Det gør mig rigtig ondt at høre. Jeg kondolerer og sender gode tanker.
Jeg føler med dig. Kender en der lige har været igennem det samme. Der er ikke nogen nem løsning, men du vil komme videre med tiden. Lige nu skal du give dig selv lov til at være lige så ked af det du har brug for. kæmpe trøstekram herfra. Og lav endelig flere indlæg herinde hvis du har brug for at snakke med nogen udenforstående om det.
Det var dog skrækkeligt for dig, så pludseligt og så ung en mor. Jeg kan sagtens følge dig i at det ikke er til at se fremtiden for sig når man så brat får revet sin kære væk. Håber du har en god familie og nogle gode venner som kan tage hånd om dig de næste dage. Knus og kærlige tanker fra mig.
På en eller anden måde skal du nok overleve, men det bliver ved med at gøre ondt i lang tid. Giv dig tiden til at komme til det stadie, hvor du primært husker alle de gode oplevelser I har haft sammen.
Du behøver ikke være stærk, du skal bare være der. At græde sammen og holde af og om, er det der skal til i første omgang. Tør I nærværet nu, ved I altid hvor man senere kan finde ører, forståelse og tæthed.
Hvor er det uretfærdigt at du skulle miste din mor i så ung en alder. Du skal ikke nødvendigvis være stærk for din søster - Du kan og skal ikke hjælpe hende med at gøre sorgen mindre, men du kan være der for hende alligevel. I kan græde sammen og mindes sammen og huske hinanden på alle de gode tider sammen med jeres mor. Sorg er ikke noget man kan undgå eller komme uden om - der er kun en vej - direkte igennem. I skal nok komme i gennem og klare jer - selv om det naturligvis altid vil være et tab at jeres mor mangler i jeres liv. Mange tanker til dig og din familie.
Jeg er ked af det på dine vegne. Jeg ved desværre lidt for godt, hvordan du har det  Jeg kan varmt anbefale dig at kigge på denne hjemmeside: Jeg ved, at du falder en anelse udenfor deres målgruppe aldersmæssigt, men den sorg og fortvivlelse du føler, falder ikke udenfor deres område. De har bl.a. en brevkasse, som jeg kan anbefale dig at kigge på. Jeg har selv været tilknyttet Unge&Sorg - først som "klient" eller hvad man skal sige - det var da min far døde af lungekræft - og senere som en af deres frivillige. Brug den! Det er derfor de er der. Der er ingen mirakelmidler, men der er i hvert fald hjælp og støtte at hente.
Jeg kan fortælle dig det er mega hårdt, specielt når det komer så pludseligt. Jeg mistede min far den 11 september 1992. i en alder af bare 7år. dagen før var alt godt og intet tegn på fare. så stod vi op næste morgen, gik oven på og troede han sov. end til min 2 årige ældre bror ikke kunne vække ham, så viste i den var gal. og kaldte på vores mor. en blodprob var skyld i det tragiske dødsfald, han blev kkun 52år. så den 2 April 2002 mistede jeg min storbror. Det vendte hele min verden op og ned endnu en gang. Man kommer aldrig over det, i dag 15 år siden, savner ejg stadig min far til tider og kan stadig ikke forstå han blev bort. Min storbror tuder jeg stadig over, han var min bedste ven og var der altid for sin søster, venner og familie. I dag har ejg min mor og min lille halvsøster på 6 år. som ejg gør alt for. Men det er hårdt at miste en forældre når man ikke er ret gammel, og man så står der og ved hverken udelelr ind. stort knuz Her fra.
Jeg kondolerer og sender gode tanker... Kender det desværre alt for godt...min far blev dræbt ved en trafikulykke for lidt over en månede siden, han blev 58 år 
Æv altså - det var da skrækkeligt. Og så så pludseligt og uden varsel, kan godt forstå, du har svært ved, at overskue livet lige nu. Håber det bedste for dig og din familie.
Jeg mistede selv min far sidste år på grund af et hjertestop og kan huske jeg følte det som at være statist i en dårlig film som foregår foran en. De første par dage var som at gå i en uvirkelig døs, tror ikke det rigtig var gået op for mig. Samtidig var jeg stærk for min mors skyld da jeg er enebarn og der skulle jo træffes en masse beslutninger omkring bisættelse og kaffe m.v. bagefter samt en del papirarbejde med banken om konti og sådan. Jeg tror folk så mig som om jeg var ret upåvirket af det og det var jeg nok også på en måde, for selv om jeg så ham da han var død, så var det stadig som om han bare er taget på en ferie; bare en rigtig lang en af slagsen. Nu har vi nok i min familie lidt af en meget sort og galgenhumoristisk humor, hvilket både bedemanden og sygeplejersker fandt ud af. Men jeg ved det ikke var hans ønske, at folk skulle begræde ham, hellere se på alle de gode stunder og alle hans brokkommentarer som jeg må huske min mor på og som vi virkelig har haft grineflip over sammen. Vi har valgt at se det på den måde, at vi kan ikke forandre hvad der skete; men livet må gå videre på godt og ondt. Det er vigtigt at få snakket tingene igennem og at i indbyrdes får luft for jeres tanker; mind hinanden om ting. Det er svært her i den første tid, for der er mange ting der skal tages stilling til. Men giv jer tid både sammen og hver for sig. Snak med venner og familie det er vigtigt. Alle tackler sorg forskelligt og der er ikke nogen forkert måde at gøre det på. Man behøver ikke tude sine øjne for at være ked af det; men det er tilladt at græde. Stort kram til dig og din familie...
Åh, det er super hårdt for dig og din familie. Håber i kan støtte og hjælpe hinanden igennem den svære tid i nu skal igennem.
...Det er aldrig fair at miste en man elsker unanset alder... Min ex forlovede mistede også hendes mor som 4 år siden og hun var også sidst i 40èrne...
Er meget ked af af høre dit tab af din mor. Det er aldirg rart at miste sin mor eller bare en pårøende. Føler meget med dig! Jeg mistede min mor for godt 3 år siden. Hun dødede af kræft i hjernen og blev kun 43 år. Der gik nødagtig 1 år fra da hun fik at vide hun havde kræf til hun dødede, jeg glemmer aldrig den nat! Det var nok også det år i mit liv jeg aldrig glemmer, det går så stærkt! De sidste måneder af hendes liv lagde hun på pleje hjem da min far slog hånden af hende og ville ikke have noget med hende at gøre, det var bare så hårdt!   Da det blev konstateret at det var gået i hjernen blev hun meget mærkelig hun kunne til tider ikke kende os altså mig og min søster. Og til sidst var det bredt sig så meget at hun ikke kunne snakke eller noget som helst.. Hun lagde bare i sin seng og kiggede uden at sige et ord selv om hun virkleig prøvede på at sige noget ind i mellem! Det var også den jul jeg aldrig glemmer mig og min søster var selvfølgelig oppe hos hende på plejehjemmet. Mor lagde bare og kiggede op i loftet mens mig og min søster sad hos hende! Så skulle vi pakke gaver op , det glemmer jeg aldrig jeg brød helt sammen.. Mor havde været nede og købe jule gaven nogle måneder tilbage da hun stadig kunne gå og tale. Vi fik begge en kæde med et kors hvor på der står fra mor (nu tuder jeg igen   ) Jeg brød sammen og tog om min mor som bare lå og hverken kunne gøre eller sige noget.. Dog gav hun et tegn.. Der kom en tåre løbene ned af hendes kind.. Savner hende så meget!!  Hun døede natten efter nytårs aften.. Glemmer det aldrig vi var hos hende da døden begyndte at gå ind hun begyndte at blive sort op af benene.. Men hun kæmpede til det sidste det var så hårdt da hun pludselig ikke trak vejret mere.. Men nåede at fortælle hende hvor højt jeg elskede hende! Savner dig så meget mor!  Så ved godt hvordan du har det nu men tro mig man glemmer dem aldrig men man lærer at leve med det. Jeg tænker på min mor hver dag og vil gøre det resten af mine dage!!! Mange kærlige hilsner Vibeke Nielsen 
Det gør mig ondt at høre... Det virker bare så uoverskueligt, når man mister sine forældre - der skal jo bare altid være der... Det eneste, du kan trøste dig mig lige her og nu, er - håber jeg dag - at din mors bortgang kom så hurtigt. Tænk, hvis du og resten af familien skulle passe og pleje hende i mange, mange år - måske velvidende, at det kun kunne gå én vej... Mistede selv min mor ½ år før jeg fyldte 19 år og min far mistede jeg knap 4 år efter. Tro mig - du kommer igennem det, selv om det er hårdt. For dine søskende skal du bare være som alle andre, der mister én, der stod dem nær. Uanset alder og uanset køn - så har man lov til at fælde en tåre, når man tænker på dem, der er gået bort. Ved begravelsen/bisættelsen - så lad være med at "spille stærk". Ved en begravelse/bisættelse går det faktisk først helt op for én, at man aldrig skal se ens kære mere... Mange tanker og hilsner Lotte
har ledt i ca. 40 min nu haha
Her er den også væk.
ledt hele hn igennem - kan ikke finde den 
Jeg synes jeg har ledt overalt, også på markedspladsen under heste sælges   *fnis* selvom jeg nu heller ikke regnede med den ventede der
Jeg kan heller ikke finde den har kigget hele HN igemmen jeg må være blind som jer andre 
De har nok glemt, at sætte den på.... 
Kan heller ikke finde den... "gælder om at vælge" - der ligger løsningen, men jeg kan ikke se den 
nu har jeg kigget alle steder! (syntes jeg da selv) Men kan stadig ikke finde den? Det er en drillehest! 
Puha, nu giver jeg op. Syntes også jeg har ledt alle steder op til flere gange, men kan heller ikke finde den.
Begynder også at tænke, om de har glemt at sætte den på  Eller jeg bare er blevet ganske almindelig blind 
Det var også det jeg tænkte.. Den driller os bare! 
også give op! Har kigget ALLE steder. Også under transport, endda under entreprenører osv. Men nej. 
Der er jo heller ingen ledetråd, så mon ikke det er en fejl? 
også de må ha glemt den,el er jeg blind har ledt og ledt..... ang ledetråden er det så ikke denne ... Der er mange steder man kan tage hen, det er bare om at vælge! Hvor mon julehesten har valgt den skal hen? for hvis ik det er en ledetråd er det nok derfor jeg har ledt forgæves... selv junior har jeg opgivet
Jeg er lidt i tvivl, plejer densætning ikke altid og stå der, og så ledetråden neden under?
Det tror jeg faktisk, at du har ret i...
hvis man går tilbage og ser fra de andre dage, står der ikke den sætning. Æv 
Jeg kan ikke lade være med at sidde og tænke, at din historie minder meget om det der sket for mig og min familie tilbage i ´93. Min mor blev også pludseligt revet fra os, og jeg sad tilbage med 2 søskende, min bror som på det tidspunkt var 18 år, og min søster på bare 14 år. Jeg selv var 19 år. Vores far har vi aldrig, og heller ikke dengang rigtig kunnet regne med, så enden på det hele blev, at min søster flyttede ind til mig, og boede hos mig til hun blev 18 år. Jeg kan huske at da det skete var det som om det hele var en ond drøm som jeg bare rigtig gerne ville vågne af, men det skete naturligvis ikke. Min mor sagde altid, at intet er så galt uden det er godt for noget, men denne gang kunne jeg overhovedet ikke finde det gode frem, og har faktisk stadig svært ved det i dag. Jeg var meget vred på min mor i lang tid, men i dag tænker jeg tilbage på hende med et smil på læben. Jeg savner hende afsindig meget, og jeg er ærgelig over at hun ikke er med til at opleve vores liv på godt og ondt. Hvis jeg skal sige noget postitivt omkring det der skete, så er det at det har bragt os søskende sammen, og jeg tror virkelig tror at der i dag skal meget til at vælte vores sammenhold. Sorgen forsvinder aldrig helt, men som andre også skriver - den bliver mindre og man lærer at leve med den. Du skal give dig selv lov til at være ked af det, og ikke være bange for at vise din søster at det er i orden at være ked. Tal med folk - luk det ikke inde. Det værste der kan overkomme et menneske er, at miste en man har kær. Sorgen er ubeskrivelig. Men man kommer videre, solen skinner stadig deroppe bag skyerne som har ligget så tungt omkring en. En dag når man vågner, vil en lille stråle kigge frem, og man vil igen føle at man kan trække vejret. Det er en ringe trøst lige nu, men du og din familie kommer også dertil. Mange trøstende tanker, Linda
Åhh Anita! Det her bør man bare ikke opleve! Jeg var 16 år gammel da min mor fik en hjerneblødning og blev halvsidigt lammet. Hun kom til at sidde i kørestol og forandrede sig meget psykisk. jeg havde to yngre brødre på 9 og 12 dengang og oplevelserne i forbindelse med mors sygdom har gjort, at vi har/havde et helt specielt forhold. For knap 3 år siden blev jeg ringet op, at min mor var blevet indlagt med lungebetændelse på det lokale hospital.. Ikke noget alarmerende.. Det tog dem så bare lige 4 dage og finde ud af, at hun havde haft en stor blopprop i hjertet. så næste opkald var, at hun var røget babu babu til AAlborg hvor hun fik lavet ballon udvidelse.. Mig hjem fra København med 100+ kmt.. Det gik godt, men sygeplejersken kunne fortælle mig at mor kun havde 1/3 af sin hjertekapacitet tilbage.. Havde hun i øvrigt været rask nok, skulle hun have haft et nyt hjerte.. Med den besked i baghovedet, så ved man godt at der er en risiko for at hun går bort før tid.. Men hun blev altså ikke den første. et par måneder senere ringede min far en tidlig søndag morgen og fortalte at min lillebror var blevet dræbt i en trafikulykke.. Det knuste min verden totalt.. UHA Nu græder jeg også .. Men min mor holdt ved, og havde faktisk fået det rigtigt godt efterhånden. Indtil d, 3/6 i år, hvor min kæreste og jeg sidder til en barnedåb og bliver ringet op af en sygeplejerske, der fortæller at hun var død. For mig har det været lettere at forholde mig til mors dødsfald, da vi jo godt vidste, at hun var syg og fordi mit forhold til min mor i mange år har været præget af, at jeg skulle være den voksne og ansvarlige.. Derfor er den mor jeg savner nok en jeg har savnet i mange år. Men det jeg ville fortælle er, at de her ting gør en stærkere og lærer en at prioritere, hvad der er vigtigt for en. Jeg bruger tons af tid sammen med min far og anden bror. Det forstår min kæreste ikke helt, men accepterer det, da det er vigtigt for mig.. Hjemmesiden med Unge og Sorg brugte jeg også rigtigt meget, da min lillebror døde.. Min historie ligger der under titlen " mor syg, bror død" Og så   og   du huske, at der kommer lyse øjeblikke igen.. Jeg testede positiv på det, der kunne have været min mors fødselsdag, og nu glæder hele familien sig til den lille spunk der kommer til marts. Det får os alle til at tænke på noget andet og positivt ind i mellem... Sig at du VIL videre i livet - Så skal du også nok komme det selv om det virker uoverskueligt lige nu... Knus Majbritt
Må jeg først kondulere, og et kram. Ja man forstår aldrig helt lige hvad der sker, når det går sker så pludseligt. Jeg mistede min far da jeg var knap 6 år og min mor da jeg var knap 16 år. Begge døde af blodpropper i hjertet. Og da jeg var 25, mistede jeg min stedfar, som betød alt for mig. Så jeg forstår godt dine tanker og følelser. Da jeg mistede min stedfar, revnede ballonen simpelthen. Jeg begyndte at få angst for både det ene og andet. Jeg gik til psykolog i mange år, men var nok egentlig ikke klar til at få det arbejdet med. Og det var ej heller de rigtige til mig. De er jo forskellige. Indtil her for et par år siden var jeg, jeg fandt den rigtige til at få det arbejdet med, en super dejlig psykolog. Og idag kan jeg leve med det at jeg har mistet. Mit råd er til dig; når du er klar til at få talt om det hele, alt hvad der rører sig i dine tanker og følelser, så kontakt din læge, og få ham eller hende, til at anbefale dig en psykolog. Det første år efter du har mistet din mor, kan blive rigtig træls for dig. Fordi der er alle de der mærkedage, du ved, fødseldage, helligedage, højtider osv. Har du brug for bare at skrive dine tanker ned, så gør det. Du er velkommen til at skrive til mig, hvis du får brug for det. Det er lige meget hvornår du gør det. Mange venlige hilsner Lotte
jeg mister min far i 1990 og jeg mister min mor i 2005
Du har min dybeste medføelse. Jeg var selv tæt på at miste min far sidste år ligeledes pga en blodprop bare i hjertet, han nåede næsten ikke at komme sig over den første før han fik den næste. Men han er blevet rask igen. Kan heller ikke forestille mig hvordan man skal leve videre uden sin mor eller far.. Jeg kondolerer.. Kram fra Anja
Min dybeste medfølelse til dig! Kan godt forstå, at det gør ondt! Og at livet virker uoverskueligt lige nu...
hvor jeg dog føler med dig, har selv været det igennem. Tænker på dig. Mange trøsteknus herfra... 
Ja, hvordan kommer man videre??? Det gør man bare, fordi det skal man. Selvom man føler, at verden går i stå, og alle andre ting virker ligegyldige, så tro mig, der er et lys forenden af tunnellen. Jeg mistede min far, da jeg var 17. Han nåede ikke at se mig blive student, han var der ikke til at føre mig op af gulvet, da jeg blev gift, og han nåede ikke at opleve at få børnebørn. Der er mange situationer, hvor jeg mangler ham, men lige pludselig vågner man op en dag og opdager, at det ikke gør ondt mere på samme måde. Husk at fokusere på de gode minder, og glæd dig over de ting, I nåede at opleve sammen. Mange tanker og hilsner fra Karina
store medfølelse og håber at du har mange at snakke med, det er ikke dig der skal være stærk, det er der ingen af jer der skal være.. Du skal også havde bearbejdet din sorg.. Jeg har mistet begge mine forældre til kræft..Først min far, som var kommet ind i mit liv igen, efter jeg fik min datter. Han røg på sygehuset til undersøgelser, fordi han havde lidt problemer med at trække vejret og havde ondt i det ene ben. Det var i november han fik det undersøgt. Han ville så få svar på prøverne den 3. december, men det ville han ikke vente på, så han rykkede dem hele tiden, så da han skulle ind og have svar på sine prøver, beholdt de ham. Svaret til ham var at han havde kræft, så fra han vidste hvad det var og så til han døde gik der under 1 uge. Han døde d. 1 december. 2003   Han blev kun 56 år. Det var rigtig hårdt, jeg var lige mødt på arbejdet (var i lære som blomsterdekoratør) de havde ringet til min chef, som allerede var ved at åbne og han fortalte at de havde ringet fra sygehuset.. Øv så vidste jeg det bare, han var allerede død da vi kom derud 15 min efter. Min mor havde fået afvide at hun havde brystkræft, hun blev behandler og fik det ene fjernet samt lymferne i den side. Hun blev erklæret rask og alt var godt. Men ingen gang 2 mdr. efter hun var erklæret raks, ringede hun og spurgt om jeg sad ned. Hun fortalte så at de havde taget fejl og at hun skulle have mere behandling. Jeg blev rasende på kræften. kunne det ikke bare lade hende være.. hun haved været igennem nok. Men behandlingen fortsatte, og hun fik det værre og værre. Min den mindste var ikke mere end knap et par mdr. da hun holdt sin 60 års fødselsdag d 10 februar, hun fik et billed af alle børn, brønenørn og svigerbørn som virkelig gjorde stor glæde. Dagen efter min den stores fødseldag (tidlig morgen) ringede min onkel (som havde boet ved hende i længere tid) til mig som den første, han fortalte at han ikke kunne vække hende og at hun ´var sovet stille ing i løbet af natten. Det var så mig der skulle ringe til mine søskende, jeg havde ikke fattet det helt selv, men fik da ringet til alle 3. Uha det var svært den første tid efter, jeg kunne ikke tage mig sammen til noget, vi skulle jo havde det hele arrangeret, jeg havde mine to børn at tage mig af (den mindste var jo kun nogle mdr.) Da vi skulle gennemgå hendes lejlighed, sagde jeg til de andre at de ikke måtte rode i hendes papirer, for det ville hun ikke have..Det var slet ikke sunket ind.. Jeg gik i en tåge, til begravelsen, gik det stadig ikke op for mig, jeg havde lavet kistepynten og andre dekorationer til kirken, jeg gik alene i kirken og pyntede både kiste mm. men det var ikke rigtig berørt af det. Da de så kørte med hende, og datteren brød fuldstændig sammen (hun var 7 år) var eg der for hende. Jeg var den stærke mm. Jeg var ikke rigtig berørt af det, og har efter tiden også haft taget telefonen for at ringe til hende. Det er stadig ikke til at fatte, det er nu snart 3 år siden, men det føltes stadig som om hun er her på en måde.. Det er lidt svært at forlkare... Ej nu blev det jo til en helt roman, undskyld... men det jeg ville var at fortælle dig at DU ikke skal være den stærke, men også huske at få bearbejdet din sorg, ellers kan Du komme i samme situatuin, hvor det slet ikke er virkeligt.. Det er det stadig ikke for mig her 3 år efter.
Min far døde den 19.06.2007. Jeg gav ham lov til at død, det værste jeg nogensinde har gjordt. Han havde kræft i hjernen i ca. 2 år, både med op og nedturer. 2 uger inden fik jeg ham til at love mig at han ikke måtte dø. Men den 19 juni kunne jeg se hvor meget han led han kunne overhovedet ikke snakke mere, og han var ved at blive blå ved føderne. han trak næsten ikke vejret mere. hele familien var der. alle sagde at de nok skulle passe på hinanden, og at de elskede ham. Men han ville ikke give slip. han kæmpede. Det var først da jeg sagde at selvom han havde lovet mig ikke at dø, så var det i orden. Jeg lovede ham at jeg nok skulle passe på min mor og søskende, 2 min efter holdt han op med at trække vejret. Jeg kunne intet gøre. Jeg vil aldrig skulle gøre det igen. Det er første gang jeg fortæller til nogen hvad der skete. Ikke engang min kæreste ved det. kun dem der var med. Jeg synes det er utrolig flot af dig at oprette et indlæg om det. Der har været mange gode råd her inde. Men lad hver med at gøre noget du ikke er parat til. giv dig tid!!! og få en snak med en psykolog når du er klar.
det er da frygteligt for dig... -du fortjener et kæmpe kram...!
Først og fremmest vil jeg sige jeg føler med dig, ved selv på min egen krop hvor ondt det gør. Jeg mistede min far for år tilbage. Han valgte det desværre selv... Det er uretfærdigt at sådanne et menneske skal forlade dig i den alder. mistede min onkel af en blodprop for 2 år siden og min faster for 3 mdr siden. han var 60 hun var lige fyldt 60. Tro det eller ej så kommer det til at gå men det tager tid meget lang tid og man vil nok aldrig komme sig over det men man lære efterhånden at leve med det på sin egen måde. Håber du har masser ved din side, som kan støtte dig og resten af din familie i sådanne en hårde tid. Der findes ingen gud! så ville verden ikke være sådan...
Jeg ved hvordan du har det:( Min far døde for ca. 2 år siden!! Og jeg ved ikke hvem min mor er!! Nu bor jeg hos en pleje familie som jeg er glade for, men har også oplevet hvordan det er at miste!!!:'( Kan godt føle det!! Knuzz Mig
mor skal i jorden på tirsdag. sidder og hører hendes yndlings sang lige nu. elton john med nakita. jeg aner ik hvordan jeg skal finde kræfter til at overleve tirsdag, jeg føler mig så træt hele tiden. mine ben er som gele under mig og idag var jeg ved at besvime  mor kom tilbage til mig 
Hej med jer. kort og godt, er der nogle der kan anbefale nogle film der går i biografen lige nu? Førhen fulgte jeg helt vildt med, og gik ofte i bio, men jeg er blevet lidt mere kræsen med årene, og det er min kæreste også, så er der nogle der kan sige god for en film, eller er der nogle film der er meget oppe i tiden, som folk snakker om, der bare er super god?
Der går faktisk en del lige nu  Eat Pray Love er en rigtig sød film. Det er ikke noget banebrydende mht. plot, men der er fantastiske billeder og egentlig bare sådan en rigtig god feel good film. Så er der selvfølgelig 1. del af Harry Potter 7. Efter min mening den bedste Harry Potter film til dato, der langt om længe begynder at stemme noget mere overens med bøgerne.. Burlesque har premiere om ikke så længe - den skal jeg i hvert fald se! Men det er nok lidt en tøsefilm  The Social Network går også stadig i biffen - det er den der omhandler Facebook, hvor man følger ham der finder på konceptet. Den synes jeg også er god. Jeg får i hvert fald en dyr december måned, for der er en masse film der får premiere! Gå ind på   der er en oversigt over alle film og biografer.
Den nye Harry Potter skal man jo se  Ellers er The other guys ret så underholdende hvis man til til de lidt action prægede komedier.. The social network som der nævnes er også en god film..
Mon ikke Inception med Leonardo DiCaprio stadig går?! Den er heeelt vildt god og spændende - men man skal være PÅ fra først til sidst, for at følge med.... 
Tror ikke Inception går mere, den kommer jo på DVD her nu.. men ja rigtig fed film
Nej den Inception går ikke mere, den ville jeg ellers gerne have set. Det endte med jo tog ud og løb på skøjter, spiste på cafe og gik i block buster  Harry potter siger mig ikke rigtig noget, men den the other guys kunne vi måske se næste gang vi har en aften i overskud 
osse denne gang - har ellers kunnet uden hints de andre gange
" " Ja så var det jeg troede det var sikkert under events - aktivitetskaldenderen.. men nææ... Jeg kan heller ikke finde den.
på alt lige fra ride ferie steder, brugernes arrangementer, events, aktivitetskalender osv. Hvilket andre sikkert osse har når de ik ahr flere farvede ting tilbage på heste nettet på deres computer. Mon HN har lavet en fejl i dag   
er der overhovedet nogen der har kunnet finde den...? synes også jeg har ledt overalt efterhånden. selv min kæreste har hjulpet til..
jeg kan heller ikke finde den  og jeg kan heller ikke finde den inde på junior, hvor ledetråden er noget med live-chatte med andre heste folk... men junior hesten gemmer sig ikke i nogen af chatterne 
Har også forsøgt hele morgenen, men ingen held her 
Og nej jeg har heller ikke fundet den, synes også jeg har været over alt 
Øh bad i ikke selv om at det skulle være sværer??   
så vidt jeg ved været alt igennem der er på sitet og ik fundet den.
 - Du har måske fundet den??
Nu er det blevet morgen, og den er stadig væk.
godmorgen er der overhovdet nogle der har fundet den har været alt igennem den er helt væk
Nææhhh, heller ikke her. Mærkeligt de ikke reagere på hn når der er så mange der skriver....
Nej jeg synes jeg har ledt overalt. Jeg har gennemgået hele HN systematisk, og jeg har ledt både alle mulige og alle umulige steder hvor den kunne være, men den er stadig ikke fundet. 
Nope, jeg har heller ikke fundet den  Håber ikke det skal være så svært fremover...
når man bruger så lang tid på at lede....hi hi Jeg tænkte lige at NOGEN da måtte have fundet den lille røde bandit, men nej...måske den dukker op senere? Eller er vi bare dårlige til ledetråden...hi.
kunne det være det er en fejl og den slet ikke er sat på siden
Jeg kan heller ikke finde den lille lortepony  Jeg tror de har glemt at putte den på siden, ellers er de bare dårlige til at lave ledetråde 
Jeg ville ... bryde fuldstændig sammen hvis det var min mor! hun betyder bare ALT for mig, og jeg kan eller vil ikke forestille mig et liv uden hende! bare jeg tænker på det kan jeg begynde at græde... stortude faktisk.. så jeg føler med dig! mange trøstende kram herfra.
Hej Anita... Vil også bare sige at jeg føler med dig. Jeg mistede også min mor for 2 år siden, den gang var jeg kun lige fyldt 18. Det er ikke en sjov tid du går igennem, men husk at tænke på alle de gode minder og det i har haft gennem årene. Trøstekram herfra 
min klasse har været simpelthen så søde mod mig. siger de savner mig meget og klassen ik er det samme uden mig (har kun gået der 1 måned) de havde lagt en kæmpe smuk buket blomster i vores garage og en æske chokolade. rigtig smukt tanke. jeg er lidt oppe og diskutere med min storesøster. vil gerne have der blir spillet nogle enkelte af mors undling sange når vi alle er kommet på plads i fårup skovhus. det siger hun ik hører sig til... er det virkelig så forkert?? vi går i forvejen imod mors ønske med at der ik måtte holdes fest for hende når hun var væk.. (som hun altid selv sagde det ) min lillesøster vil også gerne have de blir spillet og det samme min stedfar er det virkelig så fokert at mindes hende på den måde?
Jeg mistede min far da jeg var 18 år. Det jeg synes var værst var at der ikke var nogen som havde forståelse for at jeg havde behov for at snakke om hans død. Jeg blev simpelthen bagtalt af mine kollega på arbejdet. Jeg synes det er en god ide at i vil spille nogle af hendes yndlingssange. Det er jeres måde at mindes hende på. Så jo det ville jeg gøre.
der støttede mig dengang. Jeg synes jeg gerne vil opdatere jer. Jeg er ik kommet så meget videre hvad angår savnet men jeg accepterer det nok bedre. jeg fik i december 08 en forsinket sorgreaktion da jeg var på de beroligende i 3 uger, var fuldstændig dopet. og efter 3 mnd kæmpede jeg mig tilbage til skolen. jeg fik alt indhentet og fik min hue på. det var en kæmpe dag og jeg havde mors smykker på som hun bar til min barnedåb. Jeg vil så bare aldrig kunne bruge eksamen til noget da jeg aldrig vil ku holde til fuld tid mere. den forsinkede sorg reaktion gjorde at jeg kom i ny depression over at have mistet hende og der skal derfor stadig ik særlig meget til for at vælte min verden. Jeg blev mor igen i januar 09. jeg var ik klar over at jeg var gravid.(tog p piller og havde fået min mens men kroppen mente at jeg nu var klar) så jeg sad med kæmpe eksamens opgave med den værste kvalme men klarede det   det er mega hårdt når savnet for alvor kommer over mig og hun vil aldrig opleve min dejlige søn heller. Jeg lavede en mindevideo om mor for at bearbejde følelserne og når det bliver for slemt sætter jeg den på.. jeg vil gerne dele den med jer 
Jeg er sikker på at du KAN bruge den, hvis du arbejder dig igennem din sorg. Sorgen over at din mor mangler i denne verden vil altid være der, men det må ikke betyde at du lader dit eget liv gå i stå. Du skal være mor for dine børn og nyde dit eget liv - det er jeg stensikker på at din mor ville ønske for dig. At bære hendes smykker til din eksamen synes jeg er en fin gestus - men lad være at svælge i sorgen! At miste er en del af livet - og noget som man godt kan overleve. Jeg mistede min mor i januar i år. Det er noget nemmere at acceptere, da hun jo var over 70 år, og var syg. Selvfølgelig savner jeg hende meget, og hun vil altid mangle - men mit liv går videre, og hun ville ønske at jeg lever det og nyder det!
det er ikke kun pga mors død at jeg ik kan klare fuld tid mere. jeg har mange ting og oplevelser fra min barndom der skal bearbejdes. mor var der desværre ik for mig mentalt og det kæmper jeg meget med og bearbejder det. jeg har gået i distriktspsykiatrien siden sept 03 da jeg fik en depression dengang og alt bare ramlede for mig. Grunden til at jeg valgte at bære de smykker var så jeg følte hun var med mig men ifølge min behandler kan jeg ik klare fuld tid mere og det kan jeg også mærke i kroppen da jeg så ik kan være der for mine børn og de er nu engang det vigtigste. vi kører noget afklaring hen mod fleks men efter en arbejdsprøvning har mit hovede brug for ro igen.
jeg gider ikke lede efter den mere har kigget på alle sider
hellere ikke finde den 
jeg fatter den altså heller ikke idag.. pist borte er HN hesten..
Julehesten har vist været et smut i england, hvor de bruger 12 time-systemet og er blevet forvirret over det. Så julehesten kommer idag først på vagt lidt efter kl. 12 middag. Fra imorgen skulle den atter være at finde kort efter midnat som sædvanlig. Julehesten undskylder miseren og håber at I bevarer jeres gode og ungdommelige julehumør.
eller har hn glemt at sætte den på i dag ?
... jeg var også ved at blive snotforvirret over ledetråden og at jeg ikke kunne finde kræet. Men jeg venter spændt til efter kl 12 og prøver igen  For selv om man ikke klikker på den og er med i konkurrencen, er det jo sjovt at lede...
Haha det forklarer jo en del! Troede da godt nok at jeg var ved at blive vanvittig. 
har brugt så meget tid på det og så har de glemt
Og så har jeg brugt hele morgenen på at lede, og da jeg gav op fortsatte manden          Venlig hilsen Gitte
Ha...det er første gang jeg leder efter den, så tænkte at det nok bare var mig der ikke fattede hvordan den sku se ud!!!!?? Jeg leder igen efter 12.. 
da rart at vide man ikke er blevet helt debil ! Måske for tidligt sagt 
Så er den fundet..! 
Jeg kan stadig ikke finde den kan man ikke få en ekstra lille lede tråd?
den endelig fundet 
... og som kompensation for morgenens fortrædeligheder er der et enkelt ord i mit indlæg ovenfor, der kan tjene som en ekstra lille hjælpeledetråd.
Og kom ved en fejl til at klikke på den i ren begejstring  (Nå - bliver jeg udtrukket må de jo trække en anden   )
Så venter jeg lidt med at ansøge om plejehjemsplads 
den fundet. Men kan forstå at det er godt at jeg ikke har haft tid til at kigge efter den før nu:)
Live springning NU på Eurosport!!!
Hejsa alle. Jeg har nu ledt mig blind på den lille hest - har nogen fundet den ?? Hilsen Tina
anden tråd om emnet
En anden tråd om emnet? For jeg har ledt og ledt efter tråden herinde..
En fejl  TAK!
Hej allesammen. JEg ville høre om der er nogle der ved hvad forskellen er på en HTC Legend og en HTC Wildfire ?
HTC Legend er et halv år ældre end HTC Wildfire, men har dobbelt så stor skærm opløsning. Det er lidt som at vælge mellem en pose vingummibamser og en Pingvin blanding. Du bliver nok glad for bægge dele. Du må en tur en telebutikken og prøve dem. Hvis du er interreseret i den tekniske forskel så kan vi godt gå i dybten med det.
dele og køb en iphone, det gjorde jeg.. hvis du absolut skal vælge mellem de to modeller, så vælg den der hedder desire.
wildfire. Ville egentlig gerne ha en Iphona men har sguette råd... Og en forskel på de to er at lagene i skærmen er bedre i wildfire end i Iphone og mange andre toutch tlg - eks var min vivaz skod. Det er nemt nok at teste faktisk - de tlf der reagerer kun ved at man trykker med neglespidsen er de dårlige og dem hvor du skal bruge hele fingeren er de holdbare hvor man ik risikerer skærmen rykker sig, således at tasterne ikke fungerer korrekt. Altså at jeg eks trykker a men det er s den skriver. Længere forklaring vi fik i butikken, der lige er kortet ned her.
jeg ville glemme alt om Htc, for undskyld det er da det rene bras.. har ikke haft andet end bøvl med min, det har været inde flere gange det sidste halve år! Glæder mig til at se om den virker når jeg skal ned og hente den i næste uge, fortryder det køb så meget :/
jeg er super glad for min HTC Desire. den fungere super godt, og er så nem at finde rundt i. lige et lille men, hvis du vil købe HTC. køb for din egen skyld en model med android som styresystem. hold dig langt væk fra microsofts, det er virkelig dårligt. Hilsen Nichola
nu har alle forskellige synspunkter og erfaringer. En skriver eks hold dig fra det, det er noget bras - sådan har jeg det jo eks med sony ericsson. Der var ik det min Vivaz ikke fejlede. Jeg gad simpelthen ik sende den ind med alt det der var galt. Jeg købte en ny fordi jeg har været udsat for det samme med en anden Nokia hvor jeg aldrig havde tlf pga den gik i stykker. Så er det ik fedt med en ny fon... Vi kan alle være uheldige - det kan være 1 gangs uheld, el det kan være flere. Jeg sys PT endnu at den virker glimrende. Både opkald, sms, nettet etc
Hvor er jeg træt af den vinter lige nu.. Men det er så også første år jeg står med en udeboks hvor vandet fryser til og bunden i boksen sgu også næsten fryser.. Hestepærerne er da frosne.. Og nu blir det frost også om dagen.. Men hvad gør i andre med udebokse? Er da noget nervøs for om min hest har særlig godt af og ligge på en så kold bund... Ja jeg ved jo ik hvor kold den er, har ik prøvet og ligge der, men når hestepærerne og det yderste ved døren er frosset, ja så er det jo man tænker, det her går altså ikke.. Kom nu sol og sommer...
Slet ingen der står med samme problem?
Hvad strøer du med ?
Jeg bruger spåner..
Kære Karina. Jeg har selv islandske heste i løsdrift og udebokse. Jeg foretrække frost fremfor pladder. Så er pelsen da tør! Det værste er en kombination af regn og blæst! Men det er vigtigt med en god og tør bund hesten kan ligge på, samt at undgå træk. Kh Hedda
Hej, Min ude boks frøs også da jeg brugte spåner og træpiller. Nu har jeg fået lavet en rigtig god varm dybstrøelse i halm - og den holder varmen ;o) så prøv det!!! Lene
vil jeg også mene er løsningen, og for så at undgå sure futter, en masse foldtid 
Tak for svar.. Ja har også tænkt på om jeg skulle sætte ham på halm, så det er nok det der bliver gjort snarest muligt..
Jeg grusede hele den lille vej i forgårs, men da jeg ikke lige har fysik til det (jord & beton arbejde smadrede jeg ryg og arme på som ung), så købte jeg 5 kg salt i går. Og her til aften har det sneet og føget, så jeg startede med en kop salt (der skal 5-10 gram til pr kvm- altså som et nip til en æggemad godt og vel!) Men det blev lidt trælst med koppen, så jeg tog posen under armen, og så i håndfulde, det gik fint nok! Efter veludført gerning stod jeg i køkkenet, og ville lige ryste sweaterærmet tilbage, hvorefter det dryssede ud med salt!  Ja ja, så måtte jeg lige ud igen, og ryste ærmet fri for salt. Så om ikke andet: Mit ærme (og køkkengulvet) er saltet! Nu må vi se- om det ellers virker... (Ingen andre på vejen rydder, og jeg kan ikke færdes på andet end 2 ben/2 hjul, så jeg gik bananas i grusning!)
Mit grusningsprojekt overlevede. Jeg mødte en af beboerne i Fakta: "Er det dig, der har gruset?!" Ego "Ja" og så videre. Tror I, han sagde tak? Eller, det er rart? Næh. Det er da godt, jeg er idiot for egne penge!
I det mindste får du selv glæde af at der er saltet   jeg har ikke gjort det og har heller ikke planer om det, men jeg er også selv godt gående og bryder mig ikke om at smide en masse salt i naturen når det for mit vedkommende ikke er nødvendigt. Din nabo kunne godt ha smidt en venlig bemærkning for alt dit bøvl   husk nu det betyder uheld med spildt salt 
...god humor!! Saltede ærme og gulv   
Endelig fandt jeg den  Tak for dit hint, det hjalp en hel del 
Kan heller ikke finde den :s
I dag fandt jeg den i første forsøg 
Øv, øv...det er en dum leg ..   ...Jeg kan ikke finde ud af det og har ikke fundet den lille, dumme røde hest. Kan man få at vide hvad hintet er? Troede det var ungdommeligt, så har kigget og kigget på junior hestenettet også, og alle de andre kategorier er også eftersøgt...suuuuk!!!!!!!!!
Kommer i dygtige ikke med et lille hint til os blinde 
Endelig fandt jeg den..
JUBLE...jeg har fundet den............!!!!!!!!!!!!!!!!!  Stikordet ER ungdommelig..
Nej det gik godt idag   Efter at have kigget den her tråd og tænkt det kan simpelthen ikk passe at andre kan 
Ej det var endda der jeg kiggede første gang i nat kl. 1! Orh man!  Godt den nu er tilbage og jeg har fundet den!
Jeg fik helt ondt i maven af irritation over at jeg ikke kunne finde den forbistrede ponz   men nu ER den fundet
Så fandt jeg den også  Jeg deltager nemlig også i JHN konkurrencen og troede at de havde glemt at fjerne den fra en af de tidligere dage. 
hvorfor F... fatter jeg den ikke?? kan ikke finde den..
Hvad skal man lede efter? (ved godt det er en hest) Men hvordan - hvor kan man finde nogel oplysninger? 
FUNDET   tænk at man kan blive så glad ho hoh oh
Her forbliver julehesten væk,,,, kan simpelhen ikke finde den,, øv øv øv. For næsten lyst til at klikke på den i junior, men er nok lidt for gammel....
så fandt jeg den også..
Et ordentligt lag halm ovenpå spånerne - så skal han nok holde varmen.
Vores står på dybstrøelse af halm i løsdriften og det fungerer rigtig godt når det er så koldt som det er nu. For at sikre at der altid er en tør overflade går der nok en del ekstra strøelse til i forhold til hvis der blev muget dagligt. Men tilgengæld kan der til dels undgåes is på vandet, hvis baljen står på gulvet og madrassen er pakket godt op omkring den. Og derudover er bunden dejlig varm og tør (har ofte sat i mig og klappet muler på en kold vinterdag, så den er testet på egen krop   ) Sure futter er ikke et problem her, god udluftning og masser af frisk strøelse er svaret her!
Den ene af mine står også i udeboks. Vi har varmt vand i vandrørene, så vandkopperne fryser sjældent. Men for en sikkerheds skyld har hun to vandspande hængende med vand. (ved godt det også fryser, men hun leger tilpas meget med vandet, at det liiige går  ) Hun står normalvis også på spåner, men nettop på grund af frosten er hun kommet på halm. Jeg muger dog stadig hver dag, ligesom med spånerne, da hun desværre ikke kan komme på fold, og boksen derfor nemt bliver klam. Jeg sørger for at der er masser af halm, og omk. 1 pakke spåner i bunden af boksen, så er der en dejlig tyk madres, uden den er fugtig i bunden 
Jeg har en stald med 3 bokse - og har kun 2 ungheste hjemme. Så stalden er lige så kold som udendørs, der er bare læ. Jeg plejer også at have dem stående på træpiller, men nu er de lige som sidste vinter overgået til halmstrøelse med en god bund - det er den eneste måde de kan have en varm bund at ligge på. Og sådan et par ungheste ligger jo en del ned. Jeg har også en lille løsdrift med dybstrøelse i halm, og her kan jeg holde vandet isfrit ved at pakke halm/gødning omkring baljen. MVH Charlotte
... ved al den strøelse, som er let at håndtere i godt vejr: det fryser til om vinteren  Vi plejer at have Charisma stående på tørv, og det er vi meget glade for. Men når det bliver så koldt som det var sidste vinter, og som det har været i november, så fryser det altså til - selvom vi har boksene inde i stalden. Den er nemlig ikke særlig varm. Derfor skifter vi til halm om vinteren. Vi har en tom boks, hvor vi har dynget tørven op, og så skifter vi nok til foråret, når vi muger halmboksene i bund. Vi laver nemlig madras om vinteren. Vi fjerner klatter 3 gange dagligt (og sommetider ind imellem, hvis vi går gennem stalden og ser, at der ligger en klat midt i det hele) og giver rent halm ovenpå. Det giver en god, varm bund til hestene - og rent faktisk kunne vi se at Charisma nød at få skiftet tørven ud med halm. Hun lignede faktisk en der tænkte "Åh ja, endelig!", og så lagde hun sig ellers ned. De første dage lå hun ned, hver gang vi kom ud i stalden, og vi blev da næsten helt bekymrede. Der var nu ikke noget galt, men hendes adfærd fortæller os, at tørven var for kold for hende at ligge i. Man får helt dårlig samvittighed  Det er ikke vores erfaring, at vi bruger mere halm, når vi laver madras - tvært imod. Det tager måske lidt ekstra halm i starten, men en veletableret madras kræver faktisk ikke ret meget halm. Til 3 STORE bokse bruger vi en bigballe på et par måneder - det er ikke slemt, synes jeg. Hilsen Sif
jo lige ved at gå i barndom....
julehesten fandt sin vej tilbage igen, så var den os fundet med det samme her 
Er der ikke en venlig sjæl, som vil hjælpe mig inden jeg kyler pc ud af vinduet af bare raeri over jeg ikke kan finde den lille julehest.......
Du må finde dit glade barnesind frem, det hjalp i hvert fald mig
Fandt den efter 2 minutters leden. 
Psssst...den side relateret til de yngre skribenter herinde...så bliver hintet ikke tydligere. 
... har vist set for meget Pyrus og er blevet en rigtig drillenisse... Var lige præcis det første sted jeg kiggede tidligere på dagen, før den besluttede sig til at vende retur fra England 
nogle der vil komme med et hint?
Ja, jeg giver hvertfald op nu.. Har bare kigget alle steder, men kan simpelthen ikke finde den.
Fundet.   efter 2 min. Husk... Den kan være gemt på hele og jeg mener hele hn´s hjemmeside 
Husk at "vores" hest er postkasserød og JHN's er lyserød 
Ja det ved jeg godt. Men jeg mener stadig hele hn. Der er også kun den helt røde hest jeg kigger efter 
Skrev det nu fordi at da jeg fandt "vores" hest var jeg i tvivl om det var den rigtige, da den jo er inde på "fremmed" område.. Så hvis man ikke er obs på farverne kan man sagtens have fundet den, og troet det var den forkerte 
Helt ærlig... der MÅ vi være nogen der skal give kvajekage!
 
dem begge   Det blev jeg næsten nødt til, da jeg var i tvivl, om det var den rigtige, som jeg havde fundet i første omgang. Den var nem, da det var første sted, som jeg havde kigget - dog før kl. 12 
Øv hvor irriterende! Jeg kan bare sleeet ikke finde den 
Hej alle sammen.. Der kan tit fanges gode råd og snak herinde på HN.  Jeg håber I kan komme med lidt input til min ? øhmm lille problemstilling  Jeg høre til den yngre ungdom, og er begyndt at tænke på hvad fremtiden skal byde mig.  I dette tilfælde tænker jeg på fremtidige videre uddannelse. Egenligt havde jeg tænkt på social og sundhedsmedhjælper, da jeg godt kan lide tanken om at hjælpe de ældre. De har jo tjent et helt liv og fortjener den sidste respekt i livet, også det at blive passet fornuftigt, nu da de ikke selv kan mere.  Det er i hvert fald min mening. Dog er der et lille mén, jeg er sart.  Om det er noget der går over når man har prøvet det nogle gange, aner jeg ikke.  Så lidt, er jeg gået fra den tanken igen med at blive social og sundhedsmedhjælper. Jeg har altid haft en "barnedrøm" at komme til at arbejde inde for sundheds/-syge faget, og have arbejdspladsen på et sygehus. Men igen falder den i svinget, for hvordan får man tid til hestene og den fritid der kan nydes i en stald. Da der jo er meget skiftende arbejdstider på et sygehus.  Jeg er jo lidt bange for at jeg vil miste det helt, og selvom jeg ikke har de bedste muligheder lige nu, ønsker jeg ikke at miste den smule jeg har, også selvom det betyder jeg måske aldrig kan blive den hobby-rytter med stævner engang imellem, som jeg ellers går og håber kan ske en dag. Der hvor jeg vil hen med hele dette indlæg er, På et tidspunkt gik jeg i tankerne om landbrugsuddannelsen, en tanke der dukker tit op faktisk, men landbruget går vist ikke så godt, af hvad jeg har hørt i medierne. Både med dårlig pasning/mishandling af grise og køer.  Og chancerne for at komme igennem med heste som speciale er vist meget lille også. At blive Berider er nok lidt for sent efterhånden desværre, da jeg desværre aldrig har haft den største muligheden for at omgås føl/plag/ ungheste og tilridning med videre uddannelse. Jeg vil helst ikke opgive heste og den frihed det giver, og bliver helt ked ved tanken over at det måske kan ske hvis jeg vælger en uddannelse med job til følge, der giver så skiftende arbejdstider, at tiden ikke kan blive overhovedet til tid i stalden. Så er lidt på bar bund på mange områder.
... tror jo så, at de skiftende arbejdstider på et sygehus måske netop ville være en fordel, når du har hest. Det ville for eksempel betyde mulighed for at ride om formiddagen, på dage hvor du har aftenvagt  Der er da masser af sygeplejersker, der har hest, er jeg sikker på. At blive uddannet SOSU-assistent betyder jo heller ikke, at du SKAL arbejde med ældre. Du kan jo også blive SOSU-assistent på et sygehus, hvis det endelig er. Eller uddanne dig til sygeplejerske og videreuddanne dig til sundhedsplejerske. Mulighederne er mange. Selv er jeg journalist og har ikke hest, og dermed ikke de vises sten. Dog en fornemmelse af, at hvis man vil, så kan man. Også få hverdagen til at fungere med vagtplaner, der skifter og heste der skal passes.
Du har lyst til. Sart- er det, du ikke vil vaske folk bagi? Det lærer man. Når man har haft et spædbarn, kan man håndtere bræk, bæ og tis. Men at passe folk "fodi, de fortjener det" er i min verden et svagt argrument. Man skal have LYST til at passe gamle og syge fordi, man vil! Ikke ud fra et eller andet ideal: Gamle mennesker kan være sure, frustrede over de ikke kan selv, og gentage sig selv 100 gange. Man skal have hår på brystet for stadig at være rar og i godt humør.
sig til lugten af sur r*v  Skal dog ikke forveksles med at man elsker det 
Du lyder meget uafklaret og i tvivl. Så jeg ville anbefale, at du prøver at få et arbejde på et plejehjem som vikar e.l., og prøver livet som arbejdstager i sundhedssektoren af. Mht at vælge uddannelse efter at skulle kunne have hest - tjaaa de fleste mennesket har en 37 timers arbejdsuge, resten af timerne i ugen løb kan du bruge til at sove i og være ude hos hestene  Og at have skiftende arbejdstider betyder ikke at du arbejder mere end 37 timer/ugen, men betyder at du har fri på andre tidspunkter i løbet af ugen. Jeg er selv sygeplejerske, og har haft arbejde på sygehuset med vagter - og det var skønt med disse vagter  Nu arbejder jeg i det private - og det er da dejligt at være rimelig sikker på at ens sovetider er fra 22.30-06.30. Men ellers kan jeg da feks godt her i vinterperioden savne de formiddage jeg havde fri, hvor man på en hverdag kunne nå en tur i skoven. Men du skal vælge arbejde efter interesse - du skal forhåbentlig arbejde med det i mange år fremover. Personligt er jeg glad for ikke at være sygeplejerske længere i sundhedsvæsnet som er under massivt pres i disse år. MVH charlotte
Jeg var som dig også meget i tvivl om hvad jeg skulle. Jeg ville også gerne arbejde med mennesker på den ene eller anden måde, men lige præcis hvad vidste jeg ikke. Til en start fik jeg et afløser job på et plejehjem. Aldrig havde jeg prøvet noget lignende før og var ikke sikker på hvordan jeg ville reagere på de forskellige ting. Men det gik rigtig godt og man vænner sig hurtigt til de forskellige ting - også de mindre rare dele af jobbet. Nu er jeg så startet på sygeplejerske uddannelsen i september og jeg er så glad for det! Jeg synes det er et spændende job og praktiken jeg indtil nu har været i har kun bekræftet mig i at jeg har valgt rigtigt. Jeg har både heste, barn, eget hus osv. Sammen med min kæreste selvfølgelig   Og det går super. Økonomien er selvfølgelig ikke prangende, men jeg har tid til det jeg vil og føler mig ikke stresset. Jeg frygter mere når jeg engang skal ud og arbejde. Det bliver godt for økonomien, men jeg tror det bliver hårdt på alle mulige andre måder. Men sådan er det jo. Men du skal vælge dig en uddannelse du har interesse for. Det gør det sjovere under uddannelsen og helt sikkert også når du kommer ud på arbejdsmarkedet. En 37 timers arbejdsuge er det de fleste har, og om det er faste eller skiftende arbejdstider giver den samme fritid i den sidste ende   Og som nogle siger - skiftende arbejdstider kan være en fordel i mange sammenhænge. Og til sidst - en landmand arbejder mange timer om ugen især i høst, så der får du nok endnu sværre ved at få tid til hest. Men meget er muligt. Blot et spørgsmålom tilpasning og priotering.
Jeg er ved at læse til sygeplejerske og er altså studerende  Jeg har et studiejob ved siden af, hvor jeg gør rent i 12 timer hver 2. weekend. Fordelen ved dette job er at det bare skal gøres i løbet af weekenden  På denne måde synes jeg at der er tid til hesten også. Mine planer fremover er muligvis at have en 32 timers arbejdsuge, så jeg lige har lidt ekstra timer til hest og forhåbentlig børn 
Jo da  Det var noget jeg ike vidste om heste i hvert fald 
DET forklare mere end det ikke gør.. jeg har slet ikke overvejet at kigge i træerne, når jeg leder efter min lille hvide shætter i alt det her sne. Men skal fluks sørge for at gøre det til en vane! 
Jeg fandt den efter at have tænkt max 5 sekunder og trykkede ind på den rigtige.. Meget simpelt.. !!!! 
Jeg har ikke ledt endnu, for kan slet ikke se hintet idag??
Carina det er løgn hvad du siger!!!!! 
så er den lille røde hest fundet.. 
Jeg fandt den med det samme.  Frøken Mademoiselle; Hintet er som skrevet før:  Hvor kan man tage hen her i DK, der har med heste at gøre? 
Fandt den også, men det tog lidt tid, da jeg normalt aldrig kommer der ind.
Jeg er selv handicaphjælper , hvilket betyder skiftende arbejdstider .. Med hensyn til at ha' heste , så er det nok det mindste problem , idet at man kan bruge sine formiddage på at hygge imens der stadig er dagslys , ha' ridehuset for sig selv , få ordnet indkøb osv - til gengæld skal man også tænke på at man tit arbejder imens andre har fri , hvilket kan være rimelig trist ! Især hvis man som jeg (og som så mange andre) , bor sammen med kæresten og jo har venner som også arbejder "normalt" , så er det træls a få vagterne som f.eks hedder 15-23 eller at skulle arbejde i weekenderne . Med hensyn til at være sart , så er det noget som man hurtigt vender sig til . Dog skal det siges at det selvfølgelig stadig kan forekomme , at der nogle gange er blevet bagt så store kager , at man kan få kvalme   . Som en anden også nævner , så er ældre samt nogle handicappede , ualmindelig sure og tvære , da de har svært ved a forholde sig til deres situation , så det kræver absolut tålmodighed , stærk psyke og at man kan holde humøret oppe i krævende situationer . Men samtidig er det også et godt job syntes jeg , der er som regel masser af hygge , snak , oplevelser og glæder . Det eneste jeg har haft det svært ved , er pædagoerne på stedet - de kan virkelig tale ned til én , være så pokkers korrekte hele tiden og føle sig hævet og bedrevidende over andre . Ved at det er meget fordomsfuldt og handler måske også om hvordan man selv er som person og hvem man kommer godt ud af det sammen med . Nu er jeg jo også stadig ung (21 år) , så om det er fordi jeg bare er ufattelig umoden eller lign , tør jeg ikke sige  Men ved at de mange steder søger vikarer , så evt kunne du jo søge et af disse jobs (uden at binde dig til en uddannelse) og så se om det overhovedet er noget for dig 
Nu er der jo rigtig mange muligheder inden for social og sundhedssektoren, som du også kunne overveje. Med en af de lidt længerevarende uddannelser har du mange flere muligheder, og der er social og sundhedsassistenter og sygeplejersker mange steder. Man kan videreuddanne sig indenfor et speciale, som f.eks psykiatrien og mange andre ting. Jeg er selv sygeplejerske og arbejder i hjemmeplejen, men tager ind imellem lidt ekstravagter ved et vikarbureau, når jeg skal bruge lidt hestepenge. Jeg har 5 heste, og de bliver passet og plejet efter alle kunstens regler og mangler intet. Normalt arbejder jeg aftenvagt, hvor jeg møder kl. 15-23, så jeg passer hestene om formiddagen, får redet, og så kører jeg på arbejde, går lige i bad der og så er jeg klar til næste runde. Da jeg har 30 timer om ugen har jeg også flere fridage, så det kører ganske fornuftigt. Med lidt planlægning kan man som regel bytte sig til de dage, hvor der er stævner, så man kan komme adsted. Det er et dejligt job hvor man møder mange mennesker af alle mulige slags, og jeg er meget glad for det. Det er også lækkert, at man kan give den en skalle ved vikarbureauet, og komme ud og se noget andet, og få en fed ekstraløn. Som andre har skrevet kan jeg kun anbefale dig, at komme ud og få lidt erfaring med mennesker om det så er plejehjem, hjemmepleje, eller måske som handicaphjælper, hvor du bliver oplært. Min veninde fik tilfældigvis et ufaglært job i et bofællesskab for handicappede børn og blev så glad for det, at hun nu er ved at uddanne sig til pædagogassistent og vil læse videre til pædagog. Glemte lige at sige at jeg også har en familie og vi hjælpes ad med det daglige derhjemme. Det kan sagtens hænge sammen. Jeg har også lige været på efteruddannelse over 4 måneder og der har været mange lektier og en stor opgave som skulle skrives, og det er der da også blevet tid til.
Hej HN'er Sagen er at jeg er blevet helt vildt snottet natten til lørdag, det i sig selv er jo ikke uanmindeligt, men det jeg får pustet ud er betændelses gult og meget flydende   - Nogle gange føles det også som om at "noget varmt" løber ud af næsen. Er der nogen der har nogle gode råd til at få det ud? - Jeg ringer selvfølgelig til lægen i morgen
Hmmmm bihulebetændelse måske? Lene
Hvordan vasker man puder lavet af polyester både indeni og udenpå. Kommer de ikke let til at klumpe sammen i fyldet?
På 40 grader. Det overlever de fint. Derimod tumbler jeg ikke, mine ryger ud i frostvejret.
uden tørretumbler. Jeg har også et vattæppe af polyester, som skal vaskes. Der står bare mshine washable / cold. Hvad betyder det. Skal man vaske i koldt vand?
Cold skal nok forstås som køligt vand, prøv på 30 grader, hvis du vil være sikker. Lene
Hvad er, jeg ville prøve uldprogram/skånevask. Og overlever det ikke: Man kan ikke have tæpper/dyner, der ikke kan tåle 30-60 vask! Husstøvmider dør ved 60 grader.
"Cold" plejer jeg at tolke som 30 grader, og har ikke haft uheld på den konto endnu... Men om det er helt korrekt tolket ved jeg ikke 
den mest skånsomme vask man kan få i en vaskemaskine, for så prøver jeg da lige den. Det med at mider dør ved 60 grader er sikkert rigtigt. Men enzymerne i vaskemidlet, slår de ikke også dem ihjel?
Hej HN! Har set en del annoncer herinde, samt andre sider, blandt andet hestegalleri, hvor hesten er tilsalg på omkring kr. 20,000,- og hvor der står, at hesten skal sælges indenfor en uge, ellers ryger hesten til slagtning. Hvis hesten har stået tilsalg i nogle måneder, og der ikke har været særlig mange henvendelser på hesten, burde ejer at kunne tænke sig til, at prisen nok er for høj. Har også set en tråd her på HN, med en dame, som havde fået et ''upser'' føl, og så skrev hun er moderen fik omkring 2-3 måneder med føllet også skulle det til slagteren. Det bliver moderen jo også lidt underlig af. Der blev blandt andet tilbudt at nogle gerne ville overtage føllet, men næh nej, det skulle slagtes. Og oven i købet ville nogle folk tilbyde penge. Men hun fortsatte stadig med et nej, og hesten røg jo så til slagteren. Jeg synes at det er utrolig egoistisk at slagte sin hest, hvis den ikke bliver solgt til den og den pris, eller fordi man ikke vil have at hesten skal have nye ejere.  Synes folk skal tænke sig om, og ikke kun tænke på sig selv. Jeg på ingen måde nedgør folk som slagter deres heste, men at gøre det på denne måde, synes JEG ikke er fair for hesten. Så ville jeg hellere sælge hesten billigt, end at komme ud at ligge i en køledisk i et supermaked. Det var min mening om dette 
Jeg er så frygtelig ked af det at jeg er nødt til at dele det med nogen. Måske er der nogen herinde, som læser dette, måske ikke. Jeg har gennem de sidste mange år været slæbt gennem hele kommunens system og er nu endelig endt på Fleksjob bevilget fra d.d. På min vej hertil har jeg bl.a. været i 4 arbejdsprøvninger, diverse aktiveringer, undersøgelser hos læger, psykiatere, psykologer m.v. Blevet behandlet dårligt af kommunens medarbejdere, blevet kuet og grinet ad, de har smidt røret på når jeg har ringet og de fandt ud af det var mig, de har gået over grænsen for hvordan man taler til folk SÅ mange gange. Men her til sidst, i min sidste arbejdsprøvning, skete der noget godt. Jeg var afsted i 9 mdr. selvom det kun skulle have været 13 uger. Det skyldtes sjusk fra kommunens side, at der ikke var blevet fulgt op osv. Men det var virkelig en solstrålehistorie. For første gang i mit liv var jeg virkelig glad for at arbejde, jeg havde en grund til at stå op hver morgen, jeg mødte før tiden, gjorde lidt ud af mig selv, var glad i fritiden og havde en lille smule overskud også. Jeg var stolt af det arbejde jeg leverede og fik meget ros hele tiden, jeg var slet ikke i tvivl om at jeg gjorde det godt. Pludselig var jeg ikke længere bange for at komme ud blandt folk igen. Før turde jeg ikke købe ind af frygt for at jeg skulle møde nogen, der spurgte hvor jeg arbejdede, så jeg var nødt til at indrømme at jeg ikke havde et arbejde. Men i disse 9 mdr. har jeg været stolt af at sige, at jeg arbejdede dér og hvad jeg lavede. Det gav mig en identitet, et tilhørsforhold, en relation til nogle virkelig dejlige kollegaer. Det tog mig 6 mdr. at åbne op overfor dem, da jeg ikke har nemt ved at lære nye folk at kende, og ikke tør vise hvem jeg er pga. hvad jeg tidligere har været ude for. Men jeg havde det virkelig godt der. Betroede mig til kollegaerne. Voksede i takt med de opgaver jeg fik stillet. Men HER - lige her - vælter mit åbenbart så skrøbelige korthus af et liv. I går var nemlig sidste dag på arbejde/i arbejdsprøvning og jeg er fuldstændig knust. Jeg havde aldrig troet, at min glæde og min nyfundne tro på mig selv, skulle forsvinde lige så hurtigt som at vende en hånd. Fra den ene dag til den anden har jeg pludselig intet at stå op til mere, ingen at snakke med mere, ingen der forventer noget af mig. P.t. har jeg ikke engang en kommune, der rykker i mig for at sende mig i aktivering, nej jeg er overladt til mig selv. Nu kan jeg igen sidde tilbage og kigge på, at andre tager afsted til deres meningsfyldte arbejde mens jeg selv sidder og glor. Ser livet passere forbi uden at jeg deltager i det. Jeg orker intet, jeg er ligeglad med hvordan jeg ser ud, kommer ikke i bad, får ikke børstet tænder, jeg ligner en hængt kat, kommer slet ikke ud af sengen osv. Jeg overspiser fordi jeg har det skidt. Jeg er endda begyndt at blive flov over, at den arbejdsplads nu ved hvordan jeg er og hvad jeg kan, for jeg føler at jeg ikke var godt nok. Jeg gjorde alt hvad jeg kunne, jeg knoklede virkelig, det var 9 mdr. gratis arbejdskraft for dem og selvom jeg sidder med den flotteste udtalelse fra dem her ved min side, så har jeg stadig alle disse negative tanker om mig selv. Jeg har det som om den udtalelse slet ikke handler om MIG, men en anden person. Eller at de ikke mener det de har skrevet, at de bare skriver det for ikke at gøre mig ked af det. Jeg ved slet ikke hvad jeg skal gøre. Inderst inde havde jeg nok regnet med at blive ansat der, men det lykkedes ikke da de har ansættelsesstop. Men jeg siger til mig selv, at det er fordi jeg ikke var god nok. Hvis jeg havde været bare LIDT bedre, så havde de sikkert ansat mig. Men jeg gjorde hvad jeg kunne. Aldrig før har jeg været så meget en ildsjæl og brændt for arbejdet. Jeg elskede det. Jeg elskede mine kollegaer. Jeg tør ikke kontakte dem eller svare dem når de skriver til mig, for jeg vil ikke have at de skal vide at jeg har det så dårligt allerede. Så vil de få skyldfølelse over, at de ikke kunne gøre mere for mig og det ønsker jeg ikke. Jeg er så frygtelig ked af det og jeg ved ikke hvad jeg skal gøre ved det. Jeg burde sende uopfordrede ansøgner i massevis, men det er så svært for mig at finde et sted jeg kan lide at være. Jeg har mistet troen på, at det sted findes. Mistet troen på alt vedr. arbejde og kollegaer. Jeg græd allerede (uden nogen så det) på vej ud fra arbejdet i går da jeg tog hjem, vidste det var sidste gang jeg havde sagt "godmorgen" eller "vi ses i morgen" når jeg gik. Græd som pisket da jeg kom ud i bilen og skulle hjem. Jeg har en dejlig søn, som bare fortjener at hans mor er glad og har overskud til ham. Ind imellem tænker jeg på, at det er synd for ham, at han har sådan en trist dårlig mor, måske man burde finde en plejefamilie. Det sidste jeg ønsker er at det skal gå ud over ham. Jeg passer og plejer ham 100% det skal der ingen tvivl herske om! Men jeg er så ked af, at han også skal mærke, at hans mor nu IGEN er ked af det. Det skal også siges, at han har en far, der bare er så god til at tage sig af ham, så han lider INGEN nød her, men jeg er meget ked af at jeg ikke kan være det for ham, som jeg gerne ville. Men jeg er jo kun et menneske. Et menneske, hvis glædesfulde liv de sidste 9 mdr. åbenbart var opbygget som et korthus... Det kan nok virke underligt for nogen, at jeg skriver, at jeg ikke har noget at stå op til hver morgen når jeg har min dejlige lille familie. Naturligvis er jeg ubeskrivelig glad for familien og den kan ikke erstattes af noget andet. Men jeg har virkelig BRUG for at komme ud at arbejde og brug for mere i mit liv. Det har jeg brug for NETOP for at jeg kan være en god mor og kæreste, ellers har jeg intet at give af. Folk der har et arbejde skal virkelig være glad for det og huske på, at det er med til at få deres liv til at hænge sammen. Det kan godt være man er træt af småting og gerne ville have ændret lidt hist og her, men glem aldrig at det betyder så uendeligt meget at man hører til et sted og at man kan mærke, at man gør en forskel. Eminok
er noget af det væreste som findes. Den udtalelse som du sidder med er god nok. De var ærlige, da de skrev den. Tror på det. Dine kollegaer, som skriver til dig skal du benytte dig af. De vil dig det godt og det er ikke dit ansvar at holde styr på deres følelser eller tanker. De skriver til dig, fordi de holder af dig. Du skal finde nogen, som du kan tale med om alle dine tanker inden det er for sent. Du har lagt al din identitet over på arbejdet og det har holdt dig oppe og nu hvor det er væk, har du det sikkert som om nogen har hevet tæppet væk under dig. Nu ved du en af vejene til at have det godt og få et godt liv, så i stedet for at synke hen, så grib fat i dig selv og skriv ansøgninger til steder med tilsvarende jobs. Du har lige haft arbejde i 9 måneder og det er til din fordel. Selvom du kommer til samtale et sted og de tilbyder dig jobbet, er du jo ikke forpligtet til at sige ja, hvis du ikke bryder dig om stedet. Det er helt ok, at du sørger over at have mistet et godt job og dig selv, giv det tid, men tal og skriv med de mennesker, som holder af dig. Ellers ved jeg ikke, hvad jeg skal skrive andet end, jeg håber, du får vendt skuden.
Hvilken hård og lang vej du har været igennem for at nå til, hvor du er i dag - superflot at du har klaret dig   , med alle de forhindringer du har haft undervejs...  Hold da op, hvor dine kolleger må have været glad for dig - en medarbejder der virkelig kæmper og vil sit arbejdet - hver dag !! De hænger altså ikke på træerne..., flot gået ! Jeg tror godt jeg kan forstå, hvordan du har det... Har ikke selv prøvet det, men ved hvordan jeg ville være påvirket, i stil med hvordan du har det nu, hvis jeg "pludselig ikke kunne bruges mere".... Tænker præcis specielt på det med identitet - det har jeg hørt rigtig mange gange før. Forstår jeg dig rigtig, at du nu er tilkendt fleksjob, og at de 9 måneder du netop har været igennem, også var arbejdsprøvning ?? Hvis det er sådan det forholder sig, kunne du i hvert fald lave en uopfordret ansøgning til dem - som fleksjobber kunne du helt klart være interessant at ansætte i disse tider (specielt fordi du kan klare og udføre det job, du har omtalt ovenfor), men at du jo har tilskud med i bagagen - og skulle de få mulighed for at ansætte igen, kan jeg da ikke se nogen forhindringer for at det netop var dig de skulle ansætte !! Det er ikke negativt ment for dig, men du er "jo billigere" i drift end en "almindelig" medarbejder, hvis du har tilskud med i form af et tilkendt fleksjob - og i disse sparetider, kunne ethvert firma, som ved du kan står inde for opgaverne, da kun være interesseret i at ansætte dig !! Du skal nu læse din formidable udtalelse igennem igen og igen - og tro på det som er skrevet ! DET ER DIG DER TALES OM I DEN UDTALELSE !!! Find den følelse af glæden til dit arbejde frem i dig selv, hold fast i den, og skriv den ansøgning, og gerne flere ! Tag ud og aflever den personligt, fortæl dem hvor glad du var for at være der, og at du savner dem !! - og hold fast i følelsen af at være glad, så bliver dit liv altså nemmere at overskue, og du bliver igen interesseret i at gøre noget ud af dig selv. Vis dig frem fra din bedste side, se dig selv i spejlet flere gange om dagen, sig til dig selv, at du er OK, og at dit liv kun kan blive bedre fra nu af !! Prøv og tænke positivt hele tiden - det hjælper !! Jeg ved godt, at det jeg har skrevet, lyder nemmere på skrift, end det er i virkeligheden. Men for søren, du har kæmpet for det her, du fortjener det sgu !! Så op med hovedet, ret ryggen, brystet frem, - vis verden at du kan og vil ! Held og lykke !! Mange knus fra Tina
Det er svært at tro på, at andre mener noget godt om en, når man har de briller på, som forvrænger alting, specielt når man kigger sig selv i spejlet. Jeg tror, du har brug for hjælp til at komme af med de briller. Har du mulighed for at komme til en psykolog, som kan hjælpe dig med det? Jeg forstår, at du ikke synes, det er rart at fortælle dine kolleger, hvordan du har det. Det er måske heller ikke her, du skal lægge *alle* dine frustrationer, men på den anden side skal man hverken lyve eller kappe alle forbindelser. Det må være muligt at give dem en "light-version" af, hvordan du har det. Jeg synes ikke, det er nogen skam, at du er ked af at stoppe, eller at du havde tårer i øjnene, da du gik - det viser jo bare, at du har været glad for jobbet og dine kolleger. Med hensyn til job, så tænker jeg på, om det var en idé at gå i gang med noget frivilligt arbejde? Der er masser af frivillige job med mening i, og som jeg læser det, er det ikke lønnen du mangler, men det at være ønsket og "brugbar" i andre sammenhænge end i din familie? Måske kan det give dig noget af det overskud tilbage, som du har haft de sidste ni måneder? Og det er jo i hvert fald et godt udgangspunkt at have til jobsøgning  En anden ting er, at det er en god idé at være realistisk. Det er rigtig fint at søge flexjob og at sende mange ansøgninger. Men som jeg har forstået det, er det rigtig svært at finde et flexjob, og der er mange med flex-godkendelser, som går arbejdsløse. Inden du kaster dig ud i jobsøgningen tror jeg, det vil være en god idé at gøre dig klart, at hvis du ikke får job, så er det ikke fordi, du er en dårlig arbejdskraft, men fordi selve flexeriet har hårde kår på arbejdsmarkedet. Det er SÅ vigtigt, at man har hård hud til at tage de afvisninger, som man kan få, når man søger job - og umiddelbart lyder det ikke som om, du har så meget af det... mvh. tina
Er der andre her der har oplevet at blive snydt på brugtmarkedet. Hvad har I gjort. Kan man gøre noget overhovedet?
I har oplevet det, så kan det ske for jer også. Vedkommende er selv inde for hesteverdenen.
Jo da, to gange... Den ene gang troppede vi op på hendes adresse, min far ringede og spurgte om hun boede i et hun med rødt tag og hvidt hegn... jo, det gjorde hun.. Jamen så kommer jeg ind om 2 min og banker på og så regner jeg med du har min datters penge klar. - Det havde hun skam også! Den anden gang snød jeg hende, der havde snydt mig... Vi skulle handle et dækken og efter 1 år uden jeg havde set hverken dækken eller penge. Kørte vi til jylland og handlede med hendes mormor, da hun selv var på ferie. Skulle denne gang bytte et dækken med hende, modtag det dækken vi havde byttet, men gav aldrig mormor mit dækken, vi vendte straks rundt og gik. Ja, jeg gider ski ikke folk snyder mig, det er mit liv for kort til. Politiet kan intet gøre, selvom sidst nævnte har penge ude hos rigtig mange! Held og lykke med at få dine ting eller penge igen.
Jeg synes så det er mere fair over for hesten at den ender som bøffer, end sælges billigt til nogle impulskøbere/krejlere. Jeg synes at det er at tage ansvar. Præcis som alle dem der forsøger at sælge skadede heste burde gøre, i stedet for at kaste ansvaret fra sig.
PiaR: Det ville jeg selvfølgelig give dig ret i, men ikke hvis det var en sund og rask hest. Man skal jo heller ikke vælge hvem som helst, som hestens nye ejere.
Ja, det er selvfølgeligt bedre at sælge hesten billigt. Så kan den blive solgt igen og igen. Der er for mange der kun har råd til at købe hesten, især hvis det er til slagteprisen, men når udgifterne så kommer, ja, så må hesten vidre  Det er OK at slagte en hest, på den måde er du helt sikker på hvad fremtiden du byder hesten.
Eller slagtes- er i mine øjne meget umodent, det lægger ansvaret ud på alle andre end ejeren. At man slagter et hovsaføl uden papirer, er noget helt andet. Så svært som det er at komme af med heste med papirer, og et hovsaføl- er altså 1500 + det løse for chip og pas. Det er er ikke mere billigt. Jeg vil hellere noget, der ligger i fryseren, end en stakkel, der bliver solgt på marked, igen og igen.
Nu er det ikke alle der køber billige heste der sender dem videre i systemet. Så slap lige af med genereliseringen. 
Ja, at du hellere vil have hesten i fryseren, er jo så din mening. Jeg synes på ingen måde en hest, som er sund og rask, skal slagtes pga. at ejer ikke har råd eller andet. Og om hesten har papir eller ej, er jeg fuldstændig ligeglad. Synes bare ikke det er fair.
Betyder det så at vi bare kan ringe til dig, når vi har heste vi ikke kan komme af med og så betaler du den forlangte pris? Jeg forærer heller ikke heste væk, hvis ikke jeg kan få en del mere end slagteprisen, så bliver det slagteren. Faktisk burde alle heste der ikke kan indbringe 50.000 slagtes.   Ponyer selvfølgelig mindre.
Nææh, det siger jeg ikke. Men jeg synes bare at folk er egoistiske indimellem, og kun at tænke på dem selv. Det er min mening, det er fint i har jeres, det må i også gerne have, men det ændre ikke min.  Forstår ikke hvis folk gør det ved en sund og rask hest. Det ville selvfølgelig være noget andet, hvis hesten har skavanker.
Synes det er ok, bedre end at ejer af hesten ender med at misrøgte den fordi der ikke er råd til smed, dyrlæge, foder, med mere. Jeg ville gøre præcis det samme hvis jeg ikke kunne sælge og bare ikke havde råd til dyret mere. Med mindre at jeg kunne komme af med den til en jeg kender og stoler på.
Jeg har prøvet at få den sætning da jeg var ude og se på en avlshoppe...jeg sprang fra, da jeg ikke ville give fuld pris for noget der alligevel skulle slagtes dagen efter og prisen var ikke til forhandling. Jeg synes nu generalt det er bedre, at folk får deres dyr aflivet end at sælge skadede og lidende dyr til uvidende personer, som står med "problemet" og måske sender den videre ud i verden. ...men ja, det er en lidt mystisk/uhyggelig sætning at læse i salgsannoncer!
vil det sige du synes at alle heste som står til salg under 50 tusind skulle slagtes og ikke sælges? På troda af de er sunde og raske? Fair nok det er din holdning, men i mit hoved lyder det helt sygt..
Eftersom heste uanset salgspris SKAL være rene i røntgen i både hals, ryg og ben, og da man risikerer at få hesten retur med en regning bundet i halen på opstaldning/ridning/dyrlæge, så kan det ikke hænge sammen at sælge billige heste.
Nej, men der findes jo også heste til under 50 tusind som er rene i rtg. og som ikke fejler noget overhoved, hvorfor skulle de dog ikke sælges videre ?? Kan godt forstå at er man avler kan det ikke betale sig at avle efter der noget der ikke kan indbringe over 50 tusind, eller hvordan det nu hænger sammen.
Jeg er helt enig med Charlotte lund i det første indlæg. Jeg vil også hellere slagte end at sælge mine heste billigt. Kunne ikke bære mine heste skulle være kastebold mellem hestehandler fra markedsplads til markedsplads. Folk burde også tænke sig meget mere om inden de ligger føl i gamme musse uden papir m.v. Lad dog være med at avle heste til hestehandler. Det koster det samme at fodre på en god hest som en dårlig hest. Jeg mener, vi trænger godt og grundigt til at få ryddet op i vores avls materiale og sorteret de dårlige fra. Som Poul Gravgård siger, kan hoppen ik levere vare efter 3 afkom skal den have hovedet af.
Begge mine brune musser bliver da også aflivet, den dag jeg ikke kan have dem mere... Et eller andet sted, så er en død hest jo en glad hest...
...det er vel et eller andet sted en lidt forkvaklet holdning at have, hvis man tror, at man alene kan tage sig af en hest. Det er vel det samme som at diskvalificere alle andre hesteejere? (Ikke at jeg ikke selv er ramt af bacillen...) Ingen af mine heste har været dyre - og den gamle har jeg haft i næsten 12 år. Jeg vil vove den påstand, at væsentlig flere kostbare varmblodsheste har været kastebold - trods en højere handelspris. ...og så hæfter jeg mig ved, at min DV er ren i røgten af ben, ryg, hals og nakke - og har været handlet for en (i mine øjne) mindre formue - men den er stadig lige uridelig. (Tja?)
Du synes måske det er bedre at den sælges billigt, og ender det forkerte sted -igen og igen??? Skal man ABSOLUT af med hesten, så skal man i hvert fald sikre sig 100%, at den ender i de rigtige hænder. Har desværre set heste "billigt til salg" mange gange igen og igen.. Så er det da dyrevelfærd at lade hesten dø. Slagtning kunne jeg aldrig selv drømme om. Men det er en helt anden snak.
Der er SÅ meget andet der giver idenditet i livet, end arbejdsidenditeten. Arbejde er ikke alt. Find en lille forening inden for noget du interesserer dig for, og gå aktivt ind i foreningsarbejdet. Meld dig til frivilligt arbejde. Frivilliget atbejde er meget andet end besøgstjenester, raslebøsser og genbrugsbutikker. Jeg er heller ikke på arbejdsmarkedet, men jeg har valgt ikke at dømme mig selv ude af samfundet, blot fordi jeg ikke kan bidrage til samfundet via lønnet arbejde. Der er mange måder at få noget godt ud af livet på og bidrage til samfundet på, end via lønnet arbejde. Jeg er mere aktiv nu, end jeg nogensinde har været det tidligere. Jeg får ikke en krone for noget som helst af alt det jeg laver, men det er også ligegyldigt, for det giver mig "noget at stå op til om morgenen" og gør mig glad om dagen og træt om aftenen. I perioder har jeg så meget at se til, at jeg skal huske at sætte fridage ind i kalenderen.  Sæt dig nogle mål. De mål jeg havde for 5 år siden, er alle opfyldt i dag: - En bestemt forening jeg gerne ville være med i (Der har jeg snart været medlem i 5 år, sidder i bestyrelsen på 3. år + er redaktør for foreningsbladet) - Et stort arrangement jeg gerne ville være arrangør af. (Har nu været arrangør i 3 år, med 5 mand under mig året igennem og omkring 30 mand under min ledelse en weekend om året) - Passe hest igen (Til jul har jeg passet hest 2x om ugen i 2 år - og det fungerer perfekt for alle parter.) Alt er opfyldt. Desuden er jeg frivillig, ulønnet supporter her på HN, hvilket er noget, der er udfordrende og lærende - og givende. Oven i alt det, læser jeg også lektier med naboens børn, vasker for min mor, passer mine katte, mit eget hjem, og venner er der også tid til, når ellers alles ledige tider passer sammen. Keder jeg mig, er det min egen skyld... Der er også et liv til dig derude. Prøv at komme væk fra tanken om, at man kun er noget her i livet hvis man har et arbejde. Det tager tid, og der er ikke nogen nemme løsninger. Man er nødt til selv at tage aktivt del i løjerne, sige JA i stedet for 'nej' når tilbuddene melder sig. Det er dér udfordringerne ligger, dér selvtilliden og selvværdet bygges større, dér kimen til det gode liv bliver lagt. Tro mig, jeg har været der, hvor jeg var sikker på, samfundet ikke havde plads til mig, for ingen ville da have en som mig. Men da jeg aktivt begyndte at sige JA i stedet for nej, vendte bøtten. Havde jeg ikke gjort det, ville min dag gå med at sove om dagen og natten gå med at chatte på internettet, høre musik og lave ikke så meget andet. Mit liv er godt nu. Når noget af alt det jeg aktivt deltager i en dag ikke er mere, ved jeg, at jeg skal finde noget andet i stedet for. Jeg kan jo godt! Rigtig meget held og lykke fremover - med lønnet job eller ej. 
Jeg sidder lige selv med det modsatte problem, jeg har et arbejde, ok løn, gode arbejdstider...MEN...det er desværre en "gimpe"-arbejdsplads....når de kan mærke man er nede bliver man trampet yderligere på...ikke kun åbenlyst ved spydige bemærkninger, hakkeri, men også meget fnidren i krogene. vi har én time lang pause..den er nogen gange et mareridt fordi alle vimser rundt om den varme grød, samtalen er overfladisk og humor...er et fy-ord. Chefen er...konfkiktsky...og lever med tonen dér...selv om det ofte er hende det går ud over også, men nogen kan tage det..... Når man gør noget godt bliver man ikke rost, når man laver fejl...uha uha. Jeg har længe bøvlet med dårlig ryg, mange smerter i ben og lænd....dét gør ikke min hverdag nemmere...og så kollegaer der lader alt deres sure galde gå ud over andre...blev bare for meget. Er nu sygemeldt...har sluppet de smertestillende piller jeg var nødt til at tage for at komme ud af sengen, har tid, og overskud, til at lave de øvelser jeg får vist af fys. Kommer ud til hesten igen....havde bare ikke lyst til at se mennesker til sidst...følte mig uduelig og uden værdi. I forvejen har jeg det altid elendigt her ved juletid...har nok noget at gøre med at min far skød sig selv, for mange år siden, ved denne tid. Der skal ikke ret meget til at vippe mig ud over kanten. Men de kommer nok til at søge en ny kollega...for jeg vil se mig om efter noget andet arbejde når jeg engang er kommet ovenpå, fysisk og psykisk. Eminok....jeg ved godt at jeg bryder ind i dit indlæg med mine egne problemer....men jeg synes bare du skulle se hvordan det også kan være at have et arbejde....
Fra mig. Du har bevist over for dig selv, at du kan, at du er noget og andre anderkender det du laver. Nu bliver du nødt til at sige til dig selv, det fortjener min søn at opleve hver dag. Dit hjem og din søn er din nye arbejdsplads, nu gælder det om at gøre ham og dig selv stolt over dig og dit hjem. find din ildsjæl frem og skab et godt og harmonisk hjem for ham. gør det til dit job at du plejer dig selv og dit hjem.. Du har jo vist du kan, så vær stolt af det og bliv ved.
Jeg skal ikke gøre mig klog på følelser, selvværd eller mangel på samme. Men min tanke, da jeg læste dit indlæg, var, at der findes SÅ mange idrætsforeninger, besøgstjenester, hjælpeorganisationer osv osv, der altid mangler frivillige. Man behøver ikke et lønnet arbejde for at føle selvværd!!!! (Hvilket mange desværre må sande i disse tider) Så find ud af, hvad der interesserer dig......den lokale fodboldklub, Mariatjenesten, besøgsven eller en af de mange mange andre muligheder og kast dig ud i det. Held og lykke.
I skal have tak for alle jeres kærlige "spark". Jeg ved godt, at det er vejen frem for mig at finde et job. Nu har jeg jo fundet ud af, at det er en virkelig stor del af mit liv og dét jeg har manglet i så mange år. Men jeg er bare så ked af det (depri faktisk nærmere), at jeg slet ikke kan finde gejsten frem. Jeg har svært ved at holde fast i nøjagtig dén følelse jeg havde på arbejdet da det bare kørte derud af! Svært ved at finde de øjeblikke frem, hvor min selvtillid egentlig var OK og hvor jeg blev rost rigtig meget for mit arbejde. Mht. Fleksjob så jo, jeg er bevilget det fra i går, jeg mangler bare at finde et job. De ville rigtig gerne have beholdt mig der hvor jeg var i arbejdsprøvning og de vidste egentlig ikke rigtig hvordan de skulle undvære mig, men afdelingens ansøgning til ledelsen blev afvist pga. de har ansættelsesstop. Jeg har fået mail fra dem, at de vil rette henvendelse til mig, hvis deres ansættelsesstop bliver ophævet og de fortsat kan dokumentere behov for ekstra arbejde. Det er virkelig en god og venlig mail, som burde have løftet mig humør gevaldigt. Tænk - de skriver endda, at de gerne vil holde forbindelsen og at jeg skal holde dem orienteret om min situation. Men jeg sidder bare her tilbage med den lille, skide irriterende, tvivl jeg altid har som bunder i mit manglende selvværd. På trods af alt det søde og dejlige de skriver, så sidder jeg inderst inde og tænker, at jeg bare ikke var god nok og at det sikkert bare er en venlig måde at fortælle mig, at jeg ikke kunne blive ansat derude... Jeg ligner, som før skrevet, en hængt kat pga. hvordan jeg har det indeni og jeg ved slet ikke hvordan jeg skal komme i gang med at søge uopfordret. Jeg tror i hvert fald ikke det er en god idé at tage ud med dem personligt, da man kan se jeg har det dårligt. Jeg må faktisk ikke sige nej til et "rimeligt tilbud" iflg. loven, hvis kommunen finder et sted der vil tilbyde mig Fleksjob. Bare lige til orientering, da der er en der skriver jeg ikke behøver sige ja. Men tror ikke det bliver aktuelt, for jeg er ikke kræsen mht. arbejde. Frivilligt arbejde - absolut en mulighed, men det kan aldrig vare før jeg bliver sendt i aktivering, så ved ikke om det kan betale sig...
ikke muligt at du kan få lov til at blive der på "fortsat arbejdsprøvning" mens du søger noget andet? Det må du da høre din sagsbehandler efter.... Nogen gange er man heldig, at andre kan sse fornuften i, at du bliver holdt i gang, mens du søger job.... Eller er det muligt at få vikartimer på din arbejddsplads? Jeg har INGEN ide om hvordan flexjob virker, og hvad reglerne er....
Der er ingen mulighed for, at jeg kan blive derude. Jeg ville vildt gerne have fortsat i aktivering derude, men nej - det må jeg ikke. I stedet skal jeg (når jeg modtager indkaldelse) på noget meningsløst aktivering, hvor man bare skal møde op men intet lave eller deltage i. Jeg er ked af, at jeg ikke har mulighed for at holde mig selv igang, både socialt og mentalt, det havde jeg kunnet hvis jeg havde fået lov at fortsætte derude indtil jeg fandt et rigtigt arbejde. Jeg har spurgt mange gange, men de siger at det kan de ikke forsvare, når jeg allerede har været der 9 mdr. og kun skulle have været der 13 uger. Men det er ligesom deres egen fejl, at det tog så lang tid.
Er der ikke mulighed for at komme i jobtræning eller praktik eller noget andet, som andre ledige kan? mvh. tina
... måske være nemmere for os at komme med (gode) ideer, hvis vi vidste, hvilket felt du har arbejdet indenfor? Ellers op med hovedet. Selvfølgelig er du da god nok. Hvis ikke du var god nok både til dit arbejde og som person, så havde du jo ikke arbejdet det samme sted i ni måneder, vel 
Der er INGEN andre muligheder end at jeg skal aktiveres et sted, hvor man sidder og laver julepynt og drikker kaffe m.v. Tro mig, jeg har nærmest plaget alle jeg har været i kontakt med på kommunen. Jeg ville gerne holde mig i gang, tage et kursus eller bare ét eller andet meningsfuldt. Men det absolut eneste de kan tilbyde (eller - det er jo ikke et tilbud, når jeg får indkaldelsen så skal jeg jo møde op, ellers får jeg ikke min ledighedsydelse) er det her aktivering som ikke giver mening for mig. De siger, at nu er jeg jo afklaret og nu skal jeg ikke i flere praktikker, nu skal jeg bare aktiveres på førnævnte sted, for at jeg kan få min ledighedsydelse indtil jeg finder et arbejde   Men hvor meningsløst jeg end synes det er, så er det nok alligevel en anelse bedre end at gå herhjemme helt overladt til mig selv i dagtimerne.
... vil det være med til at udvide dit netværk, og netværket er det man skal bruge for at få et job nu om dage 
Kære Eminok Jeg kan godt se, at du er helt dernede at vende, hvor du ikke tror, der er lys nogen steder... been there, done that! Heldigvis er der nu meget fokus på os med ADHD, og jeg ved, at der i rigtig mange kommuner laves specielt tilrettelagte forløb med henblik på at få ADHD'ere i varig beskæftigelse. Du kunne jo prøve at spørge i din kommune, om det er noget, de kender til? Da jeg var allerlængst nede, var jeg virkelig der, hvor man rammer bunden - men man skal nogen gange ramme bunden for at få et ordentligt afsæt op til overfladen igen  Måske kunne kommunen bevilge et uddannelsesforløb, hvor du deltager i et kursus hos nogle psykologer? Jeg ved, at der er et psykologhus, der kører særlige forløb over et helt år hvor man mødes i alt 12 dage og så arbejder med sig selv i mellemtiden. Fantastiske resultater, de opnår... Du skal have boosted dit selvværd - det er jo det, der skal bære dig frem, så du igen ser lyset og finder et job, der er lige dig! Jeg troede heller aldrig, jeg skulle finde et varigt job, men jeg havde 17-års jubilæum i sidste uge, og jeg agter at hænge fast, hvor jeg er  Al mulig held og lykke fra mig. M
Nu har jeg ikke ADHD, så det er ikke relevant at høre hvilke tilbud de har til dem. Jeg har fået bekræftet endnu engang i dag, at det eneste der kommer til at ske er, at jeg skal i aktivering føromtalte sted indtil jeg finder et job. Er dog en anelse mere optimistisk i dag. Håber virkelig, at det hele vender igen, så jeg kan komme i gang med de ansøgninger og have det godt med mig selv.
Er du i fagforening? For så kan de måske rådgive dig med hensyn til, hvad du har af muligheder? mvh. tina
Hej. Hvad er jeres holdning til at man laver en opstaldningsannonce for at reklamere for sit sted, men skriver at der pt. ingen ledige bokse er?
Det kan jeg ikke se noget galt i. Det er da en fin måde at skabe opmærksomhed omkring sit sted, og måske endda få folk på venteliste, så periode med tomme bokse kan minimeres. Hvis jeg stod og kiggede efter ny opstaldning kunne jeg sagtens finde på at henvende mig til et sted der ikke havde en ledig boks lige nu og her, hvis jeg synes stedet lyder interessant, og høre om udsigterne til en ledig boks.
Ok for mig ...
ja har man betalt for en annonce i en gældende periode, kan det jo nemt ske at man får fyldt op, inden annoncen udløber. Så er det da fint at annoncøren skriver at alt er optaget lige nu.
Det har jeg lige skrevet i min annonce, da boksene alle er udlejet nu. Men det koster immervæk lidt at oprette annoncerne, og alt kan jo ske, derfor vil jeg gerne bibeholde annoncen. Mvh Janni
Jeg synes nemlig også at det er okay, emn havde bare en snak med en, som ikke synes at det var okay at reklamere for noget man ikke har. Dog blev vi enige om at være uenige 
Aiii.... Lidt reklame er fint... Man skal også passe på at ting ikke blir for firkantede.... Lav du bare lidt reklame 
Haha, er gjort smukke 
Har angivet en hjemmeside på min præsentation, men nu kan jeg ik komme ind på den.. Prøvede lige hos en af jer andre med hjemmesider, men der kan jeg heller ik komme ind.. Andre der har samme problem..
Ja bare glem hvad jeg skrev.. Nu virker det så igen.. Det er de nisser der driller..
Hej alle. Følger i med i BBH´s julekalender ?, det skulle i tage at gøre. Den er meget lærerig og super inspirerende  Se mere her Mvh. Karina
Tak for linket!! 
  Stort arbejde WHAU 
lagt super meget arbejde i det, og hånden på hjertet det er meget indspirerende og lærerigt, så den skal jeg helt sikkert følge hele måneden  Mvh. Karina
Goddag i stuen. Jeg er blevet spurgt om jeg kan løse denne opgave, men jeg kan bare ikke dreje den.  Er der nogle kloge ænder et sted, der kan ?
6 hvis du tager tværsummen af tallene i lodrette kolonner, så er den skiftevis 2 og 4, så ud fra det er mit bud 6
Min kæreste siger at den er let   og at svaret er syv.
Goldfish: hvordan kan det være? 
0+2+6+7+1= 16 1+6=7 5+9+4+8+6= 32 3+2=5 6+2+1+5+?= ? ?+?=3 Det kunne så være: 6+2+1+5+7=21 2+1=3 Derfor er svaret 7.
Jeg fik for nogle år et hovsaføl (som blev navngivet Hovsa, men nu har skiftet navn). Det var jeg ikke ret begejstret for, jeg havde købt hoppen uden at vide, at hun var i fol (hvilket sælger i øvrigt heller ikke vidste). Jeg var klar til at køre ham på slagteriet, hvis han ikke kunne sælges til en ok pris (mindst 5000) eller foræres til en, jeg kendte. Markedet svømmede i ukurante føl på det tidspunkt, og det kan da godt være, at min var i den kønne ende, men jeg frygtede, at det kønne hoved (og det fantastisk fornuftige sind) kunne skaffe sådan en lille varmblods-/islænderblanding uden papirer en lang og fantastisk markedskarriere, og det ønskede jeg ikke for ham. Heldigvis landede han hos den bedste ejer, man næsten kan forestille sig i stedet for  Men når det drejer sig om at presse et køb igennem ved at true den potentielle køber med, at hesten bliver slagtet, hvis den ikke bliver solgt, så står jeg af. Det synes jeg er et luset trick, og det er nok til, at jeg ikke er interesseret i hesten. mvh. tina
at det er forkasteligt, at slagte raske heste - så se her: Hoppe på 9 år, som er købt til hygge/skovtur - trailerskade på bagben, men er ellers ok. Sød at arbejde med... Til salg for 8000 - inden lige om lidt - ellers blir hun slagtet.... Dv med papirer... Mindre gjordkramper... Ejeren er ligeglad - han vil bare ikke betale for hende længere - bruger hende ikke selv... Han vil ikke af med hende for mindre selvom der har været bud - han vil hellere have hende i sin fryser som bøffer, så.. Og der har været bud....
hesten er jo ligeglad med om den er død eller levende, det er VORES behov at holde den i live. Os der synes det er synd for hesten at den skal dø. HEsten er ligeglad! Jeg vil også aflive min hest når den når dertil. Den er sgu gammel og sær efterhånden og det er kun mig der har ejet den. En yngre bedre hest kunne jeg agtens sælge, men ALDRIG om jeg vil synes det er synd at aflive en hest. Vil hellere slå ti raske heste ned, end sende én rask hest videre til en forkert ejer.
Sikke noget fis. Hvis man slagter eller på anden måde afliver sin hest har man TAGET ANSVAR. Det er der så enormt mange mennsker der kunne lære noget af. Historier som denne ->   er grunden til min 22 årige hoppe i går gik over Regnbuebroen. Og jeg lover dig for, at jeg ikke et sekund fortryder den beslutning. Ikke om hun skulle have været en eller andens nemt tjente penge, selvom hun var medaljehoppe. At man truer med aflivning, for at få andre til at tage ens ansvar er modbydelig følelsesporno, men at man afliver, for at tage sit ansvar kan jeg kun bakke op om, sorry.
hovsa, vil du slagte min hest, som jeg har haft i 6 år, jeg gav kun 20.000 med alt udstyr. jeg har ikke behov for at købe en hest til 50.000 kr, men det betyder ikke at jeg sender ham rundt på markeder eller mishandler ham, jeg er ikke jordens bedste rytter, men en la skovtur kan vi sagten klare, hesten kan alle øvelser til la, er en oldenborg/fuldblod på 169 cm, jeg er 155 og vejer 46 kilo, så jeg belaster ikke hans ryg sønderligt. han fejler ikke noget, og har aldrig fejlet noget alvorligt, en spiserørsforstoppelse er vist det værste vi har prøvet. men alligevel ved det mindste piv så kommer doktor dyr, hesten før ham blev 21, og hende gav jeg 10.000 for som 16-17 årig. jeg ville gerne købe et føl, som så kunne afløse min nuværende når han bliver gammel, han er pt 16 år, bliver 17 år næste år. så kan han hjælpe med at gøre den traffiksikker, begå sig i naturen osv. men selvfølgelig er det da bedre at aflive et føl end finde en god ejer. for mig er det nok den sidst hest jeg køber, jeg bliver 50 og da jeg vil forsøge at holde den sund og rask til den bliver 20 30 år, ja så er det jo nok ved at være tid til plejehjem og rollator. men stadig vil jeg ikke give 50.000 for et føl eller en hest, så slagter i alle dem under ja så må jeg jo undværre .
Jeg har intet imod at man slagter heste - det er folks eget valg. MEN jeg kan ikke se hvorfor man skriver det i en annonce - håber man så at der kommer en og siger "uh nej jeg må hellere betale de 20.000 eller bliver stakkels pru jo slagtet"??? Ang charlottes kommentar  Jeg kender selv folk der avler og vil give dig ret i det med at man har 2 års "garanti" er en umulig regel for sælger. Man kan faktisk ikke længere sælge plage og ungheste for de kan udvikle sig enormt meget på 2 år og hvis de fx vokser skævt så kan man smide hyppen tilbage i nakken på avler. Og så skal sælger tilligemed dække alle de udgifter der har været på hesten i perioden hos køber. Som en af mine veninder sagde ville dette jo ruinere hende. Hvis hun sælger sit føl for 30.000 og 1½ år senere skal hun tage den retur pga. et eller andet uforudset, ja så koster det hende de 30.000, + dyrlægeudgifter, smede udgifter og opstaldning i 1½ år!!! Det er der da ingen privat person der lige kan diske op med. Men tilgengæld synes jeg også Charlotte er forkert på den - vi har ikke alle 50.000 til at købe hest for og nogle af os er godt tilfreds med en hest af ukends afstamning, ukendt race til 15.000. Hvis alle heste skal koste minimum 50.000 kr så vil ridning blive en rigmandssport - ikke racedyr vil blive udryddet. En rytter kan være lige så glad for din hest til 15.000 som for en til 50.000. MEN jeg synes at folk der køber heste til små penge skal være realistiske og vide at der er en grund til at deres heste er billige - ikke at man skal være tilfreds med diverse skader, men vide at man ikke får en MB hest med fuld papirer, og så synes jeg egentligt ikke at en sælger skal dække de udgifter som køber har haft på en hest der skal leveres tilbage. Man har jo trods alt haft en hest og valgt de udgifter - men hvis sælger tilgengæld ikke tager hesten retur selvom dette er besluttet, så skal sælger dække udgifterne fra tidspunktet hvor tilbagelevering er aftalt og til hesten kommer retur til sælger.
Bare fordi en hest foræres væk / sælges til slagtepris betyder det ikke at den får det dårligt.   Ham her havde opbrugt sin tid og ejers tålmodighed, og hans halvbrødre (FRB/Shet) blev foræret væk fordi endda slagteren ikke ville have dem uden at ejer betalte til. Synes det er helt OK at sende en hest til slagteren. Jeg kender en lillebitte traver på 4 (150?) der kommer til slagt fordi han er for lille til at rides af en voksen og ikke er børnehest. Så ung, tilredet, kanonsmuk, sensibel, talentfuld - men ingen rigtig ejer. Så synes jeg det er en god beslutning at slagte i stedet for at sælge til en uvis fremtid. Ham den lille røde var også et impulskøb fra min side af, men jeg vidste at jeg ville kunne yde ham retfærdighed, også i fremtiden. Han går med en flok unghingste i løsdrift, bliver fodret korrekt, er gået fra urørlig til absolut håndterbar. Så tag og slap af, en slagtet hest er ikke en ulykkelig hest med smerter f. eks., eller en ignoreret, mishandlet, glemt osv. hest. /Lene
Jeg er da glad for at nogle stadig sælger heste under 50.000 kr...ellers ville jeg da sikkert ikke have hest, købte i sin tid Baltazar som ½ år gammel for 2700 kr incl levering...og nej, han har ikke tilbragt de sidste 2½ år i en mørk lade stående i @!#$ til haserne og levet af halm...han har fodret med St. Hippolyt og hø ad libitum, kommer ud så meget som muligt og opstaldes i boks....han bliver ikke redet 45 min hver dag....til gengæld har han masser af heste-selskab på folden. Jeg tror ikke at alle de dyre sports-heste lever et lykkeligere liv bare fordi deres ejere har råd til at give 50.000 eller mere for dem. På den anden side kan jeg godt se fornuften i at slagte heste der ikke kan sælges, eller heste der på grund af tidligere skader ikke kan bruges/rides, markedet er vel snart fyldt til randen med "selskabsheste".....trods alt bliver der handlet/byttet mange heste frem og tilbage...men at skære alle der køber en billig hest over én kam og tro at de kun køber for at sælge er for snæversynet.
... blive kaldt kold og kynisk, så synes jeg det er væsentligt bedre at slagte hesten end at sælge den til underpris. Udbuddet af heste er ALT for stort i forhold til efterspørgslen - og med finanskrisen er det muligt at købe rigtig gode heste til særdeles fornuftige penge. Derfor er mit bedste råd: se at få aflivet de dårligste heste, så de bedste er tilbage. Hvis vi i fremtiden skal udvikle og forbedre de eksisterende racer med færre dyr at gøre det udfra, så er det helt essentielt, at det kun er de allerbedste dyr, der bruges. Hilsen Sif
Nå, men så jeg en af de dårlige hestejere. For når min hest ikke kan mere og skal væk - skal han IKKE sælges, men aflives. Han skal aldrig andre steder end mig. Jeg har lovet ham at mig som ejer er det sidste hjem for ham. Slut. Han skal ikke ud og opleve flere dårlige ting og med hans tidl. oplevelser, tid og temperament som har taget flere år - vil han ende som kastebold eller som en misforstået hest. Så hellere lade hesten få fred til den tid. Så har jeg os fred i min sjæl. Men jo det klamt med folk der sætter deres heste til overpriser og bliver hesten ikke lige solgt for dét beløb så bliver den fældet ned. Det kan jeg ikke forstå. Enten eller.
er hvorfor man skriver i sin annonce at hesten bliver slagtet hvis den ikke bliver solgt?? hvad er det man vil opnå??? Tror man virkelig at folk tænker "Åh nej Musse bliver slagtet, jeg graver lige 20.000 op af lommen og redder den"???? Synes det er okay at man har den holdning at hvis min hest ikke kan sælges for minimum 20.000 så er det bedre at slagte den - det synes jeg er helt fair. Men hvorfor skrive det i annoncen? Man risikerer jo at skræmme folk væk i stedet for. Jeg har ligesom Sandra også den holdning at mine dyr er hos mig til enden. Det har alle mine dyr været indtil nu, men alle kan jo komme i en situation hvor de ikke længere kan have deres hest og så skulle der da gerne være andre gode mennesker end en selv som også kan blive glad for den hest. Synes det er fair nok at en hest som Cashew ikke skal opleve en ny ejer, men en hest uden ar på sjælen kan jo sagtens overleve et ejerskift.  Det handler vel mere om at man som sælger gør sit benarbejde og er villig til at bruge tid på at finde den rigtige køber. Ikke alle der køber heste for under 20.000 er jo useriøse og uansvarlige ejere. Man må vel som sælger også taget et ansvar for at kigge en evt. køber an og se om det fungere evt ved at låne hesten ud på prøve før salg.
Vil faktisk også mene det er fornuftigt, at slagte en hest hvis man ikke kan komme af med den til rimelig pris eller ikke har råd til den. Dermed ikke sagt, at det behøver være en dårlig hest eller lign. Der er alt for mange heste og for lidt købere. Det vil give de resterende heste en mulighed for at blive solgt. Selvom vi tillægger dem menneskelige træk og elsker dem højt, er de altså dyr. De går ikke og spekulere over deres skæbne eller er bange på forhånd. Det gør vi så rigeligt for dem. Skal lige sige, at jeg også har prøvet at sælge min elskede hest for 2 år senere, at høre den var blevet aflivet, fordi ejeren ville ud at rejse og ikke mente den kunne få det godt andre steder.Først tænke jeg fuldstændig spild af god hest. Hvilket det jo også var. Men efter en årrække tænker jeg. Hun elskede ham så højt, at hun ikke bare ville overlade ham til uvis skæbne. Det gør man jo uanset hvem man sælger til. Alt kan ske.... det er man ikke herre over.
slagte alt under kr.100.000.-.? Så får vi også ryddet ud i alle fattigrøvene der dyrker hestesport. Du milde. Selv en 20.000.- kroners hest uden tavle kan vinde stævner, også med en næsten-nybegynder på ryggen. Laffeline og Jean39: Er absolut enig med Jer - ikke alle har behov for/eller råd til, dyre heste. Men det er måske heller ikke den slags ryttere der har avlernes interesse? Skovtursryttere kommer nok ikke så vidt omkring og kan fremvise og reklamere for avlernes frembringelser. .
Når jeg siger at alle heste der handles til under 50.000 burde slagtes, så er det ikke et spørgsmål om kvalitet, det er heller ikke et spørgsmål om at jeg ikke tror de bliver passet godt nok eller om at "fattige" ryttere ikke må have hest. Men med den nuværende købelov, og dyrlægernes angst for at godkende noget der ikke er 100% tip-top, så er der ingen der har råd til at SÆLGE de billige heste, for hvis det går galt og man får skidtet tilbage, så kan man risikere at skulle gå fra hus&hjem.
vil give dig helt ret i købeloven ved hestekøb et total tåbelig. Men selv meget dyre heste kan have skjulte skavanker, så prisen er ikke altid en garanti - men kan godt se du som sælger så har "mere at løbe på" hvis det går galt. Jeg synes bare det er en kedelig tendens, hvis man ikke skal kunne dyrke sin hobby uden en velspækket tegnebog. Her har vi både haft meget dyre heste, og knap så dyre heste, - fælles for dem er at de ikke kommer videre når alderen begynder at trykke. Den der med at så bliver den aflivet - det er for mig en gang følelsesporno fra sælgers side. .
Jeg kunne på ingen måde, heller, drømme om at sælge min heste. De skal være hos mig, til den sidste dag. Og når de skal væk, vil jeg uden tvivl bruge aflivning, end at folk skal spise min hest. Men vi er alle forskellige og har vores egne meninger. Og ja, HVIS mine heste skulle sælges, skulle jeg være sikker på at hesten ikke sælges videre, og at det er de rigtige købere!
ja, det er nok ikke helt fair, men så sælg den billige hest som selskabshest, der skal en del til før den ikke kan være det. så er det jo op til køber at sikkere sig så godt han/hun kan, med dyrelæge osv. vi har to ponyer, en med papier og en uden, hvilken der er bedst er svært at svare på, de har hver deres styrker og svagheder. den med papier stod halt i et år, alt blev undersøgt og alle kloge hovede kontaktet, ingen kunne finde årsag, og vupti 14 dage efter vi købte den anden, ja så haltede hun ikke mere, det var selvfølgelig dejligt, men lidt surt. Dog faldt det mig ikke ind på noget tidspunkt under forløbet, at klage til avler, selv om vi "kun havde haft hesten et år da det begyndte" hun er købt af avler. (den er rengående på 2 år nu) en gammel eller syg hest, som ikke, med god samvittighed kan avles på. slagtes selvfølgelig. men en sund og rask hest under 20 som vi af en eller anden grund ikke kan beholde, bliver solgt. forhåbentligt til glæde for en anden rytter. jeg har da været glade for dem jeg har købt, så hvorfor skulle andre ikke være glade for dem de køber af mig.
Ja, I har jeres mening, og jeg kan jo forstå, at I både avler heste og sælger dem... men at skrive, hhv. at heste under 50.000 kr. i værdi bør aflives/slagtes, og "Poul Graugaard siger, at hvis... ikke kan levere varen" osv! Mage til arrogante udsagn skal man da lede længe efter. Jeg har lige nu min hest nr. 2. Den første købte vi for 11.000 incl. hovedtøj og sadel i 1977, så det har nok svaret til 30.000 i dag - uha, han skulle have været slagtet! Han blev aflivet for 7 år siden - 30,5 år gammel og mæt af dage... alle årene fra 3. leveår hos mig. Min nuværende hest - ja, jeg tør næsten ikke skrive det - har kostet 12.000 for 6 år siden. Ja, jeg burde faktisk have fået ham aflivet for flere år siden!!! Mage til billigt bras skal man lede længe efter - eller...? Jeg falder ikke for al den snak om avl af elitedyr. Det er ren og skær opblæst snobberi. Jeg har selv arbejdet kortvarigt for Dansk Varmblod, så jeg kender godt Poul Graugaard og undrer mig ikke over, at han er kommet med det udsagn. Nu skal man jo ikke kaste med sten, når man selv bor i et glashus, så det er da godt, at samme selektion ikke gælder for mennesker, for så kunne det jo være, at der var nogen inden for eliteavlen af heste, der selv skulle have "roen" af pga. manglende udseende, præstation eller rigtige gener! Ikke for at fornærme nogen - og slet ikke navngivne personer - men undrer mig bare over det snobberi, der hersker omkring heste. Jeg kunne sagtens have holdt en hestefri pause, efter min gamle hest blev aflivet og så have sparet 50-100.000 kr. op, men hvad skulle jeg dog bruge sådan et dyrt kræ til? De kan ikke gå på fold uden klokker, gamacher, fede dækkener osv., de kan ikke tåle at blive redet i naturen, de kan ikke tåle at gå sammen med andre - de kan jo komme til skade, og så koster de en formue i forsikring osv.... Min "havelåge" af en hest er perfekt til lige netop det, jeg skal bruge ham til - skovture i westernstil, lidt hyggedressur på banen, badning ved stranden om sommeren og så trækture med de børn, der gerne vil have en tur. Og nej - han er ikke hverken dum eller grim... han er bare heldig at være endt hos mig, hvor han har en pragtfuld fold, dejlige flokkammerater og en super stald, hvor han ikke mangler noget. Han skal blive hos mig, til han ikke har et værdigt liv mere (helbredsmæssigt). Sådan er det også for rigtig mange andre heste i lavpriskategorien, så lad være med at pege fingre ad os, bare fordi vi ikke rider rundt på en formue. Vores heste har det ofte bedre end de "fine", der ikke lever som heste i en flok men bor hovedparten af deres liv i en boks og skal præstere max hver dag på ridebanen. I må gerne have jeres heste og jeres meninger, men tag dog at respektere os andre... Det er bare MIN mening - den er hverken bedre eller mere rigtig end din! Go' weekend, når vi kommer så langt! M
Hvis det ligepræcis er heste i prisklassen 40.000-100.000 der er svære at sælge, bør det så ikke være dem vi slagter? For så at lade dem leve der er købere til, uanset pris. Og hvis kun heste til en værdi over kr. 50.000 må leve. Hvornår skal de så være de penge værd? Når de bliver født? Når de tuller rundt i skoven med deres ejer? Når de er gamle nok til at have deltaget i min. 1 VM? Og hvem skal vurdere dem? Alle mine heste er da mange millioner værd hver for sig. Men de er så ikke til salg. Der er alligevel ingen der har råd til at købe dem. Værdi er vel totalt individuelt. For gamle Birte kan den pensionerede travhest Musse da være det eneste der duer. Og hvis heste er ligeglade med at dø eller en død hest ligefrem er en glad hest... Hvorfor er heste så flugtdyr? Men bortset fra det: at tage ansvar er da ikke at dræbe et ungt sagesløst sundt dyr. Tror faktisk ikke jeg kan komme i tanke om nogen nemmere løsning.
hvor har du bare ret   du var bare mere ligefrem end jeg turde være  Jeg har også en slagtehest der har sprunget på distriktsplan, men han ved selvfølgelig heller ikke hvad han har kostet. Jeg har også stået på et meget fint dressursted, hvor heste til halve millioner kun kom ud en time om dagen - hvis de var heldige. Der blev man også nedstirret hvis man ikke red i mærketøj, eller havde mærkevare i alt til hesten. Ridesporten bør være for alle - også dem der ikke vil give 100.000.-. for en skovturshest. framtid: Ja det var da en interessant tanke - at slagte dem der er for dyre for folk at købe.   . Husker også tråden om føllet - den fik bølgerne til at gå højt. .
...en hest til 2700 kr laver jeg ikke handelstjek på, den bliver købt som beset og eventuelle skavanker må så blive for min regning. Derimod en hest over 50.000 ville jeg få undersøgt i hoved og r*v...og sagsøge sælger hvis han havde snydt mig. Markedet for dyre heste er nok bare fyldt op lige nu...krise eller ej....vi er nogle der "bare" vil have os en hyggehest til lidt skovtur osv....den behøver ikke have papirer og kunne gå LA...eller mere. Så det vil jeg ikke betale ekstra for- En god ven behøver ikke koste en halv million.....
Nu er der jo IKKE noget der hedder købt som beset. Og det er da meget fint at I skriver at I ikke vil kræve handelsundersøgelse af billige heste. Men reelt set skal alle heste uanset pris handelsundersøges, da de ellers kan returneres og sælger får en kæmpe regning. INGEN heste kan/skal sælges uden kontrakt, og vælger køber IKKE at få handelsundersøgt, så skal køber skrive under på at de er indforstået med at reklamationsretten på ting der kunne være opdaget ved handelsundersøgelsen bortfalder. Og alligevel risikerer man som sælger at stå med håret i postkassen.
Ja, jeg har altså ikke råd til dyre stamtavle heste mere, jeg har brugt min kvote af dyrlæge regninger på papirheste, det løb op i mere en købsprisen på begge glansbillede heste jeg har ejet i mit voksenliv I konfirmationsgave fik jeg min første hest til 9000 kr ham har vi stadig, 31 år gl til marts Nu har jeg en meget billig hest, men jeg er sikker på at langt de fleste ryttere kan give et lige så godt liv som jeg! Hun er heldig, for hun har ikke en fantastisk gang og og er ikke billed skøn(jo i mine øjne for jeg elsker hende) Hun vil altid være en super skovturshest og en fornøjelse at ride dressur på for hun gør hvad hun kan for at tilfredsstille sin rytter, gang eller ej(passer super til folk med rygproblemer som jeg) Hun kommer aldrig til at blive et stævnepotientiale og vil derfor have et hyggeligt hesteliv hos en eller anden sød skovtursrytter uden de store ambitioner. MVH Naja
Nu er der jo så nogle opdrættere der mener deres heste er 50.000 kr værd , hvilket de absolut ikke er(det afspejler vel også de ikke er solgt). Nogle opdrættere har ingen sans for hvad deres heste bør koste...jeg har set mange heste som ikke er en dag over 10 værd, men hvor opdrætteren mener prisen er 50.000..... En hest til 10 kan være ligeså god som en til 50 især når de er lige gode, og hvor det bare er den ene opdrætter som måske lige bør kigge lidt mere på hvad hvad der er på markedet pt, eller lige komme ned af den der...mine heste er fantastiske stol og lande til den virkelige verden. Hesten er lige præcis det værd en køber vil betale...hverken mere eller mindre  Der er ingen garanti for du får en bedre hest selvom du giver 50 fremfor 20, det er set maaange gange.
Vi har en tendens til at slæbe græske gadehunde/katte ovs til danmark, vi skal redde dem alle- der er hunde med 3 ben, alle mulige steder kan man læse om at dyrene skal have en chance! Men kommer det til ridehesten, så skal den simpelthen aflives hvis ikke den er 100% i topform, hvad med rytteren selv, hvad med os mennesker med skavanker, kan vi leve med dem vi selv har? Man skulle tro gud havde skabt hesten med en rytter på ryggen når ikke den står i en box ;o) Jeg tror han er ved at være lidt træt af han skabte mennesket med deres udnyttelse af de andre arter. Vi sætter det ind under at det er dyr, de ved ikke bedre. Vi må acceptere at der findes mennesker som er søde ved dyr som ikke har kostet mange penge i anskaffelse. Og selvfølgelig er jeg rytter og har heste i løsdrift, og de som ikke trives med det står i box ca 9 timer om natten om vinteren. Man skal hele tiden tænke sig om, hvorfor tager jeg de beslutninger jeg gør, er det fordi jeg kan, er egoistisk eller fordi der er fornuft i det! P.s jeg er ikke religiøs og tror faktisk på vi stammer fra aberne  NajaM
... at alle heste under en bestemt pris skal slagtes - det er jo langtfra alle racer, der kan oppebære en pris på over 50 stærke  Jeg ville langt hellere, at man ville se efter at slippe af med alle lavkvalitetshestene - herunder alle dem, der har holdbarheds-skavanker, dårligt temperament etc. Hilsen Sif
min far er mere end 1 gang hoppet på aflivningssætningen og slæbt dyr med hjem(dog altid gratis), han kan ikke tåle at høre, at dyr skal dø(sentimentale tosse   ). jeg kan takke tidligere ejer for, at have sagt den sætning, for ellers havde jeg ikke haft Rex. han skulle have været slået ned pga. en seneskade som ejer ikke gad ofre 65.000kr på, så jeg fik ham, mishandlet, tynd og udsel, men jeg elsker den hest og han har været(og er stadig) min soulmate i over 16år, og nok verdens mest snot forkælede hest. min gamle hoppe købte jeg sammen med min mor uden papire hos en hestehandler for 15000kr,altså dømt til slagt pga prisen? hun blev kåret i DV(vi fandt frem til hendes stamoplysninger og fik DNA testet alle i 1 led), udtaget til handicap VM som grad 4 hest(MB) i en alder af 7år(hvor hun sendte en blind 16årig belgisk rytter videre til OL i Sidney), vestegns og holbæk mester i spring, placeret til utallige dressurstævner op til MB og mor til et fantastisk Diamond føl(på nu 8 år og ejet af mig), hende solgte jeg til under de magiske 50.000kr som 13årig Mhest til en ungrytter som jeg mener er mindst lige så god en ejer som jeg var. jeg har 2 shetterhingste og en knabhingst alle har jeg fået gratis, alle skal de have pas inden 2012, men det er en udgift på 900kr på hest, det er billigere end jeg ville kunne købe dem for med pas, og bare fordi jeg har fået dem gratis bliver de stadig behandlet godt, får god mad, pleje og smed/dyrlæge hvis/når der er behov. skulle alle mine heste have været slagtet bare fordi de kostede under 50.000kr, det ville jeg da være meget ked af. Rex er en fin stamtavle hest(med over 19led tilbage til 1600tallet) importeret fra normandiet og stod til over 100.000kr, men han fik uheldigvis en seneskade som 4års der gjorde at ejer ikke gad ofre mere på den og enten røg den til slagteren eller hjem til mig. men ja, det er en gusten sætning, men jeg er evigt glad for at Rexs gamle ejer fyrede sætningen af i hovedet på min far- tak Niels. det er ikke alle som behandler sin(e) hest(e) dårligt og sælger dem videre igen og igen bare fordi hesten har været billig. jeg ville eks. ikke have råd til at købe en hest til 50.000kr men jeg har rigeligt råd til de månedlige udgifter på 3000-5000kr, der er altså en kæmpe forskel på et lille fast beløb hver måned og så et kæmpe beløb på 50.000kr på en gang. og hvorfor give 50.000kr for en hest, hvis man har brug for sin første skovturs hest? hvis en skovturshest skal til at koste 50.000kr, så vil jeg ikke vide hvad du mener at en 8års MB klar hest skal koste, snakker vi så 150.000kr? der skal være heste til alle dvs billige, dyre, gangmaskiner(som snart alle er)alm gående, super springere, travere,plettede, røde osv. det med prisen skal være over 50.000kr det må vist være drømmesenariet for alle opdrættere af almindelige heste. det koster jo ikke 50.000kr at lave en almindelig hest(medmindre man har en utrolg dårlig dyrlæge/hest). der er selvfølgelig forskel på at avle på en alm god DS/DH hoppe + hingst end hvis man vil lave et matine/totillas føl, det er klart, men prisen skal altså afspejle kvaliteten af hesten ikke kun dens stamtavle. jeg kender flere rigtig gode dressur/springheste som ikke har en god stamtavle og har kostet under de magiske 50.000, er de dårligere end andre og fortjener ikke at leve(selvom der er både GP dressur og MA springere imellem)?
Det er da dejligt at du har fået den holdning.. At dine heste ikke skal sælges videre.. hvad var det lige du gjorde med Jasmin? Hesten har spat, og du solgte hende videre... Fordi... du sku kun ha én hest, men nu har du ligepludselig to alligevel...!? Det er da mærkeligt.. Man kan ALDRIG regne med folk man sælger til har jeg fundet ud af.. Jasmin, som jeg havde kontrakt på, at jeg skulle have tilbuddet om at købe tilbage, hvis hun skulle sælges (som jeg ikke fik) blev solgt til 4 efter jeg solgte hende...På relativt kort tid. Selvfølgelig er der folk man kan regne med, det er ikke det jeg siger.. man skal bare ikke stole på hvem som helst.
Jeg er glad for at der også sælges billige heste, ellers ville ridesporten være endnu mere en rigmandssport end den allerede er. Men hvis der stod i annoncen at hestens pris var 20.000 kr. og den ville blive slagtet hvis den ikke blev solgt, så ville jeg tænke at hesten nok ikke var 20.000 kr. værd, eller også ville jeg tænkte at det var et fejt trick for at manipulere med købers følelser. Der var engang en annonce et sted med nogle marsvineunger, hvor der stod de ville blive aflivet inden en uge hvis de ikke var afsat, og at de havde prøvet samtlige dyrehandlere men ingen ville tage dem. Jeg blev virkelig ked af det, og ringede rundt og fandt en dyrehandler der ville tage dem, dette ringede jeg til sælger om, i den tro at det måtte være en god nyhed, men så fik jeg faktisk direkte at vide at det bare var noget de havde skrevet for at få folk til at købe dem... ok virkelig seriøst 
Ja, måske et underligt spørgsmål i denne tid, men har din hest sommerferie, hvor længe og hvorfor? Jeg spørger fordi jeg undre mig over at nogen sender deres heste på sommergræs i f.eks. en måned eller mere, når det er om sommeren det er rarest at ride - syntes jeg  Min hest er gået på vinter-/juleferie her i december og jeg har altid givet mine heste vinterferie frem for sommerferie.
Da min hest var på sit højeste blev han redet stort set alle ugens dage.. Og han stod på rideskole, så jeg valgte at give ham 1 månedes fri om sommeren, dels fordi jeg skulle på ferie selv, men også så han kunne få en pause..
Min får både sommerferie og vinterferie, fordi han er unghest og synes at han har brug for det. Og kan se at det gør ham godt. Desuden har alle vel brug for ferie i ny og næ....
Tror måske det, i nogle tilfælde, kan skyldes at mange har bedre foldmuligheder om sommeren fremfor om vinteren. På den måde kommer hesten til at holde fri i den periode den kan gå meget på fold/døgnfold, fremfor kortere foldtid på en vinterfold. Omvendt hvis man ikke har et ridehus der er brugbart i vinterperioden passer det bedre ind at holde fri i den periode, og så ride hele sommeren hvor forholdene er til det. Men jeg har aldrig selv brugt det at sende hesten "på ferie" i faste perioder, så ved det ikke 
Mine heste får heller ikke planlagt ferie - jeg synes det ville være træls at skulle starte forfra med genoptræning efter en sommer-/vinterferie. Jeg giver dem heller "fri" et par dage, eller en uge, hvis jeg selv skal noget. Og så er det ligegyldigt om det er vinter eller sommer. Min oplevelse er, at hestene har godt af at få en enkelt eller to fridage i træk, så restituerer de sig muskelmæssigt, men uden at blive sat tilbage i træningen. Og hvis min ridehest gik på sommerferie på sommergræs, så ville han blive tromlefed  Og jeg har bevidst sat ham på rideskole her til vinterperioden, for at være sikker på at få redet ham kontinuerligt - jeg har rygrad som en regnorm her om vinter mht læsse hesten og kører ham i ridehus, hvorimod jeg nemt kan kører hen til rideskolen kl 21 og få redet  MVh charlotte
Min hest holder ikke sommerferie. Han får ikke lov til, bare at gå og dovne den i den periode, hvor der er størst risiko for forfangenhed og i det hele taget hvor de tager godt og grundigt på ;o) Lige pt. holder vi tvungen ferie - det gjorde vi også sidste år... Så han får da ferie  MEn nu rider jeg ikke min hest hver dag eller 6 dage om ugen. 3-4 dage om ugen med træning. Resten af ugen hygger vi eller går ture 
Da jeg rider military, er sommerferie udelukket. Hestene får så vinterpause i stedet i 6-8 uger med let ridning - det fungere for mig 
Hejsa som en af dem som er sneet inde pga vejret sad jeg lidt og kigget på nettet og faldt over en tvangsauktion over nogle heste. Jeg må indrømme at jeg ville blive meget ked af hvis det var mine som skulle på tvangsauktion, men hvordan ville i ander have det, hvis det var jer som stod i den situration  Det skal dertil siges at den ene af dem er en meget gammel pony, man kan nemlig se kataloget.
Jeg ville slet ikke ende i den situation, for havde jeg pengeproblemer så var hestene solgt lang tid inden jeg ville være kommet så langt ud. Så det må bestemt være en selvforskyldt situation.....
hvor finder man sådan en side, kender kun den over huse.... Men kunne nu heller aldrig drømme om at komme så langt ud, for hvad er der gået forud. Man skal jo også have råd til at fodre og opstalde sin hest, og på et tidspunkt lukker kasserne jo i de forskellige steder.
Nu er det jo ikke lige sådan at sælge heste pt. Så skal det da være slagteren.
nogen der låner penge i deres heste, hvis de repræsenterer en værdi.... Så er det vel egentlig ikke så nemt bare at sælge den, når banken eller en anden kreditor har pant i den....
Jo, man kan sagtens sælge hest i øjeblikket - det er lykkedes mig her i efteråret at sælge min skadede hoppe til avl, og det tog kun 14 dage! Så jeg holder på, at alt kan sælges til den rigtige pris..... Mht. om man kan sælge noget med pant i - jamen selvfølgelig kan man det. Jeg er ejendomsmægler og der sælger jeg dagligt huse, som banker har pant i, og det er jo ikke anderledes at sælge en hest med pant i. Man spørger kreditoren ad og som regel kan de godt se det fornuftige i et salg - også med tab - da de på den måde selv får mere ud af det, end ved et tvangssalg. Så man kan sagtens finde løsninger, hvis man selv er indstillet på det. Men i mange tilfælde lukker folk jo øjnene for realiteterne, og det er der det største problem er.....
Her kan du f.eks. købe et par heste på tvang:
aj hvorfor filan skal den shetlandspony på auktion !!!!!!! 35 år gammel jf. dyrlægens tandtjek !!!!!!!!!!!!
er godt nok ikke alle lige unge.... En på 21 og en på 35.... Virker godt nok lidt desperat at forsøge at smid esådan et par stykker på tvangsauktion.... De må være MEGET begrænset hvor meget de kan indbringe.... Jeg tror faktisk at hingsten har stået til salg her på HN.... Synes jeg har set navnet før 
Når stalden er fuld og ejeren ikke betaler er man vel nød til at afhændige dem. Selvom man ikke får ret mange penge ind.
helt og aldeles skrækkeligt. Stakkels ejer. Får det simpelhen så dårligt. Stakkels heste, som måske ender i helt forkerte hænder. Hvor er det sørgeligt. Helle
....stakkels lille Pony på 35 år,den ender måske hos Låsby Svendsen 
...ville jeg da gerne byde på, men hvis jeg vandt auktionen ville jeg ringe til dyrlægen og give den fred. Den er vidst bedst tjent med at blive aflivet... Vh Britt
Inden at folk begynder at tro det er dem som holder tvangsauktionen, der er ejerne, vil jeg lige sige at hestenes rigtige ejer, ikke har passet hestene eller betalt (i hvert fald regelmæssigt, hvis ikke slet ikke). Derfor er jeg rimelig overbevist om at de endelig har fået lov til at sende dem på tvangsauktion. Ved at de har haft rimelig mange penge ude at hænge her, men det kan alle hesteejere vel næsten regne ud 
...hvad eller hvem der står for det, så sender man ikke en 35 årig pony på tvang,det den kan indbringe dækker jo intet,så jeg syntes det er direkte modbydeligt.
Floorzilla Ja jeg syntes skam også det er rigtig synd for sådan en gammel pony, men jeg er ikke sikker på om de egentlig har et valg? Tænker på om de overhovedet må vælge og beholde en, eller foged siger alle eller ingen ? Som sagt jeg ved det ikke, det er bare det jeg tænker
hoppe og ponyen bliver opkøbt af mennesker med hjertet på rette sted - og at deres nye ejere bliver de sidste 
Den gamle pony skal nok få det godt. Ved der er en lille gruppe der vil sørge for at den kan blive hvor den er, til der skal herfra. Hvad der kommer til at ske med de andre heste ved jeg desværre ikke, men jeg håber de finder nye hjem med ejere der vil dem det godt.
Dejligt at høre  Så må vi håbe det bedste for de resterende heste; hvor er det trist at mennesker kommer så langt ud med deres dyrehold.
Jeg ønsker lige at nuancerer debatten en smule. Jeg har haft disse heste opstaldet siden febuar 2008. Det første havle år var jeg naiv og troede på de historier ejeren af disse heste kom med. Jeg er så blevet klogere, hun ønsker ikke at betale. jeg har brugt mange penge til akvokat og fogedret for at få denne kvinde stoppet, for det viser sig jo at hun skylder alle penge, faktisk kunne jeg ikke hvis jeg ville bestille en transport til dem, da de omkringliggende transportfolk alle havde penge tilgode. Det er ikke mig der afgør at det er alle heste der er på tvang, men alternativet er at de stadig tilhøre denne kvinde, som jeg så og sige ikke har meget til overs for. Jeg har valgt at denne sag må have en ende... Derfor er alle heste selvfølgelig med på auktionen... Jeg ønsker selv at købe lille Delfa hjem, hun har det godt, hun er ikke ved at dø, hun går og hygger med de andre ponyer og bliver passet. Men hvad skal man skrive, så der netop ikke kommer nogen der byder på hende. Jeg her lige ved hende her første bud,,, men det kan jeg jo ikke skrive og aktionaruíus kan jo slet ikke. Men bare rolig. Hun er i gode hænder... Kom og se med egne egne øjne at disse heste har det fint. mvh helene
Ja, som overskriten siger - er der bare ingen job i Dk? Min kæræste søger job, han er dog ikke faglært endnu, men søger fuldtidsjob som... ja, alt! Lager, lastbilschauffør, slagter, netto, bilka, MacD og mange andre steder... Og der er bare ingen der vender tilbage... ÅHR! er der nogen andre der mangler job i dagens danmark, hvis ja, hvad gør i så ved det? Hilsner fra os...
Jeg har lige gået arbejdsløs for anden gang i år og har også søgt på alt. Jeg er faglært, men der er så mange om budet for tiden at det er frygtelig svært at få noget. Jeg meldte mig som vikar i vikargruppen danmark og det har simpelthen været den bedste beslutning jeg længe har taget, for efter kort tid var der et sted der gerne ville have mig fastansat og de køber mig nu fri som vikar. Det kunne måske være en vej ind for din kæreste.
Ja han er inde i databasen hos 3 vikarb.... (staves?) og det har han været siden maj i år... Syns bare ikk der sker noget... Han går nu ude et sted, hvor de hjælper med job osv, og vi krydser så fingre for DE kan finde noget... Det er jo lidt vildt at jeg, som har heste, kan få et fuldtidsarbejde på den nærmeste rideskole, men min kæreste, som har både været nattearbejder, slagter (stik-i-rend-dreng), chauffør osv, kan ikk få et eneste job - heller ikk på deltid... vi overvejer så også mulighedn omkring at starte et vognmandsfirma, men nu må vi se... Det er lidt træls i længden da hahaha
Der er ikke mange jobs - men klø på, det lønner sig... Min kæreste flyttede landsdel for vi kunne bo sammen - det tog cirka ti mdr før han fik job, og han lever at to deltidsjobs idag (et indenfor den branche, han er uddannet samt et ufaglært rengøringsjob for at have timer nok). Undertegnede havde et ufaglært job som oldfrue/morgenmads"dame" på hotel (fuld tid sommer, lidt mindre vinter), jeg så ET jobopslag på en læreplads som jeg VIRKELIG gerne ville have. Jeg skrev en ansøgning (mit livs første - jeg plejer ellers bare at "gå ind fra gaden og så ufaglært arbejde - men tiderne skifter)... Jeg fik jobbet, endda som voksenlærling - jeg føler mig MEGET heldig, at få et nyt job i disse tider (jeg manglede jo ikke, som sådan)... Så det KAN lade sig gøre..!!! Op med humøret! Mvh Krissie
Nej der er ikke mange jobs, desværre... Jeg blev færdig med min uddannelse i juni og har været ledig lige siden. Men: han skal søge uopfordret og SELV ringe dem op - for nej, firmaerne ringer ikke selv tilbage, de har så rigeligt andet at tage sig til! Og jo, det giver faktisk mere pote at ringe ud til eller besøge dem... en del jeg kender har fået job på denne måde   (og jeg er selv i gang med denne proces, for mig tager det bare lidt tid :p ) Men vil man have et job, når man ingen erfaring har, skal man selv opsøge det.
han ringer skam også og møder personligt op...  Han finder et jobopslag, sender en ansøgning, som der står og ringer også til dem med det samme. De ber ham sende en ansøgning - det har han gjort - og de ringer tilbage mandag... han ringer lige fredagen inden for lige at minde dem om at de ikke kan undvære ham... Og en mail vælter ind mandag med et afslag... Han søger både vinduespudser, chauffør, lager og produktion, rengøring osv... dem går han efter og har slået dem op i tlf bogen og ringet... "send en skriftlig ansøgning" blir han bedt om... Han søger i gennemsnit 3 jobs dagligt i hverdagnene... Senest et statoiljob som nattevagt, som han har været før - men nej... Talte med damen i tlf 3 gange og smed en ansøgning afsted både pr. mail og mødte selv op... Det tærre bare lidt på både forhold og økonomien når man skal leve lidt stramt, ikk? Louise
Søger han kun opslåede jobs? For det bliver MEGET svært for ham at få - der er over 100 ansøger til langt de fleste jobs. Har han ingen erfaring eller andet der er meget relevant for jobbet, kan han være sikker på at ryge i nej-tak-bunken. Det er de uopfordrede der giver jobs. Når han har sendt en skriftlig uopfordret ansøgning som de har bedt om, så skal man ringe efter et par dage for at følge op. Selvom de beder en om at sende en ansøgning, er det ikke sikkert de gider at gøre mere ud af det, hvis ikke man selv tager kontakten. Men ellers vil det måske være meget godt for ham at få færdiggjort sin uddannelse? Fremtiden er faglært 
Jeg står (eller stod) også og manglede job her fra starten af det nye år. Jeg afslutter HHX-fagpakken og skal på Uni til sommer. Så jeg har et halvt år, hvor jeg gerne skulle have et job. Jeg endte med at spørge min tante, der sidder på kontor i et firma, der ligeledes har lager. Hun skaffede mig en kontakt, og jeg kom til samtale, og fik et lagerarbejde. Jeg tror, man skal kende nogen idag for at få sig et job, ellers er det virkelig ikke nemt.
med min uddannelse i maj måned og der var ingen af os der havde job. Jeg var så blevet vikar i en børnehave og startede 1 time efter min sidste eksamen. Jeg er så pr. 1/12 - 10 ansat som pædagogmedhjælper i den børnehave og har 30 timer om ugen. Jeg har med vilje ikke meldt mig ledig pga. mit firma og vikarjob hvor jeg havde temmelig mange timer. Jeg havde aldrig fået det job hvis ikke jeg havde været vikar. Vi fik knap 500 ansøgninger! Der er jo så ufaglært arbejde, men fast! Jeg er glad og tilfreds, jeg har en skøn gruppe af kollegaer og jeg nyder mit job... Jeg har dog ikke lagt skjul på at jeg gerne, med tiden, vi ind for mit fag igen, men ligenu er det bare skønt at have et fast job (der dog kun giver ½ løn af hvad jeg kunne få, men skidt - der er fast, og jeg er glad!!!!!!!!!!!!!) Min leder synes også selv at det var vigtigt for mig ikke at "hænge fast" her, men kunne bruge min uddannelse (inden den er forældet   ) Klø på! Vær lidt "fræk" og gør opmærksom på dig selv (din kæreste altså...) og evt. tag en periode hvor det måske ikke er så fast, men det giver nogle muligheder man ikke har når man kommer ind fra gaden!
Kan kun tale for mig selv, men du behøver ikke forsvare noget over for mig  Kan udmærket forestille mig at man som staldejer på den måde kan blive taget som gidsel - for dyrene skal jo have noget at æde, selvom pengene ikke kommer ind. Så held og lykke med at købe Delfa 
Hvordan endte auktionen?? Stine
Jeg synes du lyder som om du har været mere end godhjertet i denne sag og jeg håber du fik held til at købe den gamle pony for ingen penge, og lidt af de penge ind igen som du har mistet
Hold da helt op hvor bliver der lige luftet mange fordomme. Folk er selv skyld i det... de kunne bare have solgt deres hest noget før osv  Mange ender i den fortvivlede situation, fordi et evt stort firma krakker. Lad os sige at landets største byggefirma krakker, som det skete for nogle år siden. De har så haft en masse små under entrepenører under sig, og de små har rigtig mange penge i klemme hos den store, ofte op til en halv mil. Når den store krakker, og den lille pludselig står med et minus på lad os sige en halv mil. Banken siger nej til at hjælpe fordi der er finans krise. Den lille kan ikke betale sine 5-6-7 leverandører, pga den manglende indbetaling. Pludselig har den lille så 8 steder den skylder rigtig rigtig mange penge, og hvor skal de komme fra? Han kan ikke forøge kassekreditten, han kan ikke drive de penge hjem der mangler, selvskabet er jo konkurs. Alle rykker for penge, hvad gør han så? Dem han skylder penge vil hjertengerne lave afdragsordninger, men det skal være minimum (argh kan ikke huske procent satsen) af det skyldige beløb. Men ofte 1500-2500 om måneden der skal afdrages x 8. Den lille har ingen indtægt pga han ikke kan få leveret varer, og ryger selv på røven. Ender måske på fagforeningen, hvor han kan få dagpenge. Men hvordan skal han på dagpenge betale 8 x 2500 om måneden? Sælger sine 2 gamle ponyer, så han kan betale regningerne?? Sådan hænger det bare ikke sammen kære venner. Han går selv konkurs, og der var intet staklen kunne have gjort for at undgå det. Men selvfølgelig sådan en situation vil HN´ere aldrig ende i, de ville nemlig have solgt katten til 500.000 så de kunne holde pengene hjemme   .
Så nuancerer vi vist lige lidt igen - jeg har nemlig også gode venner som er ramt af finanskrisen og ender på tvang. Og de lader da ikke bare stå til, og lader næste "led" i fødekæden nemlig opstaldningsstedet gå konkurs ! Ja vi kan alle rammes af finanskrisen, ja det er ikke sjovt for nogle - men selv hvis man rammes, så kan man da ikke bare lade være med at gøre noget. Formentlig fortsætter man da ikke med samme forbrug som før - og ja heste er et luksusforbrug ! Som ejeren af opstaldningsstedet skriver, så har det her stået på hos hende fra februar 2008 - de heste kunne have været solgt og/eller slagtet mange gange i den periode, så man ikke pålagde en anden de udgifter man ikke selv kan bærer. Og jeg er slet ikke i tvivl om, at der kunne have været aftalt noget med staldejeren, så man ikke havde behøvet at sende hele flokken af heste på aktion - men hvis man ikke vil gøre noget selv som ejer, men bare lader stå til, ja så hatten af og al respekt for staldejer, der kører denne sag hele vejen  Og før man sidder og hælder alt for mange tårer ud over den stakkels ejer, som af onde onde storfirmaer er gået konkurs, ja så har vi vist alle oplevet "opstaldning-shoppere" - dem som flytter deres heste rundt fra sted til sted, aldrig betaler det hele måske kun første måneds opstaldning, og så begynder undskyldningerne. Hestene går altid for lud og koldt vand - de kommer ikke på fold, får kun det strøelse barmhjertige staldejere eller medopstaldere giver dem, smed og dyrlæge kun når andre betaler for det fordi de får medlidenhed med hesten osv. Efter ca ½ år er de fleste tålmodighed og forståelse for div. underskyldninger opbrugt, nu SKAL der penge på bordet - og her flyttes hestene oftest i nattens mulm og mørke til et nyt sted. Og det nye steder hører så om det forfærdelige tidligere sted, hvor de ikke har passet hestene som lovet, misrøgtet dem osv. behøver jeg at sige hvad jeg mener om den type mennesker  Det bedste for sådanne heste er, at de bliver solgt med tvang. MVH Charlotte
Jeg er nok lidt skuffet over at der ikk var flere fremmødte, så nu har jeg Wanda, Al hairan og Jing i min stald.  Jeg har et bud på Wanda, hun kommer og kikker søndag.  Jeg er overrasket over at der ikke var flere interesserede, men åbentbart, har vi ikke været gode nok til at annoncere. Flere har efterfølgende skrevet om der er mulighed.  Og det er der jo. Nu kan jeg jo i ro og mag sætte disse heste til salg... Så Nielsen, hvis du har fortrudt, så kom endelig forbi. Den søde hingst er her endnu...  Men alt i alt en dejlig følelse at du er tidligere ejer ude af mit system...  dvs. jeg har jo stadig et krav mod hende, men nu er hestene ude af klemmen.Tak. Ja det er sku noget underligt noget, at jeg har 250.000 kr. til gode, og så skal jeg betale penge for at få nogen af dem hjem... Jeg har købt Jing hjem til 7500 plus salær, altså i alt 9160 kr. Al Hairan, den 5 års hingst til 2000 k. plus salæ altså 2442,50 k. Wanda til 4000 plus altså 4885 kr. Wandana blev solgt til 8400 kr. plus salæ til en sød pige fra Bramming, hun er hentet og står roligt i sin nye stald. og så jang blev soglt til en af opstalderne herude, der i forvejen har en hingste plag, som er jangs bedste ven..., Faktisk løb Jang igennem hegnet, da han skulle fremvises, da han så hans kammerat stod henne i den anden ende...Vi jokede Mikele, nye ejer, at hun måtte rydde op efter hendes nye hest... Ja og som får noteret blev Delfa handlet til 100 kr, og hun var i går med til julehygge på torvet i Varde, total hygge. Hun e jo allerede vores lille maskot. Som svar på en af de andre, så får jeg overskudet fra auktionen når aktionaius har fået sine 8000 kr. Hva sker der med resten, ja jeg har jo stadig et retskrav over tidligere ejer... men hva er det værd? Jeg har hørt at man kan sælge et sådan krav til inkassator, og så få man fx 1/3 selv, og så køber de retten til at inkassere hele beløbet, ja de skal da være så velkomne... Mine planer er at jeg vil forsøge at få Wanda og Al Hairan solgt, evt. efter papirerne er på plads, men lille Jing vil jeg selv få kåret og så glæd Jer til at følge denne lille vinder... Hun er så smuk, også i araber øjne... lille og fin som en sådan skal være, og så gå hun ikke, hun svæver - hun er perfekt... men alt i alt, dejligt at det er overstået.. måske er jeg heldig af afrengningerne er færdige inden Jul, men de skal stå i fogedretten op til 4 uger...
Tager hatten af for at du går hele vejen. Dejligt for dig det er overstået. Ham Al Hairan mums Han godt nok fin  Mvh Rebekka
Kom dog endelig og se ham, han er jo til salg, hvis du skulle være interesseret., Jeg har netop klippet ham her til aften, han er bare dygtig. der sidder et rigtigt godt hovede på ham,.. Han er skøn. Det er en fornøjelse at kunne bruge tid på ham og tænke, at ja nu er han min, og jeg bruger tiden på ham med glæde.
Efterhånden som min alder er tikket igennem 20érne er det som om, at det jeg spiser, så vælger at sætte sig på min bagdel og som nogle fine "håndtag" på sidebenene. Og nu jeg efterhånden ret ked af den er det første jeg ser på foto eller og i spejlet. Desværre er det, at jeg simpelhen ikke ved hvordan jeg skal komme af med min rumpet, den blir jo ik mindre af man er svajrygget-tværtimod stritter den lidt mere ud midt i det hele   . Så kloge ænder, nu har jeg set så mange indlæg fra jer om vægt osv. så kom med nogle bud til hvordan man kommer af med JLo-rumpen og håndtagene. Løb er ingen mulighed pga. opereret knæ. Og selv da jeg genoptrænede knæ og derfor os trænede mave og ryg osv, så slap min rumpe altså ik grebet. Også hvis nogen har erfaring omkring evt. kostændring som kan hjælpe. Så har brug for jeres råd.
Hvad med svømning? og ridning uden sadel, hvis dit knæ kan holde til det? Når vi herhjemme skal smide et par kilo, spiser vi kun kød, salat og grøntsager til aftensmad, det har vi gode erfaringer med. Held og lykke. Mvh Tina.
men i mit træningscenter har vi de her: Powerhoop: Man kan få dem i 3 vægtklasser; 1,5 kg, 1,7 kg og 2,2 kg.. De virker super godt på at få taljen mindsket, men er først lige begyndt at bruge dem omkring rumpen - det er svært og hårdt og gør ondt i starten ! Jeg går i Butterfly træningscenter 
Kære alle HN´er Min to årige labradortæve er blevet indbilsk gravid, hun får hævede mælkekirtler og stimulerer selv disse hele tiden ved at slippe på patterne. Adfærdsmæssigt er hun lidt "bitched" overfor sin 8 årige mor. Tror hun har det svært, prøver at grave huller rundt omkring i hjørnerne - dum ting når man har gulvtæpper - og så piber hun meget. Har givet hende et stort tæppe i sin hundeseng så hun kan grave lidt rundt og bygge hule. Er denne adfærd en tiltagende ting, altså vil det fortsætte når hun nærmere sig løbetiden fremover. Er der nogen ting man kan gøre for at hjælpe hende? På forhånd tak. PS Godt det er hunden og ikke datteren 
Jeg synes at du skal overveje at få hende steriliseret. Det er enormt stressende for hende at være falsk drægtig og det vil højest sandsynlig fortsætte. Du nedsætter også risikoen for livmoderbetændelse og kræft i mælkekirtlerne hvis du lader hende sterilisere. Held og lykke med det //Dorte
Stakkels vovse - det kan virkelig være en stor pine for dem at være falsk drægtig (indbilsk gravid)  Hos dyrlægen kan du købe Galastop, det hjælper  Lidt erfarings udveksling kan bl.a. læses her:
Min tæve er idag 11 år og har stadig tendenser til falsk drægtighed, kan dog til dels holde det nede... hendes kommer frem, hvis hun er blevet parret af min kastreret hanhund, eller hvis hun får "poterne" i et stykke legetøj der siger piv... Så disse ting prøver jeg at undgå. Da hun var yngre kunne det starte ved lyden af min mobil, det er heldigvis slut. Tror det er vigtigt at du afleder hendes opmærksomhed, med noget hun synes er sjovt, når du kan se hun begynder at vise tegn på det. Det virker ihvertfald her, så glemmer hun det en dag eller 2 og så må man på den igen. Men alle hunde er forskellige, så det er med at finde ud af hvad virker på din... hvis noget.
Vores hunhund bliver også falsk drægtig. Nu har vi valgt at sterilisere hende, da det ikke er fair overfor hende. Hun bliver jo helt rundt på gulvet hver gang. Og gemmer sig overalt, og kommer ikke frem når vi kalder. Nogen siger også at det hjælper hvis de får et kuld hvalpe 
råd er fjerne alle hvalpe-erstatningstingene tæven bærer rundt på, sæt den ned i foder i en uges tid og øg motionen. Har hørt at det virker.
Hejsa .. Nu har vi gjort lidt grin her hjemme, med alle de hjemmelavede ting jeg har lavet til mine forældre da jeg var barn, så har sagt til dem at i år får de kun hjemmelavede ting (passer selvfølgelig ikke, da jeg elsker at bruge en masse penge på gaver). Men jeg er simpelthen bare lost for idéer ?  Så tænkte at i kunne hjælpe mig lidt ?  Det skal være noget jeg kan lave hjemme 
Hvis du kan strikke, kan du lave et par grydelapper?? Et halstørklæde?? En hue?? En scrapbog med noget de holder af??
Jeg kan desværre ikke strikke.  Jeg er lidt i tvivl om hvad en scapbog er   - Er det en bog med billeder i eller ?
Er nemme med kilehæl. Jeg har enopskrift- men den ligger vist på nettet ved "Hjertegarn). Tip: Man kan i ribben indstikke et hjertemønster ved at i hjertet (tegn det op på ternet papir) at strikke glat. Der skal på første pind strikkes ret, næste vrang, så mønstret er i glat. Det er nemt- og ser fint ud. For et par år siden strikkede jeg et halstørklæde til min dreng: Retstrikning 20 cm af hver farve + striber med hver farve (4 pinde) 20 cm- altså 3 foskellige, der så gentoges 3 gange, så enderne blev ens. Det blev så lagt sammen i halv bredde og syet. Det var en succés- flere af hans venner spurte, hvor det var købt.(Æv bæv!   ) Garnet var akryl "nissegarn" i mørkegrønt og rødt- fra Rema. Ellers: Mal på savsmuldstapet (en rulle koster 70 kr) med vandfarver. Også en ramme.
Jeg har tænkt på hjemmelavede gaver såsom hjemmerørt stærk sennep, krydderurtesalt, hindbæreddike og lign.
Jeg har fået lært mig selv at "flette" de der candy wrap purses. De kan laves af gamle reklamer. Nemt og gratis 
En kogebog, med opskrifter printet ud fra nettet 
Hejsa alle i gifte ænder. Sidder og prøver at lave et buget til vores bryllup der skal stå til sommer, men har faktisk ikke en anelse om hvad de forskellige ting koster. Så jeg trænger jeres hjælp. Der er tale om det ganske traditionelt bryllup, Suppe steg og is agtigt. Vi bliver 30 pers. Har hørt et sted at hvis man regner med 1000 kr pr gæst så kan man holde et fint bryllup uden mangler, holder det stik? Glæder mig til at hører om jeres tips, triks og gode ideer. Glædelig 2. søndag i advent
... ikke rigtigt lave et budget, hvis du ikke er klar over, hvad brylluppet må koste. Men du kan jo starte med at indregne de poster, hvor du ved hvad det koster. - Pris for stedet for festen og maden - Pris for kjole og gommens tøj - Pris for underholdning - Pris for ringe osv. osv.
er ikke helt ved siden af. Hvis i holder det ude med mad vil kuvertprisen være typisk 500-700 + vin på et standard hotel/kro for et aftenarrangement og som regel er borddækning inkluderet. Så skal i tænke på evt. musik som koster fra 3500-12.000 afhængig af om i skal bruge en orgelbokser eller et lille danseband. Så kommer transport til/fra kirke, Fotograf, evt. bryllupskage og selvfølgelig jeres tøj + evt. ringe. Men priserne her kan variere meget afhængigt af om man kender en god amatørfotograf eller vil have den professionelle store pakke...om man skal køre i karet med 4 heste eller selv pynter den bil man har i forvejen osv osv. Rigtig god fornøjelse. Mvh Tina
Jeg vil bare lige anbefale bryllupsklar.dk Der henter jeg masser af hjælp og inspiration. Deres fora er rigtig gode.
Hihi, jeg ved godt hvor du har hørt med de 1000 kr/gæst   henne
der måler 3,70 * 1,25, så det er pænt stort. Vi ved allerede nu, at svigermor er i gang med at sy en dug til os, der passer til bordet. Det er simpelthen en skøn gave, dels er det en gave vi altid vil huske hende på, dels er det mega dyrt hvis vi skal ud at købe en dug til så stort bord. Stoffet er sådan noget smart noget, der er vandafskyende, så vælter man eksempelvis rødvin er det nemt at duppe op, uden der kommer pletter. Hun har selv et par duge megen til, og det er altså super smart. Stoffet er købt i Stof & Stil, hvis du nu vil sy en dug til dine forældre 
Mmh hjemmelavet gaver.. elsker det  I år står den på: -Sæber med urter i. -Urte shampo. -Cremer -Krydder og bade salte. -Hjemmesyet håndklæder (med navn - Har en veninde der ejer en broderi maskine) -Kalendere med billeder  -Malet krus. (m porcelæn tusser) Min datter laver: - Askebægere i selvhærdende ler. - Krus, som hun maler på. - Rammer, til de billeder jeg har taget af hende. (køber de billige trærammer i IKEA og lader hende dekorere dem.) - Konfekt, som vi putter i flotte dekoreret glas. Og der er hvis mere.. man kan ikke lige huske dem 
Hjemmelavet smykker til mor 
Jeg eeeeelsker hjemmelavede gaver!!!! (både at motage og give..) Både kæresten og jeg er spiritus og cocktail nørder, og laver special likører (med tilhørende cocktail hæfte) til familien. - Sidste år var det brombær/vanilie likør på en base af en lækker bourbon. - I år bliver det stikkelsbær, kardemomme, appelsin skaller og vanilie på en base af en god rund snaps. Med til gaven følger et ringbind i A5 format samt en række laminerede cocktail opskrifter med årets likør - næte år får de en ny likær samt flere opskrifter til at sætte i ringbindet... - Til fødselsdage tager vi mod ønsker i form af yndling likøren  Derudover får kvinderne i familien i år hver en hjemmelavet nærende lavendel creme (god i vinter kulden og til sensitiv hud). Mine to veninder får derudover en kaffe-body-scrub, der er sindsygt lækker om morgenen, når man står i badet og har svært ved at få gang i systemet.. -   (der findes et hav af webhop med inspiration. Mine tommelfinger regeler er: brug gode materialer - de holder, less is more, kraftig inspiration/at låne et tilladt såfremt du krediterer hvor du har fået dine idéer fra (her er mange nok uenige med mig... Men helt ærlig, så er der intet nyt under solen med de smykke teknikker, der er fremme pt... Alle er at finde i mine arvede 70´er bøger om smykkefremstilling... Det der er nyt er trends og sammensætninger...) -   (se   - de har alt du skal bruge for at komme igang, og når du først har prøvet at lave din egen shampoo / creme UDEN unødige tilsætningsstoffer, går der ikke længe før dine produkter ikke kun er at finde i julegaverne, men også på dine egne hylder derhjemme  ... Efterhånden som du får erfaring får man desuden udviklet sine egne opskrifter, og finder desuden mange af ingredienserne til langt billigere penge hos hhv helsekost butikker, den lokale indvandrer grønthandel, apotek og materialister..) -   (igen   - det er nemt, billigt, smager godt) -   (søg på nettet, der er et væld af opskrifter. Det er nemt at lave, og de færdige likører kan tiløjes i stort set alle cocktail opskrifter  (jeg får aldrig strikket andet end til mig selv, men handsker, sutsko, strømper, huer og halstørklæder. - Nemme, strikkede og filtede sutsko, kun retstrikning, brug islandsk pladegran (dobbelt):  -   (mobil etuier, clutches (skal filtes), grydelappper & you name it!)
Min søn på 2 år laver hvert år hjemmelavede gaver til familien. Moderen ELSKER det, og må virkelig tage sig i at give drengen lov til at lave dem... Her er årets gaver:   Dekorerede grillhandsker og grydelapper og viskestykker   Nøgleringe   Personligt julepynt   Malede krus Desuden laves malerier, en bakke der er malet og trykt billeder på, samt personlige julekort. Mulighederne er mange og jeg må virkelig begrænse mig. Elsker når der er noget personlighed i tingene. Andre ideer: Dekorere lampeskærm med billeder Malede krukker og urtepotteskjulere Skriv din egen historie og tryk den som bog ( )
Ladybird: Er det til at finde ud af med de ting fra urtegaarden? Det ser super fint ud! Min mor ønsker sig nemlig hjemmelavede ting i år, og eftersom jeg ikke rigtig "kan noget" af den slags og hun er en slik-mund, tænkte jeg det her måske kunne være en ide 
Super god tråd  Jer med de forskellige cremer og sådan, har I nogle "opskrifter" på dem ? og er det nogenlunde til et SU budget ? Men hvad giver i jeres fædre, mænd og kærester ? Det kunne jo være hyggeligt også med noget hjemmelavet til dem 
Jeg har ikke været hele tråden igennem, men kan se, der er én, der skriver om at lave bolcher. Det kan bestemt anbefales. Jeg købte et startsæt ved Panduro til 449, og der er til rigtig mange kg bolcher. Vi har i dag lavet 5 forskellige slags smagsvarianter fra den pakke uden at købe andet, og der kan garanteret mixes meget mere. De hjemmelavede gaver er fra min datter. Fætter på næsten 4 år: et malet glas med låg med bolcher Fætter på 20 år: en malet sparegris. (Sæt købt ved Tiger for 20 kr med maling og det hele) Kusine på 22 år. Et malet billede med håndaftryk. Det er enkelt og super flot. Kusines søn på 6 måneder. En bamse syet i filt Tante og onkel: et malet billede med håndaftryk Far: malet billede med håndaftryk. Bedstemor og bedstefar: malet billede med håndaftryk. Mors kæreste: malet glas med låg med bolcher Mors stedfar: malet glas med låg med bolcher Mormor: malet billede med håndaftryk. Bonusfarmor og bonusfarfar: malet billede med håndaftryk. oldemor: malet billede med håndaftryk. Bonusoldemor: hjemmelavede nisser Bonusoldemor: hjemmelavede nisser Bonusfætter på 2 år: bamse syet i filt Det var vist det hele...Alt ialt har det kostet 700 kr. Heraf bolchesæt til 449, som jo kan bruges mange flere gange. De malede billeder har vi lavet med fingermaling på lærred, hvor jeg har lakeret dem med dekupagelak, da malingen var tør. Det giver et flot finish. God arbejdslyst. Karina
Maxi har det så godt at han ikke gider snakke med mig, jeg fik lige lov til at klø ham lidt under det ene bagben, så var detnok og han gik en tur med de andre foran sig. Så der var ikke andet for mig end at køre hjem igen, for der er så meget sne at der ikke er noget at gøre, det liger i en 1.5 meter høj mur der er kørt op af sneplouen hele vejen . Så jeg gjorde ikke noget ved det i dag..
næh... det er ikke så nemt på denne tid. Jeg har ikke været til hest siden sidste fredag, gid vinteren snart var SLUT !!!!
Hvordan aktiverer I jeres hunde i den mørke tid? Vi bor på landet, hvor det bliver rigtigt, rigtigt mørkt. Hunden bliver luftet om morgenen og igen, når jeg kommer hjem fra arbejde (jeg når det lige i skumringen.) Hun er i hundeskoven 1-2x dagligt - og vi træner med hende på hver enkelt gåtur (typisk indkald, bliv, fri ved fod, forcering af forhindringer m.v.) Efter eftermiddagsturen fortsætter vi ud til hestene, hvor hun typisk venter i bilen, mens jeg rider. Er min kæreste med, tager han hende ud og træner imens, ellers gør jeg det, når jeg har redet. Sin mad får hun i en special flaske (købt til formålet) og en aktiveringsbold. Hun får også lov at søge tørfoder på græsset (pt. i sneen) eller indkørslen (flisebelagt). Jeg gemmer typisk også små stykker Frolic til hende i huset. Om aftenen søger hun efter sin gummigris 2-3x og øver lidt kontaktøvelser (Combi3), fri ved fod, apportering m.v. - Det foregår næsten altid indendørs. Nogen egentlig aftentur bliver det ikke til pga. mørket, men hun kommer ud i haven (vi har ca. 2000 kvm indhegnet). Hun er en meget aktiv hund, og jeg savner lidt input til, hvordan vi ellers kan aktivere hende. Gerne noget mentalt trættende.  I sæsonen træner vi i øvrigt i DCH og min kæreste svømmetræner hende ugentlig i den lokale hestesvømmehal.
Jeg har ikke lige idéer til hvad du ellers kan lave med hende, men vil bare rose dig for det arbejde du allerede gør ! Jeg synes at I laver rigtig mange gode ting med hende, meget mere end hvad langt de fleste får gjort med deres hunde. Så bare et stort skulderklap herfra  //Dorte
præsentation at det er en labradormix. Hvad er anden halvdel? Umiddelbart vil jeg sige at I ikke skal gøre mere men lade hende kede sig lidt, man kan faktisk godt overaktivere så det kan være svært for hunden at falde til ro. Hvis hun hele tiden vil aktiveres får jeg den tanke at der er border collie i hende og de skal ifølge de kloge kede sig. Der behøver ikke hele tiden at skulle ske noget, jeg synes at I træner meget med hende og det at hun skal arbejde for føden er et kæmpeplus til en hund af hendes race.
  Pas også på med at overaktivere hunden - det kan gå hen og blive en ond cirkel hvor mere vil have mere. Men igen heller ikke i den anden grøft ingen aktivering.
Hvad med at gå spor med hende (når sneen engang er væk   )? Det er mentalt krævende og har samtidig en afslappende effekt på mange hunde i modsætning til fx aktivitetsbolde og den slags. Jeg synes ellers også hun lyder til at være velstimuleret 
Giver de andre ret. Overvej om du i virkeligheden stresser hunden ved overaktivering. Så kan det nemlig være svært at falde til ro. Har i prøvet at gå spor. Hvis du træner i DCH kan de hjælpe. Det er noget der trætter selv den mest aktive hund. Men ellers tricktræning. Det virker på min aktive . Det sidste på stammen er halte. Jeg siger, har du ondt i poten (+"usynligt" håndtegn og hun kommer haltende hen til mig.
Vi går tur med vores border selvom det er mørkt. Vi bruger en stærk pandelampe over huen, og den lyser ikke så lidt skal jeg hilse at sige   Så ingen problemer med at se, den har også en meget bred lyskegle. Det kan kun anbefales.
Vil give de andre ret, spor... Det trætter og hunden får virkelig brugt sit hoved / næse. Den bliver heller ikke stresset. Og man kan sagtens gå spor selvom der ligger sne, det gør faktisk at du kan gå spor selvom det er næsten mørkt. Du kan selvfølgelig bare ikke gå spor hvis det sner eller fyger, og husk altid at gå i medvind under oplæring. Karin
Nu er foråret forhåbentligt snart på vej (ja ja, lige om snart)   og jeg kender mange med ungheste der skal tilrides næste år. Jeg har også talt med mange hesteejere og nogle af mine veninder, som egentligt drømmer om selv at tilride deres hest, men er i tvivl om hvorvidt deres mod og evner rækker.. Har du en unghest du skal have tilredet til foråret og hvad har du gjort dig af tanker for/imod at tilride selv eller sende hesten ud? Ville du overveje selv at tilride, hvis der fandtes et tilbud hvor du kunne få kvalificeret hjælp og selv lære i processen? Del endelig jeres tanker om emnet 
Jeg leder med lys og lygte efter 2 stk. økologiske smågrise på 7-8 uger. Men kan intet finde på nettet. Og dem jeg har fundet koster det vide ud af øjene. Hvor kan man evt. finde en økologisk grise landmand i Østjylland? Planen er at de skal være økologiske fra starten af. Og vi selv skal fede dem op... Håber nogen kan hjælpe os... på forhånd tak!
Hej  Prøv at henvende dig til økologirådgivningen for Jeres region, de har lister over steder. Smågrise ER dyre at købe! Anja
Jeg har en unghest fra 2008 der skal tilrides til foråret, jeg regner med selv at tilride ham som jeg har gjort med alle de andre ungheste jeg har haft gennem tiden. Jeg har ikke lyst til at sende min hest i tilridning ved fremmede hvor jeg ikke aner hvad der bliver gjort ved dyret.
Jeg ville klart foretrække at tilride selv - også selv at gøre hesten ryttervant, og det fordi jeg synes det er mest optimalt at lære   med hesten. Jeg ville alliere mig med en underviser som jeg stoler på, som kunne hjælpe mig nogle gange i ugen, da jeg ikke stoler fuldt på mine egne evner til at uddanne på egen hånd, og da jeg iøvrigt synes at det er vidunderligt at modtage undervisning. (jeg elsker at udvikle mig selv) Jeg gik den tur igennem med min gamle hest(dog var hun ryttervant da jeg købte hende)og skal jeg have hest igen, bliver det afgjort også sådan jeg gør det  Joan
Min unghest blev tilredet i maj måned. Jeg havde selv gjort ham ryttervant med hjælp fra andre, nu skulle han bare gøres styrbar, forstå signalerne osv. Jeg valgte at sende ham over på rideskolen som er nabo til, hvor han er opstaldet. Her deltog jeg i den daglige træning af ham og efter 14 dage skulle jeg selv lære at ride på ham. Efter en måned gik vi hjem igen...så var han styrbar i alle 3 gangarter  Jeg kunne ikke drømme om, at sende ham alene ud til en fremmede. Hos Christine kunne jeg følge med i det hele, hjælpe og lære en masse. Og jeg vil til enhver tid anbefale hende som har tilredet ham 
Jeg tilred selv min pony med hjælp fra min søster. Eller det vil sige, hun kan pt rides i alle tre gangarter og forstår basissignaler som frem, stop for tøjlen med hjælp fra sædet, bak og drej til begge sider med hjælp fra vægten. Tøjlen bliver ikke brugt til andet end basissignaler og til at bremse farten lidt, hvis hun kommer til at ile lidt. Hertil har jeg haft tillid nok til min egne evner, men fremadrettet får jeg brug for hjælp, når hun skal til at igang med noget lidt mere samlende arbejde, og til at lære hende nogle øvelser. Jeg ønsker hjælpen med mig selv som rytter, da jeg ved 100%, hvordan jeg gerne vil have, hun skal rides, men jeg er ikke dygtig nok til at klare det hele uden hjælp, hvis jeg skal ungå at lave fejl. M.h.t at sende hende i byen for at få hjælpen, så vil jeg i de fleste tilfælde sige nej tak, da jeg ikke finder mange, der ville gøre det, som jeg gerne ville have det, og så er der jo også det økonomiske aspekt i det. Jeg har simpelthen ikke, de penge det koster, at sende den i ridning hos en berider.
Jeg tilred selv Avalon, da jeg mener at jeg er kvalificeret til opgaven, samt har tilredet et par stykker før igennem tiden. Jeg har da mange gange overvejet at sende ham i ridning når han var tilredet, da det kunne være rart at få en der er endnu mere kvalificeret end mig, til at lære min hest nogle øvelser osv.. Men min pengepung rækker ikke til 4-6000 kr. om måneden for at få redet min hest. Desuden tør jeg heller ikke at overlade min hest til helt fremmede, da man ikke aner hvordan de behandler hesten og hvordan de rider den. En helt anden ting er, at det er helt specielt selv at tilride sin hest, at opleve alle nye ting med sin egen hest.
I bagklogskabens klare lys ville jeg have lavet en hel del om ved tilridning af min Rex... Han blev købt som åring med planer om jeg selvfølgelig selv skulle ordne det hele. Vi havde jo masser af tid og kunne begynde med arbejde fra jorden i en helt tidlig alder. Men den søde lille plag blev en stor "mean mother*ucker" som under ingen omstændigheder ønskede at deltage i mit frelste pladder  Enden af det blev at han blev sendt på rideskole og blev gjort ryttervant herefter masser af undervisning ved hende der havde "tæmmet" ham. -Endnu engang sendt hjemmefra for at blive prylet af en beridder. Til sidst med kommentaren "Kom af med det dyr... Den er jo ikke normal i sit hoved" Han kom hjem igen... Jeg genoptog mit arbejde fra jorden kombineret med en masse hyggeridning. AV AV AV hvor er jeg blevet kylet af mange gange. Min mand var altid lige i nærheden, når jeg sagde "Jeg ridder lige en tur" Han var da skide utryg ved at jeg blev ved med at sætte mig op på dyret... Tiden gik og han rundede sit 6. leveår. Og ligepludselig var han bare klar... Han blev sød og samarbejdsvillig. Alle vores kampe stoppede fra den ene dag til den anden. Set tilbage har han jo simpelhen ikke været klar. Og jeg føler mig ærlig talt r*vrendt af undervisere og beriddere der bare har været intereseret i at tjene penge og ikke tænke på hverken mig eller hesten. Det blev vist lidt langt... Men hvorom alting er... JA TAK, jeg ville elske at deltage i et sådan projekt !!! -Selvom jeg egentlig har lovet min mand ALDRIG mere at skal have unghest... 
Jeg har selv tilredet to af mine, jeg vil helst ikke sende dem væk, men gøre det selv, nu hvor leder jeg efter en ny unghest, kigger jeg også mest efter en ikke er redet på. De gange jeg har tilredet, har jeg fået hjælp af en træner så snart de gå i longe i trav med mig på ryggen, så longerede eller løb min mand ved siden af mens træneren underviste. Du har jo selv set dem begge Susan, så du kender resultatet. Man lærer også ting for hver hest som man vil gører anderledes næste gang, men jeg er ikke i tvivl, jeg vil ikke sende mine heste ud til fremede. Heidi
Jeg har altid selv tilredet mine heste. Det har nok ikke altid været lige velovervejet, da jeg som 3 årig f.eks. fik mig en utilredet pony. Men så lærer man det på den hårde måde   (og ponyen desværre også   ) Mine næste pony var gjort ryttervant og let redet på min rideskole, og ponyen efter det blev redet af min søster. Derefter fik jeg en helt rå pony som 14 årig. Den red jeg selv til med stor succes, hvis jeg selv skal sige det.  Da jeg senere begyndte at ride islænder, blev disse også redet til af mig selv. Denne gang helt fra bunden, da de to af dem var hjemmeavlet. Spændende og meget lærerigt - og HELT anderledes end ponyerne. Men denne gang også med stor succes  Jeg red dem selv til, da der simpelthen ikke var råd til færdigtilredne ponyer eller for den sags skyld til proff. træning. Jeg fik dog undervisning i perioder af mere eller mindre kompetente undervisere. Senere har jeg selv arbejdet i træningsstalde og må indrømme, at hvis det er sådan det ser ud, når jeg skal sende min hest i træning, så gør jeg det hellere selv. Her var det OS (staldpersonale) som red hestene til indtil de var klar til at blive gangsat (islændere). Og det var uden særlig hjælp fra træneren, som de blev sat i træning hos. Så meget for at få en uddannet træner til at lære sin hest alle de korrekte signaler fra bunden   Hende jeg arbejdede sammen med det ene sted havde redet i ½ år, inden hun kom til stalden. Hmmm..... Men ja. Hvis jeg havde en hest der skulle rides til, så ville jeg gøre det selv.
Jeg har selv tilredet min ismule her igennem sommeren og efteråret. Havde ellers ikke mod til det, men han viste sig at være yderst taknemmelig at arbejde med, så det endte med at jeg gjorde det selv og har fået hjælpe og vejl. af en underviser 
tilredet selv. Et par stykker fra rå til ridehest. En enkelt fra rå til ryttervant/styrbar i skridt og så har jeg redet et par stykker fra ryttervant til ridehest. Men det var dengang jeg havde een hest eller red for andre og GOD tid og jeg brugte lang tid på at vænne dem til alt muligt fra jorden og lavede alt muligt så det reelt var totalt ufarligt at sætte sig op på dem. De var vant til lidt af hvert og velopdragne fra jorden. Nu har jeg flere ungheste, de har en anden prisklasse/talent og nogen af dem skal sælges. Dvs det er ikke bare til mig selv at ride på fremover. Samtidig er jeg blevet ældre, har mindre tid, mindre mod og timing + hestene går primært hjemme hvor jeg ingen faciliteter har. Jeg har haft et par stykker i træning og værdsætter virkelig at de har lært alting korrekt. De har tillid og knapperne sidder rigtigt og selv om man gør en fejl senere kan man vende tilbage til deres gode grundridning. Sker fejlen i tilridningen kan hesten være mærket af det længe eller altid. Så de kommer hovedsageligt i træning. Og de bliver trænet i Tyskland hvor der er to trænere jeg har praktisk talt blind tillid til hvad angår pasning, dømmekraft, rideegenskaber og evner til at uddanne dem. Jeg er meget meget kræsen på det område. Tilride selv med prof hjælp...hmmm nej ikke umiddelbart. Det ville jeg nok enten gøre selv med hjælp fra forstandige venner eller få gjort helt i byen. Med prof hjælp skal der planlægges, bestilles tid osv. hvad hvis hesten ikke lige er klar til det planlagte skridt den pågældende dag ml. 17.30 og 18.00. Hvem siger det passer hver onsdag og fredag, hvad hvis man ikke er 100% enig og hvem har det sidste ord om man skal gå til højre eller til venstre med metode A eller B. Enten bestemmer jeg eller også gør min træner (med vetoret til mig selvf. men det har aldrig været nødvendigt at bruge den). Jeg har også redet ungheste for en træner og der bestemte han. Skulle hesten traves den dag så blev den det. Men jeg tror mange en-hestes-ejere som måske aldrig har redet til selv og ikke har mod til at sende hesten væk hvor de ikke har hånd i hanke med hvad der sker og hvordan den har det kunne bruge sådan en tilrid-med-hjælp-mulighed. Specielt hvis man ikke har en fast træner man har tillid til. Jeg tror det vil være kundegrundlaget for sådan et tilbud. Mvh Tina
Jeg har én gang sendt en hest tre måneder i byen - og fik en hest hjem, som ikke ville have mig på ryggen (men gerne beriderens medhjælper...). Måtte igennem hjælp fra en anden berider fra jorden - og en hestehvisker, før jeg kunne ride min hest... Abby tilred jeg selv sidste år med hjælp fra en god veninde, som holdt hende. Det gik overraskende nemt. Jeg skridtede på hende fire gange, hvorefter min underviser tog en tur på hende. Efter 15 min. havde han redet skridt, trav og galop - og så var hun ryttervant   Jeg red videre stille og roligt, og så har min underviser indimellem taget en tur. Når jeg om 1,5 år skal igang med min unge hest, så håber jeg, at jeg kan lave samme nummer. Hun virker ret fornuftig i hvert fald. Men jeg kunne også finde på at vænne hende til rytter - og betale min underviser for at ride hende en måned eller lign. Men jeg ville aldrig sende mine heste afsted til nogen, jeg ikke stoler temmelig meget på  Og jeg vil aldrig mere sende mine heste afsted på et længere ophold så langt væk, at jeg ikke kan følge træningen på tæt hold!
Nu er det jo længe siden Luxusdyret var "lille" - jeg har haft ham i 9 år nu. Da jeg fik ham var han til at sidde på, og resten puttede jeg så selv i ham. For tiden (altså inden sneen) hjælper jeg min nabo/opstalder med at tilride hendes 3 års. Hun longetrænede den selv og vænnede den til sadel og trense. Så overtog jeg tovet og først hang hun et par gange på siden og derefter sad hun rigtig. Det gik rigtig fint, bortset fra den ene gang den kære hoppe ikke var helt klar og hoppede lidt (hun er noget specielt). Da de havde travet et par gange i longen kom tovet af og så red vi "tog" hvor jeg red forrest på Luxus og hun red bagefter og styrede tempoet. Totalt ukompliceret indtil videre. Og nu har vi så sne  Et godt grundarbejde (og temperament) er vel alfa/omega for en nem tilridning. Om jeg selv ville kravle på nakken ville afhænge 100% om jeg følte jeg kunne stole på hesten. Men hvis jeg ikke følte det ville jeg med garanti slet ikke eje den 
selv om jeg har taget valget for efterhånden nogle år siden med Sedoj... Jeg valgte at tilride selv, da jeg ikke ville sende ham i byen til nogle, hvor jeg ikke kunne opnår det, som jeg ville med min ridning. For mit problem var, at jeg ikke ville opnår meget mere, end en rolig afslappet dreng til at ride i skoven på, og så skulle vi videre til distance. Der skulle ikke være noget tidspres osv. Jeg ville dog ønske at jeg havde haft noget mere hjælp, da vi sikkert kunne være noget længere ridemæssigt, hvis jeg havde haft nogle kvalificerede øjne på jorden mens jeg red. for der blev begået mange fejl - ingen tvivl om det. Hvis jeg nogensinde skal tage valget med en anden hest, så ville et tilbid som nævnt her være supert til mig. Jeg vil hellere selv være på hesten, mærke signalerne på mig selv, og selv mærke, hvordan hesten reagere, end at komme op på en hest med de installerede knapper, som jeg dermed måske ikke engang kan finde. Eller måske er knapperne installeret helt forkert til mig...
dog ikke en unghest der skal tilrides til foråret MEN.. jeg har en unghest jeg i februar begyndte at gøre ryttervant.. det gjorde jeg stille og roligt så hun i juni kunne rides i alle tre gangarter uden nogen form for mund overhovedet.. her sendte jeg hende til Berider (Johnny Hansen) og han havde hende i 2 måneder op til kåringen.. hun var gennem hele forløbet afslappet og efter hjemkomst var hun lige til at arbejde videremed.. hun har dog mere eller mindre ferie nu til næste efterår.. Men min erfaring er at hun har lært tingene rigtigt så når jeg lige skulle stille eller bøje fungerede det bare.. så selvom jeg tidligere gange selv har tilredet og lavet det videre forløb er min plan nu at kommende unghest gøres ryttervant og sendes til "afretning/skoleridning" og forventer det bliver samme berider..
Jeg har selv tænkt mig at tilride min plag, når den tid kommer. Ville aldrig sende ham i tilridning af den simple grund, at jeg ikke stoler på andre omkring mine heste. Men jeg regner med at have min træner med på sidelinjen, som jeg kan spørge til råds 
Det kommer nok an på, hvilken del af tilridningen, du tænker på. Der er i mine øjne lang vej fra man første gang lægger sadlen på, til hesten er tilredet. Jeg har haft min unghest siden hun var 2, og jeg var slet ikke i tvivl om, at jeg skulle klare hele det ræs selv. Hun blev gennem tålmodighed og ros gjort sadel- og trensevant, hun kunne longeres, jeg har været oppe at sidde på hende masser af gange, både med og uden sadel, vi trænede bid-signalerne fra jorden, og vi manglede faktisk bare at jeg satte mig op på hende og begyndte at ride. Sidstnævnte havde jeg åbenbart ikke modet til, så derfor er hun røget i tilridning hos en proffesionel, og der har hun været en måned idag. De red hende løs i skridt og trav efter 1. uge, i galop også efter 2. uge, og nu går træningen med at det hele bliver installeret korrekt samt at hesten accepterer, at det altså er nogen andre der sætter dagsordenen. Jeg havde ganske simpelt ikke lysten til at blive smidt af pommern til, så derfor lod jeg nogen andre om selve tilridningen. At hesten så ikke en eneste gang har lagt an til hverken at ville bukke eller stejle, er jo så en anden sag, og det er jeg kun glad for - så er det endnu mere sikkert for mig at komme derop selv. Jeg kunne ALDRIG drømme om at sende min hest i ridning, altså efter den er tilredet. Mine to ponyer har jeg begge haft som 4-års, og det er fantastisk at udvikle sig sammen med dem og følge dem hele vejen. At der så er et andet menneske der stillede sig op til øretæver i 1½ måned da hesten var 4 år gammel, det tager jeg ikke som nogen vigtig del af uddannelsen, derimod en sur del, som jeg ikke selv har haft lyst til at være en del af. Jeg er SÅ glad for, at jeg valgte at få nogle proffesionelle til det. Hesten er i gode og kyndige hænder; den bliver opdraget til at blive ridehest, og den trives på stedet, så jeg får en flink og glad hest hjem igen. Det har ikke været aktuelt for mig at overveje, om nogen kunne hjælpe mig med tilridningen. Hvis det skal være proffesionelle, så er prisen den samme, hvad end jeg sidder der eller deres beriderelev/ansatte sidder der - og så foretrækker jeg ikke selv at tage risikoen. Mange har tilbudt at hjælpe med det, det har jeg pure afvist, da jeg ikke kan se hvad folks egen mening om deres evner skal bruges til på min hest. Det er trods alt billigere for mig at bruge 10.000 kr. på ordentlig træning fremfor efterfølgende at have en fejlbehandlet hest eller købe en ny.
Jeg bor kun 5 min fra mine heste, så ingen problemer..
Er også afhængig af offentlige transportmidler. Idag tager jeg ikke derud. Orker ikke at fryse og vente på bussen :S
selvfølgelig gør jeg det..jeg bor heldigvis tæt på hvor den står så jeg går engang imellem op til den når det er håbløst at cykle...
... lige uden for døren - så ja, det gør jeg. Men er det svært at komme derud tager hesten jo ikke skade af ikke at få besøg hver dag - så længe den bliver passet.
Ja selvfølgelig gør jeg det. Man må jo bare ta nok med tøj på så man ikke fryser  Selvfølgelig kan jeg risikere at bussen ikk kører, men står heldigvis i en stald hvor vi alle hjælper hinanden 
Mine står små 20 meter fra min dør, så jo kommer derud hver dag  Godt nok er der masser af snedriver i gården og det tager lidt længere tid at få gået det lille stykke   men jeg når derud flere gange om dagen *gg*
Vi ordner selv boks og blander foder.. men da jeg også er afhængig af det offentlige må jeg ind imellem bede om hjælp hos dem der har bil   det gør de heldigvis gerne... idag er jeg dog nød til at afsted da det er min dag til at tage hestene ind fra fold..
har godt nok hele 40 mtr, til folden men pyt det er bare hyggeligt at side og kikke ud på dem, smiler men det ser ikke godt ud med de driver på grusvejen øv kommer nok til at grave mig ud i morgentidlig. må pyt det er først i morgen smiler God sne til jer alle
Kommer altid ud til min.! Hun står også kun et par km. væk fra mig.  Men kan ikke undvære at se hende, for mig er det en belønning at komme ud til hende, uanset hvor besværligt det så skal blive. den dag det ikke er nogen glæde mere, skal jeg ikke have hest. 
Jeg er også afhængig af bussen... men så længe den kører, så tager jeg derop. Det tager 10-15 min. i bussen og så har jeg en cykel til at stå, hvor jeg cykler de sidste 2 km. derud. Men idag kunne det godt se ud som om jeg må gå de sidste to km., med mindre cykelstierne er ryddet. Jeg skal også lukke ind og fodre idag, så jeg må også kaste mig ud i vejret. Men det gør jeg nu også gerne. Det er virkelig kun hvis bussen ikke kører og jeg ikke kan få et lift, at jeg er nødsaget til at holde mig hjemme 
Det skal være så slemt, at busserne overhovedet ikke kører. Tjekkede Movia inden jeg tog afsted ved middagstid, selvfølgelig er busserne lidt forsinkede, men det var faktisk ikke meget. Det tager et lille kvarter at køre med bussen derud, så det er ikke slemt. Jeg kom fint ud og hjem igen i eftermiddag. Vi skal selv tage ind fra fold i week-enden og mugningen står vi også selv for, så - som sagt er det kun, hvis busserne slet ikke kører, jeg ikke kommer derud. Sys
Ja jeg kommer ud til mine hver dag, for de står ca 15 m fra hoveddøren 
Ja da 
Ja da, har også været ude og ride i snevejret og havde en skøn tur! 
De 2 ungheste hjemme er jeg selvfølgelig ude hos hver dag  Ridehesten som står på rideskolen 4 km kommer jeg til hver dag, undtagen de dage hvor jeg er bortrejst med arbejdet. Derfor er han sat på fuldpasning, så jeg nemt kan tillade mig at blive væk. Selv hvis jeg en dag ikke skal ride ham, så tager jeg forbi rideskolen, bare lige for at se at han har det godt. MVh charlotte
Nu står mine heste hjemme og det er mig der står for pasningen, så det giver sig selv, at jeg er sammen med dem hver eneste dag. Da jeg havde en hest stående opstaldet ude og jeg var afhængig af offentlige transportmidler, så var jeg vist også derude hver dag. Det kan ihvertfald tælles på én hånd, de dage jeg af en eller anden grund ikke var der.
Kommer ud til hesten hver dag, også selvom jeg måske ikke behøver. Men har det bedst hvis boksen er ordnet, har kløet hende bag øret og givet hende noget varmt Speedibeet   Også selvom det er snestorm..
Ja, det gør jeg.
Når jeg engang står med en hest, der skal tilrides, bliver den ikke sendt nogen steder hen. Jeg vil vide, hvad min hest lærer, og hvordan den lærer. En proffesionel vil altid have et vist pres for at nå noget til en bestemt tid/pris - Det bryder jeg mig ikke om, skal være en faktor, der spiller ind ved tilridning af mit dyr. Jeg vil selvfølgelig have hjælp, og have underviser på, så snart dette kan betale sig (når hesten er ryttervant), men jeg vil selv styre showet.
Jeg tilred selv mine to ungheste i sommers.  Og jeg har på intet tidspunkt i starten af tilridningen overvejet at de skulle til berider eller andre skulle tilride dem for mig.  Den ene købte jeg da hun var lige knap et år og den anden købte jeg da han var 2½ år. Vallaken har der ingen problemer været med og han er nu klar til at komme ud og starte noget højer end lc klasser.  Hoppen var der heller ingen problemer med i starten, men så fik hun en låst nakkehvivl, som selvfølgelig gjorde ondt så hun fik kiopraktor som ordnede hende, og så stod hun et halvt års tid pga. manglede tid.  Da jeg så kom igang med hende, startede jeg helt fra bunden og det gik også helt fint, men hun var begyndt at kaste med hovedet og stejle. Her overvejede jeg at sende hende til berider, da jeg ikke selv havde tiden til at ride hende reglmæssigt, så problemet kunne stoppe.  Jeg satte så mine 4 andre heste på standby og lod hende komme i første række og red hende flere gange i ugen. Nu har jeg så fundet ud af at det er mine ben som gør hun har lavet ballade. Jeg sidder utrolig stille med benene og drejer, laver galop anspring mm. med lårene da mit ventre ben ikke fungere optimalt. Hun er meget følsom for benene, så hvergang jeg klemte bare den mindste smule for meget med benene, irriterede det hende da hun ikke var vant til nogle ben der rørte maven sårlig tit. Så nu er jeg gået i gang med at vænne hende til at jeg også bruger det nedereste af mine ben og det går helt fantastisk. Så overvejelserne med en berider er gemt væk 
Her I huset er vi på nummer 2 hest der kun er gjort sadelvant ved køb. Vi gør som med den første - rytter på 2 - 3 gange om ugen i slutningen af det 3. år - med underviser på hver gang, dog højst 20 minutter pr. gang. Som 4 års - rytter på 4-5 gange om ugen, med underviser hver gang og højst 30 minutter. De rytterfri dage er lige så vigtige, så her går vi ture, finder gulerødder i høet eller sukkerknaller i ridehuset. Der bliver striglet og studeret biler i fart og traktor i ro. Katte og hunde skal der hilses på og vandløb i skoven skal undersøges. Tilridning og tilvænding til livet som ridehest, er en laaang proces her hos os - så vi skynder os meget langsomt. Tilridning for os er langt mere end skridt, trav og galop.  Glæder mig til hvad datteren og babyen får ud af de næste år. 
Har selv tilredet mine heste. Dog har min første hest nok lidt under min manglende kunnen dengang. Er heldigvis blévet bedre siden. Rider stadig selv mine heste til. Pt har jeg ikke haft een der var for stor en mundfuld som jeg ville sende til en proff. Mine hyppere er rimelig rolige, derfor kan jeg. Ville ikke hvis de var alt for kulrede. Knuzz Katsjan
mine unge til , jeg skal igang med fandango her til foråret hvis ikke han bliver solgt , det bliver dog Anne der skal på ham under vejledning og med mig på sidelinjen hele tiden , da han lige er lille nok til mig 
købte min som 10mdrs og har selv tilredet ham over sommeren.. han har ikke bukket en eneste gang.. har gør altid som jeg siger... alt i alt den bedste hest jeg nogensinde har haft eller redet.. og så var han ennda en af de billige heste til næsten slagtepris uden papirer..
Hvor er det dejligt at se der er så mange der har haft gode oplevelser med selv at tilride  Og tak for alle jeres indlæg.. Kom endelig med flere 
da jeg aldrig før har stået med unghest før og har min egen lille hjemmeavlet hoppe som snart runder de 3 år ,er planen jeg vil gøre hende vant til sadel og hovedtøj som hun så næsten er ,hesten er utrolig nem i hænderne på andre ,har haft hende afsted i sommers i træning til kåring og supernem så ude er hun vant til at være, altså fremmed sted..  men når det kommer til tilridning så vil jeg gerne finde en der er god og jeg kan komme til så ofte som muligt og kigge til den og får undervisning hos den pågældende også så man forhåbentlig ikke får en hest der vil modarbejde en..hvis man ikke helt rider på samme præmisser ,tror selv det er der det glipper hvis man får en nytilredet hest hjem og der opstår en masse problemer.. men er sikker på jeg nok skal få en masse ungheste erfaring når vi når til den tid  så herfra hedder det ikke tilridning selv 
Ja nu spurgte jeg jo dig, Susan, om du havde nogle betænkeligheder ved at jeg købte en utilredet hest, hvilket du ikke havde. Så endte jeg så med en der var tilredet, dog ikke mere end 3-4 mdr. sammenlagt. Jeg kan dog tit godt føle at mine rytterevner (eller måske rettere sagt koordineringsevner) kommer til kort i traven, MEN nu har Happy jo også været vant til at gå langt mere friskt frem i både skridt og trav, end vi kunne tænke os, og hun har heller ikke været afslappet. Og er derudover en følsom og opmærksom hest. Måske havde det været anderledes, hvis jeg havde været den allerførste der havde været på ryggen af hende og fra starten af lagt den stil som JEG (vi) gerne ville have.  Den næste hest jeg skal have, når Happy ikke er mere om mange år, ville jeg selv starte op i samarbejde med dig, såfremt den slet ikke var tilredet. Og ellers ville jeg jo vide, hvor jeg skulle sende den i træning henne 
Jeg regner skam med at at tage på tilridningsferie i det mørke Jylland, når Luffe på et eller andet tidspunkt er færdig med at gro  Så jeg stemmer for at man gør det selv, under opsyn..
Jeg stod sidste år ved denne tid på året med en 3-årig hest, der ikke rigtig havde prøvet noget som helst - men det er nu gået så godt... Han var flink og rar, kunne trækkes med, lystrede fint, men det var så også alt. Jeg fik ham i slutningen af oktober og d. 31.dec. red jeg selv rundt på ham... Jeg havde dog allieret mig med en ung pige Louise, der fik æren af at ride på ham som den første. Jeg havde på det tidspunkt ikke redet i et stykke tid og var 20 kg tungere, end jeg er i dag, så med min dårlige balance og for høje vægt, fandt jeg det bedst at blive på jorden. Jeg brugte det første stykke tid på at gøre ham tryg ved mig og alle de ting, jeg udsatte ham for, og satte så Louise på ryggen af ham d.23.dec. Han end ikke rokkede med et øre over det   Jeg havde dog sagt, at jeg nok selv skulle ride rundt på ham i 2009, så d. 31.12. måtte jeg overgive mig - op på handicaprampen med mig (den brugte vi fra dag 1, ingen grund til at hænge i ryggen på en unghest) - og så fik jeg min første ridetur på min baby. Jeg har siden hen haft min berider (Michael Grønne) til at ride ham en smule ind i mellem, men den primære uddannelse har jeg selv stået for, først fra jorden som "underviser" for Louise og efterfølgende som chauffør. Og har nu jordens dejligste ridehest. Jeg havde dog sat penge af til at sætte ham i tilridning proffesionelt, for jeg havde besluttet mig for, at hvis hesten mod alle forventninger skulle lave bøvl, var det bedre at få en proff til det frem for at få ødelagt mit forhold til hesten (og evt min ryg/krop). Men jeg havde med 100% garanti været der hver eneste gang for selv at være så involveret i processen som muligt. Og så et spørgsmål til dig, Susan... Du spørger fordi...? Umiddelbart tænker jeg, du vil udvikle et koncept omkring tilridning i fællesskab med ejer? Det ville nemlig være en rigtig god idé! 
Hejsa Jeg har lige købt ny hest i sommer   Det er en 4-års dressurbaby, som havde været redet kontinuerligt et par måneder, da jeg kom og kiggede på ham. Jeg kunne, hvis jeg havde haft penge til det, godt have valgt at sende min basse i ridning, men det vil jeg bestemt ikke, og det har heller ikke været meningen på noget tidspunkt. Jeg har før Gedion haft to andre ungheste, som ikke var tilredet, da jeg fik dem. Den første var en 3-års hoppe, som kun havde haft rytter på en 10-15 gange, inden jeg købte hende. Min anden vallak, som jeg havde før Gedion var 4½, da jeg fik ham. Jeg har den holdning, at man ved, hvad man får, når man selv er med til at forme sin hest. Og med den rette hjælp så er det super   Og så kan hest og rytter sammen udvikle sig, og det synes jeg er rigtig fint. Jeg ville ikke bryde mig om, at skulle sende min hest ud til en anden... Jeg har bestemt ikke fortrudt, at jeg selv rider Gedion, for det er så fedt at følge hans udvikling og selv mærke, at han bliver bedre og får mere styrke stille og roligt. Det er en fed følelse! 
jeg har selv tilredet min sidste hest, for mange år siden. Før det har jeg arbejdet med at tilride en del heste. Jeg ville til enhver tid alliere mig med en god underviser og/eller en god veninde til at hjælpe fra jorden. En tilridning tager lang tid og jeg tror ikke at fx en uges træningslejr er oplagt til tilridningen. Men fx nogle samlinger fordelt over hele sommeren, hvor man fr "lektier" med hjem og så kommer igen efter 1-2 måneder og bygger videre, tror jeg kunne være et hit for folk der skal tilride for første gang, fremfor at sende hesten ud i byen.
Nu har jeg heldigvis fået ham lige udenfor vinduerne   Så jeg er derude flere gange dagligt for at tjekke vandbaljerne, nullepulle og nusse, give ham en dækken-pause, give hø, fylde frøgræs op osv osv .. Her i det kolde vejr har de også været lun mash sent om aftenen og eksta hø .- synes det er uendeligt hyggeligt!
Jeg tager hver morgen ud og lukker min egen og 8 andre heste ud 2-3 km fra hvorfra jeg bor, hvorefter jeg muger og hvis der er tid før arbejde, rider jeg min egen når jeg har muget ud, hvorefter hun smides på fold igen ..Så ja...helt 100. 
ja, men kun hveranden dag, plejer at være der hver dag. Er det slemt, kører kæresten mig, for jeg sidder altid fast i sneen.. Der er ca. 18 km derud (er lige flyttet). Men vil gerne have dem tættere på inden næste vinter, for det er sqi besværligt i det snevejr.. De står i løsdrift, så jeg behøver reelt ikke komme, men vil gerne komme, i det mindste for at tjekke dem for skader!
Nej, jeg har ikke været ude hos min hest så meget som jeg plejer den sidste uges tid. Jeg bor 5 km fra stalden, og cykler derud. Mandag og torsdag var jeg ikke i stalden, vejret var ikke lige til at cykle i ude på landet. Resten af ugen har jeg været i stalden, men kun i kort tid, det har været så hundekoldt at cykle, så det der med at ride har jeg ikke haft lyst til. Jeg var ude at ride i dag, og satser på at skulle ride fremover.
Nej, ser ham desværre ikke hver dag. Han står 35 minutters kørsel herfra (i bil) og nogle dage har vejene været så slemme deroppe, at jeg har opgivet. Han er kun 2½ og står i løsdrift på min svigerindes gård, så han savner nok ikke mig, men jeg synes, det er hårdt ikke lige at komme forbi, så overvejer inden næste vinter at finde et sted i nærheden af min bopæl.
Jeg kommer desværre heller ikke altid ud til min i dette vejr og føre. Jeg har 15 km på scooter, og nogle dage er det simpelthen for farligt at kører ud - ja så er der ikke andet for end at blive hjemme! Han bliver dog passet rigtig godt alligevel, derfor er det også muligt for mig at blive hjemme i stedet for at vove mig ud i det dårlige vejr.
Da jeg foretrækker at købe føl eller ungheste, for derefter selv at "præge" dem, er der da kommet nogle stykker igennem systemet efterhånden. Vi følger samme mønster hver gang, jeg laver for- og jordarbejdet og min datter rider dem. Jeg er for gammel, usmidig og pivet efterhånden, selvom der nu aldrig er problemer med dem   Vi har underviser på, hvergang hun rider dem i starten, og derefter et par gange i ugen, men derudover synes jeg jo selv, at min datter er utrolig dygtig, hun får lavet nogle meget stabile og lydhøre heste. Det er forskelligt, hvornår vi går i gang med dem, alt efter hvor modne og "færdige" de er. Pt. har vi en 2½ års hoppe, det eneste hun kan nu, er at blive trukket med, stå stille på staldgangen, blive rørt overalt, stå pænt ved smed osv. samt hun har prøvet at have sadel på. Jeg regner med, så småt, at gå i gang med hende til foråret - så tager vi den derfra og ser, hvor klar hun er. Det vigtigste ved føl/ungheste, synes jeg, er den daglige håndtering, det giver så meget i den anden ende - derfor har jeg også droppet løsdrift til mine ungheste, i erkendelse af, at jeg så ganske enkelt ikke får dem nok i hænder. De er stadig på fold hver dag, men for mig, betyder det utrolig meget, at de kommer i boks om natten og ligesom lærer de daglige rutiner, der har med mennesker at gøre, at kende. På den måde, har jeg erfaring med, at de tager de fleste ting med ophøjet ro  Jeg er ellers stor fortaler for løsdrifter, og tænker, at det må være det optimale for en hest - det fungerer så bare ikke for mig 
DOA hoppe som skal igang til foråret. Planen da jeg købte hende var klart at gøre det selv som vi har gjort med de andre. Men da min daværende ridehest jo bestemte sig for at blive halt og derefter aflivet har jeg ikke redet ordentlig de sidste 3 år. Derfor har jeg for første gang skullet overveje hvem jeg ville have til at gøre det for mig. Der var jo nogle ting som skulle være iorden inden jeg overhovedet ville overveje om vedkommende skulle have min hest stående. Det har faktisk være svært at overbevise mig selv om at hesten IKKE tager skade af at komme hjemme fra, at den rent faktisk måske kunne have godt at det. Men nu er stedet fundet og jeg glæder mig helt vildt. Det største argument jeg har for ikke at gøre det selv er at jeg jo ikke har balancen til at ride en rå hest. Hopper den lidt kan jeg sikkert ikke holde mig sadlen men jeg tror heller ikke at jeg kan støtte den ordentlig.
Jannej - jeg er meget enig med dig. Jeg ville aldrig byde hesten et tilridningskursus. En ung hest skal ikke på "lynkursus", hvor den på kort tid, skal lære meget nyt og være på hver dag og samtidig udsættes for den stress der naturligt kommer, når den skal flytte stald for en uge. Hvis man vil lave tilridningstilbud, kunne man lave teorikurser for rytterne - (hvor de bla.a lærte hvordan man longerer rigtigt - det er ofte en jammer at se på) og derefter kunne man som underviser, tage ud til hest og rytter en fast dag om ugen, så hesten bliver i sit eget miljø.
Jeg tvivler på at Susan har til hensigt at lave lynkurser i tilridning, så kender jeg hende i hvert fald dårligt  Jeg synes det er en god idé, og jeg ville meget gerne benytte mig af sådan et tilbud (når jeg engang har overstået det der kapitel med SU   ). Mange skriver at de har underviser på de første gange de kravler på hesten, og jeg tænker at det jo netop er det, man kunne bruge sådan et "kursus" til. Det skader næppe hesten, og ingen rytter er vel så dygtig, at vedkommende ikke kan lære mere! Jeg elsker arbejdet med de unge, men jeg tror alle kan komme til at ende op med en hest der er en for stor mundfuld, og så tror jeg, at det er vigtigt at erkende behovet for hjælp. Og her ville et forløb hvor man selv er involveret i træningen jo være helt idéelt, for det giver jo netop rytteren mulighed for at lære nyt. Jeg har jo en hest i tilridning nu, og jeg har da haft mange skrupler over, om jeg nu også var dygtig nok! Det endte med at jeg gik på kompromis med mig selv, så nu tilrider jeg gratis men får dækket mine udgifter. Det giver mig muligheden for at udvikle mig og samtidig lave det jeg elsker! Men jeg har også fantastisk hjælp at hente i stalden, og hvis det ikke skulle række, ville jeg ikke tøve med at hente hjælp andre steder fra.
Jeg synes det er en mærkelig holdning, at man tror, at ens hest bare skal presses igennem en eller anden på forhånd fastsat agenda og være klar til alt muligt på kortest muligt tid. Hvem siger, at det er sådan proffesionelle folk arbejder? Jeg ser det lige omvendt; jo længere tid min hest er der, jo mere tjener berideren da på det! Og så kunne jeg da aldrig drømme om at sende min hest et sted hen, hvor jeg ikke på forhånd havde talt med berideren om, hvordan jeg ønskede at min hest skulle behandles, hvornår jeg forventede den kunne hvad, og hvor meget jeg forventede af berideren. Og personligt kunne jeg aldrig drømme om at sende en helt rå hest afsted - det må da være en voldsom oplevelse for hesten at blive sendt ud af huset til et fremmed sted, og så lige pludselig skulle overfaldes med alt muligt. Som skrevet tidligere, så var min hest sadel- og trensevant, og jeg havde siddet på den nogen gange. Så hesten var 100% klar til selve ride-delen af tilridningen. De første 14 dage gik med tilvænning til stedet, til at gå med rytter på ryggen i alle 3 gangarter, først med longe og senere løs. Hesten var blevet redet løs i 1½ uge inden berideren tog over, af den simple grund, at hesten skulle være med på det hele først, og have tid til at kunne følge med i hovedet. Nu bliver der forlangt lidt mere af hende, hun skal reagere på signalerne og også begynde at give lidt efter, og det går rigtig meget fremaf. Men jeg har svært ved at få øje på, hvor holdningen om, at hesten skal presses igennem tilridningen, den hører hjemme. Ellers må I andre da have hørt om/prøvet nogen ret dårlige steder med inkompetente mennesker. Jeg kan ikke forestille mig at man gør tingene meget anderledes andre steder, og der er vel trods alt ikke særlig mange proffesionelle steder som kan overleve ret længe hvis de sender knækkede og overbelastede heste retur. At jeg gerne ville have tilredet min hest selv, er en anden sag, men det undrer mig, at man har en holdning om, at hesten bliver sendt til en anden planet. Jeg ser min hest blive trænet fast hver torsdag så jeg kan sammenholde fremgangen fra uge til uge, og så er jeg der stort set dagligt og strigler og hygger om hende, samt til træning hvis det passer ind i tiden. Man er da selv ansvarlig for, at man bestemmer mest muligt om, hvad hesten skal udsættes for og i hvilket tempo.
jeg kunne ikke drømme om at sende en unghest udenbys for at få den tilredet. jeg vil selv gøre det, og har gjort det to gange, og har så fået underviser ud i stedet for og hjælpe mig, på denne måde bliver jeg også selv dygtigere..
AHr jeg selv tilredet nogen og fået nogen redet til i byen. JEg har set og hørt om mange eget uheldige tilfælde af tilridning. Både når folk har sendt heste i byen men også når de selv har forsøgt sig og det så senere munder ud i at en professionel skal forsøge at rete op på problemerne man selv har forårsaget. Jeg KAN godt ride mine heste til selv, men jeg ved at de to professionelle jeg bruger gør det bedre end jeg selv kan gøre det. Sjovt nok så lever de af det og tilrider flere heste om året end jeg gør på et liv. Jeg følger med på sidelinien og blvier jævnligt opdateret. Ham jeg har i tilridning nu er i dag med træneren på weekendkursus i en anden disciplin for at få udvidet sin horisont i en retning han også har talent for. Ja det kunne jeg også selv have gjort men han bliver noget mindre hæmmet af at have en modig veltrænet rytter med god timing på ryggen når han skal introduceres for noget nyt. Jeg får billeder og video af deres weekend efterfølgende. Han er tilredet meget roligt og omhyggeligt og der er også brugt ekstra tid på andre ting som har været med til at træne ham mentalt. I alt har han lært mere på det halve år end han ville på 2 år hos mig hvis jeg skal være helt ærlig. Men jeg er 100% med på at man ikke blindt sender sine heste i tilridning uden at kende noget til stedet eller selv have meget god føling med udviklingen. Men de gode ærlige professionelle for hvem hesten er et individ og ikke et nummer i rækken findes altså. Mvh Tina
Jeg valgte mellemløsningen. Jeg kendte heldigvis hende der skulle tilride mine på forhånd og den første tid kom hun hjem til mig og red og efter noget tid, kom de hjem til hende, hvor de det meste af tiden stod på fold ved mine forældre, da hun er nabo til dem. Jeg har stolt 100 % på hende og hun har også lavet et godt stykke arbejde med dem begge. Fordelen ved at de kom væk hjemmefra et stykke tid var, at de oplevde noget nyt og der også er bedre turmuligheder der og jeg lagde vægt på, at de ikke kun skulle rides på bane hver dag. Jeg besøgte dem flere gange ugentligt og har også redet flere ture på dem, med følgeskab af en af hendes andre heste, samt fået lidt undervisning på dem af hende. Tilridningsperioden varede vel over 4 månenders tid, da hun har arbejde ved siden af og derfor ikke havde tid til at ride hver dag. Men det ser jeg egentlig også som en fordel. Jeg ville ikke sende mine heste i tilridning et sted jeg ikke kendte. Jeg ville være bange for, at de ikke blev behandlet og redet som jeg forventer. Her var jeg sikker på, at de blev passet i hovede og r*v, som om det var hendes egne heste. Jeg synes bare der er så mange historier hvor det er gået galt. Men dermed ikke sagt, at der selvfølgelig også findes massere af gode historier. Jeg turde bare ikke og gør det heller ikke i dag. Så jeg fandt den optimale løsning for mig og mine heste.
Havde jeg en unghest som skulle tilrides (som bliver min næste hest i den nærmeste fremtid når min dejlige nød ikke kan mere om 100 år :p) så klare jeg det selv  Men jeg ville nok stadig skulle bruge en til hjælp fra jorden. Dvs en som kan fører hesten i longe mens jeg prøver sætte mig op og diverse. :)
noget at tilride til foråret, men har tilredet 3 ud af mine 4 heste selv (den første blev tilredet prof., da jeg kun var 12 på det tidspunkt) samt tilredet et par stykker for andre. Jeg gør det alene udover de første par gange jeg skal op. Jeg har aldrig haft problemer med at tilride selv (haflingere og islændere) - den ene kom oven i købet direkte fra de canadiske skove og havde aldrig været rørt ved (bogstaveligt talt, han ville ikke engang tage foder af hånden de første to uger). Det er alt sammen gået stille og roligt uden at hestene løb eller andet. Derfor har jeg ingen skrubler ved at gøre det selv   Jeg tilred den første, da jeg var 16 - det var meningen, at hun skulle i prof. tilridning, men det var om vinteren og der var ikke plads på rideskolen, så jeg gav mig i kast med det hjemme i stedet. Det gik fint, selvom jeg kun havde min 14-årige lillesøster til hjælp. Hesten er senere blevet rost meget for at være meget fin på hjælperne. Selvom man måske ikke har tilredet før, så synes jeg ikke, at man skal være så bange af sig første gang, hvis man ellers har gået op og ned ad hesten, imens den voksede op/kender den godt og ellers er en rolig og selvsikker rytter, der kender til indlæringsprincipperne. Man skal jo starte et sted - og det er ikke hjernekirurgi at tilride en hest, hvis man forstår at læse heste og har teorien i orden.
gøre det selv. Har det hvordan det foregår ude i byen - så nej tak. Folk betaler for dyr berider - som lader staldpigerne ride. Folk betaler for westerntræner - der kun tager hesten ud når ejer kommer. osv. osv. .
Når min hest er gammel nok, er det planen at jeg tilrider ham selv, med hjælp fra min kæreste. Det gik godt med hans unghest, og regner også med det kommer til at gå godt med min  Jeg ville ikke vælge at få hjælp udefra - i hvert fald ikke i første omgang. Jeg ville derimod overveje det, hvis det hele viser sig ikke at gå så glat som jeg regner med. Så svaret må være, at hvis jeg søgte prof hjælp til at hjælpe mig med tilridningen, ville det være fordi jeg havde problemer  Jeg ser ikke selve "tilridningen" som det store problem, og ville være langt mere motiveret for at søge hjælp når jeg skulle videre med ridningen af unghesten.
Jeg har en, der bliver 3, og som skal gøres ryttervant og have lært det absolut grundlæggende (gå frem, stop, stå stille ved opsidning, o.l.), samt en der bliver 4 og som blev tilredet sidste år af forhenværende ejer, men som skal startes igen efter en 7-8 måneders pause. Planen er pt, at jeg skal lave arbejdet med dem begge. Jeg er ved at opbygge tilliden mellem dem og mig og laver små øvelser, fx bare det at hesten bliver bedt om at gå et par skridt tilbage, når foderspanden kommer ind. Efter min mening er den tillid og forståelse, man opbygger mellem hesten og én selv, nøglen til en succesfuld tilridning. Hvis jeg ikke føler, jeg har den tillid, vil jeg ikke sætte mig op på hesten - og så kan jeg i øvrigt lige så godt sælge den. Det jeg primært har imod, at sende hesten i ridning er, at man ofte ser/hører, at det sker i forceret tempo og hesten derved får en dårlig oplevelse. Det andet argument imod er, at hesten skal rides af mig, så derfor er det meget vigtigt, at den forstår mig, og den process ville jeg alligevel skulle igennem, når jeg selv begyndte at ride den. Det der i mine øjne taler for, at sende hesten i ridning er, at man - hvis man skal sælge - gør hesten er stor tjeneste ved at give den en 'ordentlig' uddannelse, og helst et godt navn man kan sætte på uddannelsen. Min 'gamle' vallak har jeg selv tilredet, og selv om han kun scorer i 60erne i en LC2, så kan han lige præcis alle de ting, jeg har behov for: han er fuldt styrbar i terrænet og kan gå frem, tilbage og sidelæns. Han kunne godt være mere lydhør og mere modig i sin springning, men det tror jeg ikke, en professionel tilridning havde hjulpet på. For mig er det ideelle altså selv at tilride, men jeg har heller ingen ambitioner om det store konkurrenceræs. Jeg vil meget gerne have kvalificeret hjælp / en underviser tilknyttet, hvis bare jeg kunne finde en, hvis træningsparadigme jeg brød mig om.
Jeg tilred selv min egen oxèr i foråret, og hen over sommeren. Det valgte jeg, da jeg har mine helt egne ideer om hvordan det skal foregå, og fordi jeg godt kan lide selv at stå til ansvar for hvordan den tidlige påvirkning foregår. Jeg rider hende 3-4 gange i ugen af 20-30 minutter, og det har været en kæmpe succes. Vi modtager undervisning 1 gang ugentlig, og får hver gang ros for mit arbejde med hende. Men nej...der er ikke umiddelbart nogen berider jeg ville have mere lyst til at sende min hest hen til, end selv at klare det. Men jeg havde også en klar forestilling om og forventning til, hvordan det hele skulle foregå. Planen blev nedskrevet, og bortset fra at Zahrah var hurtigere til at forstå og lære end jeg lige havde forventet, blev planen fulgt til punkt og prikke. Vinteren gik med at longere ind imellem, så hun kendte signalerne og kommandoerne fra jorden, sadel - og trensepålægning, hoppen langs siden af hesten, og lige inden den egentlige "første gang", var jeg oppe at hænge på ryggen af hende et par gange...Det hele har forløbet meget uhektisk og helt uden komplikationer.Hun har dog haft to voksepauser af 1.5 måned pr stk indimellem.   Min første gang på Zahrah   Her har jeg redet hende i sammenlagt tre måneder, og hun har forlængst været på de første 10 ture. Hun er nu stabil i holdning i alle tre gangarter, har en forrygende balance, træner små overtrædninger og overgange fra trav til skridt.
Der skulle ikke have stået overtrædninger (det må være min feber der taler), men små sideførende bevægelser (indgangen til schenkelvigninger   )
Ihh altså - jeg er virkelig en HN fan a Zahrah - synes hun er sååååå smuk. Elsker hendes farver og så de der smukke, smukke strømper hun har på alle ben