to har stor glæde af hinanden. Lady var 3 år, da vi fik Snehvide. Ja, de har deres ture til tider, men alt i alt virker de til at have stor glæde af hinanden. Man skal dog bare huske at det er et stort arbejde at have to hunde.  
Ja jeg er bekendt med, at det giver ekstra arbejde at have 2 hunde, men da jeg i februar i år måtte sige farvel til min dejlige hest, da han både stod med skævt bækken, dårligt knæ og kodeledsbetændelse, har jeg jo fået en del mere tid tilovers og vælger derfor ofte at gå nogle ekstra lange ture med hunden. Selvom det er en lille race, kan hun bestemt godt lide at gå en lang tur i skoven og der kunne det være rart at have en mere med, som hun kan tumle rundt med. Pelsplejen kræver jo ikke det helt vilde på de små og madmængderne er jo ikke enorme. Der vil selvfølgelig altid være ekstra udforudsete udgifter, som når man har hest, men økonomien er bestemt blevet en del lettere efter at hesten (desværre) ikke er der længere og ikke påregner at skulle have ny igen.
vi har 3 stk. De to af dem de bedste venner på jord. (cairn Terrier og Shar pei) Den 3 er meget reserveret (pudel). Hun vil kun nusses med af os mennesker. Hun gider ikke rigtigt andre hunde   . Men de andre 2 har samme alder og fiser rundt og leger. og ja når de så sover , så gør de det også gerne sammen. De er alle 3 tæver, men enes fint sammen. Så ville ingen betænkeligheder ha der, hvis jeg var dig.
Jeg har endnu ikke selv erfaring med at have 2 hunde. Men min veninde har 3 chi'er, og de har virkelig stor glæde af hinanden. Hendes den ældste er dog lidt speciel, og der gik en lille uges tid inden hun accepterede nr. 2. Men nu er de rigtig glade for hinanden, samt begynder at tage den nye hvalp til sig. Tror for meste lige at en hund skal vænne sig til den nye. Min chihuahua-han elsker at lege med andre hunde, og jeg anskaffer mig selv chi nr. 2 inden for det næste halve år! Tror da også det bliver lidt hårdt for ham i starten, da han er et forkælet enebarn!  Held og lykke med det.
Når nu var snakker om mere en hund ..  Min kæreste har HAFT 2 hunde. En ren labrador som var far til den anden de havde som var en labrador,- schæfer og- grøndlænderblanding . Tajo og liva hed de. Altså, Tajo var far til Liva. Liva blev aflivet den 12. marts i år. Hun var kun 4 år, men problemet med hende var at hun var så strid ved andre hunde, hun løb efter heste og cykelister, man kunne ikke komme til hende når hun sov for så ville hun knurre af en og hoppe op og snappe en lige i hovedet. Hun gøede også hver gang der kom nogen ind i huset og hun stak konstant af. Ja, hun kunne faktisk ødelægge ens humør fuldstændig. "Man skal kende Liva for at holde af hende." Det var det de fleste sagde ovre i den skov hvor der blevet gået ture med Tajo og Liva. Og det var sandt. Men når man så også først kendte hende, så var hun så fantastisk sød. Når man var ked kunne hun finde på og komme hen til en og slikke ens tåre væk og stå og glo på en med sit lille skæve hovede. Ååh altså .. - Hun lavede tit koldbøtter i sin kurv og virkelig gjorde som om hun sagde "Hallo se mig HALLO , kig nu". Og hun prøvede konstant at tænde Tajo til at komme og slås med hende, men han gad ikke rigtig , kun når hun VIRKELIG trængte til det og havde tigget ham længe. Hehe . De to var så skønne sammen . Men der var flere dårlige ting ved Liva end gode. Og hendes mor måtte tage den enormt svære beslutning at lade hende aflive. Jeg var med hende ved dyrlægen og GUD hvor var det forfærdeligt. Bare det at skulle gå derfra med Livas halsbånd uden Liva . Og gud hvor jeg savner hende. Til Sagen: Efter Liva blev aflivet har Tajo været lidt trist. Altså, han har ikke rigtig vist det, men man kan tydeligt mærke det på ham. Og for et stykke tid siden sad han bare og kiggede ud af vinduet, som om han sad og ventede på at Liva skulle komme hjem. Han er heller ikke vild med at være alene hjemme mere. Når vi går hjemme fra, så følger han efter og nægter at gå ind fordi at han godt ved at nu skal han være alene igen. Vi ved alle, at det var det rigtige at få Liva aflivet, bla fordi hun også havde underlivsproblemer og havde svært ved at holde på vandet. Hun havde ikke ondt, men hver gang hun havde tisset en smule på gulvet blev hun så ked af det og ville slikke det op. Tajo Savner Liva så meget. Det kan man både se og mærke på ham. Han savner sin bedste ven og datter. De to havde så meget glæde af hinanden. Ved ikke hvad jeg ville med dette. Måske bare fortælle at to hunde har meget glæde af hinanden, og vil blive meget kede af det hvis de pludselig mister deres bedste ven. Og forresten, så er det uhyre morsomt med to hunde 
Jeg har disse to guldklumper    Her er gravhund Victor på 4 år og Sif borderblanding på 3,5 år. I virkeligheden tror jeg, at Sif ville have det bedre som "enebarn" da hun nemt bliver jaloux. Og Victor ville nok have det bedre med en af hans egen slags. Når det er sagt, så må jeg dog også konstatere, at de er meget glade for hinanden. De leger meget og ligger gerne tæt sammen. På mange punkter supplerer de også hinanden. Borderen sætter lidt "fut" i gravhunden og gravhunden har en beroligende virkning på borderen. Hvis man gerne vil have to hunde, tror jeg det er vigtigt at de er rimlig jævnaldrene. Af dårlige ting er der vel kun, at de grisser dobbelt så meget, og der er dobbelt så mange hundedyner der skal vaskes. Og så er det lidt mere omstændigt at få folk til at passe to hunde hvis man skal ud og rejse. Mon ikke det ender med et hundekøb for dig?   I givet fald ønskes du held og lykke med det. Mvh. Anja
  Her er mine to. De bare så glade for hinanden, og når den gamle engang er væk skal vi have en efterfølger for hende. Mine er en han på 5-6 år (kan ikke lige husk det) og en steriliseret hun på 12 år. Jeg synes faktisk ikke det er mere besværligt at have to end en. Fordele er der i hvert fald flere af.
Pt bor jeg hjemme hos forældrene og jeg har en golden retriever, mens mine forældre har en shetland sheepdog. Der er en måneds aldersforskel (De er begge hvalpe). De kan køre hinanden trætte, på en måde vi mennesker, aldrig ville kunne leve op til. Det er simpelthen så skønt at se. Så jeg kan kun anbefale 2 stks, i stedte for en. De kan dog til tider, have lidt for vilde lege, men nu når vejret er super, smider vi dem bare udenfor. Og selvfølgelig er det hvalpe, så der er jo dobbelt så meget fis og ballade 
hunde.. 3 gange så skønt og 3 gange så besværligt.. Mere gris og snavs, mere tid på træning, flere penge til træning, dyrlæge m.m Hunde i flok med artsfælder har det bestemt bedre end alenehunde - især når de også er glade for hinanden.. Mine 2 voksne hunde er IKKE i øjeblikket så begejstret for vores lille ny, men jeg ved de med tiden vil komme til at holde af hende, men der skal altså arbejdes for at det lykkes tror jeg.. Men det arbejde bruger jeg gerne masser af energi og tid på så det hele ender godt..
Jeg har ellers læst mig frem til, at det er en rigtig dårlig ide at have to jævnaldrende hvalpe sammen - hvilket er grunden til at vi så kun har én lille lab tæve nu på 3 mdr. Der er nu meget arbejde i sådan en lille en, når man som mig altid kun har haft katte - dem er der lige knap så meget arbejde med. Men det er dejligt.  Er der stor forskel på at have 1 og 2? Hmm, tror vi holder os til en. Hun har det også fint med kattene, så hun er ikke alene. Kan mærke allerede nu, at min kæreste nok ikke vil bruge så meget tid i fremtiden på hunden, så det er nok ikke rigtig smart med 2 af slagsen. 
Det er logisk at i har haft problemer... går her stærkt ud fra at liva var grøndlænderblandingen. Det er ikke en hund med gener for sjov, det er der ingen spidshunde der er. Havde selv en spidshundebl. som min første hund, sammen med søsteren, de var komplet umulige, strejfede konstant, åbnede vinduer, gnavede snore over osv... spidshunde strejfer og sådan er det, specielt hvis de ikke bliver brugt fuldt ud. Nå til oplæget... tror to hunde kan få meget gavn af hinanden, alt efter racer. Har du spidshund så nej... har selv 2 hunde nu, hvor den ene er en spids, og jeg ville ønske jeg havde ventet... det er besvær på den hårde måde. Hele mit liv handler om taktik omkring hundene fordi de ikke kan være sammen alene, mit hus er købt fordi det var dét der kunne have hundene hver for sig, det samme da jeg skulle købe bil... det hele skal kunne deles op. det samme når jeg skal lufte hunde, skal jeg sørge for at distrahere den ene, så den anden ikke ser jeg går med den anden.. Og kan ikke lufte dem sammen, for de geare hinanden så meget op at jeg ikke kan holde dem.
for jeres svar. Kan se, at der er mange af Jer som har gode erfaringer med at have mere end en hund.  Og ja det ender nok også med, at jeg får mig en mere, for jeg føler ikke rigtig, at jeg kan stimulere min hund godt nok. Ofte ligger hun og sover hele dagen, selvom jeg er hjemme, (når vi ikke går tur selvfølgelig), hvor jeg tror, at hvis hun have en legekammerat, ville der nok også være mere gang i hende. Nu skal jeg bare lige finde den rette hvalp først og det kan jo også tage lidt tid.  Jeg har så også hørt, at det ikke altid er en fordel med to jævnaldrende hunde, da de netop kan have svært ved at fastslå hierakiet og der derved kan opstå mange gnidninger. Men det er så også for sent nu eftersom min er 3 år 
Vi har 2 labrador (1 og 2 år) og 2 grand danois (3 og 5 år). Alle 4 er enorm glade for hinanden og kan slet ikke undværre hinanden. De leger godt sammen og ligger gerne og sover i "arm". Grand danois tæven på 5 år gider ikke gå med ud og fodre heste om morgenen. Hun vil først med ud når hestene skal lukkes ud. Når de 3 andre kommer ind efter morgenfodringen så er der den helt store gensynsglæde selvom vi kun har været væk i 5 minutter. Vi har kun haft gode erfaringer med at have flere hunde ad gangen. Vores rottweiler var alene hund i de første år vi havde ham, men da vi anskaffede os en grand danois som selskab til ham, fik de rigtig meget glæde af hinanden. De blev bedste venner og selvom rottweileren var 6 år gammel så tumlede de rundt og legede hele dagen. Vi vil ikke have alenehund igen men det er dog meningen af vi med tiden skal ned på to hunde ( tror vi nok - det er lige indtil at vi ser en grand danois på internat igen - hmm- så når vi forhåbentlig om lang tid mister en hund så kigger jeg slet ikke på internaternes hjemmeside.   )
Ja, hun var nok mest grøndlænder end schæfer og labrador. Og ja, det er sikkert meget logisk at vi har haft en del problemer med hende, da hun var MEGET sin egen . Men hun var nu altså også dejlig. Hun gjorde jo ikke nogen noget. Hun var bare en meget bestemt dame. Og selvom hun gav os en del problemer, så savner vi hende alligevel . Kram Christina 
Har ikke hørt, at man råder folk til ikke at skaffe to jævnaldrende. Kun at man skal passe på med, at de får for lidt søvn. Der har ingen problemer været her, den yngste bestemmer slagets gang. Nu render de heller ikke 24/7 op af hinanden, da jeg har min egen afdeling i huset. Jeg vil selv anbefale, at få to jævnaldrende, da det kun har været en stor gave for os. Selvfølgelig skal man tænke på racerne, da nogle er sværere at sætte sammen end andre.
Da vi skulle have hund for 4 mdr siden, valgte vi at købe to tæve hvalpe fra samme kuld. Og ja, selvfølgelig er der mere arbejde med 2 hvalpe på en gang. Men hold da op hvor er der også meget glæde. Jeg nyder at se de to banditter lege sammen     Jeg håber du vælger at give din hund den glæde det er at kunne lege med en anden.
Har jeg også prøve engang.. Var engang på vej hjem og der i krydset sad der en fin sød hund og kiggede.. Da den ikke havde noget skilt ringede jeg til politiet og efter flere opkald og forsøg på at overtale manden til at den ikke bare kunne blive siddende der helt alene med dens snor, blev jeg endelig stille videre til en anden, som heller ikke kunne se noget problem i at lade hunden side ved en relativt stor vej.. Mens jeg snakkede med ham kom en flok unge tøsser dog løbende. Så kan jeg lige være sur på dem også, de kunne da i det mindste lige sige tak..
what?????????????? Det lugter lidt af den der film med Sidse Babett Knudsen, hvad er det nu den hedder? Hvor søs elin også forsøger at overtage mand og adoptivbarn?
Det er da bare supert for barnet, at fars nye dame er et kendt ansigt og en der kender familliens tidligere liv. Jeg kan nu ikke se noget forkert i det, andet end folks nysgerrighed og snakken i krogene, ofte gør mere skade end gavn. Hvis de nyder henandens selskab og famillien trives, jamen så lad dem dog gøre som de selv vil.
Det vedkommer da ikke andre. De har nok tænkt på alle de kommentare og negative bemærkninger plus sladder der ville opstå. Og de fik jo ret...
Kan da godt se hvorfor du ikke synes det er i orden. Men omvendt - tror du ikke den tidligere kone hellere ville ønske at hendes mand var lykkelig, selvom det er med hendes tidligere veninde? Måske ved hun ovenikøbet hvordan veninden ville opføre sig i forholdet, og det ville være pænt over for manden. Jeg kan ikke se det store problem i det - men som sagt så kan jeg også godt forstå dig. Men er det vigtigste ikke at de er lykkelige? Havde hun omvendt taget venindens mand mens hun var i live, så var det en helt anden snak.
Denne historie er skam ganske rigtig....desværre - godt at jeg er så stor en beton kælling, at jeg ingen veninder har...  Heidi
Tjae Min far døde selv i en ulykke og 8 mdr efter flyttede hans kammerat ind hos min mor. Det er nu 9 år siden og de er stadig sammen. Skal ærligt indrømme at jeg var den umulige teenager, der bare IKKE ville acceptere det, men i dag har jeg faktisk et bedre forhold til min stedfar en til min mor  Hvis de er glade for hinanden så lad dem dog være i fred, eller støt op om deres valg.
Kan du slet ikke unde andre lykke? Manden skal bare sørge resten af sit liv. OMG. 
Hvis jeg gik bort vil jeg da godtnok håbe at min mand ville komme videre og finde en anden "dame", der kan være god ved ham og vores barn. Jeg ville være dybt ulykkelig hvis han bare satte sig til at "visne hen". Mvh. Pia
kones mor gik bort sidste år i februar, et halvt år efter får min brors kone at vide at hendes fader nu er sammen med mosteren    Så nu er kusine/fætre pludselig også søskende.. De finder det alle bizart, men har valgt at acceptere det.. Jeg finder det også langt ude.. Den historie du fortæller, ser jeg dog ikke så meget galt i..
Jeg kan slet ikke forstå hvorfor ikke. Havde veninden stadig levet, havde sagen været ret så anderledes. Men her er hun væk, kun gemt i deres hjerter. De har hjulpet hinaden gennem sorgen og de har lært hinaden at kende på en hel anden måde, og så må det jo være skønt for barnet hvis mors veninden er en skøn kvinde der vel elske dem som var det hendes ejet. Min egen bedstefar fik 3 piger og en dreng, og så døde hans første kone. Så hjalp kones lille søster ham gennem sorgen, og pludselig var hun hans kone, og børnes "mor". Og de fik sammen 3 piger og min far sammen. Hvilket jeg jo er ret så glad for, for ellers var jeg jo ikke blevet til..  Kaptain lækkermås, kig ud over de egen næsetip, og und andre lykken. Ingen af dem elskede nok veninden hverken mere eller mindre før, selv om de nu er sammen. Måske sidder veninden i virkeligheden der oppe på en sky, og priser sig lykkelig over at de mennesker som betyd allermeste for hende, nu er sammen.
Så kan man da sige at det bliver i "familien" Hehe  Ej syns det er fint hvis de to har kunne finde ud af det, og som inger siger så er det jo et ansigt som barnet kender i forvejen   Og så tror da fanden at der ingen single mænd bliver tilbage til os andre hvis de bare overtager hinandens mænd på den måde 
Man kan da ikke tage noget der ikke ønsker at blive taget ? da ikke lige i denne udgave  Og ja ellers giver jeg nu Illum ret. De er sikkert klar til at skulle stå imod og det håber jeg de kommer til at gøre godt ! 
Er det ikke i filmen Brødre hvor det næsten er det samme der sker? Dog viser det sig filmen at manden alligevel ikke er død og der starter balladen så da konen og broderen har fået følelser for hinanden. Jeg kan godt se hvorfor folk bliver en smule forarget men mon ikke at disse følelser først er opstået efter hun er gået bort og de var nok ikke opstået hvis ikke hun var gået bort. Man skal nok passe på med at dømme i sådan et tilfælde da man ikke selv ved hvordan man ville reagere.. Jeg håber de er lykkelige sammen.
min mor, flyttede sammen med svigerfar, ja i læste rigtigt. vi = min mand og jeg, havde da længe lugtet lunten, men de to gamle fjolser, turde ikke fortælle os at de var kærester og gerne ville flytte sammen. Da min mor endelig afslørede det, grinede jeg og sagde at det var hun knagmer længe om at få sagt og at jeg forventede hun snart skulle ha hjælp til en flytning. Det var da et par af de gamle fjolser i den lille by, som var rimeligt meget foragede, men det var da deres problem, for vi andre i famillien, jamen vi havde nu ingen problemer med det. Og så længe de to gamle hyggede sig sammen, jamen hvad var så problemet, de var jo lykkelige og fik en del gode år og mange dejlige oplevelser sammen, før svigerfar desværre gik bort. Hvis jeg pludselig gik bort, ville det da være dejligt, hvis min mand fandt en der kendte vores famillie og kunne overtage for mig. Det ville jo være meget nemmere for alle parter.
været mere i orden hvis kvinden ikke havde været død? Ja, tænk det er set før at en veninde har overtaget en anden venindes mand. Men det er til at blive forarget over fordi hun er død.....  Annette
Du spørger om du er snerpet. I min mening - ja.
resten af livet fordi man har mistet en person man elsker. Det er jeg da ret sikker på at afdøde ikke ville ønske.