at det sødestof der er i light produkter kan give hjerneskader.. men har aldrig hørt at det skulle være kræftfremkaldende.. men generelt er alt hvad vi kommer i munden jo næsten kræftfremkaldende... Mette
Jeg har ikke hørt at det er kræftfremakalende, men det samme som Mette(blossi). har du prøvet nogle af de andre saftmærker? Såsom Robinson, Grønnegården? Fun er fyldt med tilsætningsstoffer. Jeg kender flere der har fået nældefeber af fun.
Mindsteløn og ufaglært er vel 85-86 i timen, så jeg ville give 50 i timen når det er dag... Der ville så blive tillæg for aften og nat... eller weekend.
Som Ann-Rikka siger er 50 i timen rigtig fint, da man jo nemlig skal se på at hun ikke skal betale skat af det, så det egentlig kan regnes for det dobbelte. Jeg er 25 og får selv 50 i timen for at passe børn, og det er jeg meget godt tilfreds med - tit om aftenen så sidder jeg jo bare og får penge for at se fjernsyn, da ungerne jo sover...
Jeg har for lidt siden haft en tråd om dette. - Da jeg også søgte barnepige. Mine ønskede fra 70 - 110 i timen. Syntes også hurtigt det bliver dyrt.. Specielt for aften / nat. 90 i timen om dagen - Uden erfaring.. Syntes det er for dyrt..
Har lige været i mødregruppe, og her var de også helt i chok. Nå men jeg må jo overveje, syntes bare det er svært at finde en med lidt alder, har ikke lyst til at have en som er under 15, og vil også gerne have en som også kan om formiddagen... 
Jeg gør det ikke for under 80-90 kr. i timen om dagen. Det kan godt være der ikke skal betales skat af det, men man får heller ingen timer af det hos fagforeningen/A-kassen eller feriepenge ud af det f.eks. Og så er der også transport frem og tilbage, hvis man ikke lige er naboer. 
Hvor mange timer drejer det sig om ca? For hvis det er fast, og på tidspunkter hvor man kan sige at det ikke er fritidsarbejde, så synes jeg det er lidt noget andet...
hende pigen, vi brugte til Cille mens jeg var ansat på min tidl. arbejdsplads, fik 50 i timen, og hun er 15! Det var i dagtimerne og vagter på omkring 2 timer. Men det skal også koste noget at hun gider komme en gang om måneden og så kort tid - så jeg synes egentlig det er helt fair... Hvad jeg ville give en på 20 ved jeg ikke - hvis ikke hun har erfaring behøver hun jo ikke være bedre end en på 17 - og er ikke nødvendigvis meget mere moden.
Det har jeg så ikke. Jeg mærker kun et enkelt jag - og så er det ellers overstået 
Vores piger er lige flyttet ind på deres eget værelse, de er lige fyldt 9 mdr. De har sovet i vores soveværelse fra start i deres egne senge.
Det er vel bare at prøve... Evt hvis du gerne vil have ham i soveværelset, men ikke i sengen, så kan du da putte ham i liften som så kan stå på gulvet i soveværelset - så får han en lidt gradvis afvænding...
Josefine sover i liften på en stol inde ved siden af mig, og der har hun sovet stort set fra vi kom hjem. Dog sover hun i vores seng efter at jeg har ammet hende om morgenen (ca kl 6) til hun står op - faren står nemlig op ved 6.30 tiden så der er masser af plads 
har vi også brugt... Den kan anbefales. Vi fik så sengen ind ved siden af sengen efter et par måneder (så ikke en løsning for jer) - og efter 4 mdr blev datteren flyttet på eget værelse. Men det tror jeg man kan gøre som det passer for en (og sønnike). Nogle børn sover på eget værelse fra dag 1 - andre når de er flere år gamle.
ikke alene før de selv ønsker det.. ved de store var det da de var 3 og år, de to yngste sover stadig i vores seng, de er 2 og 5. Jeg synes ikke man skal have så travlt med at smide børnene på eget værelse, små børn har godt af at sove tæt på forældrene, det giver dem en god tryghed. Mette
Alle SP anbefaler at børn hurtigst muligt kommer i egen seng og på eget værelse såfremt dette er muligt - da det giver dem bedre ro til at sove og derved bedre søvn...  Jasmin kom på eget værelse da hun var 2 måneder og har sovet igennem lige siden. Jeg tror at børn i soveværelset mere er for forældrenes skyld end for børnenes  Jeg synes sagtens du kan vænne ham til at sove på eget værelse -Mikkel er fuldstændig klar over at I er der alligevel... Held og lykke med projektet 
henjas: nej ikke alle SP anbefaler at de hurtigst muligt skal ind på eget værelse... I hvert fald ikke min   Hun siger, at så længe Victoria ikke er generet af at sove inde hos os, vågner osv. når vi går i seng m.m. Så skal hun da bare have lov til at sove derinde. Man skal ikke bare flytte den lille ind på eget værelse fordi man "bør", men fordi man evt. selv er generet af det eller den lille er generet. Er man mest tryg ved at den lille sover i samme værelse så skal man ikke ændre på dét. Men ja, de siger at flytter man børnene ind på eget værelse inden de er ca. 6 mdr. så bliver overgangen nemmere...
os lidt frem. Vi skal i hvert fald først have sat rullegardin og brandalarmer op og have fat i en babyalarm...
Ditte - at din SP har en anden holdning ændrer stadig ikke min mening og egen erfaring  Men jeg vil gerne ændre min udtalelse til   alle SP. Og jeg mener da bestemt, at man skal rykke den lille i eget værelse hvis den er generet af ligge i soveværelset -andet vil da være egoistisk  Jeg synes man skal gøre det man selv mener er bedst for sit barn...
Malin sov imellem os i dobbeltsengen de første 2 -3 mdr. Derefter kom hun over i sin egen seng ved siden af vores. Hun var faktisk 18 mdr inden hun kom ind på hendes eget værelse at sove. Det skyldtes at vi havde soveværesle på 1. sal, mens hendes værelse lå i stue etagen. Vi følte hun var for langt væk i forhold til brænd m.m. -Vi vidste vi så også skulle flytte i et et-plans hus, så derfor ventede vi til efter vi var flyttet. Vi så det ikke som et problem at hun var i vores soveværelse, og hun så det ikke som et problem, da hun skulle ud af det.
Min datter er nu 20 måneder og hun sover stadig i sin seng i soveværelset... Og det til trods for at hendes værelse ligger lige op af vores soveværelse. Hun bliver ikke generet af os, når vi går i seng og jeg tror faktisk at hun synes det er dejligt at hun kan ligge og kigge på mor og far, når hun er vågen. Og ja, hun kommer stadig op i sengen og sove af og til. Jeg synes det er dejligt, faren synes det er dejligt... og det gør Caroline i hvert fald også. Jeg er helt enig i, at man ikke behøver at have så travlt med at få dem ud af soveærelset. Og min sundhedsplejerske har heller aldrig anbefalet at få dem ud hurtigst muligt... tværtimod. Hun sagde, at når børnene har ligget i moderens mave i de første 9 måneder, så er det hårdt for dem ikke at have den nærhed mere... så man skulle endelig give dem så meget som muligt. - men ja, man skal da gøre hvad der passer til ens temperament
har sovet på eget værelse siden han var 5 uger, jeg kunne bare ikke sove når han var ved siden af fordi han lavede så mange lyde og knirk. Når moren ikke fik søvn gik hverdagen ikke så godt.
kunne tvinge mine børn til at sove alene, hvis der i mit sind var den mindste mistanke om, at de kunne være utrygge. Vores den store reagerede på samme måde som din, da vi flyttede i nyt hus. Og jeg har altid haft det på samme måde som dig - været "bange for at sove alene som barn. Vi valgte at lade ham falde i søvn i stuen ( det skal lige tilføjes, at han er nem at få til at sove) efter et halvt år, begyndte vi at putte ham i sengen og havde en madras i soveværelset, som han så kunne benytte om natten ( og det gjorde han) Nu efter 3 år sover han i sin seng - uden problemer, det sker da at han kommer ind til os om natten, men det er meget sjældent. Jeg syntes at dig og din partner, skal få jer en snak og finde en løsning, der stiller alle tilfredse. Du er gravid - huset har mange lyde - I skal giftes, der sker mange store ting i hans liv, måske trænger han bare til at blive bekræftet ( dette er ikke et spørgsmålstegn til om han mangler omsorg) Men han tænker måsker mange tanker, som han ikke selv er bevidst om. Hilsen Pia
- lade mine børn sove i eget værelse hvis de er bange!! Vi har to drenge på 3 og 5 år, og vi har ALDRIG nogen problemer om natten, men kommer der det, så finder vi en løsning. Vi er der for at kunne give dem tryghed. (Og de er jo ikke 14-15 år) Jeg tror det er noget som går over med tiden. At din kærestes børn aldrig har haft problemer med at sove alene, skal ikke gå ud over din dreng, efter min mening. At det måske har noget med fortiden at gøre, det er der ikke noget at gøre ved, det kan du ikke ændre på nu, prøv at få det bedste ud af det, så alle kan leve med det. Håber I finder en løsning alle kan være tjent med. Hilsen Jette
skal lade ham ligge på en madras i jeres soveværelse.. det er en meget stor omvæltning for ham at fra at gå fra at have dig for sig selv, til at han nu skal dele dig med en anden mand, og at i ovenikøbet skal have en lille baby. vis ham at det er ok at han er bange for lyde, måske er der ingen lyde, men det kan for ham være en gyldig grund til at være bange om natten, måske han bare vil være i samme rum som jer. Hvis din kæreste er imod det, så må du skære igennem og sige at det er nødt til at være sådan, jeg synes ikke man skal gå på kompromi med sine børn - giv ham lidt mere tid, og måske en dag han finder det sejt og ok at sove alene. Det er så svært med de børn, for vi ved jo slet ikke hvad der rører sig inde i dem... og ting tager tid. Held og lykke med det. Mette
Vores datter på 4 ja snart 5 år, er så bange for at sove på hendes eget værelse ja hun ville ikke engang falde i søvn andet end på sofaen hos os.. På det tidspunkt sov vi på loftet og hun sov på en madras i soveværelset.. Her inden jul fik vi lavet om nede under så hun fik sit eget værelse ny seng og det hele.. Så jeg tog chancen og vi begyndte at putte hende i hendes egen seng, hendes storebror sover lige på værelset ved siden af.. Nu kan vi få hende til at falde i søvn i hendes egen seng hvilket virkeligt er meget store ting.. Hun skal dog også have både radio og lys tændt og døren står åbnet, men hun falder i søvn uden at være bange og ked af det.. Hun kommer dog stadig om natten, men vi har madrasen til at ligge fremme og har vendet hende til selv at tage dynen med når hun kommer.. De sidste par dage er hun faktisk kommet kl 5.30 og ja endda først når vi er på vej op og hun er så stolt. Så det jeg vil frem til er at hvis han er tryg ved at han må komme ind og lægge på en madras hos jer om natten, tror jeg nemt du kunne være at det lige så stille blev mindre og mindre fordi han vil føle sig tryg og vil vide at det er ok at komme..
Jeg har samme vane - Som du havde. Min den store - På 2 år, kommer ind om natten. Og jeg har det helt ok med det. - Men har da tænkt, hvad nu den dag ( hvis   ) jeg finder en kæreste.. Men enig med Mette her. En madras på gulvet i jeres værelse.. For jeg tænker.. Og nu HÅBER og BEDER jeg til, at du ikke bliver stødt.. At du måske har lidt "dårlig samvittighed". Evt over, at det er en vane du selv har skabt. - Det ved jeg, at jeg nok vil(le) have.. Men hvis du er overbevist helt ind i dit hjerte om, at han ikke er rigtig bange, ja.. så er det jo projekt "godnat og sov godt" - Bedre sent end aldrig  Ellers så må i smide en masse madrasser på gulvet, og lave stor fællesseng - Så kan ny bebs også ligge der. - Men det er jo som i føler for.. Held og lykke med det. VH Anja.
En dreng på 6 1/2 år (nu 8 1/2), der har været alene med sin mor, føler ofte en tilsidesættelse når pludselig ikke han er manden i dit liv (alene) mere... Forstå mig ret, jeg tror godt han kunne føle en form for "øv hvorfor var jeg ikke god nok længere", selvom han sikkert er glad for din nye kæreste, og måske ikke selv er bevidst om det, eller vil erkende det. Du skriver at du ikke beholder ham inde hos dig om natten pga. din nye kæreste ikke bryder sig om det. Det lyder altså skidt i mine øre, for hvis ikke du selv ville have gjort det sådan, kan din søn mærke du er splittet, og blive endnu mere i tvivl om sin plads i dit liv. Din søn er vigtigst, det er min holdning. Manden kan skiftes ud, men dine børn, det er dine for resten af livet, og det er dig der skal forme dem til selvstændige voksne med en god selvfølelse. Nu i venter barn sammen, må din kommende mand jo også mene du er en god mor, jeg synes du bør forklare ham at han tog hele pakken, og at du ikke vil tilsidesætte dit barns behov for nogen andre. Det vil han jo også sætte pris på hvis en dag du stod alene med hans barn. Du skal da heller ikke ligge der på drengens værelse i gravid tilstand, for at tilgodese dem begge bedst. Har jeg bare misforstået, eller er dit spørgsmål ikke basseret på din egen splittelse mellem at være en god mor og en god kone?? Og PS. Du slutter med at sige du har været for god. Ikke enig, du kan ikke have været for god ved dit barn på den bekostning, kærlighed skal man ikke holde tilbage på, men selvfølgelig skal han lære at forstå at din kærlighed til ham ikke er mindre, selvom du nu har flere at holde af!
Mette og Katia. Det er træls at man ikke har soveværelset for sig selv, med deraf følgende privatliv  Men hvis det virkelig gør ham utryg at være alene, så er der vist ingen anden udvej end madrassen i soveværelset. Jeg tror ikke, at han vil kunne forstå, at når nu baby kommer så er han den eneste, der ikke må være i soveværelset (går ud fra at baby skal sove dér i hvert fald i begyndelsen.) Og mon ikke det aftager stille og roligt... tror squtte han som 16 årig kryber derind om natten  MVH  Anne
og hvor er det nogle gode svar.. Først vil jeg sige at de af jer som taler om splittelse mellem mand og barn såmænd nok har lidt ret... dog ikke helt, for hvis jeg beslutter at han skal i soveværelset- altså om natten- så bliver det sådan og det ville min kæreste aldrig betvivle eller sige noget om.. dog ved jeg at han ikke selv ville bruge den metode.. men han har jo heller ikke børn som er bange om natten.. smil.. Så vil jeg lige nævne at vi har to af min kærestes børn boende fast, så han er og bliver ikke den eneste som ikke må være i soveværelse når den lille kommer. Den rigtige splittelse er nok den at jeg altid blev så pokkers kritiseret fordi jeg sov med ham osv. da han var yngre.. og ja så er man vel lidt bange for at blive overfaldet af omverden igen.. smil.. Idag er det jo ikke et problem at få ham til at falde i søvn i egen seng og det er virkelig kun i perioder han kommer om natten, og jeg tror meget vel i kan have ret i at en lille ny og bryllup kan være årsag til behov for ekstra tryghed.. derudover så har han alle dage sovet med alt lys tændt og åben dør osv. fordi han virkelig er utryg ved at sove alene.. han hader også at gå ovenpå og hente ting på hans værelse og det er også om dagen.. han tror simpelthen han bliver ædt på vejen.. griner sødt.. og det er her jeg desværre alt for godt forstår ham, for jeg havde det selv præcis sådan da jeg var barn, og kan indimellem stadig være en stor bangebuks, hvis manden ikke er hjemme.. griner. Men selvfølgelig har jeg også lidt dårlig samvittighed fordi jeg et eller andet sted selv har vænnet ham til det tidligt.. dog føler jeg ikke det hænger samme med det, da det kun er når han vågner om natten nu. Så beslutningen er taget.. der må være en madras klar i soveværelset.. smil.. så får vi jo også alle ro. Endnu en grund til at jeg nok går ekstra op i at han føler sig elsket og aldrig i vejen er, at hans rigtige far - hvis han kan kaldes det - sagde til ham i telefonen at han ikke gad være hans far og aldrig ville se eller tale med ham igen. Min søn var 4½ år og så meget op til sin far eller billedet af sin far.. han har kune set ham meget få gange i sit liv, men husker stadig sin 4 års fødselsdag netop fordi "far" var der.. han så ham ikke derefter og ½ år efter får han den melding.. Så han skal aldrig føle sig svigtet eller tilsidesat her hvis i forstår.. Så tusind tak for jeres gode svar.. og dejligt så mange mener det samme som jeg gør.. smil Lea!