Du får et stort skulderklap fordi du er kommet så langt med dig selv  Jeg tror heller ikke du skal afskedige din fix-it lady helt, hun er bare ved at finde sin naturlige plads inde i dig. Da jeg læste dit indlæg syntes keg, at keg kunne genkende megt, ikke med at fixe probelmerne, men med at fastholde problemerne og bekymringerne. Dine ord er lidt anderledes, men det passer i den vrad med mit hoved, når jeg er for stresset i en periode. Det jeg har lært (og stadig arbejder med) er at se på mig selv lidt udefra. Når bekymringen dukker op (Miss Fix-it) tænker jeg, 'nå der er du igen. Det er helt OK at ha det på den her måde' Så jeg accepterer at jeg har det på den måde, tillader følelesen et stykke tid, velvidende, at det er midlertidigt og jeg kommer videre. Brug det hvis du kan 
At være lykkelig er jo individuelt, men det er i min verden ikke en vedvarende tilstand.... Det er nærmere små "stik" af meget kort varighed, hvor man føler sig fyldt op af fred og glæde. For mig kan det være den vintermorgen hvor jeg har lukket hestene ud i solen og sneen- Når jeg står der i stalddøren og bare føler glæde og fred. Det kan være den dag hvor jeg ser på mine børn og tænker "sikke nogle vidunderlige mennesker jeg har skabt", når de trives og er glade, sunde og raske. Det er de jo overvejende altid, men i det øjeblik hvor det træder tydeligt frem i min bevidsthed og jeg fyldes med glæde og fred.... Der er jeg lykkelig. Disse oplevelser er jo fuldstændig uafængige af mål, drømme, ønsker og økonomi.
Jeg er enig med Zamangah. Men hvis man aldrig står stille i stalddøren, fordi man er på vej hen for at fikse noget andet, og hvis man aldrig sætter sig ned og bare kigger på sine børn uden lige at skulle organisere noget på ipad'en imens, så er det nok svært for den lykkefølelse at få "plads" til at snige sig ind på en  mvh. tina
Hej Firefly Jeg vil virkelig anbefale dig (og alle andre med interesse eller mange tanker)at læse "Lykkefælden" af psykologen Russ Harris. Den har været en kæmpe hjælp og inspiration for mig.  Du lyder til at være helt "normal";-) Forståen på den måde, at din hjerne som alle andre menneskehjerner er programmret til at holde øje med farer. Engang var det sabeltigeren - i dag er det ofte mere komplekse "farer", og oftest er det ikke farer, men bare tanker. Men tankerne kan faktisk ødelægge en del hvis vi lader os fatsholde af dem. Så er det netop vi er i tankerne og ikke i nuet - i livet:-)  Vi mennesker består af vaner (som kan ændres) og vores hjerne er egentlig kemi, og ligesom du kan programmere din hjerne til at være bekymret, obs på farer mv, så kan du også programmere den til noget andet (meget overordnet beskrevet).  Bogen beskriver rigtig fint ovenstående og er også ret underholdende. Måske stiller du (vi alle!) lidt store krav til livet og lykken. Hvem er det der siger det er normlt at være lykkelig?? Jeg kender ingen der er det hele tiden. Hverken privat eller fra bøgerne. Lykke kommer i små dryp (sikkert meget individuelle oplevelser), men livet er også havregrødsdage og dårligt humør. Som andre ganske rigtigt har beskrevet, så er det netop dette der gør at vi mærker glæde/lykke når den dukker op. Nogle gange kan dine beskrevne tanker selvfølgelig også være tegn på at noget skal ændres, men ofte er det "bare tanker". Accepter og giv slip og vend tilbage til nuet:-) Læs bogen hvis du har lyst og skriv gerne om du kan bruge den til noget. (måske kender du den allerede..) Pøj pøj  Sulejma
Når jeg læser dit indlæg, kommer jeg uvilkårligt til at tænke på et af mine yndlingscitater - som jeg også jævnligt har behov for at huske mig selv på: The only difference between a good day and a bad day is your attitude. Håber du finder vej til at mærke lykken og nyde alle de positive ting i dit liv:)
Tak for alle jeres gode svar  Og i har helt ret! Lykke er ikke en konstant tilstand, der vil jo altid være op- og nedture. Jeg tror, det for mig drejer sig om at "turde" give slip på den dér frygt for, at noget skal gå galt, da den rent faktisk ofte lægger en dæmper på de beskrevne "dryp" af lykke. Et eksempel kan være, når jeg sidder i bilen efter en skøn aftenridetur på min hest, efter en dag, der har været propfyldt med gode oplevelser, og glæder mig til at komme hjem og flade med et afsnit af Star Trek. Her kan jeg sidde og skråle med til Lady Gaga på anlægget med et smil op til begge ører og tænke "DAMN! Hvor har jeg det godt!!! Livet er SKØNT!" og straks efter dukker Miss Fix-It op med en løftet pejefinger og siger "Nu skal du ikke glæde dig for meget! Det kan jo være, det hele vælter i morgen." Det er, som en af jer også er inde på, nok meget naturligt at være på udkig efter farer, især hvis man har erfaringer med i baggagen, der fortæller, at det er en nødvendighed, men jeg synes, balancen er svær at finde - Mon ikke, det er noget, man lærer  Hende der Miss Fix-It skal da bestemt heller ikke pensioneres helt, for hun ER da god at have i baghånden! Forslag til, hvad sådan en trunte kan bruges til modtages gerne - Hun gider nemlig ikke rigtig spises af med at lave eksamenslæseplaner og tage ansvar for, at opvasken bliver taget 
Der er rigtigt mange mennesker, der kæmper med at få ro i sindet, når de har fri. Længere tids stresspåvirkninger kan virkelig bide sig fast og et stærkt kontrolgen kan være svært at blive fri af. Kropsterapeuter inden for body-sds arbejder med ubevidste kroniske trækninger/ spændinger i kroppen, som medvirker til at give det anspændte tankemønster. Har man adgang til den behandlingsform, kan det være en god ting. En anden god ting at praktisere er mindfulness. Det er et rigtigt godt værktøj til at give ro i en travl hverdag, og indre ro SKAL der til for at mærke de rigtigt gode stunder på indre lykke. Javist kan man være hektisk høj og lykkelig, når tingene går stærkt indvendigt, men det er ofte ikke den form for lykke, der kan udgøre basis-grundtilfredsheden i livet.
Tak for et godt indlæg. Går selv og tænker over den slags pt. For nogle måneder siden havde jeg ingen problemer overhovedet. Villa, volvo, vovse, sådan cirka. Alt nemt, "som det skulle være". Men jeg var ikke lykkelig. Gik og længtes efter noget andet. Keder mig hurtigt. Så har valgt at bryde forholdet op, og render min vej. Og midt i dette økonomiske kaos, flytte-kaos, halvt hjemløs... Gæt hvad - så er jeg lykkelig! Verden har fået farver igen, jeg har fået mod på livet igen! Føler, jeg kan få det igen, jeg har fået glimt i øjet og smil på læben. Ved du hvad, jeg gik og var helt død indeni før !! Som en zombie, jeg følte, mit liv var slut, gad ikke leve - seriøst!!. Fordi det var så kedeligt, "jeg får aldrig et fedt aktivt liv, som før", tænkte jeg. Men det var bare en beslutning væk. Og nu kører det for mig igen. Jeg kan nu ringe til dem, der gerne vil være sammen med mig, det gjorde jeg ikke før. Der var en masse, jeg havde glemt / gemt i mit kedelige liv. Har masser af muligheder, ingen "stopper" mig mere (man smitter af på hianden, og hvis den ene part er meget inaktiv, bliver den anden altså også). Hvorfor ikke være lidt impulsiv og aktiv !! Social også. Det skal ikke være så pænt og "rigtigt", nej vildt og inderligt.   Noget i den stil. Ved ikke, om du kan bruge mine tanker til noget. Men for mig var det noget med at sætte mig ned, og tænke, "Hvad vil jeg egentlig gerne? Hvad gør mig lykkelig, HVEM gør mig lykkelig. Er det manden, eller alle de andre, man ikke ser, efter manden er kommet til?  Jeg ved ikke, hvor langt ude på landet du er, i lejligheden. Jeg elsker selv at bo på landet, MEN må indrømme, jeg mere har temperament til at bo ved byen. Men det finder man ud af, når man har prøvet det hele. Århus var dog lidt for befærdet for mig. I øvrigt kender jeg udmærket din angst for at det hele vælter. Og du er sikker på, det ikke er fordi, du inderst inde ønsker, det vælter? Min kæreste er en god menneskekender, han kunne godt se, jeg prøvede at slippe af med ham på forhånd ved at spasse helt af ind imellem, for at få varsel om det. Men må sige, at jeg kan selv se dybere i mig, og det var faktisk fordi, jeg ønskede at komme videre. Havde bare ikke modet til at sige fra til et forhold, det har jeg aldrig haft. Er bare begyndt at opføre mig som en idiot, så de har slået op.  Møder jeg en nu, vil jeg ikke hele tiden stille det på spidsen, "skal vi være sammen, eller skal jeg skride", men nyde det. Men det kunne jeg ikke før. Men tag nogle timer for dig selv. Sæt dig ned, og skriv - hvad lavede jeg førhen. Er der noget jeg mangler? Plejede jeg at... Synge, danse, tage i byen, male, hvad ved jeg.. Gør jeg stadig det, savner jeg det? Kunne jeg gøre det igen? Men som sagt, det er kun mig, der har brugt disse tanker, måske kan du ikke bruge det til noget som helst i din situation. 
Jeg synes man er lykkelig, når man tager ansvar for sit eget liv. Træder ud af offer-rollen : "det er samfundets skyld", "det er kærestens skyld" osv. Når man ændrer ved de ting man er utilfreds med OG har en chance for at ændre, accepterer de få ting, som man ingen mulighed har for at ændre. Når man siger til og fra. Drop de mennesker, som man kan mærke giver en dårlig mavefornemmelse at være sammen med, fordi de fx. udnytter dig, suger alt energien ud af dig med deres negativitet, egoisme osv. Når alt dette så er sagt, så er det klart naturen og de helt simple ting der gør mig lykkelig. Først og fremmest at min helt nære familie og jeg har det godt. At sidde hos hestene og nyde deres ro og fred. En skøn ridetur i skoven. Det er fx. at "mine" agerhøns har overlevet vinteren, at harerne også gjorde, at der er hr. og fru Pindsvin, samt lille Peter-pindsvin i min have, at solsortene forventningsfuldt sidder kl. 6 en vintermorgen og venter på mig og mine æbler, når kattene ligger i hver deres stol og flyder foran brændeovnen og har det skønt. At plukke de helt sorte, kæmpe og velduftende solbær, høste jordbær, kartofler, rabarber, jordskokker osv. og smage at de SMAGER af noget. At koge marmelade og tage et glas med at denne himmerigsmundfuld, til venner og familie. At få wrap-høsten hjem. At vågne og kunne høre at vores ældgamle linde-træer blomstrer, og har besøg af tusindvis af bier. Kort sagt. Den ældgamle bondekultur. At så og at høste og mærke den store tilfredshed ved, at nu kan vinteren bare komme. Vi er klar  Det er de helt simple, primitive ting, der gør mig glad. Men når alt dette er sagt, så kræver det at de helt basale ting først er på plads. At have et arbejde og tjene nogle penge, så man kan betale sine regninger, at have en skøn mand og unger. Og så bonusen. Alle vores dejlige dyr.
Og så glemte jeg lige........ TS. Hvis du aldrig havde prøvet at noget gik galt, så tror jeg heller ikke du ville sætte pris på "lykken". Fx. elsker jeg vores 4 årstider. Man kan næsten glemme hvor fantastisk foråret er, når vinteren stadig hænger fast i marts måned. Men, når foråret så kommer og erantiserne, vintergækkerne, træerne, ja hele naturen vågner, fuglene synger, så bliver man da så glad i låget. Det samme sker for mig når efteråret kommer, når bladene bliver røde og morgenerne er fulde af dug og smukke edderkoppespind i græsset (og i hovedet indimellem   ) og man ved at nu går man en roligere tid i møde, med flere timer indendørs, lidt mindre travlt, for haven skal ikke passes, der skal ikke ryddes under hegnet osv. Havde man udelukkende forår i sit liv, ville det jo slet slet ikke være så magisk, så det er mine ord til dig. NYD foråret mens det er der og frygt ikke "vinteren" for det skal nok blive forår igen igen.
Rosenholm har skrevet det så godt, - det er lige de enkle ting der giver lykkefølelsen. og hvem man er, har lige så meget at sige - jeg ville ikke føle mig lykkelig i samme situation, som en anden ville  Men for mig, der er en meget visuel og sanseligt anlagt natur&dyrenørd, så kan jeg blive helt høj, bare af at gå i skoven, duftene i naturen og i de forskellige årstider og se lyset mellem træerne, mos, hestenes brummen, en særlig god kontakt med hesten, den slags. Helt utrolig små ting, som alligevel er alt, fordi det sparker lykkehormonerne igang. De basale ting i tilværelsen, som at man er tilfreds/tryg/glad ved job, bolig, helbred, økonomi og famlie + venner, om ikke andet det meste af tiden!! er helt basalt, for at trives. Men lykkefølelsen, kommer af nærvær og være til stede i nuet, det er en noget diffus følelse, der kommer og går, man kan godt være glad det meste af tiden tiden, men helt boblende af lykke, ville nok overloade ens system i længden  Tror mindfullness kunne være et rigtigt godt redskab til at blive mere glad og frem for alt finde det, der give lykke.