.. der muligvis kunne ske?  Jeg skriver herinde, fordi jeg desperat mangler råd... Jeg ved virkelig ikkke hvad jeg skal gøre.  Problemet er at jeg sidste år, var sammen med en fyr. Han havde en kæreste, og da jeg senere opdagede det sagde jeg hvad der var sket så hun også fik det at vide.  Hun vælger så at blive med ham - til trods for at hun ved han har lavet et sidespring(med mig).  Fyren (X), er simpelthen så utrolig manipulerende, charmerende og får altid sin vilje. Jeg ligger inde med information om at han har været sammen med 5 piger (som jeg ved af!!) siden da, og det er noget der har plaget mig meget. Jeg er et eller andet sted bedøvende ligeglad med hvad han foretager sig, men jeg har SÅ ondt af pigen. Hun tror jo på ham og tager ham tilbage gang på gang. Igår aftes, var der galla fest på vores gymnasie, og da vi begge er afgangselever var det jo en stor ting. Jeg går ned på toilettet efter at have fået et par øl og da jeg står og vasker mine hænder, opdager jeg at hun står lige ved siden af mig. Det skal siges jeg aldrig har snakket med hende, simpelthen fordi jeg har haft det så skidt med hvad der skete sidste år. Jeg står så og overvejer om jeg skal snakke med hende, og får alligevel formuleret et:  "Du er # ikke?"  Og joeh, det var hun da. Hun smiler så lidt forvirret, og jeg spørger hende om hun ved hvem jeg er. Jeg tror lidt der gik et lys op for hende og pludselig kunne hun da godt huske mig.  Jeg starter så med at sige undskyld til hende. Det er noget som jeg aldrig fik gjort og jeg er virkelig glad jeg gjorde det - det fortjener hun.  Det var så der jeg BURDE have stoppet, og bare have gået. Min del af "handlen" var jo gjort, og jeg har jo et eller andet sted ikke noget som helst at gøre i deres forhold mere.  MEN... i stedet kommer der uden noget varsel bare et "#, du er alt for naiv. Din kæreste er dig konstant utro"..... (selvfølgelig pakket lidt pænere ind, men pointen var den samme).  Hun bliver umildbart ikke så overrasket, men spørger alligevel ind til hvem, hvad og hvornår. De sidste to kan jeg ikke svare på, men jeg ved jo godt hvem...  Jeg siger dog ingen navne - et eller andet sted må de piger jo også have virkelig dårlig samvittighed, og forhåbentlig (!!) vælger de selv at stå frem... Jeg går så ud fra toilettet, men efter 30 sek. vælger jeg at gå tilbage, for at undskylde igen. Jeg havde ingen intentioner, ingen planer ingen noget som helst om at ødelægge hendes aften. Jeg har tidligere diskuteret med mig selv om jeg skulle fortælle hende eller bare lade det ligge, men jeg kom frem til at jeg ville fortælle hende det EFTER HENDES EKSAMER. Simpelthen fordi jeg ikke har lyst til at ødelægge mere for hende mht. skolegang osv.  Alligevel skete det bare og ordene kom bare ud af min mund (muligvis grundet en del alkohol indtagelse....)  Jeg er normalt rimelig konfliktsky, så da jeg møder nogle af hendes venner senere som vil snakke med mig, prøver jeg mest bare at undvige. Alligevel snakker vi og jeg prøver at forklare min "sag" og min side. Hvad skal man gøre i sådan en situation? Gjorde jeg det forkerte ved at fortælle hende? Der var jo ingen problemer før jeg sagde det og nu endnu engang har jeg skabt problemer ved at fortælle det. Jeg har det så forfærdeligt over at sige det, men jeg føler også et sted at det var min pligt. Jeg ved de har haft planer om at flytte til udlandet sammen senere... Måske burde jeg bare have ladet det ligge også måtte hun selv finde ud af det en dag.  Nu er det som sagt, sagt. Jeg har det bare virkelig dårligt over det og ikke mindst fordi at fyren går i min klasse... !!? Som nævnt ovenover er jeg konfliktsky. Jeg vil helst ikke blandes ind i noget og vil helst være ude af deres forhold for good. Hvad bør jeg gøre nu? Gjorde jeg det "rigtige"?  Og er jeg virkelig så ond en person som jeg føler mig, ved at fortælle sandheden???? Jeg ved jo at fyren stadig har gang i mange piger (inkl. mig... ) og dette har jeg bevis på, såsom beskeder og billeder der er blevet sendt.  Undskyld alt rodet, håber det er læseligt og forståeligt.
åbner munden og fortæller sådanne ting, så må man jo også stå til ansvar for det man har sagt og tro mig, det kommer du sikkert til imorgen når du møder på gym... Hvis jeg havde været dig, så havde jeg holdt min mund lukket...For ja du er en "ond" person....hvad gavn havde hun af at du fortalte det, ud over at du lige fik spredt salt i et sår der måske i forvejen gør ondt? Det havde været ok, hvis det var en veninde du havde og du så i ædru tilstand havde sagt det til hende, men her er det faktisk en fremmed og du var fuld... Men du finder ud af imorgen om hun har sagt noget videre til kæresten, for så skal du nok stå til ansvar for det og så hjælper det ikke at være konfliktsky....du har jo selv startet det... Så kan kun sige til dig: Pøj pøj imorgen...
Jeg er stolt af dig! Var der flere som dig ville der ikke gå så mange kvinder rundt med en tvivl i maven og deres kæreste/mand var utro!Sløret skal op for at det bare ikke er iorden at beskytte den utro person, siger man intet hvor skulle hun så vide fra at han bare ikke er glad nok for hende til at fortjene hende!Hvad hvis hun står som ny gravid en dag i et andet land og det så går op for hende der? Så er hun sku alene....... Nej vi bliver fodret med @!#$ og utroskab som var det helt i orden af alle medier, men det er det bare ikke! det er menneskers liv og følelser der bliver trådt på. Jeg siger godt gået du har min opbakning, du er trådt i karakter og er en person man kan stole på! Mvh NajaM
LilleFis: Hvad gavn har hun af det? Jeg skal lige se om jeg forstår dig ret; Mener du at det var bedre hvis hun var helt uvidende om at hendes kæreste går rundt og konstant er hende utro? Naja: Tusind tak for opbakningen   Det var også den side af mig, som du skriver, at hvis hun lige pludselig opdager - for sent - at han ikke er hende værdig, der var en af grundene til at jeg sagde det...
Jeg skal giftes - i juli 2011. Der er læænge til endnu, men jeg er så småt begyndt at planlægge  Vi er enige om at det skal være et forholdsvis "billigt" bryllup - altså kun de nærmeste venner og familie bliver inviteret, og selve festen skal holdes i et festtelt i mine forældres have. Idéen er at det skal være billigt men ikke syne billigt - det er vigtigt for mig det ikke skal virke for discountagtigt  En af tingene der rykker tænder ud, er bryllupskagen, jeg har googlet lidt på den og en kage der kan "brødføde" 25 gæster, kan snildt løbe op i 1500 kr.. Så er det jeg tænker, hvis nu man får en dygtig privat "kagedame/mand" til at lave en flot bryllupskage til lidt billigere penge - virker det så fesent?
Har du overhovedet kigget i Sugarpaste tråden? Hvis du syntes de vilde kager derinde virker fesne så vil den dyreste konditorkage også  Alle kan lave noget super smukt og velsmagende kage nu om dage. Måske kunne du endda selv lave den? Der er i hvert fald ingen der kan se om den er lavet privat eller af en prof efterhånden  Tillykke med det 
... at man overhovedet SKAL have bryllupskage? Jeg har været til dusinvis af bryllupper i mit liv, men såvidt jeg lige kan tælle, så har der kun været bryllupskage ved 3 af dem - og det er altså ikke fordi, det har været billige bryllupper  Det er ganske enkelt ikke en dansk tradition, men én vi har "lånt" af englænderne - og hvis man som brudepar har valgt at følge danske traditioner, så udelades bryllupskagen. Hilsen Sif
... absolut ikke fesent. Jeg har været til bryllup hvor kagen var lavet af en af brudens veninder, og det var da en fin og velsmagende kage.
Der er bestemt ikke noget fesent over en hjemmelavet bryllupskage  Jeg lavede selv kagen til vores bryllup og da min veninde blev gift fik de en bryllupskage som gave. Til begge fester var der ros til kagen og der var bestemt ingen der savnede en konditorkage. Som MetteBo skriver er det absolut ikke forbeholdt konditorer at lave flotte kager.
som nogle af de andre skriver, så kan du jo selv lave en kage, du har tiden til at øve dig i - jeg "praktiserer" selv det og lave kager, det er super sjovt, og ikke så svært som det nogle gange kan gøres til. og øvelse gør mester. I stedet for eks. fondant som overtræk, kan du lave en icing, den er nemmere at smøre på end at rulle en fondant og lægge denne over, pyntningen kan du købe hos diverse kage-bage-forhandlere, her er nogle: og ikke mindst   hvor du kan finde mange gode råd/ideer. Held og lykke!
Der burde være flere af din slags LillePrins! Hvis det havde været mig (har været i den situation) så kan det godt være jeg var blevet ked af det, men på sigt havde jeg sku taget hatten af for dig, og været dig taknemlig. Måske ikke så heldigt at det lige et til en gallafest, men better now than never!
Jeg synes også du gjorde det rigtige ved at fortælle hende det, men jeg synes derimod ikke at det var det rigtige sted eller tidspunkt for det.. At du havde behov for at fortælle hende det lige der og nu, er egoistisk fra din side, for du har jo med garanti ødelagt hende aften. Du burde derimod enten have skrevet et brev hun kunne forholde sig til, eller spørge hende om i kunne mødes til en snak. Så havde det mere været på hendes premisser.. Jeg har selv været ude for at være den "anden" pige, han boede i hus med kæresten som han havde været sammen med i 4 år, og de havde både bil og hund sammen... Vi blev stormende forelskede, og han ville gå fra kæresten, men det endte desværre utrolig grimt. Han kunne pludselig ikke bestemme sig, og ville egentlig bare have i pose og sæk - men er der noget folk ikke skal, så er det at pisse på mig.. Så efter 1 uges overvejelse, og en utrolig grim konfrontation med ham som endte fysisk fra min side, fik hans kæreste altså en 2.5 side lang email, hvor jeg i starten skrev at hun fortjene at vide hvad der i virkeligheden var foregået, og derved havde de bedste forudsætninger, for at kunne tage den bedste beslutning for sit liv. Pigen blev meget glad for min mail, da "svinet" kun havde fortalt hende at han havde været hende utro anden juledag, og ikke i de næsten 2 mdr det stod på... Men altså, jeg mener det er godt du sagde det, men stedet og tidspunktet var forkert, og jeg håber du er klar til at tage de konsekvenser der følger med, når du nu har afsløret hans foretagende... Jeg var ihvertfald helt inforstået med at tage alle konsekvenser...
Du kender hende jo ikke og er fuld da du siger det....så det synes jeg ikke var på sin plads...Du burde havde ladet det ligge og IKKE sagt det....på det tidspunkt... Hvis du absolut ville sige det til denne fremmede pige, så var det nok bedst at gøre det i ædru tilstand og under rolige forhold (ikke til en fest) Og igen...hvad gavn havde hun af at en fremmed beruset pige kommer hen til hende på gallafesten og fortæller at hendes kæreste er hende utro til den helt store guldmedalje??? INGEN....det havde været bedre her mandag at du havde sagt det til hende der...stille og roligt.. Selvfølgelig skal hun have det at vide, men sku ikke på den måde som du gjorde... Er det til at forstå nu?? og forresten hvordan er din mandag gået her efter denne "lille episode"??
ikke særlig sødt gjort. Du kan kun håbe at hun allerede vidste om forholdene og havde gitt sin tiladelse til at han havde flere piger. For sån er det faktisk nogen der leger. Ellers: Du kender ikke pigen, du kan ha påført hende svære problemer. Om hun fra før har psykiske problemer, kan en sådan afsløring ud af den blå luft faktisk være det som tipper lasset for hende. Havde du været en venninde, så ville du valgt et tidspunkt, og du ville vært der for hende når hendes verden gik i tu. At give ud den tybe information og så skride, det kan sammelignes med at fise i hejsen og så stige af. Hun stod garanteret igen med følelser i vildt opprør, med hundre spørgsmål som du IKKE havde svaret på. Du smed kun ud at hendes kæreste var utro med flere andre end deg, men IKKE med hvem. Så det skal hun da til at finde ud, før hun kan få fred igen. Du ødelagde garanteret hendes aften, måske hendes eksamen. Og for hva? For at DU skulde have god samvittighed? For at hevne deg på HAM? For hende gjorde du ingen tjeneste. Nu var det hårde ord, det ved jeg. Men jeg tænker også at du er ung, og når man er ung gør man sådant impulsivt, og det er i bedste mening. Så tag mit indlæg for det det faktisk er: Et råd indfor næste gang du står i en sådan situation. Og OM du kan klare det, så skulde jeg anbefale deg at be hende om undskyldning fordi du faktisk gjorde hendes liv sværere end det behøvde at være på dette tidspunkt. Næste gang: Lad en nær venninde, IKKE en ekselskerinde til hendes kæreste fortelle at han er et kvaj. Det er ikke alltid HVAD man ved. Lige vigtigt hvordan man får vide det.
... side vil du helst blandes udenom deres forholdo og på den anden side, havde du faktisk besluttet dig for at blande dig. Du må jo se at gøre op med dig selv, hvad du vil, for man kan ikke bare blade sig en lille smule. Om det var i orden at du blandede dig, er jeg ikke klar over. Men det var i hvert fald et helt galt tidspunkt at gøre det. Den fest som skulle være et godt minde om tre gode år for både hende og dig blev nu en stor gang fuldemands-sandhedssnak og tøsegråd. Dårlig timing.
ville jeg altså gerne vide ALT- uanset tid og sted! jeg syntes det var fair af dig at fortælle hende sandheden- idet han sikkert ikke har haft nosser til at fortælle hele sandheden! mænd der er utro- de skulle have af samme skuffe så de ku mærke hvor ubehageligt det egentligt er!
Hvornår er det "rigtige" tidspunkt at få at vide man er blevet holdt for nar??? At få spoleret sin galla aften er vist en smule ligegyldigt, i forhold til at få spoleret sit liv. Måske er hun lidt naiv og godtroende, men for hulen hvor ville det være hårdt for hende, at vågne op til den virkelige verden, efter at være flyttet til udlandet med "drømmeprinsen"... Måske ville verden være knap så mandsdomineret, hvis flere kvinder kunne finde ud af at støtte hinanden og holde sammen. Der er sku da ikke flere af os end der er af jer! Lilleprins: Du gjorde det rigtige - det gjorde HAN ikke!
Set fra den anden side - hvis min kæreste var mig utro uden mit vidende, så ville jeg hellere have det at vide til en gallafest end overhovedet ikke. Så jeg synes du gjorde det rette - tidspunkt/sted var måske ikke velvalgt, men da jeg selv er ret konfliktsky kan jeg forestille mig, at havde du ikke sagt det "med en lille skid på", var det nok aldrig blevet sagt. Thumbs up herfra også. 
Måske hellere få det af vide til en galla hvor alle ens veninder er, og kan trøste og hjælpe asap? Måske timingen ikke var den bedste, men jeg synes helt klart det er værd at få sådan noget af vide! - Tænk at gå rundt i uvidenhed! 
Jeg forstår ikke dem der mener, at hun ikke har gjort noget for pigen? Eller dem der mener det er hævn over fyren? Jeg tror da ikke på, at pigen helst vil være intetvidende og fortsat være sammen med sådan en fyr. Havde nogen sådan noget information om min kæreste, ville jeg da vide det. Han skulle da ikke holde mig for nar. Jeg synes det er flot, at du har valgt at fortælle det til hende og jeg tror da også at hun engang vil være taknemmelig. Om tidspunktet var rigtigt er ikke til at sige. Det vil altid være et forkert tidspunkt at fortælle sådan noget, så det er vidst mere at vælge det mindst forkerte - som måske ikke er en gallafest. Og skide da være med om fyren bliver mobset i skolen eller noget. Han kan da bare behandle sin kæreste ordenligt.
at du fortalte hende det. Det ville jeg have ønsket hvis jeg var i hendes sted, også på trods af omstændighederne. Selv tror jeg at jeg ville have holdt min mund, men synes ikke det absolut er det rigtige at gøre... men alkohol gør meget, så kan sagtens følge dig, jeg kunne nok have fundet på det samme...
... at du valgte at gøre det rigtige. At tidspunktet måske ikke var særlig heldigt valgt, ja det mener jeg også - men som Moekkvi siger, hvornår er tidspunktet det rigtige for sådan en besked?
var i hendes sted, så ville jeg være glad for at få sådanne ting at vide. Hellere det end at blive holdt for nar, og så skid hul i en sølle gallafest.
MetteBo: Jeg kiggede først da du gjorde mig opmærksom på den  At jeg selv skal lave en, er udelukkende - jeg KAN ikke bage  Manden fortæller at han kender/kendte en konditor, som han evt. kunne lokke til at lave en kage, så måske vi har heldet med os? Ellers kan jeg se, at det ikke er fesent at lade en privat lave en flot kage 
til vores bryllup, men islagkager som dessert efter middagen *mums*... En nødde/kakaobund med hjemmelavet jordbæris over, pyntet med hvid chokolade i tyndt mønster... Har desværre ikke noget billed af dem, men de smagte skønt. En i familien var så sød at lave dem for os... Bryllupskagen var ikke savnet for alle var stopmætte efter en god middag.
Lav den da selv. Det er faktisk ikke så svært.
Trådstarter skriver at hun ikke selv kan bage, så det er et no-go... -->At jeg selv skal lave en, er udelukkende - jeg KAN ikke bage<-- -måske meget godt for gæsterne at hun så ikke forsøger sig  det kunne jo være at der er en af HN'enderne der måske ville træde ind og hjælpe??
Hvem snakker om at bage? Bundende kan købes hos bageren. Hun kan vel nok piske lidt fløde med nogle bær til fyld  Marcipan kan også købes udrullet, så er det bare at lægge på.
med planene, Heidi!!! det bliver da supergodt du bliver godt gift  Synes da godt du kan skaffe deg en privatbagt kage: De eks jeg har seet her inde går mange bagerkager en høj gang. Dessuden kan du nemt gøre det mer personlig med at få laget noget motiv som symboliserer jer to, og ikke bare en vanlig, kedelig kage. dessuden: Mange af de bryllupskager jeg har smaget, smagte næsten intet, da der var brugt mest penge på udseendet. SMAGEN er da vel viktigere? Lykke til med det!!
Da vi blev gift ville vi også gerne spare lidt på kagen. Vi spurgte den lokale bager om et råd og han lavede en super jordbær og frugt tærte med kransekage dej som kant. den kostede 500kr og der var til 35 personer i en stor. Venligst Hanne
Til vores bryllup havde jeg lokket en veninde til at lave en stor super lækker chokoladekage med noget orangeknas i bunden. På en aflang plade limede vi et aflagt spejl, så kagen blev serveret flot pyntet stående på spejlet. Det var meget dekorativt og gæsterne kunne lide den. Personligt kan jeg ikke fordrage flødeskum, så langt hellere en lækker chokoladekage. Det kostede kun ingredienserne til kagen  Mvh Heidi
bryllup havde min far lavet bryllupskagen, og nej, han er ikke bager eller konditor.... Jeg ville for intet i verden have byttet den kage med nogen som helst anden kage. Det havde så stor betydning for mig, fordi den var lavet af min far og fordi jeg vidste hvor lang tid han havde brugt på den.... Og det var en flot kage, synes jeg, og det var meget vigtig for mig, at han havde lavet den.... En anden ting er så, at den altså nemt løber op i omkostninger.... Det er altså ikke gratis at lave en bryllupskage.....
(for snart 100 år siden) lavede min mor den smukkeste kage sammen med min datter på 3 år. En fin og meget velsmagende sag - med alle de etager man nu forventer en kage af den kaliber skulle ha'....fint pyntet med marcipanroser.... Nam nam nam nam.... Og så var det lige, at min datter fik øje på nogle nisseforme - og insisterede på at der også skulle nisser på kagen (i starten af november)....hvilket mormors elskelige hjerte da ikke kunne sige nej til. Så vores bryllupskage - var fint beklædt med små kærlige nisser - hist og pist. En kærlighedserklæring fra datteren - og den smagte såmænd ikke ringere af den grund. Jeg nød min kage - og skar behændigt udenom de små nisser. KH:)
Hej derude. Jeg har lige brug for at få lettet mit hjerte. Jeg har lige været ved psykolog, som jeg ellers ikke har været i 1½ år. Jeg havde efterhånden fået det så dårligt psykisk, at jeg ikke kunne klare det mere. Når selvmordstankerne dukker op flere gange på en uge, så er det jo et signal om, at der er et eller andet galt. Det synes jeg bare altid, at der er med mig - et eller andet galt, og det har der været længe. Jeg kom op til min psykolog, som er både god til at lytte, forstå og se hvad der kan være galt. Hun så ikke ret længe på mig, før hun kunne se, at den var helt galt. Jeg begyndte jo at fortælle lidt om, hvad der var sket det sidste 1½ års tid, og hun kunne tydeligt høre, at der var et eller andet galt på arbejdet. Og så kom den. "Du er udbrændt". Jeg følte det som et hårdt slag og sad der og græd, men jeg kunne jo mærke, at det var sandt. Mit arbejde har bestemt ikke været særlig givende eller opmærksom på, hvor meget jeg har slidt i det uden at få noget som helst igen - medmindre det er negativ feedback. Jeg kan ikke sove særlig godt længere. Min verden føles ligegyldigt.Jeg har ikke overskud til andet end at arbejde, hvilket jeg næsten heller ikke kan klare. Jeg mangler energi, og er både fysisk og psykisk træt. Jeg har isoleret mig selv meget overfor min kæreste, venner/bekendte og familien (ringer, skriver eller ser folk meget lidt). Ingen har kigget på mig, og spurgt hvad der sker, og hvordan jeg har det, og jeg kan ikke selv række hånden ud - eller jo, det kan jeg jo lidt, når jeg har styrken til at kontakte en psykolog. Jeg husker tydeligt, hvornår jeg begyndte at få det dårligt - det var tidligt sidste forår, hvor min arbejdsbyrde blev voldsomt forhøjet. Det hele er vælten rundt i en stor pærevælling. Min psykolog sagde, at hun ikke kunne anbefale det kraftigt nok, at jeg tog en pause NU, i form af en sygemelding. Hun mener slet ikke, at jeg kan arbejde på min arbejdsplads med de forhold, og det ødelægger mig langt mere end det gavner. Det er bare rigtig svært at tage skridtet og blive sygemeldt - igen. Ja, jeg er 25 år, og for knap 2 år siden blev jeg også sygemeldt. Det er sådan et nederlag for mig, endnu engang erkende, at jeg har det skidt, og der skal gøres noget ved det. Jeg er bange for at snakke med min chef om det, og jeg er endnu mere bange for, at min læge siger, at jeg ikke kan blive sygemeldt og bare må bide i det sure æble. Jeg kan slet ikke klare at blive ved i det job - jeg kan mærke, hvordan det æder op inde i mig. Og hvis min læge siger god for sygemeldingen, er jeg også bange for, hvordan jeg skal klare at gå hjemme, da det plejer at gøre mig deprimeret. Min psykolog vil hjælpe mig til at komme videre, og få noget struktur og indhold i mit liv igen. Jeg har jo intet liv lige nu. Ser ingen mennesker og har socialangst. Jeg føler, at jeg ingenting er værd, og ar ligemeget hvad jeg gør, så er jeg en fiasko. Hvor er det hele bare hårdt, og hvor er det irriterende, at det skal være så hårdt. Jeg ville ønske, at jeg kunne trykke på en knap og blive glad igen, som jeg var det, da jeg var lille. Det er godt nok lang tid siden, at jeg har følt mig lykkelig. Lige nu burde jeg have fokus på, hvad jeg vil resten af livet i form af at vælge uddannelse, men det er rigtig svært, når man har det så skidt. Nå, der er ikke andet for, end at jeg må kontakte lægen i morgen og tage den derfra. Pt. lever jeg, og så længe jeg gør det, må der være håb. Jeg ville ikke rigtig noget med dette indlæg, andet end at få det ud. Måske er jeg heldig, at andre har erfaringer, som de kan give ud af. Jeg ved, at der mangler mange oplysninger omkring mig, men kan ikke lige samle tankerne mere lige nu. Tak fordi du ville læse med. /Trine
forstå dine bekymringer og angst, men din psykolog har ganske ret. Du må accepterer, at du ikke kan magte mere end at tage en dag af gangen lige nu. Valg af uddannelse må vente, det løber ingen veje. Det vigtigste lige nu er DIG. Så længe du har det skidt, vil du ikke være velfungerende og lykkelig bliver du heller ikke. Når først du får taget vare på dig selv, så finder du knappen du skal trykke på. Tror mig, jeg har været der. jeg lytter gerne, hvis du har behov for det.
godt du skal til læge. Jeg synes, det lyder til, du er deprimeret, men har ikke meget forstand på "udbrændthed". Det er trist når jobbet slider så meget på en  Lone
Tak for svarene. Det er bare så hårdt, fordi at jeg har været i noget lignende før, og jeg kom aldrig 100 % ovenpå - eller gjorde jeg? Måske er jeg bare så følsomt et gemyt, at det tager mange år med en stabil og sund tilværelse, før jeg kan leve i balance med mig selv. Jeg har det okay i dag. Selvom jeg var på arbejde i mandags, føler jeg allerede, at det er flere uger siden. Jeg har det vildt underligt, er mega træt, og føler mig spærret inde i lejligheden. Jeg overvejer at gå en tur eller få en svømmetur, for at fjerne restløsheden, der gør mig deprimeret. Jeg har virkelig svært ved at geare ned. Mit arbejde tog det rigtig flot, og min chef var rigtig sød. Hun siger, at jeg skal tage mig den tid, som jeg har brug for. Lægen havde først tid på fredag, så der går jeg ned og ønsker om en sygemelding i fire uger, som min psykolog anbefalede mig. Kender udemærket det med at tage en dag af gangen. I går tog jeg en time af gangen, og det var virkelig en lang dag. Jeg er glad for, at jeg i det mindste ikke er alene i lejligheden, men har mine to dejlige kælne katte. Ang. at jeg lyder deprimeret er det heller ikke helt galt. Jeg render jo rundt med deprimerede tanker. Det er dog ikke en egentlig depression, men når man er udbrændt, kan man også få depri tanker såsom selvmordstanker. Nu er jeg ikke uvant med disse følelser - gudskelov, skulle jeg til at sige, for det betyder, at jeg kender dem, og ved hvordan jeg skal undgå at gøre noget mod mig selv. Men ja, den næste tid bliver hård, og jeg er ikke god til at have mig selv i fokus. /Trine
en af kvindernes svaghed. Vi er ikke gode til at have fokus på os selv, sæt nu vi opdagede noget der ikke var rart.. (selvom det modsatte som reglen sker i stedet... altså at vi opdager noget godt) Jeg tror, at du har nogle ting, som du ikke har fået løst endnu og så længe de hænger, så bliver du ved med at være et "følsomt gemyt" som du skriver. Får du noget hjælp?
er der ingen hjælp. Lægen havde først en tid i morgen. De sidste par dage har bestemt ikke været sjove, og jeg bliver frygtelig rastløs af at gå hjemme alene. På den positive side så har jeg fået ryddet lejligheden flot op og gjort rent, som jeg ellers ikke har haft overskud til. Men øj, det er godt nok svært at sætte farten ned, og det er ikke rart at stå stille og mærke følelserne, som jeg ikke kan sætte ord på, men gør mig tungsindig. Jeg har uden tvivl mange ting at arbejde med. Spørgsmålet er bare, hvor man skal starte. Jeg håber, at lægen kan give mig lidt klarhed i morgen. /Trine
der, hvor tankerne vejer tungest og hvad er der vigtigst at arbejde med lige nu for at komme lidt på rette køl. Måske det var en ide, at skrive tankerne og tungsindet ned, når du slapper af, det kan være en stor hjælp for dig, når du skal i behandling. At have så travlt at man ikke kan nå og tænke en tanke, kan til tider være en god forsvarsmekanisme. Ulempen ved forsvarsmekanismer er, at de er kun gode for en periode.
det hos lægen?
Men i dag har jeg været en tur nede at vende. Det sker af og til... men dog oftest da jeg boede alene. Jeg lukker mig fuldstændig inde. Tankerne er mørke og triste og jeg ved det er en af de dage der bare skal overståes. Intet kan få mig op herfra, ikke engang min skønne kæreste, som bare kan se til i frustration - hvordan jeg selv destruktivt hiver mig selv igennem dagen. Det gør ondt i min mave og i mit hjerte, der er noget der går mig på, men jeg ved ikke hvad... Det har været sådan nogle år efterhånden, dog er det værst om vinteren (selvfølgelig). Jeg ved jeg skal ud, jeg skal have tankerne væk. Men jeg gider absolut intet... ideerne er mange, en tur i skoven med min hund ville gøre godt, men jeg magter det ikke. Det eneste jeg magter er en dag på sofaen fyldt med selvmelidenhed og med en trang til at mærke alt den kærlighed og omsorg jeg kan få. Tårerne presser hele tiden på, men jeg holder dem inde. Jeg magter ikke at græde over noget jeg ikke ved hvad er... og som jeg ikke rigtig ved hvordan jeg skal forholde mig til. Jeg bebrejder min kæreste for ikke at kunne hive mig ud af denne "tilstand" - men stakkels mand, jeg ved jo ikke engang selv hvad der skal til. Disse dage piner mig inderligt, og det giver som regl også en lussing til vores forhold, da jeg ikke kan styre mig og ofte kommer til at såre den jeg holder aller mest af... Jeg overvejer om jeg skal snakke med lægen og få en "mirakkelpille" der kan hjælpe mig over de sorte dage, men tænker dog, at jeg ikke er den eneste og at det måske er ganske normalt? Jeg har et meget godt liv, kan ikke forlange mere og møder den modstand som man kan forvente... Men hvor magter jeg bare ikke det her...
Hej. Du beskriver nogenlunde, hvordan jeg har det. jeg har selv lige fået konstarteret at jeg er depressiv. Folk kan nok ik mærke det på mig - for det er når jeg er alene. Jeg er begyndt på kognetivt terapi - og hold op, hvor er det bare godt! Her snakker vi om de negative tanker jeg har. Bland andet har man noget der heddder en diamant! Først er der "tanken" - Fx. "Når jeg ikke tør sådan og sådan ..så er jeg bare dum...." Derefter er der "følsen" - Fx, at man bliver sur eller er ked af det.... Efter det kommer "adfærd" - det kan fx være at man sover mere/mindre, græder, Lukker sig inde... Til sidst kommer "kroppen" - Man har ondt i ryggen, maven, man bliver træt ... Når jeg stiller det sådan op.... så viser det mig at det ikke er MIG der er noget galt med. Og det synes jeg er rigtig rart! Nogen gange skal man have hjælp til at komme videre. Jeg får selv nogle af de der " mirakel" piller som du kalder dem. Først fik jeg 10 mg - men er nu oppe på 20 mg - fordi det simpelthen ikke virkede! Når jeg har sådan nogle dage ..Så ved jeg at jeg SKAL på arbejde. Jeg ved at jeg SKAL væk fra min lille hule... Jeg skal væk, fra der hvor jeg kan gemme mig... Det er da sindsyg hårdt! Det indrømmer jeg gerne. Og ja - der skal bare ikke særlig meget til at jeg bliver slået ud. Pisse hårdt ...men jeg ved og håber på at ... jeg kommer ud på den anden side. Bare det at du har fået skrevet herinde - det er et rigtig godt skridt på vejen! Jeg ved ik, hvad jeg ellers skal skrive. Hvis du har nogle spørgsmål - så må du meget gerne skrive en privat besked. Og undskyld det blev lidt rodet   Håber du fik lidt ud af det alligevel...
Jeg skal lave kage til på lørdag.Jeg har lavet flere sugarpaste kager,men har altid brugt færdigkøbte lagkagebunde.Nu vil jeg lave selv ,og søger så en idiot sikker opskrift. Nogen der vil hjælpe med det ? Dorte.
For at gøre en lang historie kort, kan min ex mand bare flytte børnens adresse hjem til ham selv? Vi har fælles forældremyndighed. Vi har ikke boet sammen 1 år ca. og han betaler ikke børnepenge til dem.
Næ, det kan han ikke. Jeg måtte en tur i retten for at få min søns adresse med, da jeg gik fra hans far. Der skal begges underskrifter til.
Mange tak for svar   - Hans begrundelse er at han bare kan flytte børnens adresse, så han kan få ALLE de der mange børnepenge,   vores fælles hus er solgt! Den besked har jeg så gemt, hvis det evt. bliver noget der skal gåes videre med.
sadan set godt, men du far sa et brev fra hans bopalskommune, om du godtager eller er enig. hvis du ikke er skal du gore indsigelse. mette
Min mands ex-kæreste har 3 gange flyttet med børnene (og dermed flyttet deres adresse) i løbet af de sidste 4 år. Ingen af gangene er han blevet bedt om at skrive under, eller har skulle acceptere flytningen? De har fælles forældremyndighed, men børnene bor hos hende. Han er bestemt ikke glad for alle de gange de flytter, men vil ikke gøre noget, da han ikke mener det tjener børnene, hvis der kommer uoverensstemmelser mellem ham og x'en... Men hvis det er som Mette(Blossi) skriver, så burde han vel få et brev når de skifter adresse?
Det kan hun også sagtens, da børnene flytter SAMMEN med deres mor, som de jo har adressen hos. Men hvis man flytter børnenes adresse fra den ene forældre til den anden, skal den forældre som børnene flytter FRA, godkende flytningen af adressen. Det er så noget helt andet, hvis myndighederne er inden over i en forældremyndighedssag osv. Men som udgangspunkt kan børnenes adresse ikke bare flyttes fra den ene forældre til den anden, uden den forældre, som børnene flytter FRA, godkender det på skrift.
Hov, glemte helt at skrive herinde. Lægen gav mig 4 ugers sygemelding fra i fredags, så det er til og med den 4. marts. Han gav beskeden, at jeg burde finde et nyt arbejde, samt tog en depressionstest, og jeg er helt klart depressiv. Jeg har en tid ved min psykolog i morgen, og den sidste uge har jeg skrevet mail til hende hver dag, om hvordan jeg har det. Jeg har det bestemt bedre end for en uge siden. Mit humør er meget bedre, men jeg har slet slet ikke lyst til at komme tilbage til mit gamle arbejde. Jeg har været i kontakt med min chef pr. telefon og mail. Hun har dog ikke reageret på min mail ang. sygemeldingen, som jeg havde varslet at hun ville få. Jeg ved ikke, hvordan jeg skal gribe tingene an nu. Jeg vil gerne have et nyt job, men jeg er jo sygemeldt. Det er lidt svært det hele, og jobbene hænger ikke på træerne. Samtidig skal det også være et job, som min psyke kan holde ud. Desuden skal jeg søge uddannelse senest d. 15. marts, da jeg skal søge på kvote 2. Phw, der er meget at tage stilling til.
verden din sygemeldning. Hvis du bruger den konstruktivt, så vil du være meget klogere, når den er ved at være slut. Hvis du brænder rigtig meget for den uddannelse, ville jeg prioritere min energi på at få søgt ind på kvote 2 og selvfølgelig passe på dig selv.
også at nyde den, men jeg er så bekymret og har det ikke særlig godt. Hvad sker der nu med fremtiden? Skal jeg egentlig kontakte min fagforening/A-kasse, og sige at jeg er sygemeldt? Jeg bliver i tvivl om jeg griber tingene rigtigt ad. Jeg har ingen rigtig at støtte mig til. Min psykolog siger, at jeg skal sige mit job op, men så har jeg jo ingen penge pga. karantænereglen. Min kæreste og jeg sidder virkelig hårdt i den i forvejen, da han har et kæmpe lån, som tager en stor del af hans løn, vi har lige flyttet, jeg har betalt 2500 kr i tandlægeregninger, lån min kæreste penge, psykologregninger, uforudsete varmeregninger og elregninger fra sidste år mm. Nej, det er så svært. Hvordan kan jeg koncentere mig om at blive rask, når min økonomi (dermed livsgrundlaget - mad, tag over hovedet mm kan forsvinde) er tæt på ruiner - i hvert fald, hvis jeg skal sige op, som min psykolog siger. Oh, jeg er godt nok en tudeprinsesse :/
Har lige talt med statsamtet, og de siger at det kan han ikke bare gøre. Det er   fordi at han har tænkt sig at flytte væk med dem, han ville udelukkende have flyttet deres adresse tilbage til vores tidligere fælles hjem, så han kan få børnepengene fra staten, og når vores hus er solgt, så kan deres adresse flyttes tilbage til mig!   Hans egen begrundelse....
Jeg har også fælles forældremyndighed med mit barns far og vi har ikke boet sammen siden jeg flyttede fra vores fælles hjem for 4½ år siden. Men skal jeg flytte og flytte sønnens navn med, skal faderen skrive under. Det er for at man ikke kan "gemme" sig med barnet. Altså at han skriver under på at han ved hvor knægten har adresse. Det samme skulle min veninde, de gange hun er flyttet - adressen bliver ikke flyttet før. Men det lyder til at der er forskel fra kommune til kommune...
Det har jeg da aldrig hørt om. Jeg håber bestemt ikke, at min eks skal blande sig i, hvor jeg flytter hen. For det kommer han jo til, hvis han fx. nægter at skrive under, hvis jeg har tænkt mig at flytte et sted hen, som ikke lige passer ham.
samværsforældren skal give sit samtykke til flytningen fordi han/hun dels har del i forældremyndigheden og dermed har noget at skulle have sagt men vedkommende kan også søge bopælen med henvisning til at barnet skal blive i sit nærområde og vante omgivelser.. Hvsi det går helt i hårdknude kan der dømmes midliertidig eneforældermyndighed sådan at adressen kan flyttes men det bør vel være sidste udvej.. Se evt her   Det er godt nok ikke nogen særlig objektiv, den kører utrolig meget på onde mødre og stakkels fædre forening men der er nogle gode henvisninger til lovgivningen
jeg er da næsten lige flyttet og har da ikke fået nogen kommentar med på vej men nu også et helt finnt forhold med min ældstes søns far men han havde da fortalt hvis han var blevet bedt om at skrive under på dette??
altid fordi Folkeregistret simpelthen ikke får tjekket om der er fælles forældremyndighed eller går udfra at forældrene er enige når flytningen meldes.. Hvis der er uenighed om flytningen, f.eks hvis moderen fraflytter fælles bolig og vil have børnenes adresse med kan faderen meddele Folkeregistret at der ikke må ske flytning af adresse uden at han har skrevet under.. Denne regel kan dog omgåes ved at moderen fjerner børnene og de i et stykke tid opholder sig på en anden adresse. Da man skal have adresse der hvor man rent faktisk opholder sig kan det ende med at den alligevel bliver flyttet.. Man bliver MEGET klog af at læse på Foreningen Fars hjemmeside - også selvom der ofte dukker noget ekstremt usagligt op derinde..
Man kan ikke "bare" flytte adresse uden at den anden forældre orienteres, når man har fælles forældremyndighed. Den anden forældre skal "varsles" 6 uger i forvejen. Du kan læse regler og mange andre ting i forbindelse med det på  Og nej, der er ikke forskel på hvilken kommune, man bor i. Disse regler er fastsat af statsforvaltningen. Karina
reglerne skal kommunen meddele den anden forælder, at barnet flytter og oplyse om muligheden for at klage. Desværre er det bare langt fra alle kommuner der får fulgt op på denne procedure og får sendt et oplysningsbrev ud, selvom de skal. Min egen søn har både haft sin adresse stående hos sin far og hos mig. Da hans adresse blev flyttet ud til sin far i 2008, modtog jeg ingen skrivelse fra Aalborg Kommune - men da adressen blev flyttet op til mig for et par måneder siden, havde de endelig fået strammet op på procedurerne og faderen fik et brev om flytningen og hvorledes han kunne klage, hvis han ikke var enig - jeg fik en kopi af brevet.
kan man gøre lige hvad man vil! Ikke i følge reglerne, men i praksis. det er i hvertfald hvad vi har erfaret her- TO gange! 1. gang: moderen ønsker at flytte børnene fra Vejle hvor vi alle boede inden for 1 km afstand til KBH. Vi gik rettens vej, for at forhindre dette. Moderen fik ved første retsmøde at vide at hun IKKE måtte flytte børnene inden der var kommet en afgørelse i sagen. Dette gjorde hun alligevel, og på trods af det blev sagt ved 2. retsmøde fik det ingen konsekvenser. 2. gang. (1 år efter 1. gang) flytter hun igen.. hun melder ikke flytningen til os, men vi får det i stedet at vide fra børnene. Ifgl reglerne skal man melde flytning 6 ugen før man flytter. Heller ikke dette har nogle konsekvenser.. Kort sagt; du kan gøre lige hvad du vil.. Det skal siges at den omtalte personer har fælles forældremyndighed over begge børn.
skal flytning meddeles minimum 6 uger før flytning finder sted- og må ikke væree over 30 km væk med mindre den anden forælder er enig - MEN problemet er at det ingen konsekvens har at man gør det.
kan man gøre lige som man vil..
' Kan desværre ikke finde ud af at ligge billeder ind  Så det må i undvære 
Halløj derude! Et familiemedlem er kommet på Eltroxin sådan huhej (har ikke haft mulighed for at spørge ind til tingene ved en læge - IKKE ordinerende læges skyld!) Jeg skulle vel ikke være så heldig, at der er nogen her, som ved hvor hurtigt, man kan forvente en effekt af Eltroxin, hvor hyppigt bivirkninger forekommer samt hvilke effekter man typisk mærker indledningsvis? Det drejer sig om en startdosis på 50 mikrogr/dag.
har fået Eltroxin 100 mg dagligt i et par år, pga. lavt stofskifte. Du kan slå det op på medicin.dk - der står alt hvad man skal vide. Hos mig kunne jeg mærke forskel efter et par uger - min tørre hud forsvandt, jeg var ikke nær så træt osv. Har kun haft bivirkinger da min læge øgede dosis, for at se om mit stofskifte kunne komme lidt højere op. Der fik jeg svedeture, svimmelhed, synsforstyrrelser mv - det kom en uges tid efter dosis blev øget og nu er jeg tilbage på alm. dosis og har INGEN bivirkninger.
Jeg har fået Eltroxin (det gamle) for ca. 8 år siden i en længere periode. Der havde jeg ingen bivirkninger. Men jeg ved, at medicinalfirmaet har ændret nogle stoffer ved Eltroxin, så nu klager mange over ret voldsomme bivirkninger. Og da Eltroxin er det eneste præperat mod for lavt stofskifte, som er på markedet, så må folk desværre nøjes. Der er dog et andet medicinalfirma, som er i gang med at teste et nyt præperat eller også er det færdigt. Men det skulle gerne komme på markedet inden længe.
Jeg var også på Eltroxin imod for lavt stofskifte, men er nu skiftet over til Euthyrox, som lige er kommet fast på markedet her i december. Jeg fik ganske voldsommme bivirkninger af den nye eltroxin, som påvirkede mig ret meget. Der går nogle uger før man kan mærke om de hjælper. Du kan evt. give ham/hende disse links: 50 mkg er ikke ret stor dosis, så han/hun skal gå lægen meget skarpt på klingen, og få at vide hvad hans/hendes TSH tal ligger på, da det helst skal være mindre end 1, for at stofskiftepatienter har det bedst. Jeg har sat mig rimelig meget ind i tingene, fordi jeg har haft temmelig store problemer, så du er velkommen til at skrive til mig på pb hvis det er.
bivirkninger fik du af den nye Eltroxin Louise? Selv har jeg ikke mærket noget, men vil da være ekstra opmærksom.
Hej hej..da det firma som jeg er ansat i,har valgt at lukke til 1.okt.2010,står jeg uden arbejde-jeg har en uddannelse som sprøjtemaler,men som alle ved er industrien ikke fremtiden i danmark...så derfor påtænker jeg at åbne mit eget rengørinsfirma,men tager man time priser eller kwa.meter pris..og hvad tager man,for man skal jo ikke gå under hvad andre tager-så man bliver et hadet firma,fra andre i brancen håber du kan hjælpe kristina fra midtfyn mail gerne privat
De firmaer jeg har haft til at gøre rent i privat hjem, kommer ud og kigger, aftaler fx. at der skal laves det og det på 2 timer til en timepris. Her kommer de 2 timer, støvsuger og vasker gulv på 170 m2, rengør fodlister, ordner badeværelse og tørrer alle vandrette flader af - de skal hænge godt i for at nå det. Jeg giver 245,- + moms i timen - ingenting til kørsel, de er her 2 timer og det er det jeg betaler for.
vores firma benytter mindre selvstændige(enkeltmandsfirmaer) til rengøring af både både privat+ firmadel. Vi vælger dene løsning fordi vi ønsker samme person hver gang, dvs ikke et ren af "fremmede" på matriklen Nogen gange har vi valgt timepris, andre gange fast pris ud fra de opgaver vi ønsker lavet. Timepriserne her på sjælland ligger ml 250-350 dkk Men du skal vide at dette er en branche hvor der er mange om budet, så du skal være en god sælger for at få kunder i biksen, vel at mærke kunder der betaler. Du skal være indstillet på at der er en del administration forbundet med at være selvstændig. Held+ lykke med projektet Karina
Hvor er det dog svært at sige de ord til manden, og jeg er endda helt sikker i min sag, vi kommer ikke videre står i stampe og har gjort det i mange år, det har bare været det letteste at blive sammen, for børnenes skyld og det er så besværligt at skulle sælge hus nu. Men nu skal det være, det er mit nytårsforsæt at nu vil jeg være lykkelig og fri, hygge med ungerne bare mig og dem. Men vi har været sammen i 13 år og jeg har aldrig prøvet at bo alene andet end 1 måneds tid tror jeg, men det skulle jeg vel nok komme over  Mine tanker og følelser er et stort rod, og jeg føler jeg har brug for at prøve at stå på egne ben selv tage de beslutninger der skal tages osv, finde mig selv igen finde ud af om det er rette hylde jeg er landet på. Nøj der er mange ting der render rundt i mit lille hoved   og hvor er det svært bare at åbne munden og sige jeg vil skilles. Det har ikke noget med aborten at gøre, eller også har det alligevel noget at sige aner det ikke.
Kære Lisab, ja det er store ord som skal siges og som er afgørende for din fremtid - men jeg synes du lyder sikker i din sag! Og jeg tror også jeg erindrer problemer i samlivet tidligere nu hvor du selv nævner at det har stået i stampe i mange år... Jeg sidder ofte og vejleder folk i samlivsophør, jeg kan ikke fortælle hvad eller hvordan de skal sige de vil skilles men alt det formelle kan jeg (hvis du har behov for det) Hussalg, samvær med børnene og alt det der det skal I nok finde ud af ellers findes der råd for det. Du vil stå på egne ben, være sammen med dine dejlige unger og dét er det vigtigste.. Jeg er sikker på, at I nok skal klare Jer.. men jeg kan godt forstå det er svært at få sagt den sætning!
Jeg er ret sikker på når du først er flyttet og alt er faldet på plads, vil du være lettet og glad for din beslutning. Du har været meget igennem, og den beslutning som du "Måtte" tage som din mand ikke ville gennemføre var dråben, for du gjorde noget som du ikke ville, noget som du var nød til, noget som du nu skal leve med resten af dine dage. det bliver svært, men din familie støtter dig, og det er vigtigt når din mand ikke gør det. og derude et sted når du er kommet dig venter en dejlig kærlig mand som vil hjælpe dig og gøre dig lykkelig..... og støtte dig i dine beslutninger.
Ja så fik jeg da endelig taget mig sammen til at sige de ord der var så svære. Tror ikke han fatter alvoret i det, nu vil han lægge planer for hvordan vi kan blive en lykkelig familie, og nu når jeg er midt i min læretid så har jeg jo brug for en familie der støtter mig, ahhh come on helt ærligt mand, mine forældre og mine søskende støtter mig det er fint for mig, jeg kunne da godt blive, men det da ikke for min skyld, er det ikke meningen jeg skal være glad ? Nå vi skal ha snakket det igennem i aften når ungerne sover, der er ingen grund til at de bliver blandet ind i det nu.
Tusind tak for alle svar og links. De er blevet modtaget med kyshånd! Nu vil vi prøve at gennemgå det hele og forhåbentlig blive endnu klogere.  Flere erfaringer/informationer mv. er naturligvis stadig meget velkomne. 
Det er da vildt godt, at den nye stofskiftemedicin er kommet på markedet. Jeg håber virkelig, at de mange Eltroxin-folk, med de store bivirkninger, bliver gjort opmærksom på den nye medicin, så de kan skifte og blive alle problemerne kvit. Tænk engang. Jeg har bevidst sagt nej til at få fjernet min skjoldbruskkirtel udelukkende fordi, jeg kender til disse grimme bivirkninger fra den nye Eltroxin. Men nu kan jeg jo godt takke ja 
Tina jeg fik meget meget ondt i hænder og fødder. Jeg kunne ikke strække mine fingre, og næsten ikke gå. Jeg blev meget nemt ked af det, kunne ikke overskue noget som helst og var rent ud sagt temmelig træls og være sammen med. Mine øjne gjorde ondt og jeg var meget meget træt. Næsten samme symptomer som for lavt stofskifte der ikke er behandlet. Men prøv at kigge på den facebook gruppe der hedder stofskifte bivirkninger af ny eltroxin. Der er mange forskellige bivirkninger.
Eltroxin brugere får ikke besked - jeg har fx. intet hørt om, at der var kommet ny medicin før denne tråd (og jeg er endda ansat på sygehus, hvor jeg har adgang til diverse databaser!)
Hej  Har fået eltroxin i 15 år uden problemer,jeg får taget blodprøver hver 6 måned som kontrol. Hvis vedkommende dyrker sport skal man være opmærksom på at Eltroxin står på doping listen, så man skal sørge for at have sine papire i orden. Kurt
Det er virkelig rart, at I vil dele jeres erfaringer med os. Tak for det! Jeg fandt i går en amerikansk video på youtube, hvor en læge bla. taler om, at det (ofte?) sker, at behandling med kunstige hormoner medfører, at blodprøverne viser, at alt er ok, selvom kroppen ikke kan udnytte "tilskuddet" ordentligt. Stofskiftet vil derfor reelt stadig være for lavt. Kender I noget til det?
Ja jeg har fået Eltroxin i over 27 år. Jeg fik det da min skjoldbruskkirtel blev fjernet pga kræft. Jeg er så på en dosis, der hedder 200 mikrogram om dagen . Den dosis fungerer jeg bedst på . Ind i mellem får jeg taget blodprøver og lægen siger hver gang at jeg får for høj en dosis . Men han kan bare ikke afvise, at JEG mærker, hvordan jeg har det, og at JEG fungerer bedst på en høj dosis. Han kan ikke afvise, da jeg har fået det i SÅ mange år .Det er som om, at JEG ved mere om det her, end han gør . Hvis jeg får en mindre dosis, så bliver jeg træt og depri . En professor på Rigshospitalet fortalte mig dengang, at man ikke måtte spise p-piller samtidig med Eltroxin . Så det har jeg aldrig taget .Bare så I ved det . Jeg kender ikke til de bivirkninger I snakker om . Men er da klar over, at jeg ingen Skjoldbruskkirtel har, og derfor er dosis måske en anelse nemmere at dosere. For mig er det klart, at har man en egenproduktion af hormonet ( hvis ens egen producere lidt), så skal det, den producerer, trækkes fra i totaldosis, så man bedre ved, hvad der mangler så at sige . Og det kan jo for nogen være svært at regne ud.
Det er ofte nødvendigt at prøve sig frem, når det gælder styring af stofskiftet - og det ligegyldigt om det er for lavt eller for højt. Der er nemlig ingen, der er ens mht behandling og dosering af hverken Eltroxin eller det modsatte Thycapzol. Og selv om den rette dosis tilsyneladende er fundet, er det alligevel nødvendigt med blodprøvekontrol, da det ikke nødvendigvis bliver ved med at være rette dosis. Jeg har stadig hele min skjoldbruskkirtel, men den er syg, og derfor får jeg en lille bitte smule Thycapzol (1 tablet om ugen) Men får 10 år siden fik jeg både Eltroxin og Thycapzol for at holde stofskiftet stabilt, hvilket faktisk er lidt af en udfordring. Jeg er blevet tilbudt at få fjernet hele min skjoldbruskkirtel, da jeg alligevel skal have fjernet en biskjoldbruskkirtel om ikke så længe - så kan det gøre under samme operation. Men jeg vil nu gerne beholde min skjoldbruskkirtel, da jeg ikke har bivirkninger af Thycapzol. Man ved jo hvad man har og ikke hvad man får....
Jeg har nu i 5 år fået 50 mikrogram Eltroxin mod for lavt og samtidig også "Neo Mercazole" mod for højt...?!?!?! (Problemet kom efter min kemo.) Aner derfor ikke hvilke bivirkninger,der kommer fra hvad. Synes osse at der går et par uger før man mærker virkningen. Får taget blodprøver hver 3. måned Kh Winnie
Jeg har taget 1 x Eltroxin 100 mg samt 3 x Thycapzol 5 mg dagligt i godt 4 år nu pga. for højt stofskifte, og jeg har heldigvis ikke mærket noget til nogen bivirkninger  Med venlig hilsen Marie.
Jeg er født helt uden skjoldbrugskirtel. Jeg får 200 mg 5 gange i ugen og 300 mg 2 gange i ugen. (er pt gravid lige nu) Jeg har ikke mærket nogen forskel efter medecinsammensætning er lavet om. jeg tager dem som jeg plejer inden jeg går i seng selvom lægen siger jeg skal tage dem om morgenen.. men det glemmer jeg simpelthen. Det eneste jeg sys er mega meget træls med det nye medicin er at pilleglassene er så forbandede bøvlede at åbne. (luksusproblem) Får jeg få lidt medicin bliver jeg træt og slap og svimmel. Derimod for jeg får meget bliver jeg hyper.. tynd mave, hjertebanken ovs. Virkningen af medicinen kommer efter 4-6 uger da det er depot medicin. dvs hvis du en dag kommer til at glemme at tage din medicin så er det ik noget du mærker i det lange løb... det er først hvis du i længere tid ikke har fået rigtig dosis at virkningerne kommer
Det er flot at du har taget beslutningen og at du har fået det sagt - du ved, at jeg mener at du burde have gjort det tidligere. Jeg håber, at alt falder på plads - det skal nok gå alt sammen, selvom det virker uoverskueligt lige nu.
Hej. Jeg synes det er rigtig godt gået. Ikke at jeg støtter ensomheden, men jeg mener livet er for kort til at leve sammen med én man ikke elsker. Jeg er selv gået ud af sådan et forhold for 4 mdr siden. Nu var der så ikke børn, så det var noget nemmere.  Men efter jeg er blevet alene, er jeg blomstret op. MIne kollegaer siger til mig at de synes jeg ser vildt godt ud nu, og der er endda nogle som tror at jeg har tabt mig..  Men jeg har så 2 kollegaer hvor den ene er under 30 (den unge) og den anden (den ældre) er i starten af 30´erne. De har begge børn. Er begge gået fra deres kærester/mænd, men den unge bor stadig sammen med hendes (eks)mand, da de ikke kan sælge huset. Her forleden sidder de to så og snakker om at de begge er gået tilbage til deres mænd. De mener begge at de ikke kan finde en bedre far til deres børn, så det er jo nemmest at blive sammen også selvom de ikke elsker dem!  Jeg kunne ikke lade være med at sige til dem at jeg slet ikke fatter at de ikke vil sig selv det bedre end det. Men de undskylder sig med at de har børn og at det ikke er nemt at være alenemor. Nej, det siger jeg da heller ikke at det er, men skal man så bare leve i et forhold som ikke er noget værd? Nej, men jeg tror, nej jeg ved! at der er mange der lever sådan. Der skulle være nogle flere der turde gøre op med de dårlige forhold. God vind fremover... Hilsen Benedicte
nu tror han han skal redde hele verden, nææ han skulle være kommet op af sofaen for længe siden, hold på dit, du virker helt afklaret. jeg er sikker på du klarer dig, og finder den dejligste mand som vil dig/jer noget godt og fantastisk når tiden er inde og du er klar igen og det vil du da ikke snydes for.
Har selv prøvet det for to år siden.Vi blev enige om det efter at jeg havde prøvet at tage piller,hmmmm,dumt.Men det var for at råbe ham op da han ikke forstod hvor hårdt det var for mig med all den press fra arb, fuldtidsjob, børn med forskellige vanskeligeheder, vi har tre børn med fortidlig fødsel, jeg stod for det hele i huset med hvad det indebærer,samt havearbejde,havde ikke nogen familie lige i nærheden der kunne hjælp hvis jeg havde behov for det.Han arbejdet i Kbh og havde sene dage.Når kl.var omkring 20.00 så var jeg totalt udmattet.Fik piller mod depression men trods det kunne vi ikke få noget som helst til at fungere mere.Tilliden til hinanden var brudt på mange måder.Jeg havde også hest på det tidspunkt for at komme ud og motionere og dels fordi jeg elsker de store dyr og man kan snakke med dem og hygge.Jeg havde bare brug for at komme væk fra all den kaos der var i hjemmet.Nej, det var ikke nemt at sælge huset så det gik på tvang med et stort underskud som skal betales samt allt andet ved siden af.Ja, så økonomien er hårdt spændt for,men jeg/vi klarer den. Jeg ser ikke ungerne pga at han har misstillid ønsker ikke at jeg umgås ungerne,Jeg har passet og plejet demf ra de var små og han har ikke været der så meget men mit overskud har ikke været der og har svært ved at finde det stædigvæk,kan ikke tåle for meget stress idag, eller press. Men jeg har en dejlig kæreste idag som er en kvinde og vi har et super godt forhold til hinanden.Jeg betegner os som lykkelige trods mange bump undervejs. Da hentede ungerne hos os så lod han som om jeg var luft og lod ikk ungerne sige farvel til sin egen mor.Hvis vi havde problemer med bilen eller andre ting som forhindrede mig i at hendte eller at få christoffer bragt i skole om mandagen så mente han at de ting var kun mine problem,men vi er fælles om ungernes trivsel og hentning og få dem bragt sikkert frem og tilbage.Den ene gang havde vi problemer med bilen og han skulle alligevel hente tvillingerne om søndagen så spurgte jeg om han ikke kunne tage christoffer med hjem pga bilens bremser ikke virkede ordentlig og den var farlig at køre med.Hvorfor mit problem skulle være hans problem. Ingen flexibilitet eller samarbejde eller forståelse for at man kan komme ud i situationer hvor man ikke kan få dem hentet og bragt til tiden. Nu har jeg sagt stop, selvom det er hårdt at ikke se sine børn men jeg gør det for at bekytte mig selv for hans måde at være på overfor mig og jeg følte at jeg var på vej ned i en depression. Nu vil han have at jeg opgiver forældremyndigheden men det har jeg ikke lyst til da alltid skal være velkomne at komme når de bliver større og de vil besøge deres mor.Evt.genoptage kontakten. Jeg har købt julegaver til dem samt de får fødselsdagsgaver af os.De skal bare vide at jeg ikke har glemt dem og at jeg savner dem hverdag. Jeg er også hele tiden blevet bekyldt for at være egoistisk, bruge alle vores penge trods af at jeg havde beviser for at det gik til mad og tøj til ungerne og ikke andet,frisør engang imellem.Vores økonomig gik også meget dårligt efter vi købte huset.Jeg trivdes ikke det hus og det fortalte jeg ham at jeg syntes vi skulle have solgt det langt før men det afslog han for der var meget der skulle renoveres og meget der var dårligt lavet. Nu har vi fået at vide at Christoffer der snart bliver 9 år har aspberger autisme og har svært ved det sociale og forstå andres signaler.Det var en hård besked for han er en dejlig dreng som ikke haft det nemt med tvillinge søskende der er to år imellemd dem og da de er 6 uger før tid så har de krævet meget tid fra mig som mor som gik fra christoffer. Nu skal jeg i statsamtet på tirsdag.Så må vi se hvad der sker.Ikke sjovt.Hvis han var mere flexibel og forstående så havde han det som blommen i et æg.Jeg hentede og bragte børnene tidligere men det ente brat da han begyndte at true med at ungerne ikke var hjemme hvis jeg kom en time forsent trods en besked jeg havde sendt ud i god tid så han kunne give beskeden videre til dem han skulle være sammen med.Så jeg fik ikke ungerne den weekend.Jeg blev forsinket da jeg havde en hest der skulle flyttes og jeg startede netop i god tid da jeg vidste at der ville blive problemer.Sådan er det hele vejen igennem. Hvis vi ville på ferie så fik vi nok ikke lov til det.Han tror at han skal styre vores liv.Det kan han glemme og taberne det er ungerne igen,igen. En ting er sikkert når de er store nok så får de en forklaring fra mig af hvorfor det blev som det blev.Jeg håber de vil modtage denne og forstå dette.Der er ikke noget hellere jeg vil end at have mine unger hveranden weekend.Men jeg arbejder også hveranden weekend så ingen weekender fri og fri få hverdage.Da jeg er nød til at arbejde extra pga gæld fra tidligere m.m. Det har været hårdt at skrive dette da det vækker mange følelser i mig omkring ungerne speciellt.Der er meget til historien som heller ikke er rart at skrive eller tale om.
Synes det er synd for din mand, at du ikke har gjort alvoren klar for ham, da der stadigt var noget at rede. Lyder ikke som om der er noget at rede fra din side, det er nok kommet for langt ud til det. Synes sgu det er lidt synd.
Åh Gud, at blive så følelseskold over for en du har delt 13 år med, og tilmed har børn sammen med. Manden elsker dig, eller også har han (i modsætning til dig) et ønske om at få dette til at fungere. Når man bliver gift har man fandme også en pligt til at holde sammen på det man engang så i den anden person. jeg er ligeglad med om du ikke føler dig forelsket. med mindre han går og tæver på dig eller boller udenom må du fandme og sgu bare få det til at fungere. på en eller anden måde. Man giver ikke noget op så let! Arh nu bliver jeg sku gal. Hvad er der i vejen med kvinder. mænd har ikke nogen følelser eller hvad? Ha noget respekt dame!
Jeg tror der er noget i ikke er klar over om lisab´s forhold. Denne   giver et lille indblik.
at man altid kan lade bomben springe og så være iskold i måsen med om han har lyst til at forsøge at redde noget som helst. (Sådan et nabo-par har vi - stakkels ham!) Men der må altså være grænser for galskaben! Jeg har stadig ikke fattet at nogen mænd kan man tegne og fortælle for og først i det øjeblik man letter r*ven og siger nu smutter jeg SÅ får han fingeren ud af kanalen og forsøger at redde det hele! (Sådan et nabo-par har vi også - stakkels hende!) Som Jackpot skriver det så har Lisa kæmpet i flere år - op ad bakke mod alle odds og manden er ikke blevet et snus klogere. Bevares - det kan da sagtens være der er smurt på (I ved - der er altid hans, hendes og den rigtige version af sandheden) men selv når man tager halvdelen fra så er det stadig slemt! Lisa - jeg ønsker dig tillykke med din beslutning, med at gennemføre den og jeg ønsker dig alt muligt held og lykke med at fastholde den! Du har lige så meget ret til at være lykkelig som alle vi andre har 
Det ændrer ikke på min holdning. Det er da ikke hans skyld?
SophieMMJ: Du har tydeligvis ikke fulgt Lisab´s tråde gennem flere år, som nogen af vi andre har. Os der husker som elefanter, vi ved at lisab har taget en fornuftig beslutning og at den nok skulle være taget før. Så jeg håber at Lisab lader dine kommentarer fise ud glemslen.
Hvordan kan det ikke være hans skyld at han TVANG hende til en abort? Det har jeg meget svært ved at se. g hvorfor er det altid kvindens job at holde gang i et forhold. Og hvorfor skal vi finde følelser man ikke længre har bare for at behage folk som dig. Har du noge sinde oplevet hvor frygteligt det er for børn at leve i et forhold hvor mor og/eller far ikke har det godt. Det er børnemishandling. Kender ikke andet forhistorie end det der er linket til her, men hvis man gennem flere år ikke har det godt, og ikke nære flere følelser for ens sammen bo, HVORFOR skal man så blive der?
Nej mænd har ingen følelser eller respekt, hvis de ønsker at "deres" kvinde får en abort, helt ærligt, det skulle de have tænkt på noget før.
Damgaard og SophieMJJ: 1. Der er TO i et forhold- HVOROFR er det Lisas skyld- hvorfor er det hende der skal redde det hele? Man kan intet gøre alene- det kræver BEGGE parter HELE vejen igennem. 2. Hvis man gennemgår en abort men egentlig helst vil ha barnet og gør det for mandens skyld og bagefter sander hvor hårdt det er - trir i så det altid er lige nemt at elske manden bagefter? 3. I jeres verden er det op til kvinden at det hele kører og manden skal intet gøre for det el hva? Sophie: Du skulle simpelthen skamme dig skulle du...
Uanset hvad hvordan og hvorledes, så skal man da på ingen måde blive med en mand/kvinde man ikke længere har de samme følelser for, det er da både at holde sig selv og ham/hende for nar. Nu har jeg ikke læst de andre tråde, men uanset grundlag, så skal man ikke blive sammen for enhver pris... Nu traf jeg selv samme beslutning, med min samlever gennem ti år, for 3 månder siden, og det er da den værste beslutning jeg nogensinde har taget... Men nu tog "min" historie så også en drastik ændring, i forhold til hvad den burde... Men det ændre ikke på min beslutning, om at man ejer ikke hinanden, og nogen gange må man tænke på sig selv først, (og sine børn selvfølgelig) og man kan ikke altid blive sammen for freden og nemhedens skyld... Lisa.. jeg håber du klarer dig på allerbedste vis, og at du og dine børn, og også din mand, får en god hverdag op at køre... held og lykke med det held, og god vind fremover til jer alle... Knus Sandie
mener jeg også at man skal kæmpe med næb og kløer for at bevare forholdet, særlig når man er gift og har børn. Men nogle gange er det bare ikke muligt. Hvis man er holdt op med at elske personen er der jo ikke så meget at kæmpe for. Det gavner ingen at blive sammen i et kærlighedsløst forhold. Det gavner slet ikke børnene. Ja, det kommer måske som et chok for manden, men i så fald må han have været blind. Man er altså nødt til at være sig selv nærmest, ellers kan man heller ikke fungere og være der for andre mennesker. Lisa, jeg ønsker dig det bedste, det lyder som om det er den helt rette beslutning du har taget. Mvh Naja
Hej Ænder. Jeg ved der er så mange herinde med hundeforstand, så derfor håber jeg desperat på noget god feedback. Sagen omhandler en voksen hund på 8 år, der som jeg ser det har voldsomt mange problemer, og man kan vel sige at jeg er løbet tør for løsninger  Hunden er en hanhund der er neutraliseret, den har allergi, men bliver prednisolon behandlet så den klør sig ikke, overhovedet. Det har været noget familie's hund, som jeg har overtaget da vedkommende er på plejehjem. Hunden er meget hyper aktiv, nærmest damp, i starten hjalp det at jeg gik nogle lange ture i skoven med den så den kunne bruge sin næse og hjerne lidt, jeg har udviget langsomt med forskellige øvelser, så som godbidder i kopper som den så skal snuse sig fren til osv, den er utrolig lærenem og som jeg ser det, en ufattelig klog hund, MEN!!! Den piver og piver og piver og piver og piver, den holder mig vågen 3 af 7 nætter, og det er sådan en utidig piven, utålmodig vel egentlig, den har været vant til at denne piven ustandseligt, har gjort at den har opnået det den ville med sin piven, altså opmærksomhed. Jeg har forsøgt at ignorere den når den piver, men den kan blive ved i dage desværre  Den har ingen ro i sjælen og kan ikke bare lægge sig, uanset hvor træt den er, så er det som at se et barn kæmpe mod søvn, øjnene er ved at klappe i og hver gang den lige når at falde hen, tvinger den nærmest øjnene op og hyler endnu højere, og det er uanset hvor langt den har gået og hvor meget jeg har trænet med den  Det skal dertil siges som info, hunden lider i den grad af seperations angst og er i det hele taget lidt sky overfor fremmede indtil den kender dem, jeg har haft den i snart 6 mdr. men fra at kravle langs væggene når der var fremmede, er den nu så scocialiseret at den uden problemer er med i stalden hvor der kommer mange mennesker, og den er meget imødekommende og løber glad hen for at snakke selvom den ikke kender vedkommende, den gør heller ikke af fremmede mere, som den gjorde i stor stil førhen. (sorry det var et sidespring men synes i skal have så meget baggrundsviden for at hjælpe mig bedst muligt)  I starten da jeg fik den turde den ikke gå ned at trappen fra soveværelset, ikke fordi den ikke kunne for når jeg gik med kunne den sagtens, men hvis jeg lå oppe i soveværelset turde den ikke gå ned alene, vel af frygt for at jeg er væk når den kommer tilbage. Jeg har forsøgt at træne den til at ligge længere og længere væk fra mig, dvs fra at den nærmest skulle sidde på skødet af mig, til at den kunne ligge nede ved mine fødder til at den kunne ligge en meter væk osv, og det er egentlig gået fint, og nu går den også selv op og ned af trappen selvom jeg ikke er med, så det er jo et fremskridt. MEN!!! jeg er ved at gå til af alt det piveri, der er lyd på konstant, og jeg aner ikke mine levende råd for hvordan jeg løser det og jeg er på randen af at blive sindssyg af lyden af DR's pauseskærm KONSTANT!! For god ordens skyld skal det lige siges at den selvfølgelig er tjekket af dyrlægen i hoved og R.. og de mener det sidder mellem ørene på den, grundet stress pga flytning osv, men det er 6 mdr siden og jeg synes det punkt bliver værre og værre og værre. hvor den ellers har udviklet sig hurtigt mht seperations angst og fremmede. hva gør jeg forkert?? jeg er fuldstændig tom for ideer, og et eller andet skal der altså ske. indput modtages med kyshånd  katja
Jeg kan forstå at du har en øvre etage, og ikke kun et værelse. Hvis jeg var dig, ville jeg prøve hver gang den begyndte at pive, stå op og ligge den længere væk. Altså dæk og bliv. Kommer den så tilbage og begynder igen, så gå ind i et andet rum og lig den der.  (selvfølgelig samme sted). jeg tænker bare lidt, den vil rigtig gerne være tæt på dig. Og ved at den piver, og bliver "rettet" og lagt længere væk, så burde den forstå at piveri = længere væk fra floklederen. Når den så tier stille så ros. Og så fortsætte, det er jo en langsom process, men kan høre at du er lidt vandt til det (: Det var nok noget af det jeg ville prøve.
tusind tak for dit svar, problemet er at jo længere væk jeg rykker den jo mere piver den, det er for at være ærlig som om at den ind imellem kortslutter fuldstændig og hvis den ikke nærmest kan hænge på min arm så piver den og den piver højt  Jeg har forsøgt mig med at rose den, hvis den feks ligger på det spot jeg har bedt den ligge på, også snart den bare holder mund for at trække vejret til et nyt piv så roser jeg den, problemet er at så snart jeg skaber en kontakt ved at rose, så piver den endnu mere og intensivt bagefter for at få kontakten igen, og roser jeg den ved at kæle den, så piver den så snart jeg stopper igen   så det er som om at jo mere kontakt jo mere selvforstærkende er det. Jeg synes jeg forsøger og forsøger med positiv forstærkning, men det bliver bare værre og værre, måske som du siger at fjerne den fra mig når den skaber sig og så snart den holder op så invitere den hen igen, men er bekymret for hva det gør ved dens seperationsangst hvis jeg feks beder den ligge i et andet rum end det jeg opholder mig i?? nogen bud??? mvh Katja
Du må tage små bitte skridt. Hvis hunden aldrig har været vant til at være alene før, så er det virkelig en katastrofe for den at blive forladt! Måske skal du starte med at den ligger en halv meter fra dig bare, og så ros den ligeså snart den gør det rigtigt i bare et kvart sekund. Og hvis den piver, så skal du ignorere den fuldstændig indtil den holder op. Uønsket adfærd = ingen kontakt. Det tager lang tid, men hvis ikke du er konsekvent, så bliver hunden snot-forvirret og så er alt dit arbejde spildt. Og så sørg for at skabe nogle situationer hvor hunden har de bedste betingelser for at gøre det rigtigt. Hvad gør den f.eks. hvis du går på toilet? Hvis den ikke piver der, så er det fordi at den ved at du er på wc, og at du snart kommer tilbage igen. Så tag et blad med ud og vær der 2 min. ekstra, så du øger hundens alene-tid. Hvis det er så slemt for den om natten, så placer den tættere på hvor du er så den ikke piver, og så ryk den langsommere længere og længere væk. F.eks.: Dag 1: ved siden af sengen i sin kurv Dag 2: 20 cm. fra sengen i sin kurv Dag 3: 50 cm. fra sengen i sin kurv osv. osv. osv. Det skal gå så langsomt at man synes det er til grin - men hvis det er 8 års vane man skal lave om på, så er det vel fair nok at det tager tid. Det vigtigste er bare at du ALDRIG!!! kontakter hunden når den piver! Den har jo helt klart lært at den får kontakt ved at pive - at det kun er et spørgsmål om hvor længe den bliver ved, så får den sin vilje til sidst. Den skal lære at reglerne er anderledes hos dig. Det tager tid, men den skal nok forstå det når den har prøvet til tilpas mange gange. Du kan også prøve at give den noget beskæftigelse, f.eks. et lækkert tyggeben, og så går ud ind i et andet rum, bare ind og luk døren og gå tilbage igen, imens den tygger. Ud af rummet, luk døren, tæl til 2, ind igen. Ud af rummet, tæl til 5, ind igen osv. osv.. Så finder den ud af at der ikke sker noget ved at du er væk, og den hygger sig rent faktisk med sit ben imens. Det var da lidt forslag, håber det kan bruges  Mvh. Randi Jeg
Måske er klikkertræning noget for jer? Med en klikker kan du rose meget præcist uden du behøve at direkte tage kontakt til hunden. Jeg kender ikke til klikkertræning i praksis, men teorien lyder som noget for jer! Ex. Det tager lang tid at sige "dygtiig" fremfor *klik* og hunden ved den gør det rigtige. Man skal selvfølgelig have lært hunden klikkeren først, men med en så inteligent hund skulle det gå hurtigt. Jeg synes det er flot, du tager dig af hunden! 
Hvorfor har jeg ikke tænkt på det   for det er jo netop det kvarte sekund jeg roser kræet, at den så higer efter mere kontakt, så hver gang jeg roser den med stemmen som dyyyygtiiig eller klapper den, så piver og skaber den sig endnu mere så snart jeg fjerner fokus fra den. Et eksempel, jeg sidder i sofaen, hunden ligger på puffen ca 2 meter fra mig, han ligger pænt og tygger i et ben, så jeg roser ham ved at fortælle ham hvor dygtig en hund han er, herfra glemmer han alt om tyggebenet og så snart jeg lader blikket glide tilbage på tv'et så begynder han og pive for den kontakt der lige var vil han gerne genskabe, hvis jeg ignorere det så piver han blot endnu højrer for til sidst faktisk at gø af mig, og tro mig han kan blive ved i timer hvis jeg bare ignorere den  Hans kurv står ved siden af sengen, og jeg ved at han ikke er vant til at være i senge heller ikke hjemmefra. Jeg er 200 % sikker på at det her problem omhandler opmærksomhed, mere end seperationsangsten, for jeg kan faktisk gå ned i stalden uden ham nu en halv times tid uden det generer den, så angsten bliver bedre, men opmærksomheds problemet større og større  snakkede med dyrlægen om det igår, som synes jeg skal give den nogle dråber som dæmper den, også skal jeg opsøge en adfærdsterapeut, hun mener ikke jeg kan træne den ud af det uden den først bliver dæmpet ned, da den gearer så meget op at den dårlig kan finde ud af sit eget navn. Nogen der kender en god terapeut nær køge området?? mvh Katja og ps tusind tak for jeres indput, begynder at forstå hvordan forældre til kolik børn indimellem må have det 
... galt må du købe et par ørepropper 
lyder det som om du gør rigtig mange gode ting med hunden. Stor ros til dig. En ting, du skal være opmærksom på er, at når du forsøger at ændre hundens negative adfærd, vil den faktisk i en periode ge frekvensen af den dårlige adfærd for til sidst at stoppe med det. Jeg vil mene, at du skal lade hunden være, når den har fundet ro. Jeg forstår godt, at du vil rose den, når den så tier stille, jeg havde nok gjort det samme. Den lyder faktisk lidt som vores gamle schæfer og han er blevet en rigtig dejlig hund med de rette forhold. Jeg tænkte faktisk på det samme som din dyrlæge, at give den et mildt beroligende middel for en periode. Jeg tror ikke du behøver at gå til en adfærdsterapeut lige nu, fordi du allerede har så stor succes med hunden. Giv den noget mildt beroligende i en periode og gør som Louise forslog brug øepropper og evt. en klikker. Klikkeren er et rigtig godt redskab og det kan være han reagere mere afslappet på den end på din stemme. En ting, jeg lærte med vores gamle schæfer, var at han var mest rolig, når han ikke havde for frie tøjler og han fik lov til at brænde noget krudt af. Pøj pøj med det.
har jeg gode erfaringer med som suplement til andre ændringer   godt nok kommer mine erfaringer fra katte   men min dyrlæge anbefaler det meget -
prøv at kontakte hundegittemor (kæledyrs kompagniet), hun og Henriette derfra er rigtig søde og dygtige. De har udgangspunkt ved Viby sjælland. Stine
Undskyld jeg blander mig - men jeg overhovedet ikke sikker på, at det er hundens adfærd/opdragelse/eller mangel på samme, der er humlen i dit problem !!! Er du overhovedet klar over, hvad et præparat som Prednisolon gør ved det dyr/menneske, som får det ???? Jeg har selv fået prednisolon i en længere periode. Min mor fik EKSTREM høj dosis, da hun fik konstateret lungekræft med spredning til hjernen. Min mors veninde har en MEGET sjælden sygdom i bindevævet, som kun en håndfuld herhjemme fejler. Hun har on and of været i høj-dosis behandling igennem over 10 år. Vi har alle ændret adfærd. Blevet hyperaktive, ja, nærmest fuldstændig KUK-KUK i rødbeden. Derfor tror jeg næppe, at dine forsøg med at ændre hundens adfærd giver voldsomme resultater før, I evt. finder en alternativ behandlingsform !!! Jeg synes bestemt, du har mere en overgået enhver jeg kender, når man tænker på, hvad du prøver at gøre, for at hjælpe denne hund. Desværre, tror jeg, dine anstrengelser viser sig at være forgæves, hvis ikke, du vælger at kigge på den behandling, som hunden får !!! Kemisk fremstillet medicin kan være udmærket i en periode, men nogle af midlerne giver ekstreme bivirkninger, som bestemt ikke altid forsvinder, selvom man holder op med at bruge dem !!! Min mors veninde har på 10-15 år ædt så meget medicin, at man nærmest har kunnet redde et halvt land fra alverdens sygdomme. Hun har først fået det bedre/nogenlunde godt, efter hun har lagt ALLE de forskellige piller på hylden, og bare lever rimeligt sundt og normalt. Ja, som hun selv siger, så har hun fået livet tilbage. Hun har virkelig haft det frygteligt. Både pga. hendes sygdom, men da endnu mere pga. alle de piller de har proppet hende med !!! Bare, et lille pip, fra mig. Jeg synes, du gør en fantastisk indsats for den hund, men hvis den ikke kan behandles med andet, så mener jeg bestemt, det ville være mere humant at aflive den. Den lider frygteligt, den kan bare ikke fortælle dig det. Mvh. Sabina Gregersen
Jeg tænker på OCD (obssesive compulsive disorder). Min tidl. hund opførte sig meget som du beskriver - dog peb han ikke, men han rendte rundt om sig selv og kunne blive ved i timevis. Han jagtede skygger og vi var ved at blive fuldstændig sindssyge.  Vi prøvede en million forskellige ting, men intet hjalp. Havde flere adfærdsfolk og dyrlæger på ham og alle var enige om diagnosen. Det endte med at vi fik ham aflivet, han var simpelthen så stresset og det var synd.Han havde bare aldrig ro, sov måske max 1 time ad gangen, så startede han forfra. At vi andre så var ved at gå op i limningen var hvad det var, men det var godt nok trist at se ham være så frustreret uden at kunne hjælpe ham. Ked af at fortælle en trist historie, men måske var det noget du kunne have i tankerne hvis du snakker med dyrlæge eller adfærdsbehandler ... Held og lykke //Dorte
Hej KAtja! Jeg tilslutter mig en af de tidligere skrivere om ivirkninger ved Prednisolon, måske skal du undersøge dem. Dernæst ved jeg at på AAlborg Dyrehospital er der en dyrlæge som arbejder meget med hudsygdomme og han har samarbejde med en anden specialist i hudsygdomme/allergi. Mit forslag går ud på at tale med ham og evt. via din egen dyrlæge få en blodprøve analyseret så I finder ud af hvad hunden er allergisk overfor. Finder man først ud af det er der mulighed for at hyposensibilisere hunden over en periode. Den kan jo også have ubehag siden den piber. Dyrlægen i Aalborg hedder Michael Butler og telefonnummeret er : 98 18 19 11. En anden måde at aktivere ham på er at give ham hans mad (hvis han får tørfoder) i en tom colaflaske eller køb en foderkugle så han skal arbejde for hans mad. Helle
Hvad er den allergisk ovenfor? Kan du måske undgå at den bliver udsat for det, den er allergisk for? Så kan du forsøge uden Prednisolon, og se om det hjælper på at den ikke piver så meget, og bliver roligere. Måske er det bedre om den kløer sig lidt en periode end at den er hyperaktiv? (Men jeg ved jo selvfølgelig ingenting om hvor slem allergien er...) Og klikkertræning er en god ide, og det med at tage det med meget små steg. Ellers er det kommet mange gode råd i tråden. Og skulle ingenting fungere, så må du jo vurdere om det er værdt det, både for han og dig....men jeg håber virkelig det går bedre! Held og lykke med hunden! Jeg krydser fingre! :-)
har også en form for hudallergi, men efter at have skiftet til et allergivenligt foder sammen med konstant forebyggende behandling mod lopper er hun helt holdt op med klø sig, så mit råd må være at prøve om ikk det enten er foder eller loppe allergi, sådan at du kan slippe for at give prednisolon. Mvh Naja
Prøv at give den Kodimagnyl  Dosering: 15 mg/kg legemsvægt, en gang og se om den så er mere rolig. Det kan være smerter (hofteledsdysplasi eller spondylose) Mine forældres gamle hund pev hele tiden, så prøvede jeg efter aftale med dyrlægen at give han en halv kodimagnyl, han sov 4 timer ud i et (jeg troede næsten han var død)og han var så rolig uden at pive indtil den ikke virkede mere. Min gamle Dobbermann blev pludselig hyperaktiv og hørte ikke efter,og blev meget asocial omkring andre hunde, det viste sig at være spondylose der var årsagen, hun havde ondt.Så at grundigt tjek hos dyrlægen og derefter en adfærdspsykolog så kommer du nok hurtigere frem. Det kan sagtens være et psykiskisk problem du står overfor. MVH NajaM
Undskyld mit sene svar, men jeg har været inde og få en ny hofte, så jeg har ikke været ved nettet. Hunden havde som sagt ikke de her problemer tilnærmelsesvis, da den boede hos min familie, derfor mener dyrlægen at det er en stressbetonet adfærd, dvs at den reagerer med angst, og selvfølgelig er bange for at jeg også skal forlade den. der er ingen tvivl om at hunden altid har haft øhhhmm skal vi sige knuder i hovedet, forstået på den måde at den altid har været lidt vims. Den fik også Prednisolon med mellemrum hos forrige ejer uden samme udslag så derfor er jeg ret sikker på at den ikke reagerer på det, hvilket dyrlægen også mente. Iøvrigt har den ikke fået prednisolon de sidste 2 uger og han klør sig ikke, så vi krydser fingre for at hans stress var en af årsagerne til at hans allergi blussede op for fuld styrke Den får allergi foder som jeg køber hos dyrlægen og den får loppekur hver måned året rundt da loppeallergi er en af de ting den fejler. Jeg har siden jeg skrev sidst forsøgt mig med timeout som en skrev længere oppe og det virker fantastisk. Han er som skrevet meget opmærksomhedskrævende dvs higer så det er forfærdeligt efter opmærksomhed og blot man kigger på den på de rigtige dage kan få den til at pive uhæmmet og hvert skridt man tager er man ved at skvatte over ham  Så en dag hvor den slog fuldstændig knuder, tænkte jeg at jeg måtte kunne bryde mønstret. Så jeg tog hans kurv og gik ind i et andet rum, og bad ham ligge sig i sin kurv derinde (det var et rum hvor han ikke kunne se mig men stadig høre mig) der gik ikke engang 2 minutter så holdt han op med at pive, og efter 10 til 12 min gik jeg ind til ham og sagde meget roligt at han var dygtig lod en kiks falde ud af hånden og sagde kom. Så tog jeg kurven med ud i stuen igen og han lå lige så fredeligt resten af aftenen     OM jeg fatter hvordan det lige gik til????? men jeg har benyttet det siden hen og med fantastisk effekt, det er som om at han når han kører op ikke selv kan finde ud af at bryde mønstret, og eneste forklaring jeg har på det er at når jeg flytter ham væk, så bryder man på den måde mønstret?? Hva mener i, er det en hensigtsmæssig måde at træne det på eller risikerer jeg andre problemer ud af det, har jo efterhånden fundet ud af at han er skrøbelig så jeg vil jo gerne gøre det rigtige. Det skal så siges at jeg synes han slapper meget meget bedre af og jeg kan se små fremskridt og færre tilbagefald for hver dag, men jeg ville jo gerne kunne rose ham noget mere og give ham selvtillid på den måde, men kan ikke rigtig finde ud af hvornår jeg kan give lidt mere kontakt, uden at det hele vælter. tusind tak for jeres råd, jeg begynder altså at kunne se lys for denne her dejlige vovse  mvh Katja
med ham, skal i hvert fald foregå i et meget stille og roligt tempo, ikke noget som kan få ham til at køre op i en spids. Dejligt at høre, at du har fundet en rigtig god måde til at få ham til at falde ned igen.
Prednisolon er som et tveægget sværd, hjælper for mange ting, men med mange bivirkninger!! ( de andre indlæg har ret), jeg har selv en hunderace er lider meget af allergi, meget ofte kan de ikke tåle oksekød! det hjælper ikke at købe tørfoder med for eksemple lam for er er ofte animalske biprodukter i= oksekød, jeg har i en del år brugt Henne Pet food samt deres lakseolie, jeg har 2 Bull terriere der er hvide og de har ingen allergi, bliver rost at dyrlægen for der er ingen allergi tegn som de ofte ser på Bull terriere. Ris og kalkun eller fisk er også allergivenligt, men det er noget nemmere med tørfoder. Prøv om du ikke kan slippe af med Prednisolonen, det kan meget nemt være årsagen til adfærdsproblemerne, men vær opmærksom på hvordan du trapper ned, det kan dyrlægen hjælpe med, du må ikke bare holde op.
ja, som overskriften siger, er det ikke tideligt at forlange at børnene skal skrive formskrift i første klasse??? De er jo i mine øjne lige startet og skal lære at skrive bogstaverne og sætte bogstaver sammen til ord, er formskrift så ikke kun at forvirrede yderligere???
Nu er jeg godt nok 34 år gammel, men jeg lærte altså også at skrive formskrift i 1. klasse og har bestemt ingen indlæringsvanskeligheder haft.
.... også ret sikker på at vi havde formskrift allerede i 1. klasse. Man kan jo også lige så godt lære at skrive bogstaverne rigtigt fra start af.
indrømme, at det er en diskussion der bør tages med læreren. Så er der sikkert nogle gode argumenter for hvor eleverne skal lære det allerede. Jeg har selv(i en praktik) oplevet at skulle redegøre for hvorfor vi valgte at smelte sukker i en undervisningstime i fysik/kemi. Det gav ikke umiddelbart mening for forældrene. Men der er altså som regel et mål med det der sker i undervisningstimerne 
er såmænd taget med læren, men snakkede bare med flere voksne, som undrede sig. Og snakkede med flere af vores venner som har børn, og de er også først startet i 3-4 klasse, det var såmænd bare derfor jeg spurgte. Hvem har snakket om indlæringsvanskligheder???? jeg snakkede om forvirring 
skulle det være forvirrende ??
I torsdags var jeg ude at ride en 2 timers skridttur i skoven på min dejlige hoppe, hun var frisk og trippede lidt på hjemvejen, så jeg skulle have lår og knæ ved hende. Det var meget længe siden både hesten og jeg havde været ude at ride ca. 3,5 år siden, men det gik virkelig godt og jeg nød turen - tror også min hoppe gjorde det. Dagen efter havde jeg så ufattelig ondt i hele min krop, mest i venstre side. Som barn brækkede mit haleben, tror det var ved ridning. Halebenet er trykket ind, så det har en vinkel på 90 grader indad og det er trykket en anelse over til venstre side, så det trykker på de muskler der ligger ved sædebenet og ballen. Jeg har i rigtig mange år haft ondt i lænd, bækkenbundskant, mellem skulderne, i venstre skulderblad og i venstre side af nakken samt ned i venstre ben, men ikke noget i forhold til de muskel og sene smerter jeg fik efter rideturen i torsdags ( det er bare så nedtrykkende, for jeg tænker om jeg overhovedet kan komme til at ride igen). Jeg har overhovedet ikke ondt i selve halebenet, men alle andre steder.. Jeg tænker om der da ikke findes behandlere der kan rette op på sådan et brækket haleben, så det ikke trykker på det omkringliggende væv. Jeg har prøvet rigtig mange slags behandlere, men de har kun kunne lindre smerten og ikke rettet på halebenet. Lægerne siger, at der ikke gøres noget ved brækkede haleben. Håber på at finde den rette behandler der kan rette halebenet, så hvis her er nogen der kender til samme problem og også er blevet hjulpet elelr kan behandle, glæder jeg mig til at høre fra jer.   Karina
Hvis det generer dig så meget, kan du evt få det fjernet helt.
... og bed om at få det fjernet. Jeg fik fjernet mit for ca. 15 år siden, og det var tiltrængt! Jeg var en del generet i et par måneder efter operationen - og siden har jeg ikke mærket noget som helst. Hilsen Sif
Tak for jeres svar, men problemet er ikke prednisolon. Bent hvis du læser mit sidste indlæg så står der også at hunden ikke har fået prednisolon i 2 uger og han har stadig ikke fået dem og kløen er da ikke vendt tilbage, så jeg vil tro at min dyrlæge havde ret da hun sagde at kløen godt kunne være stress relateret pga flytningen osv, allergihunde kan åbenbart godt reagerer med at slå ud på stress også  Jeg kender godt til de skadelige virkninger prednisolon har, bla drikker han som sindssyg i de perioder han har fået dem, systemet er jo på overarbejde. Da han kløede sig allermest havde jeg ham på en kur bestående af kartofler med enten kylling eller lam, men det gjorde ingen forskel så derfor tror jeg ikke hans foder er problemet, hvilket det jo ellers tit er for allergihunde. dog vil jeg lige fortælle jer at jeg er begyndt at give ham Zylkene som er et stof der udvindes af modermælken hos tæverne, og det giver en beroligende effekt og en tryghedsfølelse. Han har fået dem 14 dage nu og de sidste 3 dage har været skønne, det er en helt anden hund rolig og meget mere glad, så det er fantastisk, nu skal jeg bare have kombineret det med en god adfærdsterapeut, tror også han er mere trænings modtagelig nu  så alt i alt gode nyheder herfra. mvh Katja
stort saftingt ben fra slagteren kan give dig nattero???
gode råd herfra   .. kun et skulderklap til dig   .. dejligt at han begynder at falde til ro.. smider en masse tålmodighed og tyggeben jeres vej 
Jeg tror gerne på at det er forvirrende. Nu er jeg selv lærer, dog ikke i indskolingen. På min skole lærer alle børn først de almindelige trykbogstaver. Det er vores holdning, at de skal være bekendt med de enkelte bogstavers identitet, altså form, inden børnene skal lære at binde dem sammen. Det understøttes jo også af, at alle materialer til indskolingen lægger op til skrivning af trykbogstaver. Og så håber jeg sandelige ikke at nogen børn lærer formskrift mere. Jeg håber at det I kalder "formskrift" rent faktisk er "sammenbunden skrift" Formskrift, som fx jeg lærte i min skoletid, er en skrivemåde, hvor nogle af bogstaverne ændrer form. Fx med åbne b´er og p´er. Det er lidt svært at forklare sig ud af. Håber I forstår hvad jeg mener. Ægte formskrift "ødelægger" bogstavernes oprindelige identitet, det gælder også skråskriften med alle dens arkade-bindinger. Derfor er det yt. Hvornår børnene er klar til sammenbunden skrift, afhænger af flere ting. Motorikken skal være klar og det er den fx ikke hos alle i min 4. klasse. Der er enkelte elever, som simpelthen ikke når til den sammenbundne skrift. De fleste har dog øvet det siden starten af 3. klasse og så er flere og flere kommet med i løbet af det skoleår. De materialer vi bruger, er klasseopdelte og det er først bøgerne til 3. klasse, som tager fat i den sammenbundne skrift. ("Bedre håndskrivning"-serien lavet af Christian Clemens - håndskrivningens "godfather" i Danmark) At lære en samlet 1. klasse at skrive "formskrift" lyder meget ambitiøst. Gælder det blot enkelte af børnene, kan det jo være, at de er klar til det motorisk og fordi de generelt har styr på bogstavernes form. Mit råd: Spørg læreren! Mvh Tina - en lærer-skrift-nørd.
Tjah, mine børn skulle også lære skråskrift/formskrift, men det er altså svært med finmotorikken når man er dreng. Alle 3 drenge har gået bort fra den lærte skrift da det var fuldstændigt ulæseligt. Den lille på 15 kan ikke lave sámmenkædet skrift, og skriver store og små bogstaver i samme ord, derfor tror jeg det er sundere at starte med én slags skrift og ikke bytte ud undervejs, klart at man skal lære de trykte bogstaver først, men de sammenkædede er jo bare en videreudvikling af de trykte...
jeg vidste ikke det nærmest mere var reglen end undtagelsen at lære børnene formskrift først... Det gjorde vi i hvert fald ikke! Lad da lige børnene finde ud af hva bokstaverne er og står for først. Ganske enig med Tina Turpin i det hende og den skole hun arbejder på gør i - for det er osse min overbevisning.
Er det ikke bare det at de skal lære at skrive bogstaverne rigtigt? De skal lære hvad vej man skriver dem. hvor de startes og sluttes. p skal fx ikke startes fra bunden og d ikke fra toppen. Det er jo det grundlæggende for at kunne binde bogstaverne sammen i 3-4 klasse. Katrine
Det begyndte vi også på i 1 klasse! 
Jeg tror også at vi lærte formskrift i folkeskolen fra 1. klasse. Formskrift forbinder jeg ikke med at ændre bogstavernes oprindelige form, som man netop gør i skråskrift (lærer man overhovedet det på nogen skoler mere?), men kun at forbinde dem på en let måde. Så får børnene forhåbentlig et grundlag for at kunne forbinde bogstaverne lettest muligt senere, hvilket jeg kun kan se det positive i? 
Altså skrive skråskrift, som nok (vide min mor- der også var dansklærer!) er det sværeste at skrive pænt, og den er kun læselig- når den er pæn. (Jeg fik altid middelmådigt i "orden"- men jeg forstod ikke, hvad "orden" var- jeg gjorde jo mit bedste!) Min mor kunne både skråskrift og formskrift- som ud af en skrivebog. Hun foretrak formskrift til sine elever. Hun mente skråskrift krævede mere finmotorik. Og det havde hun ret i! Jeg har efter været over trykte bogstaver, min egen håndskrift, der ikke er formskrift, men en "snøllerskrift". Skal det være læseligt, bruger jeg versaler.
"lille" har ikke lært formskrift endnu. (Han går i 2. kl.) Og jeg synes det er bedst at de lærer bogstaverne at kende inden de skal binde dem sammen. Som jeg lærte formskrift er der sådan set ikke den store forskel i hvordan bogstaverne ser ud. Der var i hvert fald ikke åbner p'er og b'er. Vi lærte det først i 3-4. kl. hvilket jeg tror er bedst af hensyn til motorikken. Det er nok også nemmere at lære at stave uden man skal spekulere over hvordan man får de pokkers bogstaver til at sidde sammen. Så for at vende tilbage til det oprindelige spørgsmål, så synes jeg det er for tidligt at starte med formskrift i 1. kl.
Jeg vil have ret!!! Så jeg vil stadig holde fast i, at det I kalder "formskrift" ret beset er "grundskrift" som er noget andet. Der er altså forskel. Nu har jeg googlet og googlet for at finde eksempler på det ene og det andet - for at vise hvad jeg ævler om. Ingen resultat der. Jeg gider ikke lige selv at skrive, fotografere, uploade osv. I skal bare tro på hvad jeg siger...... 
Jeg er lige knap 33 år. har tilbragt min skole tid. I en tysk privat skole her i danmark. Og vi lærte først forskrift. og først meget senere, tro det var omkring 3. klasse at vi begyndt at lære at skrive det trykket bogstaver. Men formskrift var det første. Af skrive redskaber brugte vi også kun fyldepen. vi brugt kun blyant i matematiktimerne.
Hejsa. Er der nogle af jer der har prøvet det, eller kender til det? Synes jo det lyder for godt til at være sandt. Er det det? Hilsen Benedicte
Ja, du har nok ret. Som en engang sagde til mig, når noget lyder for godt til at være sandt, så er det nok fordi, det er det. Men det kunne da være meget spændende, hvis noget havde prøvet, eller kendte noget der havde...
google kvindebladet "Q magasin" eller hvad det lige hedder. Jeg mener de lavede en undersøgelse af dette for noget tid siden  kan bare ikke huske mere.. sorry og har heller ikke prøvet det.
Hvis du læser på hjemmesiden, så fremgår det også at det er lavet i samarbejde med Q. Men det der lidt undre mig er, at "forsøget" er lavet mens personerne også kun levede af Nupo Suppe. Så om det er Nupo eller Wrap, det kan jo ikke med garanti siges. Hvis det kun virke med Nupo, så er der ikke håb for mig, jeg kan simpelthen ikke få Nupo ned.. Ville hellere se billeder før og efter, hvor det kun var SlankeWrap der var brugt som behandling...
gav en af deres studieværter nogle behandlinger og hun var vildt begejsteret. Hun blev en hel del cm mindre.
men det er kun fordi wrappingen komprommerer cellene så de bliver tettere. Mna mister ikke flere kg kun af wrappingen, så skal der en slankekur til, men man komprimerer cellene.
Haha, jeg troede det var noget til heste, da jeg læste overskriften  Men jeg tror ikke en fis på sådan noget, der er kun en vej til vægttab, og det er at spise mindre end man forbrænder.
må lige have dette ud. Da jeg var en lille dreng, var der en masse små, særdeles velfungerende sygehuse. Så skulle alle disse sygehuse lukkes og det hele samles på nogle store sygehuse, hvor der var så mange læger på et sted at enhver situation skulle kunne klares på det enkle sygehus. Nu har mit yngste barnebarn lige prøvet dette system. Lægen konstaterede at pigen (6 uger) havde fået fnat, vel egentlig en simpel behandling, men nej, hun skulle over Odense universitetshospital, da de var de eneste som kunne håndtere dette problem på så lille et barn. Okay. I bilen og til Odense, her er der en venlig læge som fortæller hvilken salve de skal købe på apoteket, når de kommer hjem til Grindsted igen. Nu viser det sig dog at det ikke var fnat, så kl. 6.20 i morges i sne og fygning, ungen i bilen igen og til OUH for at få at vide at de skal køre til Esbjerg og blive indlagt på børneafdelingen ( 35 min. kørsel hjemmefra) Noget inde i mit lille enfoldige hovede siger, at kunne man ikke have startet med at sende dem over børneafdelingen, eller hvad??
men noget inde i mit lille "enfoldige" hoved siger mig at lægen på ingen måde gjorde det for at genere men måske har haft noget andet i tankerne som han gerne ville have lægerne på OUH til at kigge på.. Jeg er helt enig i at det ikke er optimalt at jage et lille barn ud at køre og da slet ikke i snevejr men det er svært ud fra din beskrivelse at vurdere lægens bevægegrund men i stedet for at brokke dig over det kunne du måske være glad for at nogen tog det dit barnebarn fejlede seriøst og gerne ville have en specialist til at kigge på det..  Et hurtigt kig i din profil afslører at da du var en lille dreng var der en masse sygdomme og lidelser som man ikke kunne gøre noget ved.. Patienterne døde og derfor var der heller ikke de superkomplicerede operationer eller de højt specialiserede plejeforløb - af den slags der kræver ekspertise som af gode grunde kun kan være samlet få steder. Måske var de velfungerende men de er ikke egnede til det specialserede sundhedsvæsen vi har i dag. Vi læste artikler om reformen på skolen (sygeplejerske) i videnskabsteori. Egentlig med det formål at lære at læse, vurdere og anvende en videnskabelig artikel men artiklerne talte deres tydelige sprog - patientoverlevelsen steg markannt hvis operationen blev udført af en læge der var specialiceret på området. Det drejede sig om alt fra en relativt simpel blindtarmsoperation til hjertekirurgi og kræftoperationer. Lægens erfaring var altafgørende for overlevelsen. Der hvor jeg lige nu er i klinik udføres der specielle knæoperationer og vi har haft flere patienter fra de mindre sygehuse i Jylland der kommer fordi resultatet af deres operation slet ikke blev godt nok og nu skal de så have lavet det om i Århus - det havde måske været smartere om de var kommet der i første omgang. For noget tid siden var der også en del ballade vedrørende nogle kvinder på Bornholm der havde fået konstateret brystkræft og som fik fjernet brystet på sygehuset i Rønne til trods for at de egentlig var egnede til en brystbevarende operation - men den udførte man ikke der, så skulle de have været på Rigshospitalet.. Det skal lige siges at det har STOR betydning for kvindens efterfølgende liv om brystet bevares eller ej, både fysisk fordi det er sværere at komme sig oven på en fjernelse men også psykisk fordi det ændrede kropsbillede er svært at arbejde med. At man så egentlig var kandidat til en bevarende operation men fik det fjernet fordi man tilfældigvis boede et sted hvor kirurgen ikke var uddannet godt nok må jo bare gøre en svær situation endnu sværere...  .  Jeg forstår for så vidt godt at yderområderne kæmper for deres sygehuse, ikke bare er de en vigtig arbejdsplads men forsvinder sygehuset er det sværere at holde lokalsamfundet i live. Nu er det bare sådan at sygehusenes formål ikke er at holde liv i lokalsamfund men derimod i patienter og det gøres bedst ved at samle ekspertisen på enkelte afdelinger og så lade patienterne komme til lægen i stedet for omvendt..
Du må heller ikke tro andet end at jeg er glad for at nogen tager sig af barnet, men føler blot at når børneafdelingen i Esbjerg er istand til at behandle hende, hvorfor kunne man så ikke starte med at visitere denne afdelong, som så i nødvendigt omfang kunne sende dem videre. Der er jo åbenbart eksperter dder som kan klare hendes problem. Jeg forstår måske også godt at i som er i sygehusvæsenet, mener at det er bedst med de store sygehuse med alle eksperterne er bedst og håber da også at det en dag vil fungere, men set fra brugernes side, så er det sgu besværligt. Jeg ville nødigt stå med et sygt barn en Lørdag nat og bare skulle til vagtlægen, vi har langt at køre. Derudover synes jeg også det er foruroligende meget lægesjusk man læser om i aviserne, fra de store sygehuse, senest en fødselslæge fra Esbjerg. De der små sygehuse i Jylland, Troede egentlig de var nedlagt allesammen!!
Århus er sygehuset i Holstebro jo lille fordi de enkelte afdelinger ikke er så store og dækker så mange underspecialer.. Jeg kan sagtens forstå at det er besværligt for brugeren men det er ikke kun os inden for sygehusvæsenet der mener at centralisering er bedst - det er ikke som sådan for vores skyld for det har også givet problemer for mange sygehusansatte - det er statistikkerne der siger at det er sådan man sikrer den største patientoverlevelse. Du kan være sikker på at når du læser om sjusk så er der 1000 operationer/behandlinger der er gået godt.. Det er pressen i en nøddeskal - vi hører om det negative. I mit daglige arbejde vil jeg sige at det er forbavsende at der ikke sker FLERE fejl for det vi arbejder med er så komplekst, ikke kun selve behandlingen men de i mange detaljer der til sammen bliver et patientforløb er der rig rig mulighed for at noget kan gå galt.. 
en af dem der er enig og bedre kunne lide tingene som de var- end som de er blevet.
svært ved at vænne sig til forandringer af enhver art og hvis det kræver mere transport af dem så har de da især.. Sygehuse i dag er bare så meget andet end nærmiljø og nem adgang for de pårørende og man må ofre noget hvis man vil have noget andet til gengæld.. Eftersom større sygehuse i grove træk giver større overlevelse er der vel mest idé i at vælge det..
med større overlevelse kan sikkert diskuteres selvom de der er for til enhver tid vil få det til at lyde som om det er tilfældet - men emd den behandling der ville mange da være døde inden de fik den korrekte behandlig- og det er mere held end forstand for de her mennesker at det ikke var det der skete er det fristende at sige - når det nu ligefrem er noget der kræver en indlæggelse...
kan uden tvivl diskuteres idet dem der er imod en sygehusreform til enhver tid vil argumentere for at det ikke er tilfældet..  Resten af indlægget har jeg svært ved at finde hoved og hale i.. 
være så svært at forstå - jeg skriver at med den behandling der her i trådstarters indlæg gives udtryk for er mere held end forstand at ingen dør af det da det kræver indlæggelse for det kunne det snildt ende med.
Bettina: Ha ha.. Ja, det har du da ret i. Tænk, sådan havde jeg ikke lige tænkt at det kunne opfattes.  Men ja, der skal nok lige undersøges noget mere før jeg ville begynde at bruge penge på sådanne behandlinger. Synes der mangler en del information. Og ja, det er jo ren utopi at tro at man kan tabe sig uden at lave om på kosten også. Jeg kunne bare godt tænke mig at få strammet maven og lårene lidt op, og hvis det der kunne hjælpe ville det jo være fedt. Det er jo også interessant at vide hvor længe det holder. Om det kun er i en uge man er "slank", for så er det jo ligemeget... Jeg må ud og undersøge det noget mere... Hilsen Benedicte
jo også populært for 25 års tid siden, og lægen jeg arbejdet for sa at det kunne være farlig. Bla for blodgjennomstrømming etc. Og nej det er ikke varig, man taber intet med det men presser sammen cellene tettere.
mine tanker var godtnok mange steder først om det var slankewrap til hesten, men det kunne ikke rigtig passe, wrap er jo ikke slankende... wrap til mennesker, der dukkede godtnok underlige billeder op i mit hoved, med mennesker der tygger wrap... sådan en rundballe den må dælme vare længe til en familie på 4, men jeg er ret sikker på det ville være effektivt mod vores kg. Tænderne bliver da slidt op inden vi har guflet såan en balle, og nøøj det må kræve meget vand ved siden af 
Min første tanke var at slankewrap måtte være frøgræs. Jeg blev så noget forvirret da i snakkede wrap til mennesker. Men for den halve pris kan jeg da godt pakke jer ind i mudder og finde en wrapper.
Jeg var onsdag afsted til min første "behandling" med bodyshaping   og skal afsted igen idag. Det er en form for slankewrap hvor man bliver pakket ind og bliver varmet op, med noget infrarød... Man kommer til at svede som en gris hehe Men jeg kan allerede se en ændring, maveskind som før hang, har trukket sig en smule op, og min kæreste kan også se det, så for mig virker det... Jeg glæder mig til at komme afsted idag, det er afslappende, dejligt varmende på en kold dag, og alle mine muskler er "blødt" op bagefter. Og glæder mig selvfølgelig til jeg har fået alle mine 10 behandlinger og se det færdige resultat, jeg er helt sikker på at det bliver rigtig godt. /Charlotte
så smid da lige en link dertil, så vi kan se hvad nu det er for noget .... .-)
Jamen her kommer linket da så  Jeg har fået to behandlinger nu, og kan slet ikke forestille mig at stoppe med behandlinger. Har desværre ikke nogle før og efter billeder jeg kan dele med jer   Men regner med at få målt mig selv igen her efter 5 behandlinger, så skal jeg nok komme med mål   Regner dog ikke med at tabe så meget i taljen, da der hvor jeg trænger faktisk primært er lige under taljen, hvor jeg ikke er blevet målt (hud der skal strammes op efter at have været gravid / have været tyk hehe) Ved ikke om det er ok at linke til at specifik sted, men det er altså her jeg får det lavet  Der er dog forskellige slags slanke-wrap / body-shaping, afhængig af hvor man får det lavet, mit er med infrarød. /Charlotte
at før og efter billederne hos slankewrap er før billederne taget på grå baggrund og i knapt så lyst , og på efter er det hvid baggrund, hvor billederne nærmest skinner. fup tror jeg 
Jeg var heller ikke sikker på at jeg ville tro på det... og hele indstillingen i DK er nok, at der ikke findes nemme genveje og selvfølgelig er der ikke genveje til vægttab... men jeg har næsten tabt de kg jeg skal (37 kg) og trænger bare til at blive strammet op... og efter 2 behandlinger er der en forskel at se, både opstrammende og på mine strækmærker. Så jeg er overbevist, det virker... Siden min første behandling har jeg også tabt mig 1 kg på 4 dage og mit vægttab var ellers gået noget nær i stå, så jeg er virkelig tilfreds med resultatet  /Charlotte
Jamen altså nu fik jeg lige målt idag, så tænkte jeg hellere måtte dele. Jeg har ikke tabt mig lige under mine bryster (der var altså heller ikke noget i overskud sådan rigtig) Jeg har tabt mig 3 cm i taljen og 7 cm omkring det nederste af maven. Og jeg er kun ½vejs i mit forløb, så er jeg er ovenud tilfreds. Jeg startede den 2. februar  Men vidste nu godt at jeg havde tabt mig, kan se at min mave er blevet meget pænere, og min hud på mave, lår og baller er generel mere fast (og jeg har ikke trænet ved siden af) Udover det, har jeg nogle størrelse 36 bukser, så har sluppet i livet og ikke sidder noget der minder om stramt mere, det gjorde de før. Jeg er super glad for at jeg prøvede, selvom mange tror at det ikke virker at blive pakket ind for at blive slankere, og vil klart anbefale det til alle. Og selvfølgelig er der andre effekter af det også, generelt føler jeg mig bare bedre tilpas og afslappet, afspændt når jeg har været til behandling. /Charlotte
I Region Sjælland skal der bygges et nyt stort sygehus, flere mindre sygehuse skal nedlægges og der skal være akutsygehuse. Som ansat på Slagelse Sygehus, kan jeg kun se fordele ved et nyt kæmpe sygehus - hvor de fleste specialer vil være, hvor ekstperten vil være til stede og hvor man netop ikke skal rundt fra sygehus til sygehus for at blive behandlet (trådstartets situation burde så kunne undgåes i de fleste tilfælde) Ja, patienter får muligvis en længere køretid til/fra det store sygehus, men det må være det hele værd hvis behandlingen bliver derefter.
visse områder indenfor sundhedsvæsenet er helt klart godt, men der hvor jeg oplever som sygeplejerske at systemet kommer til kort med de meget komprimerede patientforløb der er idag, er indenfor plejen og genoptræningen af de ældre. Ældre mennesker er simpelthen ikke gearet til at det hele skal gå så hurtigt. Hvor et menneske på 50 år måske kan klare sig med 5 dages indlæggelses tid, så skal én på 80 år ofte have det dobbelte eller mere. Der mangler vi da de små sygehuse som man kan overflytte til for god pleje og genoptræning. Jeg har ofte ønsket at det geriatriske område ville blive opprioriteret politisk.