Ja jeg tror på ånder... Og jeg ved egentlig ikke helt hvorfor, for jeg har aldrig rigtig oplevet noget selv(heldigvis da...), men jeg har veninder som har oplevet besynderlige ting med ånder, og som jeg tror på taler 100% sandt. Det tætteste jeg kommer på en sådan oplevelser var da min gamle parthest fik nyt opstaldningssted. Første gang vi skal ride undervisning, sker der noget besynderligt. Vi tænder for lyset, og til at starte med sker der ingenting. Men pludselig slukker lyset, for der efter at tænde igen og sådan fortsætter det. Vi piller ved kontakten, men det hjælper ikke, vi prøver at kigge efter et relæ, men heller ikke sådan et var der til hjælp. Musikanlæget slukkede ikke, hvilket var ret mystisk. Den ene af dem som var i ridehuset smutter så over for at snakke med de opsynshavende til gården for at spørge hvad vi skal gøre(vi kunne jo ikke rigtig ride når lyset hele tiden tændte og slukkede), og hun fik at vide at vi skulle rode med kontakten, hvilket vi allerede havde gjort, og det hjalp jo ikke... For sjov begynder vi andre at snakke om spøgelser og jeg siger så "Du må gerne være her. Vi skal bare lige ride undervisning, og så går vi igen"(eller noget i den stil). Mest ment i sjov, men derefter holdt lyset besynderligt nok op med at slukke og tænde af sig selv... Meget mærkeligt. Min fornuft siger mig at det bare er elinstalationerne som der var noget galt med, men samtidig kan jeg ikke lade være med at undre mig over hvorfor det stoppede efter vores spøgelsessnak... Samtidig har jeg i andre situationer, når jeg har været i ridehallen eller i stalden det pågældende sted, følt mig utryk af en eller anden grund. Jeg brød mig simpelthen ikke om at være der, hvor i mod jeg det tidligere opstaldningssted ingen problemer havde med at være alene i stalden og være den der lukkede og slukkede. Jeg har senere fået at vide at jeg ikke er den eneste der har haft underlige oplevelser der... Så måske stedet har haft sig et spøgelse rendende. Ja jeg kunne sagtens forestille mig det. Nu vil jeg smutte i seng, og se om jeg kan sove eller om jeg har gjort mig selv alt for bange oven på spøgelsessnakken   *brrr*
Ja jeg tror i den grad på ånder. Jeg har simpelthen oplevet så mange mærkelige og dybt uforklarlige ting, at jeg ikke synes jeg kan se bort fra det. Faktisk tror jeg, at jeg har det andre vil kalde for en "gave". Hvis jeg gad udvikle den, ville jeg kunne snakke med dem. Men det er simpelthen for weird til mig, og jeg kan slet ikke forholde mig til det på den måde. Jeg synes jeg er ved at få fred nu hvor jeg er flyttet, men da jeg boede hjemme, i vores hus - havde jeg stort set ikke en rolig nat. Jeg kunne vågne ved at høre mit navn blive, først hvisket, sidenhen sagt temmelig højt. Jeg nægtede overhovedet reagere på det. Men EN gang, da jeg var alene hjemme i 14 dage, var jeg gået i seng, og kunne tydeligt, meget tydeligt, høre nogen der vandrede rundt oven på. Jeg kunne decideret ligge og høre hvornår skridtene var i stuen, hvornår de var i gangen, og hvornår de var i køkkenet. Til sidst var de på trappen ned til mig i kælderen- Der forsøgte jeg mig med at stille mig op foran trappen, og bede den der ånd om at snakke til mig. Men jeg vil tro at jeg var så lukket til, og slet ikke ønskede at tro det, at det ikke lykkedes. Ofte, mens jeg sad på toilettet, kunne jeg se lige ind på en skikkelse inde i brusenichen. Pyha da var ulækkert. Vi har engang siddet hele familien, minus lillesøster der var lagt i seng, og set fjernsyn. Pludselig begynder lillesøster at løbe rundt ovenpå. Altså, meget tydeligt bare fødder der klaskede rundt på planketgulvet ovenpå. Min mor går modvilligt - og efter megen diskussion - op for at ligge hende igen. Hun kommer ned igen, og kigger på os andre, mens hun siger: "Ja jeg ved ikke lige om det er nu jeg skal sige det, men øhh... Josefine var i sin seng deroppe". Selv min stedfar (stor, kynisk jyde) rykkede lidt uroligt rundt. Vi havde jo alle hørt trinene. En anden gang, en tidlig morgen, havde min mor ikke kunne sove. så da hun hørte mig gå og lave morgenmad nedenunder, gik hun ned for at holde mig med selskab. Joeh --- Jeg sov så ligesom resten af huset. Men det værste jeg har oplevet, var engang for en del år siden. Jeg kom hjem om aftenen, og havde ikke nøgle til huset (jeg er typen der ikke kan passe på den slags   ), så jeg måtte i skuret efter vores fællesnøgle. Idet jeg når skuret, åbner døren og rækker hånden ind efter nøglen, der hænger lige på den anden side, ser jeg MEGET TYDELIGT en pige gå henover vores græsplæne. Jeg stivnede selvfølgelig fuldstændig. Pigen var ikke særlig gammel, havde tjavset fedtet hår - også ned over ansigtet, og en hvid, alt for stor, laset kjole af en art på. ALDRIG vil jeg glemme det syn. Jeg spurtede med lynets hast ned i kælderskakten, låsede op og smækkede døren efter mig. Behøver jeg at sige, at nøglen ikke lige kom ud i skuret igen før næste morgen  Og det er kun lidt af det. Så selvom jeg var meget ked af at skulle slæbe mine to katte og min hund, væk fra hus og have og ind i en lille lejlighed - så nyder jeg altså mine langt roligere nætter.
Jeg tror på ånder... Jeg har næsten lige været til klarsyn i Århus og talte der med min afdøde far... En meget stor oplevelse, som både gjorde mig ked af det, men bestemt også lykkelig. Jeg har i lang tid været overbevist om, at der findes mere mellem himmel og jord, end man lige kan se, men det endegyldige bevis faldt altså den aften. Helt utroligt... Jeg har også en boende hos mig, men jeg mærker ikke det store til hende i hverdagen. Ind i mellem kan jeg dufte hendes parfume, og jeg føler en isnende fornemmelse mellem fingrene, men hun skræmmer mig ikke. Hun er der til at passe på mig... Og dage, hvor jeg føler, det bliver for meget, beder jeg hende/dem (tror nemlig der er flere af og til) lade mig i fred. - Og det virker. Hvis det skulle have interesse for folk at bevæge sig dybere ind i det spirituelle, kan jeg anbefale  , som et godt sted at starte. Der er flere links til andre gode sider.
Ja, jeg melder mig også må ånde-holdet  Har været hos en god veninde hvor de havdet en underlig stemning i huset, trin på trappen og dørklokker der ringer om natten. Der var 2 åndemagere ude og fjerne dem, og de kunne fortælle uhyggelige ting. Ting de umuligt kunne vide noget om. Stedet min hest stod på engang har også en "gammel" mandeånd i stalden, og man kan lugte han ryger pibe, og føler sig overvåget når man er der. Min mor og søster har også oplevet en del  Uha myrekryb.. Kram fra Mette
svar... Ja, jeg tror på ånder...
Jeg kunne ikke være mere enig med   jeg synes du udtrykker det helt korrekt. Men det er en personlig sag, og alt respekt for det.
jamen jeg started3e jo som KÆMPE skeptikker... indtil jeg prøvede en plat forms clairvoyance...det var helt vildt, jeg fik ting afvide som jeg kun havde fortalt min bedste veninde...og ting som ingen vidste...min veninde og mig var meget chokeret.. siden tog jeg så til en claivoyant...og hun fortalte mig noget jeg ikke har tænkt over før..nemlig at der var jo en grund til jeg var anderledes...der var en grund til at jeg fortrak dyr frem for menesker, og ikke mindst af alt "problem" dyrene. og nu mere jeg tænkte over det..nu mere ret måtte jeg give hende, og lægge min skeptikker helt på hylden. for hun mente jo at jeg var født clairvoyant, og det var derfor jeg havde så god indsigt i dyr. og derfor jeg havde det så svært med menesker, da jeg ikke havde noget filter, til at sotere deres bekymringer og iretationer væk. nu er jeg så gået igang med træning. min 3 gang idag. det er vildt dejligt endelig at finde et sted hvor JEG føler mig hjemme. og NEJ der er ikke noget sekt el. lign over det. men det jeg kan er ihvertfald blevet stærkere og stærkere. og om jeg tror på ånder...JA og atter JA...sjovt nok tror jeg ikke på gud...men på ånder jo dem tror jeg på og de er der altså om i tror på dem eller ej.  men ja, der er mange falske menesker der ude, men det gælder jo ikke kun claivoyance! det er bare meget lettere at skelne en god clairvoyant fra en dårlig. end f.eks. en elektrikker!
Helt 100% tror jeg ikke på ånder, men jeg tror alligevel på at der findes mere mellem himmel og jord. Det gør en usikker, derfor har jeg valgt ikke at tro helt på det, for meget af det tror jeg også er fup og ja ens fantasi der driller en, og specielt hvis man har hørt en histioie, som man så tager til sig. Man skal ikke tro på alt man ser i fjernsynet og på alt man får af vide. Hilsen Dorthe
Ja vi snakkede meget om at få en ud for at fortælle os hvad det egentlig var der foregik! Det var noget vi havde oppe og vende MANGE gange. Men huset kom til salg og blev solgt relativt hurtigt, så det blev aldrig til noget. Selvom det da er ærgeligt. Men på den anden side, så er jeg ikke sikker på at jeg har lyst til at vide hvem eller hvad der var i vores hus. Det er nok bedst at lade det ligge hen i det uvisse. Huset blev i øvrigt ikke solgt af den årsag, men fordi vi kunne få en kæmpe masse penge for det 
halvt om halvt jeg har en super hørelse og bor i et gaaamelt hus fra 1919 og der er tit nogen som går rundt på gangen men stadigvæk  men det kan da godt være 
...hvor føler jeg bare at det hele løber af med mig for tiden. blev udskrevet i fredags. Og jeg har ikek styr på nogle ting. Min lejlighed ligner et bombet lokum. Alle min ting er bare smidt indenfor døren (og man får altså skrabet mange ting sammen i løbet af et halvt år). jeg kan slet ikke overskue at pakke tingene ud og sætte på plads. Kan slet ikke finde ud af at tage mig sammen til at gøre rent. jeg føler det er som om jeg bare ser til. Oveni det hele så stiger min vægt støt og hastigt op ad. 1½kg siden sidste mandag. Så er ved at nærme mig panikfasen, for ligger LANGT over det jeg skal. Jeg ved virkelig ikke hvad jeg skal gøre mere, for det har virkelig tricket den del af mig der for alt i verden vil ned i vægt igen. det der holder mig oppe er mit praktik i en galopstald, og så at jeg har fået Nigra ned og træne med. Den hest giver mig så megen succes og glæde. Men alligevel så magter jeg snart ikke mere. Kan mærke jeg er ved at give op...
ikke på at din vægt er langt over hvad den skal være...det er nok mere din indre panik der mener det  Det værste ved rod er, at det giver desværre også en et indre rod, fordi man skal bruge energi på at vende det blinde øje til. Har du ikke nogen der kan hjælpe dig i bund, og så måske et par gange de næste uger, kommer og give dig en hånd, så du kommer ind i rytmen igen? Hvis du føler det hele er ved at briste, har du så ikke en vejleder du kan kontakte? Det må da være vigtigt (ville jeg mene) at du bliver støttet hele tiden.
Jeg synes også det lyder som en stor omvæltning, det er ok at føle sig lidt overvældet. Som Tine håber jeg du evt. kender nogen som vil komme og hjælpe med at pakke lidt ud samt hygge om dig i din lejlighed indtil du føler dig hjemme igen. Små skridt. Prøv at holde ud. :Pia
... og det både til det indre og ydre rod. Det kan godt virke TOTALT uoverskueligt at stå med alene hvis det roder for meget omkring en. Jeg er selv noget af et rodehoved, men oplevede ved min sidste flytning hvordan jeg til sidst bare havde lyst til at sæte mgi midt i bunkerne og tude af stress og frustration over hvor mange ting der ikk var hvor de burde være. Jeg ville ønske jeg boede tættere på, for så kom jeg gerne og gav en hånd - det er ALTID lettere at rydde op og få gjort noget ved tingene hvis man er nogle stykker om det. Jeg synes at det er et sundhedstegn at du selv mærker hvor din panikgrænse er med vægten, og at du ved at det er et problem at du næmer dig den. Men selv om du er udskrevet, får du forhåbnetlig stadig noget støtte og har en du kan få bearbejdet dette sammen med? For selv om du er rask nok til at bo for dig selv igen, så er det tydeligt at du også selv ved at du ikke er helt rask. Jeg så lige på din præsentation - og der var et fint billede fra den 31. marts.  SÅ sund og frisk i forhold til den alt for tynde version af dig på de andre billeder. Jeg må sige at jeg er imponeret over hvor meget du har kæmpet for det, men jeg synes at det billede er en flot sejr! Charlotte - du ser jo brandgodt ud!!! Jeg ved at din kamp ikke er forbi - for du skal jo lære at HOLDE den sunde vægt og at blive glad for at være dig som du nu er i en sund og rask krop. Først da er den endelige sejr nået. Men du har helt sikkert nået en milepæl. Og du skal også nok nå det endelige mål! Jeg glæder mig til et billede hvor der også kommer et smil på dit ansigt  Du KAN - og du er kampen værd!
Charlotte, jeg kommer gerne og hjælper dig.. jeg går hjemme i weekender og har fri i alle hverdage kl. 14.00 Du mødte mig til en af de første Århus træf, og sad faktisk ved siden af dig i sofaen. Jeg kommer gerne og hjælper dig lidt på plads med nogle ting, og jeg vil også hellere end gerne komme bare at snakke eller hvad du nu har lyst til, om det er at gå en tur gennem strøget, eller på cafe whatever. Du er en flink, veltalende og sød pige så det   skal du have.. du har kæmpet så flot for at nå dertil hvor du er blevet udskrevet, og vil være virkelig synd, hvis du gik tilbage i den onde cirkel igen. Så tilbyder gerne en hånd til dig, for du har vitterligt fortjent det. De andre som var med til Århustræf er jo også herinde, og jeg tror da ikke de vil have noget imod at tilbyde deres venlighed og hjælp lidt. Hilsen Dorthe
nu er det en lille stald,med lavt til loftet (fredet gård) så kan i jo selv forstille jer hvordan sådan en gammel gammel stald er. må jeg bruge jeres tænkst, til jer som har skrevet det er dårligt for luftvejene? for mener at nogen skal have det at vide der ude..for havde nemlig frygtet at det var sådan noget der kunne ske.. eksempel min lille hyps (passer) har host her på det sidste når hun står i stalden (nu er hun heldigvis kommet på sommermark) men hesten ved siden af den boks som jeg omtaler synes jeg opføre sig underligt og det lugter meget meget slemt der.. og det værste er der er en boks længere nede som er tom men hun må ikke flytte der ned..
Det er ikke kun luftvejene der ikke har godt af ammoniak... Tænk på de stakkels hove der står direkte i det!! Det kan hjælpe en gang sur stråle godt på vej også... Desuden har jeg engang hørt om en der smed et dødt føl på møddingen (hvorfor der og ikke få det afhentet ved jeg ikke) og 3-4 måneder efter var det næsten væk. Det synes jeg siger lidt om hvor stærke sager ammoniak er...
Jeg muger ud hver dag - hver 2. dag. Det er lidt forskelligt, men han får selvfølgelig halm hver dag  Synes man skal muge ud mindst 1 gang om ugen, og give halm hver dag!