfor censur - det virker saadan lidt som den politiske model de har i Kina. Desuden er jeg dybt uenig - hvis det at paapeje saerdeles uhensigtsmaessig ridning er lig med daarlig opfoersel, saa ved jeg virkelig ikke, hvad jeg skal mene om DV og visse skribenter i denne traad.
Jeg giver dig fuldstændig ret i alle dine punkter vedr. Herning. Dejligt med en heste ven som dig. Jeg var selv i Herning og er lige så frustreret som dig. Hvad er det dog der sker med vores sport, og hvad er det dog for nogle uhyggelige mennesker der mener de kan tillade sig at behandle de stakkels dyr på en så grusom måde. Det er så sørgeligt! Men jeg kan glæde dig med at der allerede er blevet skrevet en super flot og rørende skrivelse til Dansk Rideforbund, Dansk Varmblod og FEI. En anden hesteven har nemlig ligeledes oplevet ullykkelighederne i Herning, og har derfor lavet denne flotte skrivelse. Du kan finde den i denne tråd:  Og jo, jeg var også i staldene hvor jeg mødte rigtig rigtig mange heste med sår i mundvigerne, så rytter der aste og maste for at stramme næsebånd, og i det hele taget heste som var fuldstændig slukkede i blikket.... Det var så trist så trist. Jeg er ligeledes frustreret over at læse indlæg fra kyniske folk som ikke kan eller vil se problemerne..... Det får mig virkelig til at tænke og frygte at der sker mange grimme ting rundt om i de private stalde.... Så man kommer det desværre nok aldrig til livs!! Men dejligt var det at læse at du også bekymre dig om vores fælles venner 
Maiken(happyb) : du ligesom hentyder at fordi vi er nogle der mener at langt de fleste heste rides ordentlig i Herning og langt de fleste af hestene passet til UG er vi kyniske. Hvad bilder du dig ind. Hentyder til der sker mange grimme ting rundt omkring ved disse mennesker.(altså sådan en som mig) Bare det du skriver en anden hesteven, som om "vi andre" ikke er hestevenner. Jeg synes "i" er ved at være værre end kattedamer. I hjælper ikke på hestevelfærden. Desværre. Jeg synes du skulle komme og se mine heste og se deres forhold, kunne derefter godt tænke mig at se steder hvor heste passes bedre end hos mig. Så længe vi ikke kan have en saglig debat, accepter der er flere rigtige måder at have hest på. Ja så kommer vi aldrig de rådne kar til livs. Desværre. MVH Hanne.
Helt enig.  I i "rigtige hestevenner" I er ikke hellige.   Og i aner ikke en skid om hvordan vi holder vores heste. Så lad være med at beskylde en masse hestevenner for dyrmishandling.   I kan ikke skære alle over en kam. Vi er rigtig mange som passer og rider vores heste til UG også selvom vi ikke rider på samme både som jer. Jeg kunne feks. ikke drømme om at hive og flå en hest i munde, el. bruge pisk el. spore osv. Så bare fordi vi andre ser velplejet heste, pæn ridning m.m. i Herning, er det absolut ikke = med at vi er dyremishandler. 
Hej i to  Jeg tror i har misforstået lidt. Mit indlæg var henvist til trådstarter (hvilket også fremgår af overskriften) ikke til jer... Men jeg er da ked af hvis i føler jer ramt og mærket det var ikke min mening. I er åbenlyst provokeret af min bemærkning om kynikere der ikke kan/vil se hvad der foregår i Herning, det er beklageligt - men gør mig dog ikke mindre frustreret...!!  Min mening var blot at støtte op om en HESTEVEN som viser sin bekymring for heste. Vise hende at jeg er af samme holdning som hende, har set og oplevet det samme som hun. Hvilket jeg ikke har hjerte til. Så kan man kalde mig "kattedame"?! det er jeg sikkert, men hvad bilder du dig så ind...!! Korrekt er det at der er lavet en skrivelse vedr. forbud mod video og billede tagen under opvarming. Kva denne skrivelse ønsker man denne regel hævet, så man igen kan få foreviget usmagelig ridning samt behandling af hestene, i håb om at få dette stoppet. Så proportionerne er skam ganske korrekte.. Så kan man vælge at ping ponge frem og tilbage med mudder og ytringer hvis man finder det formålsfuldt... Ja, det er jo noget folk her på HN elsker og ynder... ikke også  blot for at tage et ganske udmærket eksempel 
Gå ind på youtube og søg på: MCH Hingstekåring 2012 Der er så en der har filmet afligevellet. Og ikke en eneste gang ser jeg den grimme ridning under opvarmning som åbenbart forgå hele tiden. Ikke en eneste hest bliver hevet og flået i munde.
Og så kan i se bilelder fra Herning inde på Opslag, billeder og video. Hvor der pt. er to tårde med glade heste. Ørene fremme osv. Ingen ingen hiven og flåen. Og der er også masser af billeder inde på ridehesten.com Og igen har vi intet fysisk bevis set fra jer.
der bliver gjort klar til ridning: Den ser da bare vildt stresset ud. Og den video der bliver henvist til fra opvarmningen: Der bemærker jeg især de 2 heste, hvor kandartøjlen hænger løst og dasker. Stakkels heste!
Nogen som ved om der er rideudstyrs tyve på spil? Her tænker jeg umiddelbart på Sjælland, København og omegn (syd)? Idag blev der i min stald (I Greve) opdaget mistænkelige gule krydser på 3 skabe i en pavillion hvor der er fyldt med skabe. Nogle af disse skabe bærer lås, andre gør ikke og andre er transportable stævneskabe. De 3 skabe som vi umiddelbart har set med krydser på var de enste ulåste som var meget fyldte og indehold andet end gamle håndklæder og andet af ringe værdi. Selve pavillionen er aflåst og låses hver aften og låses op om morgenen igen. Der er ikke blevet stjålet noget, endnu! Men mange af os har taget alt med hjem af værdi og taget sadler med hjem, selv om de hænger i seperat sadelrum. Andre som har set (gule) krydser dukke op på skabe eller døre i jeres stalde? Det lugter lidt af øst europæisk organiseret kriminalitet. Men som sagt er intet forsvundet, der er kun pludselig dukket gule krydser op på et par skabe. Vær opmærksomme på jeres ting og sørg for at ALT er låst inde og at i har billeder af jeres udstyr så i kan dokumentere jeres værdier overfor forsikringselskaberne. Jeg håber at der er nogle som måske kan bidrage til noge flere oplysninger. Det er meget uhyggeligt at opleve og det gør alle pensionere meget forskrækkede, for vi ved ikke hvad vi kan forvente og OM der sker noget og HVORNÅR!
Hvordan det?  Hvorfor lige østeuropærer?
fordi det med at afmærke ting eller steder er noget de bruger som insider-kommunikation.
For en uges tid siden , skrev en af de andre pensionærer faktisk på vores tavle, at der var sket nogle indbrud efter rideudstyr, vistnok midtsjælland, men husker det ikke præcist.. måske man lige skulle tænke over det den næste tid og tage sadlen med hjem, den vil være værst at miste.. 
Vi har ikke set gule krydser. Men vi har desværre haft besøg 1 måske flere gange af tyve. for ca 14 da siden manglede vi en sadel og i weekenden opdagede min mand at han mangler motorsav og andet værktøj. Nu er der lås på stort set alt. Vi bor i Vemmelev på sjælland.
for al organiseret kriminalitet og ikke kun østeuropærere? Det er i mine øjne langt ude at man beskylder østeuropæere for at stjæle rideudstyr på baggrund af nogle krydser på nogle skabe. Det kan da vel principielt ligeså godt være svenskere, somaliere eller kinesere. Eller helt almindelige blegfede danskere. Jeg er helt sikker på at hvis man læser sager om organiseret kriminalitet så er det ikke kun polakker eller estere der afmærker ting eller steder for siden at vide hvad de skal gå efter.
Vi kan da godt sige det er kinesere eller svenskere. Det ef lige gyldigt! Jeg skriver østeuropæere fordi de tidligere i området har lavet indbrud og haft deres "dåse ved huset"-trick med her til byen. Bla. Ved mine forældres vej hvor de om natten brød ind hos et ældre ægtepar. De blev dog standset af et tørrestativ. Det er uhyggeligt at der så i den seneste tid rent faktisk ER blevet stjålet rundt omkring på sjælland. Jeg har begge Sadler hjemme de næste stykke tid. Det kan jeg dog ikke blive ved med da jeg har en part som også rider min hest og hun kan altså ikke hente Sadler hos mig hver gang Hun skal ride. Men je er på Udkog efter et nyt skab jeg kan sætte lås på.
Vi har haft indbrud og fået stjålet sadler, til trods for aflåst sadelrum - 2 x inden for kort tid!!! Så det sker altså også i Jylland...
oven i købet lige op i hovedet!!!! I fortsættelse af min tråd om et nyindkøbt eksploderet dæk der kunne ha' kostet hele min familie livet.... (her:  ) har sagen udviklet sig således....: dækket blev indleveret - mod skriftlig kvittering - til "inspektion"....22.februar.... Vi hørte INTET fra dækcenteret, hvorefter jeg den 6. marts kørte derhen og spurgte hvad der skete i sagen.... Ejer af stedet hævder at have ringet til både min mand og jeg adskillige gange.....hvilket jo IKKE er sandt - vi har begge I-phones der registrerer alle opkald..... Herudover oplyser han at dækproducenten (Bridgestone)  .... Jeg udbeder mig den tekniske udredning PÅ SKRIFT....den har han ikke. Jeg beder herefter om at den bliver rekvireret og at jeg bliver kontaktet når den er "klar". Den får jeg på mail i torsdags....altså den. 15 marts.... Hvorpå Bridestone skriver følgende: "dækket er kraftigt beskadiget efter kørsel uden dæktryk og dette tab af dæktryk er sket som konsekvens af skade på vulk/kanttråd. Skade på vulk er opstået i forbindelse af montering af dæk på fælg - det bløde gummi der beskytter selve kanttråden er blevet beskadiget og har ført til seperation mellem kanttråd og gummi" Altså en monteringsfejl. ------ Dette strider jo i den grad i modsat retning af det som ejeren af dækcenteret har oplyst den 6. marts hvor jeg henvendte mig personligt.... ------ Min datter på 14 - har optaget den samtale jeg havde med ejeren af dækcenteret den samme dato, hvor han oplyser at det er en "produktionsfejl" i dækket der har medført eksplosionen.... ..... Så virkeligheden er at manden har løjet mig op i hovedet og forsøgt at smøre misæren af på dækproducenten.....og hva' så nu???? Jeg har mest lyst til at konfrontere IDIOTEN med hans løgnehistorie - om ikke andet bare for at se reaktionen.... Men hvad gør en klog???? Dækket ser sådan ud:   KH:)Annette der har brug for gode konstruktive råd....
... der begynder at lugte lidt af velkommen til forsiden 
Hvad har han tilbudt dig i kompensation ?
og kompensation for hotelophold i Tyskland.... KH:)Annette
Var det en mulighed at kontakte producenten direkte? Er vel heller ikke i deres interesse at blive repræsenteret af en person der dels lyver og giver dem skylden, og dels fejlmonterer dæk, - fejl sker, det er rigtigt! Men det kunne for pokker ha' kostet hele Jeres familie livet? Hvordan kan I være sikre på, at de resterende dæk ikke også er fejlmonteret i teorien? Hvornår kan I forvente at de eksploderer? Dårlig service 
Er I medlem af FDM? Så ville jeg henvende mig der. De har uden tvivl en masse gode ideer til, hvad I kan gøre ved ham.  Der sker jo ikke noget ved at kontakte dem under alle omstændigheder. De kan ikke hjælpe jer, hvis I ikke er medlemmer, men de vil måske gerne vide det, så de evt. selv kan gå videre med det. Jeg ville heller ikke acceptere ET nyt dæk. Jeg ville forlange alle penge retur for alle fire dæk samt montering, så jeg kunne gå et andet sted hen og købe fire nye dæk og få dem monteret korrekt. Det kan jo gå helt galt igen med et af de tre sidste dæk ellers. Der er en kæmpe forskel på, om det er monteringsfejl eller produktionsfejl. En produktionsfejl, jamen, så skulle det være mærkeligt, at der var noget galt med de tre andre. Men monteringsfejl - så er det lige pludselig sandsynligt, at der er.
kom så hustruen til indehaver af dækcenteret forbi vores adresse med 2 flasker vin, en blomst og et par chokoladepåskeæg. Meget ked af situationen. Jeg lod hende overhøre den tapede samtale med ægtefællen. Her blev hun endnu mere ked af situationen og jeg modtog så senere på aftenen følgende mail:
Tak Tine.  Annette   . Jeg bliver så ...... over folk, der ser alle disse sår, buler og misrygtede heste uden vand og foder - heste der bliver skamredet, UDEN at de henvender sig på rette sted - nemlig TD og sekretariatet og derefter undlader politianmelder disse hestemishandlere for at overtræde dyreværnsloven. Det er skammeligt hvis man ser den slags og ikke klager/anmelder det.
Tine: ja den der Blue Hors Bentley ser godt nok stresset og bange ud 
Og ja han er da mega stresset og bange. 
Altså hvis det ér organiseret kriminalitet så kan de jo sagtens køre rundt i hele danmark. Så holder de sig ikke kun til en ens landsdel, nødvendigvis. Jeg overvejer at lokke min lillebror som er tømre til at bygge et skab til mig som hverken kan skrues udefra eller låses op. Så vil jeg låse mine sadler inde der. Den ene sadel er uerstattelig, da det er en passier model der ikke længere laves og jeg er MØG glad for den.
Min sadel er låst fast inde i vores låste sadelrum. Så mine sadler løber ingen tyve med for de kan ikke få l'rtet op  Så jep - gode erfaringer med.
Helt ærligt... måske er han en platugle... måske er de oprigtigt kede af det. De har sagt undskyld, de har kompenseret, de har skrevet undskyld, de har givet jer gaver.... Livet er for kort til at bruge mere tid på en rigtig ærgerlig hændelse som dette. Nyd det gode i livet og se fremad og tro på at andre mennesker også kan fortryde deres fejl. Hvis du føler de skal straffes yderligere så har jeg ingen gode ideer, så længe du har fået din kompensation. Havde jeg fået den søde mail fra hans hustru havde jeg svaret pænt tak og ladet det ligge ved det. Synes det virker som om du går lidt for meget op i det nu. (Og ja jeg har stået på en motorvej i tyskland med eksploderet dæk, og 5 ponyer, og 6 børn! og det tog 9 timer... ikke sjovt, men man må videre i livet derefter...)
Dit brev skulle være sluttet af med: Jeg vedlægger kopi af kvittering for hotelregningen, som jeg forventer at I betaler. Grim oplevelse. Kan godt forstå, at du har behov for at fortælle dem, hvad det har gjort ved børnene.
jeg synes også du skal komme videre.. og så synes jeg faktisk dit svar til dem er lidt uforskammet... du behøver da ikke at oplyse dem om at du har lagt 50.000 hos dem - det ved de godt - og hvad vil du have de skal gøre ved det? give dig 50.000 tilbage for alle de dæk du har brugt? ydermere er det sagen fuldstændigt uvedkommende hvordan i klarede overnatningen... udover det så skriver du at du ikke ønsker at banke nogen i hovedet for monteringsfejlen... hvad er det så du laver? hvem er det så du banker i hovedet? jeg kan godt se at det ikke er en fed oplevelse du har været igennem.. dine børn ligeså... og ja det er sku da træls at undskyldningen først kommer nu... men hvad forventer du? jeg kan oplyse dig om at alle dækværksteder har PISSE travlt (ingen undskyldning) men jeg kan da forestille mig at alt det her er ramlet sammen med vinterdæksæsonens start, og nu er det så sommerdæk lige pt. som folk vil have ordnet... nu! min far driver et dækværksted og har heldigvis aldrig haft en fejlmontering.. endnu... men både jeg og resten af familien kender til den slags kunder der bare ikke kan lade det ligge! for eksempel har min far en kunde som insisterede på en reperation som min far for det første ikke ville lave og for det andet ikke var kvalificeret til... det går galt og kunden bliver bedt om at køre til herning... fordi en længere køretur ville smadre en større del i motoren... manden vælger at fare til silkeborg, og smadrer hermed en større del... og min far står for regningen, som han jo så er nødt til at betale fordi kunden er dum i nakken og stædig... bare et eksempel! min far fik regningen for frokost+vin+brændstof+timeløn (manden havde jo så travlt..)+selve reperationen... er det fair? bare et lille eksempel på en der udnytter at man kan presse folk... lige nu er det dig der skylder værkstedet en undskyldning... helt ærligt... de vil erstatte dækket, godtgøre for hotelopholdet, de har sendt blomster, vin og chokolade... og sågar mødt op på din adresse for at undskylde!!!!!! hvad mere vil du have? ja undskyld, men jeg ville sku også stikke dig en løgn for at slippe for mere bøvl... lad det dog ligge når du har fået godtgørelse... og vil du ikke det kan du jo gøre det på amerikanermåden og lægge sag an for svie og smerte.. igen - din mail lugter langt væk af at du forventer mere end det du har fået, og jeg kan sku godt forstå hvis værkstedet efterhånden ikke ved hvordan de skal hoppe og springe før du er tilfreds... hvad med at du finder ud af hvilke krav du nu har efterfølgende og så sender det til dem... for du forventer vist en charterferie eller at de giver din datter en pony eller sådan noget.. eller hvad? at du gider blive ved viser vist bare at du keder dig og ikke (på trods af at du udtaler det modsatte) har forståelse for at fejl kan ske.. jeg synes at de har vist rigeligt at de er kede af sagen!!!!!! gør dig selv en tjeneste og kom videre..
har du fået en godtgøresle og 4 nye dæk? samt betaling for hotelophold? for som jeg læser det har du kun fået for 1 dæk og ophold, jeg havde s*tme heller ikke været tilfreds! men jeg er også uden tvilv de fleste foretningers og værksteders møgk*lling. og jeg kræver at få alt igen og en undskyldning (den har du så fået) sikke en oplevelse og stakkels dine unger kan da godt forså i blev hamrende forskrækket.
de af jer der skriver hun skal komme videre, siger det fordi i ik selv har oplevet at denne slags sker på den tyske motorvej! Jeg har heller ikke. Men det kræver ikke det helt store faktisk lige at overveje hva der kunne ha sket. Ja jeg skriver KUNNE ha sket, for det skete da heldigvis ikke!!! Ungerne har fået en seriøs skræk i livet- fordi det de har oplevet faktisk traumatiserer dem. Jeg sys desuden ik man kan sige at TS punker dem derh ar monteret dækkene. Det er netop ik dem hum punker, men det fjols der har benægtet, løget prøvet at lade skylden gå videre og hele vejen igennem været en egoistisk sk*id for at redde hans EGEN ende!
Hvor og hvornår starter man ??? Vi har en datter på 11, som har redet siden hun var 5 og, selvfølgelig, ;o) brændende ønsker sig egen hest!! Vi bor i parcelhus og har derfor ikke plads til en hest hjemme, og har nok egentlig altid haft den holdning at egen hest måtte vente til hun blev gammel nok til at klare det selv...... men nu er vi kommet i tvivl!!!! .... er det mon ikke nu hun skal have lov...?? Vi kan evt få staldet op på den rideskole hun går på.... og ellers er flere stalde i nærheden. Hun er som sagt 11 år, en høj pige på 165 og 65 kg..... hvad tænker I ?? skal hun have pony eller direkte over på en lille hest??? Lidt om hendes "heste-erfaring" 5 til 8 år: 1 gang ugentlig på rideskole. Fra 6 års alderen og til hun blev omkring 9 havde vi, der ud over, en "låne-pony" som vi måtte bruge, ride og hygge om alt hvad vi orkede..... datteren orkede helt klart mere en moderen ;o) .... det blev til lidt små-hygge-stæver, mange skovture, og en masse stiglen og nussen... Nu rider hun 3 gange om ugen på rideskolen; 2 gange undervisning og 1 gang hyggeridning hvor pigerne bliver sat igang, men ellers klarer sig selv i et par timer. Som 10 årig fik hun (på rideskolen) tilbudt/lov til at være "tilride" en pony... en opgave hun tog meget seriøst og brugte meget tid på. Så hun ER heste-pige!! hvad tænker I erfarne hestefolk ?? ;o) .......... er vi for tidligt på den ??? ... og er det hest eller pony?? hilsen Maria ...... en mor der aldrig har været hestepige!! ;o))
Det lyder som en rigtig hestepige i har jer der  Dog ville jeg nok ligge ud med at hun fik part på en stor pony eller lille hest nogle gange i ugen og er det ikke nok, så start ud med at låne en, så i ved hvad det indebære at have sin helt egen. Der er mange udgifter på en sådan en og det er et meget stort ansvar. Står den ikke på fuldpas, skal den tilses hver dag, man bliver bundet mm. man har nogle søde hjælpsomme mennesker omkring sig der gerne træder til og hjælper ved ferier, sygdom osv. Desuden tænker jeg også hun hastigt er på vej imod teenage årene, hvor interessen måske daler en del for at blive erstattet af noget andet, såsom drenge, fester , make up, shopping med veninder osv.  Jeg selv var så meget heste pige som man kunne blive og havde fri adgang til at ride, hygge osv. med hestene hos en hestehandler, hvor alle mine hestepige drømme blev indfriet. Da jeg var omkring de 13, fik jeg pludselig øjnene op for alt muligt andet og hestene blev sat på stand by og først genoptaget, da jeg blev 20. Jeg er glad for jeg ikke havde min egen hest dengang som jeg var afhængig af. Dette er kun råd og erfaringer og ikke nødvendigvis det rette for jer  Pøj pøj med det hele 
Hvor er det dejligt at i som forældre støtter op om jeres datters hobby, hvor er hun heldig   skønt! Jeg vil også sige at man måske skal starte med en part.. Det ER et stort ansvar  Angående interesser, så havde jeg hest i starten af mine teenage-år, og kom kun af med ham fordi gymnasiet slugte meget af min tid (var en engageret studerende   ). Men ork hvor jeg dog savnede heste! Så interessen kan stadig være der, selvom an har tusind andre ting der også begynder at trække (drenge, venner, fester..). Derfor tænker jeg også en sød part, som hun ikke behøves være ved i alle dage. Hvis interessen vedbliver i hendes teenage-år, så kan hun jo få sin egen 
Ud fra mine egne erfaringer mener jeg ikke, at der er noget i vejen for, at en pige på den alder kan have egen pony, også selvom i ikke har den store hesteerfaring som forældre. Der er blot det "men", at når man ikke kan selv, så er man nødt til at forberede sig på at det koster mere. Fx opstaldning på rideskole, hvor voksent personale er til stede i det daglige og kan holde lidt øje med din pige. Eller hjælp til at købe ponyen - meget vigtigt, at man ikke køber en pony som berideren (eller anden tilsvarende erfaren person, dvs. folk med mere erfaring end den typiske elevholds-underviser) har været med ude at kigge på. Være forberedt på at ride ekstra undervisning, hvis der opstår problemer. Osv osv osv. Ridesporten er helt klart indrettet sådan, at jo flere penge, jo nemmere succes. Hvis man ikke har pengene til at bakke op, kommer succes'er og hjælp knap så nemt og det stiller større krav til jer som forældre. Summa summarum bliver, at der er flere faktorer, der har betydning for, om det er en virkelig god idé eller en virkelig dårlig at købe pony nu. Jeg vil foreslå, at du spørger berideren på din lokale rideklub om råd. Selvom det måske ikke er ham, der underviser pigen i det daglige kan de ofte vejlede dig rigtig godt alligevel på grund af deres store erfaring. Og, hvis i køber en god pony til hende, skulle den gerne være til at sælge igen, hvis hun senere mister interessen. I øvrigt, i tråd med min pointe om, at børnene gerne skal have succes, synes jeg sagtens, du kan købe en stor pony til pigen. Det vil helt klart være nogle nemmere år for hende end med en hest.
Ja, jeg er så en af dem som tidligt fik pony og hvor ridningen nu har holdt ved uden pauser i 26 år. Jeg startede til ridning som 10 årig og som 12 årig købte mine forældre 2 ponyer til mig. Vi boede på landet, så derfor blev det til 2 i stedet for 1, da det jo var synd, at der var en, som skulle gå alene. Jeg passede selv hestene, fodrede om morgenen, lukkede ud, mugede ud, lukkede ind og fodrede til aften. Skulle jeg noget trådte mine forældre selvfølgelig til. Men skulle jeg have fornøjelserne, så skulle jeg også lære, at der fulgte pligter og opgaver med. Da jeg som 14-årig fik et fritidsjob skulle jeg selv betale udstyr og undervisning. Så jeg har hele tiden været bevidst om, at det var et stort arbejde at have hest og at det langtfra var gratis. Mens jeg læste på gymnasiet og handelsskolen havde jeg stadig heste hjemme, og mens jeg læste i Ålborg havde jeg også hest. Dog blev der droslet ned på konkurrencerne, men faktisk har der kun været 2 perioder, hvor jeg ikke har haft hest, da 2 af mine heste blev skadet og derefter aflivet eller solgt til avl, og der gik lidt tid inden jeg igen fandt mig en ny hest. Umiddelbart ville jeg sige, at din datter lyder til at være klar til at få en hest/pony, og hun har også en alder, hvor hun kan klare det meste selv med lidt hjælp fra Jer og sin ridelærer. For at det ikke skal blive for stor en mundfuld for hende, så ville jeg vælge at lede efter en god kat. 1 pony, som er uddannet og prøvet at være med til konkurrencer, så hun kan lære noget af den. Så hellere købe en lidt ældre, men godt redet pony, end en helt ung, hvor både ponyen og din datter skal lære alt forfra. Nu hvor I er helt grønne på det at holde hest, så vil jeg anbefale Jer at have ponyen stående et sted, hvor der er fuldpas og nogle erfarne mennesker, som I kan spørge til råds. Den rideskole, hvor hun nu rider, vil være et godt bud, da der så er nogen I kender i forvejen. Det vil være en god ide, at alliere Jer med hendes ridelærer, så I får lidt hjælp til at finde den helt rigtige pony indenfor Jeres budget. Og når hun når teen-age årene er det enten eller - men som min far sagde, da jeg var teen-ager, så ville han hellere at jeg lugtede af hest end af hash 
Jeg var 12 år da jeg fik min første pony (:  Om i skal give hende en pony og det, kan ejg ikke svare på, ud over at det med sikkerhed bliver den bedste dag i jeres datters liv når i siger det til hende (:  Men ville bare sige at jeg syntes i skulle finde en pony til hende.  Ens ponyår er noget helt for sig selv, og det er bare det fedeste.  Med ponyfræs, og hygge med andre ponypiger, og hun skal bare havde den oplevelse med sådan en pony (':  Men held og lykke som mulig kommende ponymor (;
var den ældste 2.5 år da hun fik den første, da havde hun redet i et år og sad fint ned i trav. Den ene pony er fulgt den anden og lige pt står der 5 i baghaven. Vi sejler bestemt ikke i penge, vi er almindelige lønmodtagere og vores indkomst overstiger ikke 650.000. vi har de første år købt gode læreponyer til pigerne som havde erfaring og placeringer på lb/la i både spring og dressur, således pigerne selv kunne vælge hvilken retning de ville. Vi er nu endt i spring med begge piger efter et par år med og køre hver sin vej og ringe resultater til hinanden. Da den store skiftede til kat 2 måtte hun lave dem selv og det har hun gjort med en 4 plads til DM i ponysrping. Vi har brugt mange penge på undervisning gennem tiden, det er en månedlig ydelse og ikke penge vi skal lægge til en dyr pony her og nu. Uanset hvilken pony i vælger er det nemlig ikke gjort uden tons vis af undervisning, dvs i skal forvente i udgifter til undervisning i samme størrelse som nu og muligvis mere, hvis jeres datter rider på hold nu og ikke får eneundervisning. Når det ellers er sagt, ja så havde vi altså heller ikke den store erfaring som hestejer da vi fik den første, men med tiden er vi da bestemt blevet klogere og ingen er døde eller skadet for livet, hverken børn eller ponyer.. Vi nyder den tid vi bruger med pigerne og deres ridning og det har givet os et stort socialt netværk og mange dejlige oplevelser og der er heller ikke tvivl om at det på det menneskelige plan har udviklet vores piger i en grad vi ikke forstillede os da vi begyndte. Så alt ialt go for it. Tag jeres underviser med på råd i handlen, sørg for handelsundersøgelsen af dyret og kig efter en god stor kat 1 til hende. Få prøvet en del inden i bestemmer jer og se ikke kun på ponyens evner, men hvad jeres datter føler for ponyen når hun siddr på den. Lært af erfaring at sommetider kommer man bare ikke hjem med det man forstillede sig fordi hjertet siger noget andet.
Hej hej HN`er  Så har jeg sku søgt ind som jordbrugsteknolog uddannelsen på Dalum, og var endelig nysgerrig efter om andre også havde, eller overvejer at søge ind? Der er start her august/september  Skriv gerne hvilken skole, og hvor du kommer fra?? Jeg kommer helt fra 6800 varde, og syntes måske det kunne være rigtig rart hvis man nu fx kunne være så heldig at køre sammen med nogen, eller skiftens til at køre eller lign  Så, er der nogen her inde som skal starte eller overvejer? Uhh jeg glæder mig bare helt vildt vildt meget, og det er så vildt, for jeg har fået lov at skrifte uddannelsesretning trods jeg er på revalidering, så det er bare helt vildt, da det næsten er umuligt at få lov til.... er så glad 
Slet ingen ?? 
Jae, jeg ville helt vild gerne ind på uddannelsen, fik dog ikke søgt da jeg går sygemeldt og skal i praktik inden der kan blive snak om revalidering :S Men der er så mange ting at tage højde for i mit sted med hus, bil og heste når man så skal på SU uden revalidering  Men ellers så havde du kunne se mig i Dalum 
Du skal bare søge ind selvom din revalidering ikke er i orden endnu, du kan jo altid springe fra, hvor imod det på et tidspunkt bliver for sent at melde sig til  Hvor kommer du fra i verden?
Dejligt   Det bliver så spænende at starte syntes jeg!! Er der flere der skal starte et sted?
Jeg søger ind næste år på Dalum (:
men den uddandelse var ikke noget for mig..
Kan man smøre op med mørk smørcreme når man vil overtrække med hvid fondant eller kan det mørke ses igennem?
jeg synes godt man kan ane det mørke under fondanten, ellers skal det være et ret tykt lag fondant, og det er jeg personligt ikke så vild med. Men prøv dig frem, øvelse gør mester 
Det kan du sagtens  Denne kage er ren chokoladekage, opsmurt med nutellasmørcreme og fondanten er ikke tykkere end 2-3 mm.  
Ja det kan du sagtens. Jeg smører op med chokoladeganache og dækker med 3 mm fondant. Det kan ikke ses igennem.
Det lyder godt. Kan nemlig bedre lide chokoladaganashe end smørcreme   Tak for svar.
Simone: Hold da op, hvor er din kage flot...... 
Enig med Rebecca - ponyårene er et must!!! Det gør, at hun til stævner, kan stille op i de samme klasser, som sine veninder. Min datter bliver 13 lige om lidt   Hun har haft sine egen pony, siden hun var omkring 7 år. Hendes første pony, var lidt af et tilfælde. Rideskolen ville gerne købe en pony tilbage, de havde solgt. De søgte efter sponsorer, så de kunne skrabe pengene sammen. Vi gik istedet sammen med et andet par om, at købe ponyen. Den stod på rideskolen og måtte bruges i undervisningen - men de 2 piger havde førsteret på den til undervisning og klubstævnerne og selvfølgelig i weekender og ferie. Det var en dejlig uforpligtende måde, at starte på. Så blev benene for lange og vi fik mulighed for, at have en stald hos naboen. Så fik hun en lidt større pony, som var helt hendes egen. Vi havde den med et par gange på rideskolen til stævner og ridelejr - men ellers foregik det herhjemme. Jeg havde i mellem tiden også fået hest - så det gav mange skønne stunder, med hende og veninderne, der kom på besøg. Men interessen dalede, da de fleste af rideturene foregik uden veninder og uden det sammenhold de andre byggede op på rideskolen. Så for 2 år siden, da benene igen var groet ned til jorden - fik hun en ny pony, som blev opstaldet på rideskolen. Da var hun 11. Det kræver selvfølgelig noget af forældrene og ikke mindst af pengepungen  Men det er det bedste vi har gjort. Hun lever næsten det meste af sine vågne timer, på den rideskole. Hun har de bedste veninder og de hygger sig helt fantastisk. Hun står for ALT selv. (Selvfølgelig følger vi med på sidelinjen og har det overordnet ansvar) Men hun muger selv, tager selv op og rider sammen med sine veninder, de dage hun ikke har undervisning - og passer og plejer ham i det daglige. Det er hendes ansvar, at gøre opmærksom på, at der skal bestilles smed eller det er tid til, at få ordnet tænder. Og nu hvor teenageårene banker på er der 2 ting, jeg er særlig glad for: 1 jeg ved altid hvor hun er; PÅ RIDESKOLEN. Hun keder sig aldrig og mangler aldrig et fællesskab. Hun har en travl hverdag, men nyder hvert minut af den og passer sin skole til UG. 2: De mange timer det har kostet, at have en ponypige, har givet mig meget samvær med min datter - som jeg i dag er så taknemmelig for.
Hvis i beslutter jer for at købe en hest til jeres datter, bør i overveje om hun skal udsættes for at sælge en pony, når hun om nogle år bliver for stor til den. En 11 årig pige på 165 bliver jo nok høj   Synes at i skal gå efter en blandingshest på omkring 150-155. Og så kan i jo købe en rutineret hest, som ikke er helt ung   En fjordhest/haflinger/tinker/lille frederiksborger kunne jo være et godt bud? Med hesten følger jo meget ansvar som man lærer utroligt meget af, og man rustes godt til livet ved at lære at have den slags ansvar. Når nu hesten skal stå på rideskole, eller ihvertfald ikke hjemme, er der jo også tid til alt det andet der følger med alderen? Jeg har selv 3 heste og en samlet flok på 11 som min søster og jeg passer 3 gange dagligt + muger og rider hver dag sideløbende med uddannelse. Så det kan godt lade sig gøre at have én hest   Hvis hun virkelig brænder for det lærer hun at priotere sin tid 
jeg ville nok få en part på en af ridekoleponyerne eller hvis i kan finde en privatpony at få part på..men det er meget vigtigt at i som forældre er der meget og bakker op om hende og hendes ridning. ellers kan det godt ende som en sur pligt og der hører jo en del ansvar med det at have hest/pony som hvis man ikke vil gå ind i det 100% fra forældrenes side så skal man hellere lade være og evt give hende muligheden for flere ugentlige timer på hold..
1000 tak for alle jeres input! Vi overvejer stadig, men en ting er besluttet..... Hvis det bliver, bliver det med opstaldning på rideskolen... Dels pga det sociale men hestepas vores manglende heste erfaring. Vores datter må også helt klart hellere lugte af hest end af hash ;o) .... Hest contra pony bliver nok det største dilemma.... Hun et nemlig en pige med et meget stort hjerte og tanken om at skulle af med en pony.... Uha, Den er ikke rar!!! Vi tænker videre! Tak  Hilsen Maria
Det, at skulle sige farvel til en hest - er jo en "naturlig" udgang af, at holde hest! Om hun får en pony på 148 - eller en hest på 150 er så svimlende lille en forskel, så det ville jeg ikke skelne imellem - kontra det at have sine gode "pony-år"... Jeg var også rædelsslagen, da vi blev nød til, at tage beslutningen om, at min datters pony skulle aflives. Troede aldrig hun ville komme sig over det. Men overraskende nok, tog hun det faktisk pænere end mig  Vi skal passe på, at vi ikke fejer for meget skidt væk for dem, på deres vej - er min holdning. Det er vigtigst, at barnet får en pony, der i størrelse og temerament og brug passer til barnet - så det bliver gode oplevelser, mens man har ponyen. På vores rideskole fik en 12 årig en hest, da forældrene gerne ville ride ind imellem også - og så kunne man jo slå 2 fluer med et smæk! Hun var rædselsslagen for hesten, i de første mange måneder - selvom den var sød og velopdragen, var det et alt for stort skridt for hende, at tage. Hun kom fra små elev-ponyer og skulle pludselig selv håndtere en stor hest. Det tog rigtig lang tid, før hun havde glæde af den hest. Og hun kæmpede nogle seje og urimelige kampe med sig selv, i processen. Hun kunne heller ikke følges med de andre, da de jo red pony - så hun red altid mod voksne, når der var stævner o.lign.
Nu har jeg ikke lige læst, hvad de andre har skrevet, men her er min erfaring  Da jeg var 11 år gammel, fik jeg lov til at få min egen hest af mine forældre. Hesten blev Sani, som jeg stadig har idag 14 år efter. Jeg red, ligesom din datter, undervisning på rideskole 2-3 gange om ugen inden jeg fik Sani. Hesten blev opstaldet på rideskolen, for så var mine forældre sikre på, at der var nogen kyndige mennesker til at hjælpe, hvis der blev brug for det. Efter ca. 1 år på rideskolen flyttede vi hesten ud på en privat gård, hvor jeg så skulle stå med ALT ansvar selv (selvfølgelig stadig sammen med mine forældre). Det klarede jeg uden problemer på trods af at jeg kun var 12-13 år. Her står Sani stadig opstaldet. Sani blev købt som 5 års og var 148-149 cm høj. Hun voksede lidt efterfølgende, så hun idag er 152 cm høj ca.. Så det har været en perfekt størrelse til mig. Så jeg vil sige go for it 
Det her er jo helt ulideligt - jeg forsøger virkeligt at skære ned på alt det usunde disse dage, men jeg har den VILDESTE lyst til at bage kage hele tiden! (tråden om hindbærsnitter gjorde lige det hele værre   ). What dælan do I do? Jeg kan ikke lave så stor en portion, at kæresten kan tage størstedelen med på arbejde, da vi kun har en miniovn (og jeg tror kollegerne bliver skuffede, hvis der kun er til halvdelen af dem) - og vores fryser er ligeledes i str. mini, så kan ikke gemme herlighederne... Hmmm... Nogen der kan opskriften på en sund kage? 
Hvis du er på kur så LAD VÆRE AT BAGE kager! Lad være at KØBE kager Lad være at SPISE kager Og først og fremmest, lad være at friste dig selv ved at 'bage en kage men det er KUN til manden' - den holder ikke. Kender det, er pt. selv på kur og det er rigtigt træls, men fedt (sic!) når vægten går nedad  Er du måske frisk til at lave en 'støt hinanden via sms'? Det har jeg før brugt og det virkede fint - endda i december thi hi
Trine: Jeg takker mange gange, pandekagerne lyder rigtigt lækre - skal vist have fat i noget sødemiddel. Med de ingredienser svarer det jo egentlig kun til en alm. gang morgenmad  Sanne: Åååh jeg ved det jo godt, når du siger det   Ordet kur brugte jeg nok i mangel på bedre - jeg er på (langsom) sukkerafvænning. Det trækker dæleme tænder ud, når man i mange år glad har indtaget søde sager hver dag. Hvis jeg taber et par kg. i processen er det dog en bonus! Og nej, kagebagning, der kun er til manden - den går sgu nok ikke, man skal jo liiiige smage  SMS-støtte går ikke helt, da jeg ikke bor i DK, men tak for tilbuddet - jeg sparrer også lidt med en veninde over msn hver dag, men vi er ret gode til at finde på undskyldninger for, hvorfor både det ene og det andet er tilladt 
LP-mor - Hvis tilbuddet gælder os andre vil jeg gerne være "støtteven", det kan være det kan holde mig fra colaen og andet sukkerstas 
Dadelkugler!!! Det er godtnok ikke kage, men de er LÆKRE  OG så indeholder de ikke kunstigt sukker, kun frugtsukker  Sunde chokoladetrøfler/dadelkugler:  6 spsk usødet kakaopulver 3-4 spsk neutral olie (kokosolie, mandelolie eller rapsolie) 10 dadler (jeg foretrækker friske, men tørrede kan også sagtens bruges, de skal bare ligge i blød nogle timer) 4 spsk kokosmel Evt. et nip salt Evt. lidt vand hvis det ikke hænger ordenligt sammen Det hele blendes sammen og rulles til kugler. Trilles i enten kokosmel eller kakaopulver. De er meget "rich" og man spiser ikke voldsomt mange før man er chokolade-tilfreds   Et trick er at putte lidt ekstra kakaopulver i, så bliver de kraftigere i smagen, og man spiser endnu mindre 
Sine, det er helt OK   Jeg har ikke set så nøje på din 'underskrift'.
Du har jo alle gode grunde til IKKE at bage kage, lille ovn osv hehe Nej kan sagtens følge dig det er ulideligt når man bare tæmker på kage og ikke kan få det. Jeg har været på de danske vægtkonsulenter i lidt over et år nu og har tabt mig RIGTIG MEGET... jeg har brugt meget at bage bananmuffins når jeg blev kage sulten.. 4 stk 1 moset banan 1 tsk bagepulver 30g skummetmælkspulver 30 g mel 30 g let mayonnaise en anelse salt ca.1/2 tsk SØD ca.1/2 tsk vanille evt. lidt bananessens 3 tsk vand (har puttet en tsk fuld ren kakao i også) 20 min i ovnen på 200 grader
Er der en af jer andre, der vil være med til gensidig sms-støtte? Men det skal være seriøst ment.
Har i stået med en hest som i af forskellige årsager ønsker at bytte væk. Finder en som i ønsker at bytte med, men hvor handlen "går i vasken" Feks. fordi forhold hos den anden ikke er "gode nok" eller personen ikke virker til at være sød, rar, kompetent eller ? nok, eller ikke at "  jeres hest" nok, til at overtage jeres darling? Jeg har en hest som jeg   at sælge eller bytte væk, men når jeg ser bytte annoncer, så kan jeg godt få det lidt sådan, at jeg kunne måske godt tænke mig lige dén hest, men jeg vil under ingen omstændigheder sende   hest derhen... Er det bare mig der er pyldret, eller er der andre der tænker sådan?
lige pt står vi selv med 2 der er til enten salg eller bytte... det med at bytte er ikke så nemt, da der jo skal opfyldes dobbelt så mange krav når man har 2 dyr involverede.. vi har forsøgt at bytte uden resultat. den anden part havde sågår vores hest på prøve, men fik lidt problemer, og så er det jo nemmest bare at aflyse byttet.... jo de virkede da meget ærgerlige, og det var da også træls... men vi søger en ting, og hvis andre søger det vi har så ville det jo være perfekt... tit synes jeg dog at man hvis man henvender sig i bytteanoncer oftere går lidt på konpromis med sine egne ønsker, end man måske ellers ville, måske fordi man også gerne vil have sit eget dyr hen til nogen som bedre kan udnytte det den kan, end man måske selv kan. har også selv undladet at henvende mig i bytteannoncer hvor hesten egentlig interesserede mig men hvor jeg ikke følte at forholdene lød som noget jeg ville sende vores eget dyr til... så her tænker vi bestemt også sådan, vi vil jo vores dejlige dyr det bedste.
Jeg har prøvet både en god og en dårlig episode. : Vi havde en rigtig skøn kat. 3 pony, men vi måtte erfare at min dengang 5 årige datter ikke havde tid til at ride 3 kat. 3 ponyer og at det ikke fungerede med en part. Derfor valgte vi at sætte den ene under byttes, og byttede med en skøn DV til mig. Det virker til at de også er rigtig glade for vores pony, og jeg er også glad for den hest jeg fik. : Jeg havde lavet et medlidenhedskøb hos en hestehandler, da der stod den kønneste hingst i en mørk boks. Han kom kun ud når han skulle rides, da foldene ikke var beregnet til hingste. Jeg købte ham, fik ham kastreret og måtte derefter erfare, at han abselut ikke blev nogen springstjerne   Tilgengæld var han den mest rolige pony som fungerede perfekt på LC-LB plan. Jeg satte ham til salg/bytte og der var en dame som henvendte sig. Hun havde en 4 års welsh D som var for frisk. Vi byttede og jeg lagde et stort arbejde i welsh'en. I starten hørte jeg kun, at det gik super med min tidl. pony. Pludselig fik jeg en mail med at de troede at den havde spat og var halt, og de ville have handlen retur. Jeg skrev tilbage, at jeg selvfølgelig ville jeg købe den tilbage, hvis dyrlægen kunne konkludere, at den havde spat eller anden sygdom. Jeg fik derefter et brev fra dyrlægen, at det måske kunne være spat, men at det krævede nærmere undersøgelse   hmm.. Jeg skrev tilbage til dem, at jeg gerne ville tage den retur, men altså kun hvis den fejlede noget  Jeg hørte ikke fra dem siden, men så den kort tid efter til salg på HN, hvor de skrev at den var fuldstændig sund og rask. Tja.. Jeg undrede mig   Heldigvis har pigen, som købte den, fået sig en rigtig dejlig pony som hun ikke vil skille sig af med  -og den var fuldstændig ren i dyrlægeundersøgelse og røngen. Når du bytter din hest væk, så skal du være afklaret med, at den kan blive solgt videre. På samme vis som hvis du sælger den. Det er en god idé at skrive hestens pris i kontrakten, for hvis der skulle opstå problemer med din tidl. hest, og du ikke vil af med din nye, så er det bedre at købe din tidl. hest retur uden at skulle af med den anden. Jeg har med vores kat. 3 pony skrevet, at vi gerne vil have forkøbsret ved evt. salg til 3. mands pris. Jeg har den opfattelse, at man ikke skaffer sig en hest for at behandle den dårligt. -så jeg vil uden betænkeligheder sagens kunne bytte min hest væk, hvis den kommende ejer passer til hesten 
jeg har en god oplevelse med at bytte hest. jeg havde en hest som var alt for lille til mig. jeg henvendte mig til en pige på hg. vi så hinandens heste og var solgt med det samme. og selve byttet forløb uden problemer. dog viste den hest jeg byttede mig til at være for frisk til mig og kemien var der bare ikke. jeg endte med at blive vildt bange for den. hvilket jo ikke er tidligere ejer skyld. så jeg endte med at sælge den, under hele forløbet har jeg har holdt tidligere ejer ordenteret. hun har stadig min gamle hest og jeg var heldig at finde et super godt hjem til den jeg byttede mig til. så jeg ville ikke tøve igen med at bytte en hest. man skal jo bare have papirene i orden. vi valgte begge at afskrive de 2 års reklamationsret så vi begge stod ens. begge heste var forskikret. så klart en god oplevelse.
Jo, jeg HAR prøvet at bytte hest før. Flere gange endda. Senest sidste efterår. Jeg skulle levere vores hest hos den anden og så hvordan den kom til at bo. Et dejligt sted, men jeg ville nok ikke have byttet hvis det havde været "trælse forhold". Birk ?Mr Kærsholm?/ Heldigvis kan jeg læse at jeg ikke er ene om at have disse tanker.   . Var lidt spændt på om der var andre der havde gjort sig tanker om det.. Håber dog at flere af de besøgende i tråden har en holdning til det! Forøvrigt så vil jeg til enhver tid tage min hoppe med hjem fra hingst omg., hvis forholdene ikke modsvarer forventningerne. Således har jeg afskrevet en hingst som jeg ellers rigtig gerne ville bruge..   . Da vi ville bedække i Holland/Belgien, kørte vi rundt og besøgte hingste i de lande året inden. Et sted var der strømtråde i alle bokse, så hestene ikke rørte væggene og hestene blev behandlet meget hårdhændet...   . Sådan noget kan man ikke se ud fra annoncer og da vi året efter kørte hoppen til Holland til den hingst vi så valgte, så var vi trygge ved det hele, kendte turen og fik en super behandling (og et fint hoppeføl året efter   ).
jeg byttede sidste september en ældre RDH hoppe, min forlovedes ridehest, men han havde ikke tiden til at ride og jeg havde ikke mulighed for at ifole hende. i bytte fik vi vidunderet champ   en på det tidspunkt 1½ års vallak super dejlig hest, hun havde trailer og var avler, så hun kom og hentede hoppen og havde så champen med, jeg ville ikke tvilve ved at gøre det igen i får lige lidt billeder af "byttehandlen" nu 2 årig champ  
Jeps - jeg har byttet en hest væk for en anden. Jeg havde en pinto plag gående og vidste han skulle sælges på et tidspunkt. Jeg havde en avlerspirer i maven og gik og drømte om en xx hoppe og lave min egen dressurhest. (drømmen var en halvblodshoppe) Sidder og lurer her på HN i flere mdr og vupti! Pludselig er hun der! En rød xx hoppe som kan rides - og endnu bedre ejer ville gerne ha en pinto - men den skulle være vallak - fint nok det var en smal sag, dr. dyr kastrere og vi kører til sjælland og bytter hest. Dejligt sted hvor hun har en anden plag gående - xx hoppens føl fra året før - så de var lige gamle hvilket jo var perfekt. Vi kommer hjem med xx hoppen og vi starter så med at få taget blodprøver og får lavet DNA - begge hendes forældre havde gået løb, så ingen ko på isen. Vi får svar 11/6 at hun er den hun giver sig ud for at være. 12/6 kåring i DV og er her drægtig med BH Leredo. Året efter kommer drømmeføllet - brunt hoppeføl uden for mange aftegn - hun er nu 3 år. Nu står vi så igen og ved ikke hvad vi skal - 3 års hoppen lever fint op til forventningerne - men livet har ændret sig drastisk da jeg har været syg i lang tid og der er ikke tegn på bedring foreløbigt - skal jo igang med tilridning af dyret efter sommerferien. Og er mit helbred så til det - jeg tvivler. Tankerne på salg har været der (annonce på HG dog uden henv.) men da hun kun pt er 157 cm og ligner en to års og slet ikke vokset færdig, høj bagtil og ret grim og usammen hængende, ja hvem gider købe sådan en hest? Vi forv. hun bliver 163-164 cm Hendes far er 172 cm og mor er 160 cm. Tanken var så at bytte hende væk for en "tantehest" som er trafiksikker og kan gå ture i skoven og ikke har problemer med at stå nogle dage eller uger uden at blive dum, men igen hvor finder man en seriøs ? Som min 3 års ser ud nu ville hun max koste 10.000 kr pga udseende - men afstamning og det vi nu har lært hende (alm håndtering så hun ikke er rå) - køre i trailer selv, og at hun er uproblematisk i hverdagen og elsker at gå ture osv ja så ved jeg hendes værdi er højere. Men det er alt sammen noget man ikke kan se. Så indtil videre beholder vi hende - men kommer der en som vil bytte og gerne vil avle ja så kan vi jo overveje om man skal smide sine drømme ad pommern til og bide i det sure æble og komme videre......
Arina/ Netop som du beskriver, og som byttehandler ofte udspringer, så har man en hest, men ønsker en anden. Som du, avl kontra ridehest. Derfor kan det være lettere med en byttehandel, frem for at sælge og købe i ren handel. En tanke jeg gør mig er også at solgte jeg hesten i ren handel, vil jeg så købe "byttehesten" i ren handel? Hvor mange kan sige ja til det? Har lige lagt billet ind på en lille pony i bytte med datterens shetlænder. Bliver vores solgt inden, så kunne jeg godt finde på at købe den anden da den svarer til det vi søger..
Syntes markedet er temmelig umuligt lige nu - især når man står med en relativ fin hest - men hvem ved om dyret kan rides - det kan jo være den er skrup umulig. Men hvis to mennesker er enige om at bytte hest - og sætter en pris som er realistisk - og husker og få disse priser med i kontrakten og de er ret ens - ja så kan jeg ikke se hvorfor man ikke skulle kunne få det til at lykkedes. Da jeg i 2008 lavede bytte med pinto/xx hoppe satte vi ingen pris ind - men krævede dog at xx hoppen skulle være forsikret til 30.000 kr uden anmærkninger - da det var det min plag var forsikret for på da værende tidspunkt. Så er man jo på sin vis sikret en smule hvis krikken kradser af når den står ud af traileren i sit nye hjem . 
Hej - nogen som kan hjælpe med: Hvor sælges Rivercote Baking Mix Sunflower Seed Bread? Jeg har fået foræret nogle poser, og brødet bliver fantastik i min bagemaskine. Farmor som var den glade giver, er desværre gået bort. Jeg har prøvet mange steder uden held. Så måske en af jer kan hjælpe? Hilsen Tina
... så tror jeg at det er fra LIDL. Hilsen Sif
Mener bestemt at LIDL forhandler det 
havde jeg dog bare spurt noget før, så havde jeg sluppet fra mange turer i div. supermarkeder  TAK TAK
Er jeg den eneste der skal opleve Lord of the dance, når de nu kommer på Danmarks turne?? Mig og min veninde har for længst købt billetter, og glæder som små børn.
Vi var inde og se dem for en 5 år siden. Super flot oplevelse. Og sikke en kondition de har 
Jeg skal jo holde mig fra hindbærsnitterne   så i stedet efterlyser forslag til selleribøffer. Jeg forestiller mig noget krydret så sellerien ikke smager så kraftigt igennem og så må det gerne være faste bøffer så de evt. kan bruges som skiver til pålæg. Lige pt. Er jeg træt! Af gulerødder, der bliver slimede dagen efter de er købt, tomater der er røde, hårde og bitre og agurker, der bliver bløde efter 1 dag  Hvis I har forslag til brug af blomkål og broccoli må I meget gerne også smide dem ind. Jeg trænger til inspiration 
bliver slimede hvis du opbevarer dem forkert. Du skal skrælde dem, lægge dem i en bøtte med vand og opbevare dem i køleskabet, så har du frisk knasende gulerødder i lang tid. Hvis du ikke er sååå meget for kraftig smag af selleri, kan du lave krydrede selleripomfritter i ovnen, hvidløg, peber og salt er godt. ellers kan du jo rive 400 g. selleri, bland det med 400g hakket kylling, 2 æg, havregryn, vand, citronskal og rasp OG lave dellerne i ovnen fremfor på panden med fedtstof, nemt og ganske lækkert. du klatter bare farsen på en bageplade med bagepapir og så i ovenen på 200 grader til de er færdige. De kan iøvrigt laves med andre grøntsager også (squash, rødbede, jordskok, pastinak, gulerod o.lign.) Du kan også bruge fisk, svin, lam eller ko.
smager bare hammergodt! -og er nemme at lave   Du koger en gang bulgur (rester er gode i salat) og så laves farsen som følger: revne, friske rødbeder blandes med bulgur og et-to æg, friske krydderurter kan tilsættes hakket som ved alm frikadeller og desuden en god portion muskat samt salt/peber...farsen æltes som frikadellefars og formes til bøffer som så steges i olie på panden til de er faste i konsistensen..det tager lidt længere tid end kødbøffer  De dur til burger, pita, med sovs og bløde løg og kolde som pålæg med peberrod eller et spejlæg.... du kan også med fordel bruge revne friske rødbeder som salat blandet med frisk feta, bulgur og ristede pinjekerner  Det eneste blomkålsret-agtige jeg kan komme på som smager rigtig godt er gratin..men det er i hvert tilfælde IKKE en slankeret! den går vist hånd i hånd med hindbærsnitterne!
glemte lige at tilføje rucola salat til de revne beder, fetaen etc....vigtigt vigtigt 
Ummmmm selleribøffer  Jeg plejer at skære dem i skiver og så lige give dem et bette opkog inden de kryderes og kommer på panden. Nogle gange vender jeg dem i æg og rasp før panden. Jeg bryger flere forskellige slags krydderi. Øv nu sidder jeg og får lyst til en rugbrødsmad med selleribøf. Men har ikke nogle.
Jeg plejer at bruge disse selleribøffer - de er super gode 
Jeg har noteret mig jeres forslag. Jeg prøvede Goldas opskrift i dag, godt nok uden kød i. Det blev rigtigt godt og nemt at lave. Så det gør jeg igen. Dejligt med lidt inspiration 
Nu har jeg jo snart fundet ud af at der sidder en masse kloge mennesker på HN, så prøver lige at se om der er en der kan hjælpe.  Jeg er blevet ansat i en privat virksomhed med løntilskud, og min chef kan slet ikke overskue alle de papire der hele tiden skal udfyldes, så dem ordner jeg. Men nu er jeg i tvivl om lønnen..Hvad skal trækkes fra?? Ved at min løn er 22619 kr. Men så skal arbejdsgiverens udgifter trækkes fra..så det må være noget ATP og feriepenge, men er der andre ting der skal trækkes fra?? Har forsøgt at google mig frem til et svar, men synes ikke jeg kan finde noget brugbart.. Må ringe til jobcenteret hvis der ikke er nogle herinde der ved det, men har bare ikke tålmodighed til at blive smidt rundt imellem 10 mennesker for at få et svar..Hihi
Hejsa, Taksten 2012 for privat løntilskud er 70,54 kr pr time. Det er hvad arbejdsgiveren får retur i tilskud. Alt vedr. feriepenge og pension skal de selv betale. Håber det hjalp dig lidt 
Du skal have din løn udbetalt på helt normal vis. Det vil sige, der skal køres en løn, hvor der er indregnet ferie, skat, atp mm. Bruger din arbejdsplads ikke et lønsystem? (dataløn, danløn eller andet) Så skal arbejdsgiveren hver d. 1 sende en blanket til kommunen, med en kopi af din lønseddel - eller ved nogle jobcentre, bare en kopi af lønsedlen. Så får din arbejdsgiver et beløb pr. time refunderet. Jeg har selv haft en ansat i løntilskud - og det er kun til opstart, at man skal udfylde div. papirer - ellers er det rimelig smertefrit - man skal bare huske, når man kører lønnen, at sende de oplysninger videre til jobcentret, så de har et bilag, at refundere deres andel, til din arbejdsgiver. Jeg sende det pr. mail.
min yngste skal konfirmeres og jeg kunne tænke mig at lave et Andy Warhol billede til hende - af hesten, familien, hende selv, veninderne eller hvad jeg nu finder på.... For nogle år siden pillede jeg med et gratis program på nettet der netop kunne "det dér" Er der en H'and derude der kender det ???? KH:)Annette
Kære Ænder, Først og fremmest vil jeg lige pointere, at dette ikke er en brokketråd over vores kære håndværkermænd, men skal forståes rent humoristisk  Hvordan er jeres håndværkermænds aktivitet når det er ting i hjemmet det gælder?   Er jeg den eneste med en fantastisk håndværkermand, men hvor ting der ligger inden for hans egen profession tager meeeeeeeeget lang tid når de skal ordnes herhjemme?  Min mand er skiltetekniker (skiltemaler) og laver til dagligt masser af store plakater, navneskilte, klistermærker osv. og er virkelig glad for jobbet. Meeen, hold op hvis vi skal bruge tingene herhjemme, så går det bare langsomt   Nyeste situration er vores navneskilt på døren - vi er blevet gift og har begge ændret navn, og sys derfor det burde skiftes meeeen nej da, det kan åbenbart godt vente  Hvor hurtigt fikser jeres håndværkermand tingene i hjemmet?
Nope....., sådan er det også her  Min håndværkermand er maler, og jeg vil gerne have malet, en væg inde i stuen........, engang altså ;0) /Signe:0)
Nøjagtig det samme her   , er man gift med en håndværker er man nød til selv at være handywoman. Heldigvis er min mand selvstændig, så alt værktøjet er til rådighed når JEG laver tingene herhjemme. Sjovt nok er de store projekter (staldbygning, ombygning) ikke det store problem, men småting som egentlig ikke tager alverdens tid, ja de bliver udskudt i det uendelige (eller til jeg laver dem).
Min er elektrikker, og jeg har ikke noget elektrisk der ikke fungere... Det der kan være virkelig svært, er at finde lamper der falder i mandens smag...
det er det samme her... Alle andres projekter gør han alt for at få færdige. Men men men vores egne projekter, ja der er efterhånden en del som ikke er færdiggjort. Men som han siger - det bliver næste ferie Ferien kommer og så var der lige en der skulle have noget lavet færdigt.. så vores eget bliver lige skubbet igen. Skidt pyt, det bliver vel ordnet engang. Dorte
over vores mænds manglende evner - omend de er uddannede indenfor gældende felt, er det måske på tide, sammenligneligt og med rette at pege finger på egen navle og konstatere at alle os H'ænder der påberåber os hesteforstand og rideviden der eliminerer hele verdenseliten mens Musse står i baghaven og dårligt kan trækkes til og fra fold uden at jævne tulipanbedet med jorden, måske skal holde lav profil....ihvertfald indtil vi rammer næste præmenestruelle periode.... KH:)Annette - der har en "kontormand" der ad åre har præsteret temmelig mange prisværdige ting på vores grund....
er super effektiv... Han har bygget 700 m2 hus om på 6 år - fra kælder til kvist. Samt gårdhave - kæmpe papegøje voliere og div. Alt ude og inde er FÆRDIGT. Og så lige lavet 2 ombygninger, de sidste 2 år oveni. De sidste par år, har jeg faktisk sukket efter, at han ville gå lidt i stå  Jeg gider simpelthen ikke mere - men han er en one going duracell kanin, uden stopknap 
automekanikker og sh..tt min bil øv.... og i øvrigt er han vildt dygtig til alt andet håndværksarbejde - og som han siger; "det er bare lige" - - .... så betyder det at det tager mindst 3 år
har altid hul i skoene" Jeg kender også smede, hvor kærestens hest går læææænge med tabte sko.. Dyrlæger hvor deres egne heste bare liiiiige skal.... Og fra mig selv, så mangler jeg stadig at lave et næsebånd til min hest bl.a. Men helt ærligt, jeg knokler på arbejde med netop at sy, ordne sadler etc - så når jeg endelig holder fri, så er det altså ikke liiiige det jeg får lavet i de selvbetalte timer..Mon ikke nogle af håndværker-mændene har det sådan også?? -jeg kan i øvrigt ikke brokke mig, min kæreste er utrættelig (og dygtig) med projekter herhjemme...
Her har jeg en dejlig (klargørings-)mand der kan få selv den usleste rustbunke til at ligne en sprit ny bil der lige kørt ned af samlebåndet på fabrikken, men min egen bil.... uha uha uha..  Men ærligt talt, så kan jeg godt forstå at han ikke gider at svinge hverken pudse-/polerklude og støvsuger i fritiden når han gør det hver dag på arbejdet.. Kira
Nu har jeg ikke en mand der er håndværker... Men en stedfar. Han er entrepanør, og har sin egen virksomhed. Det ene efter det andet hus, skyder op fra grunden, og de arbejder virkelig i raket fart... Men når det kommer til mine forældres hjem (som jeg forøvrigt er nået at flytte ud af, undervejs), startede med at blive restoreret i år 2004-2005, og er stadig ikke færdig overhovedet XD Det er beboligt, men der mangler fx. lister i den stue vi ikke rigtig bruger, og de har først fået lavet deres garage NÆSTEN færdig her for nogle uger siden ^_^ Tror det er meget normalt. Men jeg må indrømme at jeg har det på samme måde. Jeg sidder hele dagen til dagligt og laver hjemmesider, ting til tryg, redigerer billeder og mv. og så orker jeg det bare ikke når jeg kommer hjem ^^" Køber gerne et kort, i stedet for at lave det selv, fordi man bare ikke lige orker, efter sådan en hel dag med det 
Min skønne kæreste igennem de sidste 10 år er lige så håbløs.. Vi har købt et hus for halvandet år siden, men panelerne i køkkenet er stadig ikke sat op.. - Det sidste nye er at vores dørtrin skal laves om.. Selve dørtrinnet ser godt ud.. -men listerne ved dørtrinnet har han bare lagt.. uden at lime dem fast.. Her har de så ligget i 3 uger nu.. -og kommer nok også til at ligge der ind til huset skal sælges  Jeg er faktisk gået igang med at kigge på gør-det-selv hjemmesider.. -og har tænkt mig at melde mig til næste gør-det-selv arrangement for kvinder i Silvan.. Jeg bliver åbenbart nødt til at lære det, ellers bliver det aldrig færdigt.. Det er så håbløst, at det er sjovt 
Det er såmænd ikke kun håndværker mænd der har svært ved at lave projekterne helt færdige, eller bare komme igang for den sags skyld  Min skønne mand er ikke håndværker, men han har i den grad hænderne skruet rigtig på og han går gerne i krig med alskens projekter. Da vi var helt unge havde jeg dog ikke så meget tiltro til hans evner, men han har bevist at jeg tog fejl. I årenes løb er det blevet til rigtig mange projekter. Nogen har dog taget længere tid end andre og man bliver vel egentlig aldrig færdig - for jeg kan da snildt finde på nye og føje til "ønskesedlen"  Det sidste finish er han dog absolut ikke god til   lister på gulvet, fuger og slutfinish - nope det er ikke lige ham. Så alting bliver lavet 90% færdigt og sådan er det bare, det lærer man at leve med, eller også lærer man at gøre det selv  ;o) Lillian
Ikke særlig troende. Men en regering kan ikke sidde og bestemme hvad der står i biblen. Det er nu engang kirken som står for disse ting, og står der i biblen at man ikke kan vie 2 af samme køn, ja så kan man ikke gøre dette. Det man man som homoseksuel, da også respektere. Selv har jeg ikke læst biblen,men mene det er forkert at en regering skal bestemme over en kirkelig handling...
Altså, nu følger jeg ikke med i debatten her fra Italien (hvor almindeligt borgerligt registreret partnerskab mellem homoseksuelle endnu ligger langt ude i fremtiden), men jeg er, til trods for at jeg går fuldt ind for ligestilling og lige rettigheder, enig med furius. Jeg er heller ikke særligt troende, men mener dog at det er Biblen der ligger til grund for kristendommen, så det er vel hvad der står i den man skal forholde sig til. Man kan jo heller ikke sige at man mister en lovgiven ret ved ikke at få kirkens velsignelse af et partner-/ægteskab. Det er en TRO, ikke en ret. På alle andre områder har homoseksuelle naturligvis ret til alting uden nogen forskel (måske er jeg lidt splittet i forhold til adoption og/eller kunstig inseminering, men her kan de lesbiske kvinder jo ofte finde en løsning selv), og de homoseksuelle par kan vel også allerede blive velsignet i kirken, kan de ikke? Lene
Jeg synes det er helt fint, at homoseksuelle kan blive gift i kirken; kirken trænger til fornyelse og bør være bedre til at følge med tiden. Nu stiller jeg det måske lidt firkantet op - men hvis kirken skal modtage borgernes skattekroner, bliver den, i min optik, også nødt til at følge med resten af samfundet. Nu har jeg ikke været i kirke søndag formiddag siden jeg var tvunget til det, da jeg i sin tid ville konfirmeres, og hvis der er nogle, som skulle være i tvivl, så var der ikke ligefrem overfyldt der  Og ja, i Biblen står der sikkert, at to personer af samme køn ikke kan blive gift - men der står sikkert også noget med, at utroskab skal straffes med stening eller døden, eller noget i den retning. Hvornår er vi i Danmark begyndt at læse Biblen bogstaveligt?
Jeg er for, at homoseksuelle kan giftes i kirken, hvis de vil. Jeg har sværet ved at se den store opstand over det. Men det er selvfølgelig en gammel institution, og der er svært at ændre noget der. Nu ved jeg godt, at der står i biblen, at homoseksualitet er en synd, men jeg faldt over det her på facebook den anden dag, og det vil jeg lige dele med jer:  So is not treating your body like a temple. And ladies should have their head covered. And in Deuteronomy, a marriage is only valid if the woman is a virgin, and she should be executed if she is not... and that anyone who commits adultery should be stoned to death. In Mark, divorce is prohibited. I assume for homosexuality, you're referring to Leviticus 18:6: "You shall not lie with a male as one lies with a female. It is an abomination." A similar verse occurs two chapters later, in Leviticus 20:13: "A man who sleeps with another man is an abomination and should be executed." Leviticus is a holiness code written 3,000 years ago. It also includes prohibitions against round haircuts, tattoos, working on the Sabbath, wearing garments of mixed fabrics, eating pork or shellfish, getting your fortune told, and even playing with the skin of a pig. (There goes football!). I believe in morality, which is doing right regardless of what I'm told... not in religion, which is doing what I'm told regardless of what is right. You're welcome to your own interpretation of the Bible and of politics, of course, but for me, I need more than "the Bible says so" to justify certain things in this world and certainly to judge them.   nu er jeg ikke selv specielt religiøs, og jeg har aldrig læst biblen, så jeg ved faktisk reelt ikke, om der citeres korrekt, men synes bare det er så fint - især i den her debat.
SÅ meget har jeg da forstået selvom jeg hverken er døbt, konfirmeret eller medlem af den håbløst forældede organisation.. Står der i øvrigt ikke også at kvinder skal tie i forsamlinger - UPS hva, så var der ikke meget HN tilbage.. Og der er da mandlige præster der er meget i mod kvindelige præster netop med henvisning til Biblen.. Vi har da fire stks i Aarhus..
SÅ meget har jeg da forstået selvom jeg hverken er døbt, konfirmeret eller medlem af den håbløst forældede organisation.. Står der i øvrigt ikke også at kvinder skal tie i forsamlinger - UPS hva, så var der ikke meget HN tilbage.. Og der er da mandlige præster der er meget i mod kvindelige præster netop med henvisning til Biblen.. Vi har da fire stks i Aarhus.. Jeg synes det er lige meget om det er to mænd, to kvinder eller en af hver.. Det kan godt være at der står noget i en støvet bog men så længe Kirken vil have Statens penge så skal de altså rette ind.. Ellers kan man jo bare hoppe over i en af de her frimenigheder, der opstår pga uenigheder med Folkekriken.. Synes det er et vigtigt signal at sende både internt i Danmark og ud i verden at vi her i landet accepterer og ligestiller folk - uden at skele til 6uellle præferencer.. Helt ærligt, der er mange ting der er en synd, det er også en synd at gå til prostituerede, at blive skilt osv.. Hvis folkekirken skulle gøre sig til dommer over folks i følge Biblen moralske fejltrin og nægte dem vielse med baggrund i disse så ville det se endnu mere trist ud for fremtiden..
Steelix: Det ér et vældigt fint citat - og meget relevant. Det er dog vist blot skribentens egen fortolkning af biblens ord. Det er godt nok længe siden jeg har læst biblen, men flere af de nævnte ting ringer ikke lige nogen klokker her. Om homo´er (eller hvad det politisk korrekte term er nu om dage) skal kunne vies i kirken, afhænger vel af, om de er troende kristne eller ej. Spørgsmålet er vel egentlig, om den danske kristne kirke regnes for en decideret religiøs institution, eller blot en hygsom tradition ved diverse højtider. Hvis man fornyer kirken radikalt pga politisk korrekthed, kan den så stadig regnes som en tradition, eller går den så fra at være umoderne, til at være direkte ligegyldig? Hvis den derimod regnes som gangbar religiøs institution, kan man så slette forskellige grundsætninger og dele af "Guds ord", for at behage en minioritetsgruppe, der ifølge biblen slet ikke har noget at gøre der? Jeg forstår i grunden slet ikke, at bøsser og lesbiske vil bekende sig til en tro der regner dem for abominations. Hmm, og hvis de ikke er troende kristne, men blot vil have traditionen, så synes jeg det er noget fis at ændre en hel religion for at tilgodese deres drøm om et hvidt kirkebryllup... Jeg er ikke selv kristen og ikke medlem af folkekirken, så jeg kunne jo sådan set være ligeglad. Men det ærger mig faktisk en smule at intet længere er helligt og at alle har ret til alting, uanset om de har en oprigtig interesse i det eller ej...
Jeg er helt klar i min holdning på dette område: Skal kirken støttes af skattekroner, skal der vær plads til alle (der bevæger sig indenfor loven altså). Også homoseksuelle. Jeg betaler ikke skattekroner til så grov forskelsbehandling. Jeg mener samtidig ikke, at kirken kan vie homoseksuelle ud fra de rammer, de selv har udstukket og stadig fremstå troværdig.  Skal kirken have nogen form for troværdighed som religiøst foretagende, bør den alså i mine øjne være fri for direkte politisk indflydelse og dermed ikke modtage skattekroner. Det eneste rigtige ville i mine øjne være, at man lod kirken klare sig selv og modtage betaling direkte fra medlemmerne. Jeg ved, at det ville give alvorlige økonomiske problemer for kirken, i så fald må den jo indskrænke sig lidt. Der er trods alt ikke andre trosretninger, der har råd til at holde prædikener for næsten tomme sale hver uge. Og det lykkes for andre trosretninger - omend de selvfølgelig også nøjes med mindre rammer. Til gengæld mener jeg heller ikke, at kirken i et sådant scenarie bør have ansvaret for at bevare de af de gamle historiske bygninger (kirker), som de ikke gør brug af. Systemet, som det er nu, det mener jeg til gengæld ikke har sin berettigelse. Jeg mener, at det er gammeldags og netop diskriminerende. Og dermed ikke OK. Jeg mener ikke, at det er en god nok løsning, at medlemsskab /betaling til folkekirken er valgfrit, som det er idag; Det er som bekendt altid sværere at overskue konsekvenser af /være opmærksom på fordele ved, at melde sig ud, end det er at tage et bevidst valg om at melde sig ind. En markedsføringsstrategi, som jeg ikke vil bifalde. I øvrigt ville jeg stadig ikke mene, at kirken var ordentligt fri, selvom der var manuel indmelding i stedet for framelding. Så længe det kører over skatten, knyttes staten til kirken, og det mener jeg ikke, at staten kan være sig selv bekendt, når kirken har en politisk ukorrekt opførsel (fx diskrimination overfor homoseksuelle). Politisk korrekthed og religiøs korrekthed er ikke forenelige på en række væsentlige punkter, og dermed mener jeg ikke, at de bør være så tæt forbundne. Jeg mener at begge parter er bedst tjent med at være frigjort for hensyn til den anden part.
... er kærligheden" Det er slutningen på Paulus brev til Korintherne - der ofte bruges ved vielser. Og kan kirken så ikke være med til at fejre kærligheden - uanset om den er mellem to af samme eller forskellige køn - hvad skal vi så med den? Vi bebrejder jævnligt folk fra andre trosretninger at de hænger fast i fortiden, bl.a. fordi de tager deres skrifter bogstaveligt og ikke tilpasser sig til den tid vi lever i og det samfund vi lever i. Er vi selv et hak bedre hvis "vores" tro heller ikke følge med. Man kan fortolke biblens ord flere veje - så lad os da fortolke den vej der passer til den vej samfundet har udviklet sig - med tolerance og åbenhed overfor forskellighed. Og med kærlighed! ______________________...__________
Jeg er ikke super kristen, men jeg tager dog af og til til en gudstjeneste om søndagen eller hverdagsaftener. Det er for mig et sted hvor jeg kan få en ro og plads til eftertænksomhed. (Det kan jeg dog også få andre steder, men der synger man ikke salmer, som jeg faktisk synes er meget meget hyggeligt) Jeg har den holdning at det er fint at kirken kan vie homoer, men jeg synes også det er okay at den enkelte præst må sige fra. Det er efter min mening ikke folketinget der skal bestemme hvad de SKAL og ikke SKAL, men de kan være med til at skabe en debat, og jeg har hørt flere præster sige at det er helt fint for dem. Præster er også moderne mennesker. (I hvert fald dem jeg møder) Til jer der siger at kirken ikke har fornyet sig, der er jeg så ret uenig. Jeg mener bestemt at kirken har gjort meget for at trække flere folk til. Der er kommet flere nutidige indslag i kirkerne rundt omkring. Koncert, spaghettiggudstjenester, foredrag som ikke handler om kristendommen, men måske om livet, mad og andre hverdagsting. Flere aktivtdeltagende arrangementer hvor man skal ud og gå (eks. omkring påske osv). Det er en af grundene til at besøgstallet i kirkerne også er ret forskellige. De steder hvor man fornyer sig kan man ofte trække flere folk til. Ja, jeg vælger også de kirker hvor jeg føler at jeg modtager mest. Det betyder at jeg, nogle af de steder jeg har boet, har kørt 10 km. for at komme i kirke. Jeg spilder ikke min tid på en præst jeg synes er kedelig og som ikke kan sætte lighedstegn mellem biblen og nutiden vi lever i. Nogle gnage kan ma godt sidde derhjemme og tro at tingene ikke ændrer sig. Og det gør de heller ikke ret meget til barnedåb, konfirmation, bryllup og begravelse, men det er jo så også der de allerfleste kommer i kirke og synes det er noget så kedeligt. Puhh.... det blev langt. Det var ikke meningen. Summarsummarum..... Kirken skal, efter min mening, være åben for at vie homoer, men præsten har dog lov at sige at han ikke vil, men evt. kunne henvise til en anden præst.
Jeg læser religionsvidenskab og er lesbisk, så jeg har selvfølgelig brugt noget tid på at sætte mig ind i hele debatten. Ud fra et fagligt perspektiv mener jeg faktisk ikke, at man kan tage Biblen til indtægt for at forbud mod homovielser i dag. I antikken kendte man slet ikke begrebet "homoseksuel" som vi forstår det i dag. De citater der bliver bragt frem her, handler ikke om et homoseksuelt forhold som vi kender det, men om at det er forkert at en mand "bruger" en anden mand. Det var nemlig dybt ydmygende i antikken (også for kvinder, men de var jo i forvejen mindre værd end mænd, så der var problemet ikke så stort) og gjorde den "passive" part til en slags halv-mand. Kvinder i "lesbiske" relationer blev derimod opfattet som seksuelle monstre, der var ude på at omstyrte samfundsordenen. Det er jo (forhåbentlig) ikke sådan homoseksuelle bliver opfattet i dag, og derfor mener jeg ikke, at man kan sætte lighedstegn mellem Biblens afvisning af seksuelt forhold der er dybt ydmygende for den ene part og et homoseksuelt forhold af i dag, der er baseret på kærlighed og respekt. Det er overhovedet ikke den samme relation, der er til debat. Min kone og jeg er registrerede partnere (det lyder jo omtrent lige så romantisk som hvis vi havde oprettet et fima sammen) og velsignet i kirken efterfølgende. Men hvis denne her lov går igennem står vi helt klar til et bryllup nr. 3!
 - hvorfor skal præsterne selv vælge og ikke lade sig styre af de regler som laves af regeringen? Vi andre skal folde regeringens regler og hvad præsterne angår, er det så ikke staten som betaler deres løn?  - Jeg håber at alle mennesker uanset 6uel orienterting vil opnå lige rettigheder, accept og respekt i DK (....og resten af verden) "Størst af alt er kærligheden"  Den gud jeg tror på diskriminerer IKKE!
biblen er i forvejen omskrevet såvel som mosebøgerne er det- så hvorfor kan man ik gøre det for at homo6uelle kan blive gift. det forstår jeg som end ikke.
... præsterne selv skulle kunne vælge om de ville vie nogen har jeg det lidt ambivalent med. Umiddelbart mener jeg ikke at præster skal have dispensation til at diskriminere - og det er jo det man gør hvis man må undlade at servicere en gruppe, baseret på køn, religion eller 6uel orientering. HVIS præster skal have lov - er det så også OK at man f.eks. i en butik siger at det er imod ens tro at betjene homo6uelle - er det ok at en Sosuassistent kan nægte at være hjælper for en homo6uel - eller en sort eller en muslim? På den anden side HAR de jo lov at diskriminere - for de må gerne nægte at vie fraskilte! Så der er allerede en gruppe der er fravalgt - dog ikke pga noget gruppen ikke selv kan gøre for, men fordi de har givet løftet i kirken en gang - og har brudt det. Hvad med begravelser - kan en præst nægte at begrave et medlem af folkekirken der har forbrudt sig mod troen - f.eks. ved at slå ihjel? Hvor går grænsen for hvem præster må vælge at servicere?
At lade præsterne selv vælge, synes jeg er en fin idé. Jeg synes ikke at man kan kræve, præster følger bestemte regler pga politik, da præsteembedet jo ikke er et normalt 9-16 job. Uanset hvem der udbetaler lønnen, så er omdrejningspunktet jo tro og religion. Det må være på til den enkelte præst selv, alt efter hvordan vedkommende tolker biblen. Hvem ville i grunden bryde sig om, at blive viet af en præst der var stærkt imod at man blev gift??? Det lyder ærligt talt ikke specielt romantisk 
har du prøvet i superbrugsen og matas ? de har et okat stort udvalg af hårfarver 
Hej Er der nogen af jer der kan hjælpe mig med navn og tlf nummer på en der er dygtig til at lave helstegt pattegris, det skal være en der gerne vil køre ud og i nærheden af Ribe området. Jeg glæder mig til at høre fra jer, da jeg virkelig mangler lidt hjælp her  Lisbeth