Ja jeg må indrømme jeg er ret kræsen med grøntsager.. vil virkeligt gerne spise nogle flere, men synes bare let det bliver kedeligt når der er så få jeg kan lide.. Så tænkte på om nogle har nogle gode sunde og lækre opskrifter, gerne med "masser" af grøntsager til inspiration.. De grøntsager jeg kan spise er: Kartofler Søde kartofler gulerødder tomater ærter bønner (alle slags) majs græskar blomkål
vi har lige fået kartoffel/porre suppe, hold fast det smagte godt.. Normalt er jeg ellers ikke rigtig til suppe, men det her suppe var virkelig en succes..
Lav linsegryde engang i mellem. Du svitser løg og hvidløg med masser af karry (østindisk er bedst). Så tilsætter du linser, røde eller grønne efter behov, vand, dåse tomat og bouillon. Tilsæt snittede gulerødder og hvad du ellers har lyst til af grønt, kål/blomkål er også godt. lad det simre længe, husk at krydre rigtig godt og brug olie også. Tilsæt gerne en dåse kidneybønner. Spises med ris... Søg evt. på opskrifter på 'dhal' på nettet, det er indisk linsegryde der kommer i 100 versioner. Prøv også blomkålssuppe, du koger et blomkålshoved i vand og bouillon, og når det er mørt blender du. herefter tilsættes frosne ærter som fyld. Det smager vidunderligt med groft brød. Et lækkert tilbehør er 3-bean-salad: En dåse kidneybønner, en dåse majs, en dåse kikærter (optional) og nogle lange grønne bønner (bedst fra frost). Hæld vandet fra og skyl dem. Hak et rødløg/salatløg og tilsæt. Lav en olieeddikedressing, min favorit er hvidvinseddike, balsamico, lidt dijonsennep og olivenolie + salt/peber og evt. hvidløg. Blandes. Tager 10 min og smager skønt! Og så er der jo klassikeren humus - super nem og lækker. Sæt tørre kikærter i blød natten over, hæld vandet fra og kog dem - gerne med en halv bouillonterning i vandet. (dåsebønner kan også bruges, men de er ikke min favorit). Blendes og tilsættes knust hvidløg, olivenolie, evt. tahini (sesampasta der giver bittersmag - kan udelades, lidt chili, citron, salt og peber. Smag dig frem. En rugbrødsmad med humus og agurkeskiver slår leverpostej med mange længder! Håber du kan bruge lidt. Jeg var veganer i 4 år så har masser, masser af grøntsagsopskrifter i ærmet - især med bønner og linser. De er desuden fantastiske i slankekost fordi de er proteinrige, og så tæller de med som grønt. HUSK at sætte alle tørrede bønner i blød i min 8 timer - ellers er de giftige. Linser behøver ikke sættes i blød. ENESTE ulempe er, at man får rigtig meget luft i maven - især hvis man både bruger bønner og kål. Så er du advaret!  I
Annemette: Hader porre.. men måske de ikke kan smages når de blændes ?? elsker suppe, især hjemmelavet tomatsuppe.. Issina: Elsker homus   men synes ikke jeg kan få det ordentligt selv.. måske fordi jeg har brugt de kikærter fra dåse.. så måske jeg skulle prøve med friske..
vi har det samme problem her i huset, men lav fx kødsovs med masser af gulerødder, løg, porrer, champignon i det er guf og giver gode grøntsager der ikke er "trælse" *G* Kom gulerødder, løg, kartofler i frikadellerne, farsbrødet osv. sørg for at skjule dem i maden så smager de faktisk rigtig godt  kartoffelmos kan med stor fordel laves med ½ kartofler og ½ blomkål, smager rigtig godt faktisk. man kan så justere blandingen efter smag jo, flest kartofler eller flest blomkål. nogle bruger også sellerri deri, men bvadrr hehe.
Jo men kødsovs bliver stadig kedeligt når man ikke kan lide løg, porre eller champignon (puha adder   ).. Jeg har lavet kartoffelmos med halvt gulerødder (kan spise blomkål men er ikke over vild med det) det blev godt.. Møg irriterende at være så kræsen med grøntsager.. når man nu gerne ville spise sundt..
- kartoffelmos kan du gøre rigtig sund ved at bruge jordskokker, persillerod eller selleri i. Min favorit er med jordskok, selleri (knoldselleri) og kartoffel. Prøv det før du afviser - det er yumyum. Pift det op med en bouillonterning i kogevandet og husk at skære alt det 'beskidte' af jordskokkerne. Ang. humus så tror jeg at det spiller en rolle at du har brugt dåsekikærter, jeg kan selv ikke fordrage dem. Chili, saltpeber, citron, olienolie og hvidløg er guf i - og brug gerne store mængder, der skal nemlig meget til at bringe smag til de ret neutrale kikærter... bon appetit!
...maven den veænder seg efter hånd til både bønner og hvidkål. Så får man ikke så meget luft. Hvad slags gift mener du det er i tørrede bønner? Jeg spør fordi jeg akkurat holder på å teste ud en teori fra en ganske dygtig kokk der mener at man slet ikke skal sette bønner i vand. Man skal bare koge dem længe nog. Også skal man holde seg fra riktig gamle bælgvækster uansett, fordi det ikke er rett meget næring i dem. Signe: Jeg kan også anbefale kartoffelmos med lidt andre grønsager i Hjemme bruger vi en tredjedel blandet gulerødder og selleri (rot). Blomkålsuppe smager ekstra godt med muskot i. Også blir det mægtig god suppe av grønne ærter fra frysen, kokt nogle minutter med lidt buljong og blitzet opp. Smag til med salt, peber og muskot.
...jeg levede af bønner og kål i 4 år og min mave vænnede sig vist ikke til det. Til gengæld vænnede JEG mig til det  Men det er da rigtigt at effekten aftager, jeg ville bare være sød at skrive det så Signe ikke fyldte sig med bønner lige inden en romantisk date. Jeg ved ikke hvilken gift der er i tørrede bønner, for det bliver altid refereret til som toksiner, der jo bare betyder gift. Det er omtalt som sådan i rigtig mange kogebøger (og også hos min arabiske familie der har praktiseret det i mange generationer). Men jeg skal da ikke udelukke at rigtig lang kogetid gør det samme. Men hvorfor bruge strøm/energi på at koge rigtig længe når de lige så godt kan stå og bløde op? Hvor længe skal de så koge - og hvad baserer denne kok sin påstand på? Det er sådan set heller ikke pointen for mig at se, pointen er at de skal udblødes ordentligt da man ellers kan få RIGTIG ondt i maven. Og udblødning i 8 timer VIRKER. At der også er andre ting der virker skal jeg ikke afvise - men jeg vil mene at man løber en unødig risiko hvis man eksperimenterer uden at vide hvad man laver  I
Hej alle kære HN´er. Jeg skal holde 30 års fødselsdag og det skal foregå i vores have. Vi bliver ca. 40-45 mennesker og de vil helt sikkert kræve, at der er en eller anden form for logi(telt), nogle stole og borde og sikkert også et gulv. Hvor lejer jeg lige alt det henne? Ved godt at jeg kan google mig frem til de første 1000 hjemmesider der udlejer disse ting, men havde håbet at kunne gøre det af lidt mere ukurante veje, så det blev knap så dyrt.  Det skal være på Sjælland. Vi bor ved Holbæk.
I dag kan man faktisk købe et sådan telt for "kun" 3000,-
... Vitro i Holbæk kan du leje det hele  Tjek   der er også prisliste. Et telt med gulv og plads til 50 mennesker koster 3.500 hvis man selv sætter det op., og 4.800 hvis det skal sættes op og pilles ned...
Kontakt Sara Telte   i Roskilde, snak med Sara (mand) og nævn ukurant   , hvis du forstår sådan en lille en.
Jeg startede også i en tidlig alder. Min mor forstod slet ikke det med heste/dyr generelt. Så jeg var 100% på egen hånd. Måtte ikke engang komme ind i hytten uden at have smidt det "stinkende tøj" i vaskekurven først og helst også taget et bad...men trods det pendlede jeg også ud til den samme gamle mand, der havde 14 heste stående. Vi var en håndfuld piger, der så hver dag på skift red de mange forskellige heste. Det gjorde jeg i en del år indtil den gamle mand desværre døde og sønnen ikke ville beholde stedet. At ønske sig en hest af min mor var også i årevis forgæves. Herefter begyndt tiden på handelsskolen og hestene kom i baggrunden..ja faktisk endte jeg med en ufrivillig pause fra ridningen på en håndfuld år indtil jeg begyndte at få parter igen. Det holdt jeg så vedlige i et par år, men har så igen ikke redet i snart 3 år nu fordi jeg for snart 3 år siden fik min dejlige Romeo. Da var han jo lige født, så der går noget tid før jeg selv kan ride ham. Og da jeg ikke syntes jeg havde tiden til at skulle have parter nu jeg havde egen hest....ja, så har jeg højst siddet på en hest 2 gange i de snart 3 år. Regner heller ikke med at blive "fast rytter" foreløbig. Jeg er hyggerytter af den rolige og lidt "Kyllinge-agtige" slags. Så selv ridningen af Romeo vil jeg den første lange stykke tid dele med evt parter for også selv at komme i gang igen og ikke få ødelagt noget i hans grundridning. Fremtiden er dog svært at spå, men jeg tror jeg vil have hest det meste af resten af mit liv...jeg har i dag primært mine heste for hyggens skyld og fordi jeg elsker bare det at være omkring dem. Ridningen har lige så stille bevæget sig i baggrunden og virker p.t. ikke så vigtig. Det giver stadig så vildt meget bare at have hest..men håber da at jeg en dag igen kan få en stabil "ride-hverdag" Man bliver vel forhåbentlig aldrig for gammel til at komme i gang igen..
Jeg har nu holdt ved alligevel, selvom jeg godt vil indrømme, at jeg har fået alting forærende. Jeg tror, at noget af det, der har gjort udslaget har været, at jeg har fået lov til at indvolvere mig og afprøve alverdens mange ting, men at jeg samtidig har skullet tage ansvar og kunne forsvare det, jeg gjorde. Til gengæld har mine forældre aldrig forsøgt at presse mig til noget ridning, jeg ikke havde lyst til, selvom specielt min mor virkelig er super interesseret i dressuren.
Jeg er også en af dem der gladeligt hoppede op på cyklen og cyklede de 5 km frem og tilbage ud til hesten og ja, jeg kunne også finde på at cykle de 7 km til og fra skole istedet for at tage skolebussen for så kunne jeg tilbring en hel halv time mere ved hestene. Jeg fik heller intet foræret og jeg kan faktisk kun komme i tanke om en enkelt gang hvor min mor overværede et stævne jeg deltog i og det var kun når der var ½ meter sne eller orkan mine forældre forbarmede sig og kørte mig ud til hesten.   Min første hest fik jeg da jeg havde sparet halvdelen op del, så betalte min far resten og jeg skulle selv sørge for at tjene penge så jeg kunne dække hestens udgifter. Da hesten blev syg brugte jeg hele min børneopsparing på dyrlægeregninger, så nej, jeg synes ikke jeg fik noget foræret. Jeg solgte hesten da jeg blev gravid som 21 årig og holdte derefter en pause på 6 år inden vi købte en gård og jeg endelig fik mulighed for at holde hest igen. Jeg rider ganskevist ikke ret meget for tiden, da det kniber med tiden, men jeg nyder omgangen med de kære firebenede. Winnie
forskelligt, jeg startede som 5 årige med at ride på Baunehøj ride center i Næstved, da jeg ikke var gammel nok til selv at cykle der ud kørte min far mig, da jeg har været 11-12 begyndte jeg selv at cykle, der var ca 10 km hver vej, men ride skulle jeg, jeg har aldrig haft hest selv men har altid redet de andres heste, faktisk fustrende en gang i mellem, men ok man kan være heldig at finde en go hest, som ikke er så sær, jeg er stoppet med at ride jeg har ikke redet siden januar, hvilket er virkeligt hårdt, hold da op jeg savner det, i sær på en rigtig dejlig solskinsdag.
Ingen, kommer mellem mig og min daglige skovtur på min Smukke Ganger. Sådan har det været i mange mange år...
Jeg startede med at ride da jeg var 9 år. Det startede med, at jeg var med en veninde på rideskolen og se hende ride. Tror kun mine forældre havde gået og frygtet den dag jeg ville komme og spørge, om jeg ikke måtte starte med at ride. Men de gav mig lov (håbede nok på at det bare var endnu en af de der hurtige ideer, jeg havde ret mange af da jeg var lille). Jeg lagde lidt hurtigt ud og kom på et øvet hold, så det undrede nok ikke min mor særlig meget, den dag jeg kom, og sagde at jeg havde ondt i maven og ikke ville til ridning. Det sluttede dog heldivis ikke der. Jeg kom på et ponylegestue hold om lørdagen og var der troligt hele dagen for at trække de andre, sadle heste op og af og ride en hest ekstra indimellem fik jeg også lov til. Jeg ønskede mig en hest til konfirmation(jeg havde jo set at det havde virket ved nogen af de andre) men fik den besked, at hvis jeg ville have en hest måtte resten af familien leve af hø og vand resten af vores dage  Jeg holdt stadig ved og har gennemgået det ene hestepasser senarie efter det andet og gør det stadig. Pointen er, at jeg lige som GeLabs2203 troligt så godt som hver eneste dag, da jeg boede hjemme tog cyklen ned på rideskolen, hjalp med at muge ud, fik én ridetime i ugen betalt indtil jeg fyldte 18 år, rideudstyr stod for egen regning, tre fritidsjob en overgang for at få råd til en undervisningstime mere og nye ridebukser og handsker. Mine forældre var til de første par stævner og tage billeder og var selvfølgelig stolte, jeg fortalte selvfølgelig heller ikke om alle de gange jeg røg af   . Alt i alt kan jeg så se idag, at alt det jeg har lært står for egen regning og godt jeg ikke ved hvormange penge der ligger gemt i det studie, men det er nok en mindre formue.   Jeg har stadig ingen hest, da jeg ikke vil have en før, jeg er fuldstændig sikker på, at jeg har både tiden og pengene til at have en, for ikke at skulle til at sælge den når jeg lige er blevet glad for den - men at pengene så desværre er sluppet op. MVH Jannie(der også har måttet klare sin ridekarriere selv)
jeg har altid fået opbakning og økonomisk hjælp fra mine forældre. men har derimod heller ikke bare fået i hovede og i numse.. jeg har måtte bevise at jeg var stor nok til at kunne tage ansvar for det at have med heste at gøre, og så længe jeg kunne det, har det hjulpet mig så godt de nu engang har kunnet. Min mor har altid haft hest, men har sjælendt redet hendes. har også redet de heste som andre ikke ville ride eller havde tid til. Og det var ofte "problem" hestene. uanset hvor mange gange jeg har været kylet af og endt på sygehuset, er jeg stadig blevet ved. da jeg var 13 købte mine forældre mig en hest, fordi de mente at jeg kunne tage ansvaret.. hvilket jeg også kunne. men den blev desværre aflivet kort tid efter grundet gammel skade. - så igen var det de heste man nu lige havde mulighed for at kunne ride på. og hjælpe til i rideskolen hele dagen og få en gratis ride time en gang imellem. jeg cyklede også frem og tilbage. 13 km hver vej og ofte flere gange om dagen for at lukke ud og ind og ride, og det rørte mig ikke. var vejret enormt dårligt tog jeg så bussen. Min mor har jeg også hjulpet meget med hendes heste, dog ikke redet dem så meget da vi altid endte med at blive uvenner fordi jeg synes hun blandede sig for mig, og det skulle hun ikke når hun var min mor..  i nonfirmations gave fik jeg så samson.. som 1 1/2 år efter måtte sælges grundet depression og psykiske skole problemer.. holdte der en lang pause, men startede så op igen med at finde halvparter og hel parter mv... jeg fandt så senere hen samson igen som min far var så elskværdig at låne mig pengene til fordi det netop lige var ham jeg ville købe. samson som nu er solgt grundet graviditet.. men ellers vil jeg sige at jeg er holdt ved ridningen og er ofte med min mor ude ved hendes heste for at blive luftet fordi jeg længes efter hestelugten osv  og jeg kan heller ikke vente til jeg igen kan komme i sadlen.
jeg er så nok en af dem der hørte til den heldigere gruppe... mine forældre gad dog ikke at sidde og se når jeg red, men jeg fik både min hest (inkl. alt) og undervisning betalt.. jeg rider ikke mere, men havde hest indtil for et lille års tid siden.. rider ikke mere fordi hverken lysten eller tiden ikke rigtig er der, og når den absolute drømmehest nu er på de evige græsmarker så kan det "også bare være det samme".. om jeg nogen siden får lysten tilbage ved jeg ikke, men hvis jeg nogen siden får børn så vil jag da håbe at de kunne tænke sig at gå til ridning...
Jeg blev aldrig bakket op - overhovedet. Mine forældre var bange for heste, det sagde dem INTET. De ville allerhelst at jeg havde interesseret mig for noget andet. Dog har de indimellem hjulpet mig økonomisk, når det brændte på. Jeg har tit ønsket mig at de havde hjulpet mig lidt mere, interesseret sig lidt for det. Jeg har altid tænkt at det måtte være DRØMMEN at have nogen forældre der tog ens ridning seriøst, hjalp én til stævner osv. Der er TRODS alt mange ting der blivet MEGET nemmere, hvis du har den rigtige hest, en underviser, og opbakning, trailer osv. mht. stævner. Men der var der ikke noget af, så det blev som det blev. Det er også fair nok, hvis jeg fx fik en søn der interesserede sig for motorsport, så ville jeg heller ikke bare være til rådighed, fordi han var min søn... selv forældre har lov at have et valg. Jeg holdt på et tidspunkt mange års pause fra heste og ridning, pga. økonomi og manglende tid og ressourcer. Nu bor jeg hvor jeg kan have dem hjemme, og det fungerer stille og roligt. Jeg har aldrig haft opgivet hestene, i de år jeg ikke fysisk var aktiv rytter, var de altid i mine drømme. Men jeg er helt sikker på at jeg ville være nået længere med det, hvis jeg havde haft nogen forældre der havde bakket lidt bedre op om det, udvist interesse og hjulpet mig når det var svært. Men sådan var det ikke. Så man må jo tage den derfra hvor man er.  *
Startede til ridning da jeg var 9 år gammel. Jeg havde ikke plaget, men overboens datter gik til ridning og de spurgte min mor, om min søster og jeg ikke også måtte gå til ridning, for så havde deres datter nogen at følges med. Hendes far kørte os til og fra rideskolen. Da jeg var 12 fik jeg min pony og havde meget opbakning fra min mor, som selv har haft hest da hun var ung. Hun var med i stalden næsten hver dag og ville gerne muge ud, men det fik hun nu ikke lov til. Jeg er nemlig frygtelig perfektionistisk med hvordan min ponys seng skal reddes og der er INGEN der kan gøre det ligeså godt som mig  Fik for det meste de ting jeg ville have til hesten og har kun i en kort periode, inden jeg blev 18, selv betalt halvdelen af opstaldningen. Blev pæcet til stævner, selvom jeg altid blev vildt nervøs og lod det gå ud over ponyen  Min mor havde mange ambitioner på mine og ponyens vegne. Idag betaler jeg selvfølgelig det hele selv, men har stadig den samme pony og rider lidt hyggeridning et par gange om ugen, når det er godt vejr. Jeg har aldrig haft pause og elsker stadig at komme i stalden og nusse om min pony. Jeg er idag 28 år gammel, så der findes altså nogen af os der fik det hele serveret, som stadig holder ved 
...i hvert fald ikke at bedækningen, der også blev nævnt som præmie, skulle modtages med det samme   Undskyld, kunne ikke lade være. Godt pigen får en trøstpræmie.
en totalt vattet undskyldning....  Stakkels pige, som ikke får det tøj som HUN vandt og som hun BURDE have haft. tsk tsk 
blev konkurrencen udtrukket lørdag??
... Sprøg hellere Linn direkte på beskedcentret - det er ikke sikkert at hun læser med herinde. Og Margit - essensen er jo at det var en af konkurrencens betingelser at man var der personligt for at modtage sin præmie, så alt er foregået som det skulle! At Linn så er så venlig at ville sende en trøstepræmie synes jeg er fint.
at de var der hele dag og først blev ringet op dagen efter. Men lad nu det ligge... 
Så er det godt at jeg ikke tilmeldte mig i den konkurence   jeg bor nemlig 4 timers kørsel fra Herining