Kære HN.. Jeg er i et stort dilemma lige nu, som jeg virkelig mangler hjælp til. Det er ang. min kæreste og jeg... Vi har snart været sammen i 4 år (jeg er lige fyldt 21, og han fylder snart 22) Vi har boet sammen i 2½ år. Men jeg føler bare, at de negative ting ved ham, overskygger de positive. Har snakket med mine forældre, søster og veninder... Jeg har virkelig kæmpet for, at få det til at fungere, men det går bare ikke med en "doven" kæreste.. For det første, så kan han overhovedet ikke styre sin økonomi selv, dette har jeg hjulpet ham med. Lavet budget konto osv. Alligevel er der regninger, som han ikke liiiige får betalt og glemmer alt om.. Feks. så kørte vi galt i september 09, hvor der er en der kør ud foran os i rundkørslen og han når ikke at få bremst helt.. damen erkender, at hun lavede fejl, vi fik policenr og alle oplysninger osv. Vi sender bilen på værksted og får en regning på 6000 kr. Forsikringen skriver så, at hende der kørte ud foran os mener, at det er vores fejl og de ikke vil dække, men han skal skrive en beskrivelse af, hvordan han oplevede det osv. Vi har taget billeder af vores egen skade, deres skade og af rundkørslen og vi har skrevet en kladde, så det hele bare skal skrives ind. Men det får han ikke gjort.. jeg har rykket ham for det i 5 mdr. nu, men der sker stadig intet. SUK. Nå, men udover det, vil han overhovedet INTET lave herhjemme.. Ikke engang smide sit vasketøj i kurven eller skylle service af efter sig selv. Han planlægger intet i sit liv og er alt for inpulsiv.. Han glemmer at give besked når han laver aftaler osv. Han overholder heller ikke aftaler med mig om, hvornår han skal være hjemme.. Vil gerne have, at han er hjemme i hverdagene kl. 22 el. 22.30.. Men han hverken ringer eller skriver, at han bliver MEGET forsinket.. Kommer først hjem ved midnat og det er hverdag dagen efter. Sådan er det flere gange om ugen! Når han så endelig er hjemme, sidder han foran com eller fjernsyn. Idag er det så min fødselsdag og han virker fuldstændig ligeglad   Han har ingen gave købt eller noget, selvom jeg gav ham en ønskeseddel for en måned siden (vi plejer at give gaver). Han gider ikk engang hente morgenmad til os (der er 150 m fra os derned) Det positive ved at beholde ham er, at jeg ikke er så ensom, jeg har en at støtte mig til i større forsamlinger (er meget genert), en at dele regningerne med og han laver min bil. Nu har jeg sikkert glemt at skrive en masse, men håber i kan komme med nogle gode råd, for jeg kan ikke blive ved sådan...
Du har en masse følelser inde i og de fortæller hvordan du har det. Så synes allerede du har besvaret dit eget spørgsmål, så det bare et spørgsmål om hvor langt du vil gå. Du skal føle efter inde i og sige stop når nok er nok. Det at være ensom, kan du også være med en partner der næsten ikke er der, så tror mere det er en angst der bestemmer hvad du egentlig ønsker og man bliver kun ensom hvis man selv tillader det. Du fandt jo ham her, så kan du også finde en anden, hvis det er det du vælger. Du skal jo gøre det du synes er bedst for dig selv.
for mig lyder det ikke som om du er forelsket i ham .men at det er rart der er en så du ikke skal være alene - som det positive skrev at han lavede din bil.jeg synes du skal tage en snak med ham - uden at kende jer lyder det til at ingen af jer burde være i det forhold.hvis min kæreste altid kom sent hjem og bare "glemte" at købe fødselsdagsgave til mig så ville jeg nok sætte et stort spørgsmålstegne ved hans følelser for mig. du er ikke ret gammel,så kom ud af det og nyd at være ung og der skal nok komme en sød fyr ind i dit liv igen
Tillykke med fødselsdagen  Ud fra det du skriver, lyder det til, at I er gledet fra hinanden. Det er der ingen skam i. Skriv en liste med de negative ting og en med de positive. Hvis den negative overskygger den positive, og hvis tingene er for tunge at arbejde med eller I har arbejdet med det, så er det jo bare ud af døren og begynd på dit nye liv. Ensomheden må ikke være det, som holder dig i et forhold. Du lærer meget mere om dig selv ved at stå på egne ben. Genertheden kan forsvinde, hvis du arbejder med dig selv (min er svundet meget, selvom den stadig kan være der). Du er ung, og du har tiden foran dig til at forme dig til det menneske, som du gerne vil være. Bryd dine dårlige vaner og kom videre. Pøj pøj med det 
Jeg synes, det her er meget sigende. " Det positive ved at beholde ham er, at jeg ikke er så ensom, jeg har en at støtte mig til i større forsamlinger (er meget genert), en at dele regningerne med og han laver min bil." Et praktisk forhold kan du finde mange andre steder. For det første forstår jeg dig godt, kender godt "typen"! Man skal være ret forelsket for at leve med en doven, distræt kæreste, som ikke virker til at respektere én. Men er det fordi, forholdet er slidt, eller har han været sådan fra dag 1? Jeg spurgte engang min x, om han elskede mig nok til at være sammen med mig. Efter en hel dag sagde han nej. Jeg var også glad for at slippe af med ham.   Jeg er meget pågående, "finder mig ikke i noget", efter sigende. Jeg synes mænd hurtigt bliver tilfredse med et kedeligt forhold, men synes virkelig, det er vigtigt ind imellem at stikke til dem *S*, så man opper sig, og bliver opmærksom på hinandens behov. "Er vi sammen eller ej"?? Kæmper vi for at komme fra hinanden, eller   på hinanden?? Og har man en egoistisk kæreste, som ikke interesserer sig for éns behov, er man bedre hjulpen uden. Du må ikke blive hængende af praktiske/trygheds/angst årsager. Jeg har set mange forhold hos midaldrende, hvor folk til sidst knap registrerer deres samlever - "næh, jeg ved ikke, hvor han er, han kommer og går", og bliver utro, for at føle et eller andet.
Søde du... Livet er alt for kort til at nøjes... så hellere undvære! Men du skal helt selv indeni finde frem til følelsen at det vil du ikke tage til takke med. Tænk på at du har altså kun fået dette ene liv foræret, vil man virkeligt spilde det på at sidde og vente på en som er ligeglad? At have en at støtte sig til i forsamlinger er næppe det helt gode argument hvis du tænker efter. Luk øjnene og forestil dig selv som hundrede år gammel.. sidene i rokkestolen med den ternede plaid... er det din nuværende kæreste som sidder ved siden af med piben og ser hengivent på dig?
Se du at få hældt ham ud af vagten og fundet dig en ny sød kæreste, som ved hvordan man fejrer fødselsdag. Og ensomhed - bo du lidt alene en tid, så lærer du, at det faktisk kan være rigtig rart og at du ikke er mere alene end du faktisk er lige i øjeblikket.
med fødselsdagen  jeg kan ikke råde , men jeg kan skrive hvad jeg umiddelbart tænker når jeg læser dit indlæg og det er !! jeg tror at du er typen der skal ha gjort tingene med det samme og hvis ikke det bliver gjort gør du det , du har lagt hans budget , du har hjulpet med en kladde , det er skidt forstået på den måde gør han det ikke så gør du det eller også hjælper du ham. Hvad der rigtig slemt i jeres forhold er at du vil bestemme hvornår han kommer hjem i hverdagen !! ØHM du er ikke hans mor og fordi man er kærester behøves man ikke sidde på skødet af hinanden eller gå i seng på samme tidspunkt. Et forhold går op og ned , det kan jeg skrive under på , jeg har boet sammen med den samme siden jeg var 16 år og jeg er 36 nu , jeg har haft det som du , hvis ikke han lige kunne holde orden på tingene gjorde jeg det , jeg havde svært ved at lade ham gå ud, men omvendt vil jeg rigtig gerne selv ud , med veninder og venner , så det skal han da selvfølgelig også havde lov til. tiden går og man bliver voksen og lærere hele livet og en af de ting jeg har lært er at jo størrere bånd man forsøger at lægge på hinanden , jo størrere bliver afstanden til hinanden også , man skal give hinanden plads til at ånde og være et individuelt menneske og så skal man passe på med at " hjælpe " for meget vi er vane dyr og hvad der er bekvemt bliver hurtigt en vane 
Nogen der har forstan på jura inden for arv. Min far døde for snart 3½ år siden og boet skulle opgøres mellem min mor og 2 børn. Sagen er nu trukket i langdrag huset kan ikke blive solgt og her står sagen. Nogen der ved om den bare bliver trukket og trukket indtil huset (måske) bliver solgt. Kan min mor blive tvunget til at købe os børn ud?
har..eller nogle kommuner har....gratis advokatrådgivning. Kontakt evt dem eller ring og forhør dig hos en advokat.....så er du sikker på at få den rette vejledning. Held og lykke..