Hvorfor gør de det? hvor hvordan får man dem til at holde op
Det er meget normalt for hvalpe.. De ser jo mor gøre rent efter dem når de har pøllet i kurven   Når de bliver lidt ældre holder de op igen 
Der er forskellige meninger hvorfor de spiser pøller, dog er der ikke fundet en speciel grund.. Du kan hos dyrlægen købe Kaprotabs, piller, som hunden skal have inden maden, som får pøllerne til at smage grimt. Du kan også putte lidt ananassaft i foderet, dette skulle gøre at deres prut heller ikke skulle smage godt. Begge disse metoder er blevet afbefaldet af min dyrlæge. Det er nødvendigvis ikke noget de stopper med. Min ene 4 års (Chihuahua) gør det stadig. Det er en "vane" der skal brydes.. 
Mange hundehvalpe gør det - gør for gud skyld ikke særlig meget ud af det. Hvis man begynder at jagte dem for at få dem til at holde op, kan det udvikle sig til en form for tvangshandling. Min hund gjorde det også da han var hvalp - det var SÅÅÅÅÅÅÅ ulækkert, men det gik altså over og han har aldrig gjort det siden. Har kan du læse lidt om mine genvordigheder, da min hund var hvalp: Denne gang vil jeg fortælle om de af Chips unoder og hvalperier, som jeg indtil ikke har skrevet om. I dag er han 11 måneder - og rigtig, rigtig fornuftig, så jeg har valgt at se lidt tilbage på nogle af de typiske hvalpeproblemer, som jeg også har haft, men endnu ikke har fået skrevet om. Da Chip var hvalp og indtil for nogle måneder siden, spiste han rigtig meget hundelort både sin egen og andre hundes. Det er ikke særlig lækkert, men temmelig almindeligt hos hvalpe og unghunde. Det var stort set kun, når han var i haven - og nok kedede sig lidt - at han spiste hundelort. Han har slæbt et utal af hundelorte med ind i huset for at spise dem der - gerne i sofaen. Og det er altså rigtig, rigtig ulækkert. Derfor kan jeg også godt forstå, at mange hvalpeejere bliver bekymret over denne adfærd og forbyder deres hvalpe at spise dem. Meget ofte ved at råbe meget højt, tage fat i hunde og sige nej meget ofte. Men jeg ser bare meget tit, at disse hvalpe udvikler sig til hunde, der bliver besat af at spise hundelorte. De enten sniger sig til at spise dem eller spiser dem med uhæmmet hastighed - inden ejeren kan nå at tag fat i den. Af den årsag valgte jeg absolut intet at foretage mig i forhold til Chip. Jeg har aldrig forbudt ham at spise hundelortene, men har - under stor afsky - fjernet dem, han slæbte med ind i huset. I dag er han fuldstændig holdt op med det. Det har simpelthen bare været en hvalpeting. Og der er RIGTIG mange hvalpe, som gør det. Og den bedste måde at takle det på er faktisk at gøre så lidt som muligt, så vil det som regel gå i sig selv, når hvalpen bliver stor. Der kan dog også være andre årsager til, at hunde spiser hundelorte. Det menes f.eks., at de kan mangle et eller andet, som man så kan få i pilleform hos dyrlægen. Et andet problem, jeg har lidt under, har været, når vi skulle hjem fra gåturene. Her løb Chip simpelthen sin vej - meget, meget hurtigt. Eller hvis der var andre hunde på vej på tur, gik han med dem, og ville hverken komme, når jeg kaldte, eller lade sig indfange. Til stor morskab for andre hundeejere, som dog har været utrolig søde og forstående og hjulpet mig med at fange ham. Det er bare sådan et klassisk problem. Jeg har bare så mange gange set de ejere, som må kaste sig rundt for at få fat i deres hund, når turen er slut. Men hunden løber bare vej eller bliver ved med at vige for ejeren, som ikke kan fange den uden at få hjælp fra andre. Jeg har også moret mig over dem og tænkt: Godt mine hunde ikke er sådan" - men med Chip endte jeg altså med at blive en af dem. Jeg har både grinet af det og været frygtelig irriteret på Chip - især, når jeg har haft travlt. Mit problem er opstået, fordi jeg ikke fik trænet det at tage i halsbåndet og give ham en godbid, fra han var helt lille. Han har altid vist, at han synes, det var ubehageligt ved at dukke sig og trække sig væk. Og jeg har registreret det og tænkt, at jeg skulle huske at få trænet det - men jeg fik bare aldrig gjort noget ved det. Med de andre hunde har jeg gjort utrolig meget ud af halsbånd- og snorsitutaionen, fra de var helt små. Når de skulle have snor på - både herhjemme og på gåturene - har jeg med en godbid fået hunden til at vende hovedet væk fra snoren, som jeg så satte på, mens hunden kiggede væk og fik en lækker godbid. Det har jeg gjort MANGE gange om dagen og sat snoren på og taget den af igen. Så det at få snor på altid har været forbundet med noget rart - at få en lækker godbid. Jeg har også altid et ritual i slutningen af gåturen, hvor hundene først får en godbid, når de kommer hen til mig ved udgangen, herpå får de snor på og sendnu en godbid, før vi går ud. Men med Chip gik tingene altså galt. Dels pga. min manglende træning, men også fordi han havde fundet ud af, at det kunne betale sig ikke at komme, når vi skulle hjem. Efter jeg igennem et stykke tid havde arbejdet på at gøre det til noget behagelig at komme hen og få snor på ved udgangen, og jeg vidste, at han ikke længere var utryg ved situationen, fik jeg nok og skælde jeg ham ud et par gange, fordi han blev ved med at drive gæk med mig og løbe væk for at grave huller eller gå med andre hunde. Herpå kunne jeg nogle gange nøjes med at sige nej stille og roligt til ham, når han ikke ville komme. Og så fik han MASSER af ros i det øjeblik han reagerede på mit nej ved at komme hen til mig. Nu kommer han helt af sig selv med de to andre hunde, når vi skal hjem. Men jeg har heller aldrig tidligere haft en hund, der har reageret så meget - og rigtigt - på et nej. Mange ting er meget nemt med en border collie. Jeg kan godt afsløre det. Chip havde nær bidt et menneske for nogle måneder siden. Jeg var på besøg hos min søster, hvor der bor en del unge mennesker - nogle af dem fyre i midten af 20'erne. Tre af dem var Chip bare bange for, da jeg var på besøg i starten af august. Det startede med, at han træk sig fra dem og gøede og knurrede, hvor gang de kom og ville klappe ham. De kendte ham fra mine tre tidligere besøg, hvor der ingen problemer havde været, og hvor Chip elskede alle mennesker, han mødte. Men i august var altså midt i hans spøgelsesalder. Jeg har tidligere skrevet om, hvordan han løb gøende hen til nogle mennesker med pelsen strittende til alle sider. Og det var en udløber af det, at han nær havde bidt en af dem. Jeg var på vej hjem, da en af de unge fyre kommer hen til mig for at sige farvel. Chip trækker sig meget og begynder at gø. Jeg satte mig ned på hug ved siden af ham for at berolige ham. Jeg får ro på ham, men så vil den unge fyr give mig hånden for at sige farvel. Og hvis jeg ikke havde holdt meget hårdt fat i halsbåndet på Chip, havde han bidt ham. Jeg var selv et fjols. Igennem hele besøget burde jeg have insisteret på, at ingen af dem, som Chip var bange for, skulle nærme sig ham eller forsøge at snakke med ham. Jeg skulle have bedt dem om at overse ham fuldstændig og ladet ham komme hen til dem af sig selv - hvis han havde lyst - og turde gøre det. Men jeg lod dem forsøge at hilse på ham - og det har været en dårlig oplevelse for Chip, som har følt sig trængt op i en krog. Og så bider hunde altså. Selvfølgelig har jeg været bekymret over situationen, men det var kun de unge fyre i midten af tyverne, han var bange for. Alle andre var han lige så glad for, som han plejer at være. Så jeg var helt sikker på, at det blot var et udslag af hans spøgelsesalder. Heldigvis har jeg fået ret. Jeg har lige været på besøg hos min søster igen. Jeg kunne se, at Chip var lidt usikker på unge fyr, som han nær havde bidt sidst. Men den unge fyr var helt fabelagtigt, da vi kom. Han hverken så på Chip eller tog kontakt til ham. Og efter kort tid ville Chip hilse på ham og i de efterfølgende dage var der ingen problemer overhovdet. Og Chip kastede sig begejstret over ham og de andre fyre, så snart de kom ind ad døren. Heldigvis.
for noget hundefoder af lav kvalitet er nermest ikke fordøjet når det kommer ud og derfor spiser hunden det igen   det er jo mad...
Tænkte at jeg skulle prøve at veje husets kæledyr i dag, herunder hund, katte og kanin. Lucky: 8 årig D/S Gårdhund- 12,2 kg (han ER for tyk og skal smide ca 2 kg   Han får nu Real Nature Senior foder (både tør og våd). Fik Chappi før, som umiddelbart var dét foder han gad. Snebold: 1 årig Norsk Skovkat- 4 kg. Kan godt trænge til at tage lidt mere på, men han er hankat med stort HAN og meget aktiv! Er røget på RC Exigent da han er ekstremt kræsen og Real Nature dåsefoder. Ida: 1 årig blandingsmis (Huskat og muligvis Norsk Skovkat)- 3 kg. Er præcis som hun skal være vægtmæssigt, men ser størrere ud. Får samme foder som Snebold. Lillefis: 5 mdr. gammel huskatteblandings-dreng- 2,9 kg. Han er meget massiv men ser ud som han skal. Får samme foder som Snebold og Ida. Lille Grå: 4 mdr. gammel Belgisk Kæmpe hun- 3 kg. Får Spillers Sweet Müesli ad libitum, hø ad libitum og alskens frugt og grønt samt grene. Synes det er meget rart at vide hvordan de forskellige ligger. Er både for sjovs - og interessens skyld, særligt når der er tale om en vægt der skal reduceres  Kun mig der gør dét?
Det er rigtig klogt at veje sine dyr jævnligt - så kan man nemlig holde øje med trivsel og tage evt. sygdom i opløbet  Når vi har små killinger, bliver de vejet dagligt. Små nyfødte killinger skal som ledetråd tage mindst 10 gram på om dagen. Og det er meget vigtigt at følge med, og kunne tage evt. vægttab i opløbet ved at støttefodre. Vores voksne katte vejes jævnligt. Nok ca en gang om måneden. De blev sidst vejet for 14 dage siden. Alle er norske skovkatte. Snus, fertil hunkat født 30/4 2010, 4,26 kg. God vægt der passer til hende. Snus er en massiv og særdeles godt bygget skovkat. Betty, fertil hunkat født 22/3 2011, 3,34 kg. Betty er lidt lille, men meget harmonisk. Røskva, fertil hunkat født 11/3 2012, 3,03 kg. Stor flot ungkat i topkondition. Gakke, hankastrat født 19/4 2009, vores største kat på 5,6 kg. Han har ikke et gram fedt for meget, og er i en flot kondition. Wrappe, hunkastrat født 3/7 2011, 4,07 kg. Meget smuk og harmonisk kat i perfekt showkondition. Missebarnet, fertil hunkat født 23/5 2009, 3,3 kg. Undervægtig, men på vej op i vægt igen efter lang tids sygdom. Skal tage ca 1 kg på endnu for at være i passende kondition. Vores to frække killinger fra 6/7 2012 (12 uger og 2 dage) vejer godt til   Baldrian vejer 2.28 kg og Cikorie vejer 1,66 kg.
Jeg må indrømme at jeg ik' render og vejer min katte med faste intervaller, jeg bruger mine øjne, er den for tynd skal den have mere mad modsat er den for tyk så skal den have mindre mad. Det skal dog siges at mine ungdyr vejes jævntligt mens de er i vækst, når først de er udvokset så stopper jeg de jævnlig vejninger. Jeg har dog lige vejet mine katte og det ser således ud: Anastacia british shortair hun fra den 14/6 2011 dvs hun er nu 15 mdr., hun vejer pt 4.560 gram, hun er i passende huld og kondition --> hun vokser fortsat. Snøvs british shorthair hun fra d 5/8 2010 dvs. hun er to år, hun vejer pt 3.850 gram, passende vægt, hun er ikke så stor, hendes kondition er god og hun trives. --> hun vokser ikke mere. De fodres begge med Royal Canin British Shorthair foder ad libitum, hvilket de elsker. derudover får de indimellem serveret tun eller andet vådkost. Min storbror og svigerindes hankat Meyer british shorthair kastrat fra d. 5/2 2011, dvs han er 20 mdr., han vejer 8,9 kg, han er lidt til den god side, men ikke voldtsomt overvægtig. Hans kondition er udemærket. Han fodres med det samme foder som mine, dog ikke ad libitum --> det kan han ike styre. Mette
Hej allesammen. Vi har en ret ung kat, som vi mistænker for at være drægtig. Hun har ellers fået p piller hver uge, men en uge i ferien var hun ikke hjemme og fik derfor ingen p pille. for ca 10 dage siden opdagede vi så den sjove facon hendes mave pludselig havde fra den ene dag til den anden, og vi stoppede straks med pillerne. hun går ude i stalden med sin bror, som er blevet ret afvisende over for hende. Hun ligger i kurv med hunden ved mindste lejlighed, der er der ro for hankatten. Jeg fodrer hende hver gang han katten ikke er der, da han jager hende væk fra maden. Mit problem er, om hun vil søge væk for at føde killingerne, når hankatten er så aggressiv overfor hende. Det er jo ret koldt ude om natten og pga p pillerne kan der jo sagtens opstå komplikationer. Men hun er ikke vant til at være indenfor, så nogen forslag til hvordan jeg griber sagen an? tror hun er i 8. Måske 9. Uge nu!
Den bedste løsning, i min verden, er at få kasteret begge katte nu. Så ved I hvad der sker med hende, hun får ikke flere uønskede killinger, og hun dør ikke under en lang og kompliceret fødsel, hvor I ikke kan hjælpe hende. Og hankatten går ikke rundt og formerer sig, og laver uanede antal uønskede killinger i nabolaget.
Det er også meningen, at de skal steriliseres/kastereres, men hun er så langt henne i drægtigheden nu, at hun skal have lov at få killingerne. Jeg har talt med dyrlægen om det, og det var det bedste at gøre på nuværende tidspunkt. Mit spørgsmål gik på, hvordan jeg skal gribe sagen an så hun ikke føder killingerne udendørs osv. Lige nu er min plan, at så snart hun har fået killingerne, vil jeg lukke hende inde i huset eller i fyrrummet (hvor hun er vant til at være). Og det er udelukkende for at han katten ikke skal kunne genere hende og killingerne. Vil han afholde sig fra at gøre det, hvis han blev kastreret nu?
Uden at vide hvor gammel hankatten er - så er det jo altså derfor det er det optimale at få katte neutraliseret i en tidlig alder, helst så snart de er gamle nok! Det fjerner nemlig deres instinktive opførsel, såsom at være fjentdlig, som den er. Desuden undgår man også, at den strinter overalt. Dens opførsel bunder jo at den er territorial, og ikke-neutraliserede hankatte, vil netop være mere aggressive - så i er altså sent ude med neutralisering af de katte! Men ja - det vil formentlig lægge en dæmper på dens opførsel, hvis i får den kastreret, men ingen kan garantere dette! Desuden, så kan vi jo ikke svare på hvad du skal gøre i forhold til den drægtige kat, end det der virker helt logisk - du skal jo nok tage den ind! Det er vel den eneste måde du kan kontrollere den adfærd på, og sikre at den ikke ligger og lider under fødsel et sted! Og så lige et lille input: Vil du ikke nok sørge for at fodre den drægtige mor med kvalitetsfoder, ikke det billige discount, det gør en stor forskel, når den har killinger og ikke mindst skal die dem. Desuden så gælder det samme med killingerne, når de kan begynde at spise rigtigt mad. Har desværre selv haft overtaget to små killinger der havde fået dårlig mad, og deres mave var så ødelagt af det   Det krævede rigtig mange penge og dyrlægebesøg at få dem friske igen - tænk hvis bare de havde fået ordentlig mad fra starten, suk. Min søster er også dyrlæge, og VED hvilken kæmpe forskel det gør, at katte får det rigtige mad, med ordentlig næring i. Det samme gælder når først dine katte er neutraliserede. Hankatte kan danne urinvejssten, hvis de fodres forkert når de er kastrerede - det er yderst smertefuldt skal jeg hilse og sige, og ikke mindst meget dyrt at skulle have katten i behandling for det efterfølgende. Men ja, mange følger alligevel ikke det råd, de katte der så er heldige kommer i behandling og blir måske raske - vi har desværre selv set det alt for ofte.
Begge katte er fodret med Whiskas tørfoder samt vådfoder. Ikke dyrlægens det bedste, men de ser fine ud begge to. Begge katte er ca. 12-13 mdr, så jeg tror nu nok, at vi kan nå at få dem steriliseret/kastreret. Han katten er først blevet aggressiv overfor hun katten nu, hvor hun er drægtig. Indtil nu har de været fine venner: spist, sover og leget sammen. Så jeg blev lidt overrasket, da han pludselig begynder at hvæse af hende. Jeg kan nu se, at det nok er fordi hun er drægtig. Han er ihvertfald ikke aggressiv overfor os, hund eller heste - tværtimod. Han går heller ikke og tisser over det hele, så det har ikke været noget problem, at han ikke er steriliseret. Det mest indlysende er selvfølgelig at lukke hun katten ind, til hun har født. Men jeg er også bange for at stresse hende unødigt, når hun nu ikke er vant til at være inde. Jeg har dog givet hende lov til det flere gange de sidste dage, da jeg så på den måde kan holde lidt øje med hende. Vi må holde godt øje, og så håbe det bedste for hende og killingerne.
Få dog i det mindste hankatten ordnet - ellers laver han jo børn på hende igen når hun har født.. Og der er intet i vejen for at få hende ordnet samtidig, selvom hun er drægtig. Hun aner ikke hun har killinger i maven, og har intet moderinstinkt før hun føder. Det vil spare hende for en frygtelig masse problemer. Whiskas er et elendigt foder. På linie med at fodre en ridehest med ren halm og have.
Selvfølgelig mener jeg ikke, hvorfor de skal have mad, men jeg har observeret med flere katte - ikke mindst husets egne to - at de, på trods af at skålen som regel altid indeholder mad, insisterer på at de skal fodres. Man skal allerhelst følge dem helt hen til madskålen, pege på maden, og give dem et lille nus, før de gider spise. Om natten, og når vi ikke er hjemme, kan de åbenbart godt selv..... Er der andre, hvis katte har det sådan? og er der nogen, der ved hvorfor??
Vores den ene kat skal hilses på - på kattesprog - før han spiser. Så når madskålen stilles ned, bliver han strøget med hånden, fra næsetip til halespids.  Gør jeg det ikke går han efter mig, og smyger sig om mine ben, for derefter at indtage sin mad.
Ja, det kender jeg godt. Hvis min kat kan skimte bunden af madskålen så miaver hun og vil have mere. Jeg har en formodning om at katte godt kan lide at have "lidt på lager" hvis jagten skulle slå fejl (også selvom jagten måske kun er en tøjmus). Susie skal også følges til skålen og have lidt nus før hun vil spise. Måske er det noget reminiscens fra dengang de var killinger og deres mor slikkede dem og tilbød dem mælk? Lidt ligesom at de ælter som også er en reminiscens fra da de æltede deres mors patter for at mælken bedre kunne løbe ud? Jeg ved det ikke, men sødt er det nu. Mennesker gør det vel også på en måde, vi sætter maden på bordet og siger "værsgo'" som en slags stiliseret form for "kærtegn". Eller hvad ved jeg?  Lene
haha, ja katte er jo utrolig dygtige menneske trænere  og ja inge, katte er utrolig intilligente, i hvert fald nok til at holde din fokus på de herrer og deres mad og holde dig beskæftiget hvilket jeg tror snarere er formålet end frisk mad  (bandit-dyr<3)
med faktisk 4 katte, som jeg købte via internattet. 2 af dem havde været der i min 2 år, da jeg købte dem. og de to andre vel ca 6 mdr. Alle 4 gjorde det samme. Hver dag ved 17 tiden var der bare jammerkonceret i huset. Fordi de plejede de at få mad. Det var tiltrods for at vi altid har tørkost stående, og at de alle 4 faktisk spiste der hele dagen. Men ved 17 tiden ja så skulle vi have mad! Mærkelige katte, men det gik da heldigvis også over igen.
Ja, katte er spøjse   Tak for beretningerne  Inspireret af jeres svar tænker jeg også, at det er en (instinktiv) måde at sørge for, at 'madmor' ikke glemmer katten. Hvis den jævnligt / konstant gør opmærksom på sine behov, er der mindre risiko for, at vi glemmer at fodre den. Vores den ene er særlig slem. Den træder ind af kattelemmen, og spadserer direkte forbi madskålen for at komme ind i stuen, hvor den så demonstrerer hvor udhungert og forsømt den er   Det er også den, der sidder og glor olmt på mig, når jeg fordrer hestene, og brokker sig højlydt, hvis jeg efterfølgende bruger bare ét overflødigt sekund i stalden  Men hyggeligt er det da 
har 2 brokke hoveder  mus er jordens største nusse kat, og skal snakkes med lige så snart han træder ind af katte lemmen.. han skal også "føres" til kattemaden, og det til trods for at han har mad både i køkkenet og ovenpå  bette mis er sådan semi tam, men hun er super god til at fortælle hele byen hvor udsultet hun er   hun begynder nemlig at larme helt ude i carporten  når hun så endelig får sin katte mås op oven på, tja så skal hun lige larme lidt mere.. hun holder først mund når jeg går op for at tjekke om nu også har foder og vand  snakkes med vil hun jo ikke, jo på afstand, så det er bare for at jeg husker at fodre hende 
Jeg har to - faktisk tre - katten. Hunkatten klarer selv at sørge for at få sin mad. Hun klager ALDRIG. Min hankat derimod - han skal løftes op på bordet, hvor maden står, da hundene ellers spiser det. Han står i indkørslen, når jeg kommer hjem, 'venter' og brokker sig mens jeg giver får, geder og co deres mad. Når vi kommer ind, skal han som sagt løftes op til sin mad. Om morgenen står han også klar, når jeg står ud af sengen. Det er ligegyldigt om der er mad i skålen eller ej - når jeg ikke er hjemme, så kan han sagtens selv. De 3. kat er min staldkat hvor hestene står. Han kommer ned i stalden, når han hører jeg fodrer fodre og venter - faktisk meget tålmodigt - til det bliver hans tur og vi går op på loftet. ja - de er altså sjove de katte. Og rart at se, at det ikek bare ens egen kat, der har trænet en så effektivt 
Vi har en ret underligt dyr her hos os. Måske kan I hjælpe med at bestemme hvad det er for en. Den er sort Den æder frugt, navnlig pærerne er den glad for. Den har faktisk præsteret at tage frugter direkte fra træet, men normalt snuser den sig frem til nedfaldspærerne. Den tager af og til et æble men er ikke helt så glad for dem. Den har sådan nogle lange sorte flapper ud til hver side, de kan godt flagre lidt op og ned, navnlig når den har fart på. Den sover det meste af dagen væk, kan godt lide at 'putte' med snuden. Den kommer af og til med en høj piben. SÅ HVAD ER DET?????? Vores sorte labber ...... med flagrende ører, sover det meste af dagen OG han stjæler pærer fra træet. Og piber lidt når han skal ud 
Det kan man da ikke sige uden et billede!!!  Sjovt det med pæren, vores gamle hund Nanna kunne høre forskel på om jeg spiste æbler eller pærer - eller lugte forskel - men var det en pære, SÅ skulle der deles! Æblerne kunne jeg ha' for mig selv ja jeg kunne så! *GG*
Hmm min første tanke var ellers en kirkedjævel fra bogen af sammen navn af Mikael Niemi  Min søsters hund spiser også bær, især solbær plukker hun direkte fra planten og hun er vild med dem
 
er det en meget lille seng eller en meget stor kat  Sød misser 
"Åhh min skønne putte-seng."  Så fin en kittekat. 
det er faktisk en dukkeseng, som jeg fandt på et loppemarkede. Kattene er bare helt vilde med den. Og især nu hvor vi er begyndt at bruge brændeoven. Så er den rigtig lækker at bruge, da den står foran - altså et godt stykke fra, man er jo kattevenlig. Men han er også en lidt stor kat, sidst vi var på vægten vejede vi 5,2 kg- helt flot da han vejede ca 900g da vi fandt ham.
Ej altså et hyggeligt billed   Det er da bare alletiders idé at bruge en dukkeseng til katteseng.