Vi har en datter på 18 år, der har en del venner og veninder. Vi har altid haft det sådan, at vores hus, har været åben for dem alle sammen. Lige fra børnehaven har vores datter haft overnattende gæster flere weekender om måneden. Nogen af veninderne er vi selvfølgelig blevet mere knyttet til end andre. Det har været en dejlig oplevelse og se dem vokse op fra små børn og til næsten voksne kvinder. Fordi vi har kendt hinanden gennem mange år, føler de sig meget hjemme hos os, hvilket der kommer nogle skønne episoder ud af. I går aftes kom veninde A hjem til os. Hun skulle have læsebriller og havde fået fire par med hjem så hun kunne prøve dem. Alle dyre mærkevarer briller og meget smarte. Hun fortalte om hvilken brille hende forældre og kæresten bedst kunne lide, men hun ville også have vores mening.  Da jeg og min datter har set og kommenteret brillerne, pakker hun dem sammen, fordi hun må altså også have min mands mening. Så op i stuen til ham, midt i tvet sætter hun ham ind i sit brilledilemma. Han slukker pænt for tvet og snakker briller med A i et kvarter, spørger til mærker og hvad hun selv synes. Selv sidder jeg med et saligt smil og tænker hvor klarer han det godt, for han er fuldstændig ligeglad med mærker og han kan garenteret dårligt se forskel på stellene.  Tænk at vores mening betyder noget. Samme veninde havde været i udlandet og tage 10. klasse, da hun kom hjem, skulle hun spise med familien den første dag og ha vores frikadeller den næste dag.  En anden veninde laver min datter nogen gange mad sammen med. De 2 kan grine sammen så huset ryster. 2 minutter efter de sidst gik igang med at lave mad, legede de Kirsten Hyttemaier og talte som hende og havde viklet viskestykker om armene som skåneærmer. Behøver jeg at sige, at middagen blev indtaget hvor alle talte som Kirsten Hyttemaier.  Sidste weekend sov en tredie veninde her, de havde været i byen dagen før og var godt trætte, så de gik tidligt i seng og så fjernsyn. Ved 10 tiden kalder de på mig, de ville gerne puttes. Det blev de selvfølgelig som dengang de var små, min datter med kys på munden og veninden med kys på panden. Jeg måtte altså tørre en tåre væk da jeg gik ud af værelset.  Vi føler os så priviligerede over, at de skøre teenagetøser, ind i mellem lukker deres verden op for os og vi får lov til at deltage.
Du er heldig - og det er samtlige teenagetøser også, for alle ved de, hvor de kan henvende sig hvis noget går galt - og ikke mindst, hvem de bare ikke kan lade være med at fortælle alle de gode nyheder... Jeg kan også huske en af mine barndomsveninders hjem som dit og det er et sted jeg mindes med stor varme...
det må da også være skønt...nyd det endelig!!
Det er i en familie med harmoni og menneskelig overskud, den slags foregår! Jeg kan også huske den slags hjem i min barndom. Desværre var mit absolut ikke en af den slags. Hvor er han sød, din mand!  Sådan en af slagsen har jeg også!  Ind i mellem kan jeg føle at jeg har tre børn, fordi han virkelig er så god til at joke med dem på deres niveau.  Folk der vælger samværet med børnene fra i mere eller mindre grad, skulle bare vide, hvormeget de selv går glip af! Min mor har f.eks. aldrig passet mine børn, men det er jo mest synd for hende selv. Mine svigerforældre, der bl.a. tager ungerne med på ferie hvert år, har jo et hav af gode oplevelser og minder, som de i høj grad værner om.
fik helt et sug i maven med den sidste hisorie om at putte de store tøser.. Dejligt.. Kunne godt ønske for de piger jeg arbejder med at de havde sådanne veninder og familier de kunne drage glæde af..
Det lyder bare dejligt...  Det er næsten som at høre historier om min egen mor, hjemme hos os var dørene også altid åbne for diverse venner og veninder efter mine forældres skilsmisse. Jeg havde to veninder som 16-17 årig som altid sad i stuen med min mor den første halve times tid efter de var kommet. Det samme gjorde min kæreste på det tidspunkt. Det er dejligt at vokse op i sådan et hjem. Selvom jeg idag er 23 og flyttede hjemmefra for over 6 år siden, ja så er mine veninder stadig velkomne til at tage med på besøg hos moar.  Dig og din datter er heldige, det er jo tegn på et godt forhold jer imellem. 
Jeg kunne godt tænke mig at vide hvor sikker (gerne i %) en graviditetstest den er. Hvis man nu har mistanke om at man måske er blevet gravid, men at testen viser negativ, bør man så lige få sin læge til at tjekke efter, eller skal man bare stole på testen? Nogen erfaringer, hører gerne hvad I mener!
Jeg har hørt mange gange, at det skulle være muligt, at en test kan vise falsk negativ - altså at den siger, man ikke er gravid, selvom man faktisk er... Har også hørt, at de IKKE kan vise falsk positiv. Så står man med en positiv test, skulle den være god nok.
Jeg fik en p-sprøjte på et tidspunkt, og den gjorde at jeg ikke fik min periode i et år. Skønt, og jeg vidste godt den kunne gøre det, men alligevel købte jeg hver måned en test, for at være sikker på der ikke skulle være en smutter. 1 gang viste den positiv, og jeg gik roligt til lægen, som erklærede at jeg IKKE var gravid. Han fortalte at man ikke helt kan regne med dem. Men viser de positiv, kan man vist bedre regne med det, (bare ikke i mit tilfælde), end hvis de viser negativ. Jeg ved ikke hvor sikre de er i %, men jeg vil vel gætte på ca 95%. Men køb altid 3-4 tests, så kan du være lidt mere sikker.
Jeg har så et levende bevis på 9 år,til at bevise at disse test kan man ikke stole på,meget heldigt han var planlagt.  Jeg tog en test 1 dag over tid og 14 dage over tid,og lige før jeg fødte,og alle var til min store overraskelse negative.. 
her var først da jeg var et sted mellem 6 og 9 uge at den viste posiktiv og da jeg fødte den 10 januar med termin den 7 januar havde han intet føster fedt og vejede ca 1200 g mindre ind han var skudt til, så de mener nu at jeg var gået mindst 3 uger over tiden, så det er ikke altid at man kan være sikker på hverken testene eller scanningerne, hehe altså ud over at man er gravid. skal så lige tilføje at fredericia sygehus mente at jeg var falsk gravid og bare skulle have en udskrabning, tænk hvis jeg var gået med til det så havde jeg evt for spildt min eneste chance her i livet for at få barn. så tit hør efter hvad din krop fortæller dig og bag efter hva lægerne siger. 
...måler tilstedeværelsen af et bestemt hormon, som kun dannes under en graviditet. Hvis koncentrationen af dette hormon ikke er stærk nok viser testen negativ. Ikke alle har en stor koncentration af dette hormon i starten af graviditeten og kan derfor teste falsk negativ. Og det kan man gøre langt hen i graviditeten. Men den tester altså kun positiv hvis omtalte hormon er tilstede, så derfor viser den ikke falsk positiv.  tror man, at man har testet falsk negativ, så kan man vente en uge og teste igen og altid om morgenen, hvor hormonet er mest koncentreret. Og ellers kan man besøge lægen som i yderste tilfælde kan tage en blodprøve for at afgøre om man er gravid eller ej. Men rigtig mange tester negativ de første 14 dage efter udebleven mens. Så måske du skal vente nogle dage og prøve igen.  Camilla
I starten af januar blev min mand i vores bil, påkørt på en pakeringsplads i en nærliggende by. Modparten erkendte straks sin skyld og op lyst mobolnr., navn og forsikringselskab. Han har ikke sit kørekort med sig ! Han er en for os fremmed person ! Sagen blev sendt til forsikringsselskaberne og bilen blev repareret. Vi har kasko-forsikring på bilen og vores datter på 16 år var passager/vidne ! I går modtog vi brev fra vores forsikring, og de skriver at "modparten afviser at have været involveret i et uheld". Hvad gør vi nu ? Er vores datter "uvildigt vidne" ? Kan man virkelig først vedkende sig skylden og når man så ser regningen, afvise at have været involveret ? Det er bare for meget, hvis vi via forskiringen, skal betale for en skade, forvoldt af en anden ! Jeg håber, at der er nogen, der har gode råd !
Sur oplevelse.  Noterede I bilens nr.plade? For i teorien kan bilen jo have været lånt ud - så det ikke var ejeren selv, der kørte. Men da det er bilens forsikring, der skal betale, er det ligegyldigt, hvem der førte bilen. Jeres datter er gammel nok til at vidne. Noget helt andet er - at jeg personligt ville have tilkaldt politiet, da den pågældende person ikke havde sit kørekort på sig. Havde han ikke andre identifikationspapirer på sig? Han kan jo sagtens have givet jer helt forkerte oplysninger.  Håber I får orden på det. Venlig hilsen Nina
når man står med sådan et uheld så få modparten til at skrive under på at det er hans skyld MED DET SAMME ulykken er sket... i kan ikke gøre noget nu, og jeres datter kan ikke vidne da hun må antages at "være på jeres side" og derfor holder det ikke, desværre...
Den der med at få vedkommende til at skrive under på det er hans skyld, holder ikke. Vi har snakket med både forsikring og politi og sådan et dokument holder ikke .. Man kan i realiteten truet vedkommende til at skrive under   Men du ville stadig have hans underskrift på han virkelig havde været til stede .. og måske indblandet.. Alle forsikringsselskaber har også en regel der sige, at man ikke må vedkende sig skyld, før man har haft kontakt til selskabet..
Bilens nr.plade. Modparten havde ingen identifikation med, så I har ret, det kan være hvem som helst, der har lånt bilen ! Min mand tror det bedste om sine medmennesker, og derfor synes han at det var "godt nok" at modparten erkendte sin skyld ! For håbentlig vil han være mere skeptisk fremover ! Sur show !
Jeg har oplevet noget ligende, bare fra den anden side. En aften bakkede jeg, på en større område, der i dagens anledning blev brugt til p.plads, ind i en lille blå Fiat og ramte venstre forlygte, som gik i stykker. Vi var 3 i bilen. Vi udvekslede oplysninger og han fortalte, at det var en firma bil og han skulle til Sverige dagen efter, så han ville gøre alt for at få nyt glas i om formiddagen, inden han kørte. Han kendte et sted hvor det kunne lade sig gøre. Vi aftalte, at han ringede til mig, når han havde fået nyt glas i. Var det billigere end vores selvrisiko, ville jeg bare sende ham en check. Jeg hørte først noget 2 måneder efter, fra mit forsikringsselvskab, de skrev at jeg havde påkørt en rød Audi og havde smadret højre front på den. Samme sted, samme dag, samme tid. Men en langt større skade. Jeg ringede til mit forsikringsselvskab og fortalte dem min version. De sagde, at når jeg havde påkørt en bil og det var mørkt og jeg kun havde min datter og hendes veninde som vidner, ville det være et privat søgsmål. Heldigvis steg jeg ikke i præmie og selvrisikoen droppede de. Nogen folk er nogle forba... klaphatte.
Hvis dit vidne er en person du har nogen som helst relationer til, så kan vedkommende ikke bruges som vidne. Min kæreste var involveret i et uheld på en p-plads, hvor jeg stod og så på (han skulle hente mig). Men fordi vi er kærester, så duede jeg ikke som vidne, selvom jeg på ingen måder har problemer med at indrømme at min kæreste er et fjols til at køre bil  Jeg var det eneste vidne og da ingen af parterne havde kasko på deres biler, er sagen blevet en privatsag. Vi mener det var den andens skyld og han mener selvfølgelig at det var min kærestes skyld. Uheldet skete 8 maj 2006 og der er ikke faldet afgørelse endnu Jeg vil nu til enhver tid mene, at hvis man holder ind til siden og stopper helt op, så skal man altså både orientere sig bagud og blinke inden man kører ud fra fortovskanten igen. Dette gjorde modparten ikke og da min kæreste jo regnede med at han havde parkeret, så kører han udenom lige idet at modparten bestemmer sig for, at han hellere vil holde på den anden side af p-pladsen og derfor drejer lige ud foran min kæreste, som kører ind i siden på ham.