Men så foretrækker jeg krydder snaps,men det fåes ikke her.
fra kina- der er nemlig heller ik den store kontrol med om der er urenheder, og fy fy i aromaer mv dernede fra. De putter bl.a. det stof i jeg aldrig husker hva hedder, som man ik må dampe, men gerne bruge til bolcher eks.
jeg tænker det bliver svært fordi der er jo altid nogle der skal starte som nogle af de første, og enten kan man tage mindre ind i klasserne, men så vil man også blive træt af at få at vide at den er fyldt, eller så kunne man fjerne nogle af klasserne, og det vil man også blive træt af hvis det er de klasser som man rider. Jeg har selv som hesterytter måtte starte meget tidlig om morgenen og pakke hest og sager kl lidt over 4 om morgene, og modsat haft en klasse kl 23.30 om aftenen. Der hvor jeg er ude og dømme, er en lille klub, men reletiv få starter, men vi starter også kl 7.30 og hvis man kommer et stykke fra, så skal man tidlig op, og det er ikke fordi vi har mange i vores klasser overhovedet eller har klassser fra LF til MA, det tager bare tid at få alle igennem. Det er sjældent at vi har en klasse der er større end 10-12 stk.
sådan var det også da jeg red som pony rytter og mange af de stævner jeg har været ude til i de senere år der har pony og hest klasserne kørt sideløbende på hver deres bane, så der har det ikke været mulig at lave anderledes, de meget få gange det har skulle være på samme bane har det været heste først og ponyer senere. men jeg tror det er kæmpe puslespil at få til at hænge sammen især de lidt størrere stævner, hvor der er mange deltagere, og en klasse med 30+ starter tager lang tid at komme igennem, og er der mange af dem må der jo startes tidligt og sluttes sent. mvh Mie
Da vores datter var ponyrytter, var vores udgangspunkt: Hvor er det dejligt at der er frivillige, der gider stå op kl. sort om morgenen i deres friweekender og knokle hele weekenden, for at vores børn kunne komme til stævne.  Det er et kæmpe arbejde at afholde et stævne - og det er altid tordenskjolds soldater der står for det. Jeg bliver lidt harm, når ponyforældre pigefornærmede og småforkælede brokker sig over, at deres Lille Lise ikke starter på: - et bedre tidspunkt - på den anden bane - som den første i klassen - for mange på opvarmningen - og ikke mindst dumme dommere. DOMMERE ER STORT SET ALDRIG DUMME - de gør et kæmpe arbejde for at bedømme vores unger og får stort set ikke noget for det. Hvad filan er det for en indstilling, at give videre til børnene, når andre mennesker frivilligt står på hovedet for, at ungerne kan komme til stævne. Tro mig efterhånden som børnene avancerer i alder og klasser, så er der mange sjove og gode historier fra dengang, - vi kørte afsted kl. 5.30 og spiste morgemad i bilen på vejen, eller - dengang (i 10 graders frost) klassen pga kludder, først sluttede fredag aften kl. 23.30 og varmen var gået i rytterstuen og alle fædrene gik rundt med ponyerne, der lignede indpakkede rumvæsner. Småbrok og kritik bliver aldrig til gode sjove historier.  Få det bedste ud af det, og vær positiv og husk at runde sekretariatet før i køre hjem og tak for stævnet - det varmer. 
WELL SAID PONY-MOR !  Jeg er selv i bestyrelse i en klub, hvor de bare knokler r*ven ud af bukserne, for at afholde gode stævner.  Og helt ærligt - at man nogengange har en tidlig starttid, that's life. Jeg har da også haft starttider kl 7 om morgenen da jeg var ponyrytter, og vi kommer altså fra en lille ø, og har et godt stykke vej at køre til de fleste steder, og det har aldrig været et problem.
det var ikke negativt ment bare min underne som kom frem. jeg har jo lige som selv meldt hende til og vi tager det med oprest panden tøssen er kommet tidligt i seng og der bliver spist på vejen. jeg ved godt at klubberne lægger meget i holde stævne og det. så ikke negativ ment bare en underne jeg kom i tanke om.
Ok - men tænk over   at det er nu, du kan få formet alletiders positive stævnerytter.  Held og lykke med stævnet og nyd 3er ponytiden, den kommer aldrig igen. 
tro mig vi nyder hvert sekundt at hendes tid som 3pomy rytter.... og håber at pigen er frisk i morgen kom i seng kl 19 og så tager vi den derfra, dog må valde godt være morgen træt da han frisker lidt op når han er i byen
ku ikke lade være med at løfte øjenbrynene lidt  En skriver at hendes barn går glip af en 1/4 fredage i skolen, og om de ikke kunne lægge stævnerne anderledes  Aj come on   det må da være dit eget ansvar som mor at priotere din datters skole højere end stævner. Det er lige umiddelbart -i mine øjne ihvertfald- vigtigere at kunne følge med i timerne/fagene på skolen, end at komme til stævne..
Når vi tog afsted torsdag aften til landsstævner, så havde vores datter skolebøger med, så hun lavede hvad resten af klassen havde lavet om fredagen. Matematik og stil skulle oftes afleveres om fredagen, så de blev afleveret torsdag. Idag har hun både uddannelse og job. 
pony-mor   
Herove på øen (Bornholm) bytter de tit rundt på pony og hest, så hestene starter og derefter ponyerne. Så er det ikke de samme det går ud over hver gang.
Inden jeg får stemplet mig selv som både utaknemmelig og som en brokmås ved stævner, vil jeg bare gerne pointere at jeg altså også selv er frivillig ved stævner, har lavet bestyrelsesarbejde osv. For mig er det slet ikke det denne her debat handler om. Hvis der er nogen tvivl vil jeg meget gerne anerkende det store arbejde der bliver lavet rundt omkring, men jeg vil gerne tage fat i den kultur vi har omkring stævner. I år blev der f.eks. lagt udtagelse til nordiskemesterskaber i springning på samme dag som 9. klasserne havde afgangsprøve. Det vil altså sige at ponyryttere med deres sidste år, skal vælge mellem afgangsprøve og sidste chance for mesterskab (og det er selvfølgelig ikke et valg!) Nu kom der så lock out, så det blev aldrig et problem, men det var da held i uheld. Ja, det er ultimativt forældrenes ansvar, det er jeg helt med på, jeg synes bare det er en debat man sagtens kan tage op, som medlemmer i et forbund som arrangerer stævner for børn. I Sverige kan man sagtens arrangerer landsstævner som kun strækker sig over en eller to dage, det kunne man da godt overveje om man kunne gøre efter herhjemme...
Stengaard. Nu er det jo ikke DRF der arrangerer stævnerne - det er klubberne, og de har meget frie tøjler. Begærlighed eksisterer vist ikke til dressurstævnerne, for der kører der ca 6 ekvipager igennem på en time, mod 20 til et springstævne. Begærlighed eksisterer vist slet ikke til nogen stævner, da alt det frivillige personale skal have ALT på plads, når stævnet starter kl. sort om morgene. Reglen om en start pr dag til landsstævnerne, kom da min datter var ponyrytter - og vi hilste den velkommen. Der blev i den grad drevet rovdrift på nogen af ponyerne, ved at de kunne starte 6 klasser på en weekend. Hvis flere aktiverede deres ponyer til landsstævnerne, så ville der for manges vedkommende ikke være brug for en opvarmningsklasse. Skal ponyen starte om eftermiddagen, så gå/skridt en lang tur om formiddagen. Mange sætter ponyen i boks når de kommer og tager den kun ud når den skal pudses og poleres og når den skal starte en klasse.
Jeg syntes nu ikke det er nogen dum debat og tage op, heller ikke selvom man sætter pris på det store frivillige arbejde der bliver gjort til stævner  For at ligge et stort stævne, som en del gerne vil deltage i lige oven i en afgangsprøve - det er ikke for smart. Eller at vælge at unge, der gerne vil frem i sporten skal droppe en del skole dage. Jeg har selv måtte op kl. 4, det var "bare" et fjordheste stævne men jeg skulle op der for at nå og ud til hesten, gøre det sidste klar, til stævne, varme op mm. Så vil jeg faktisk hellere, at der er færre starter end at man skal op kl. 4 om natten. Eller først når i seng kl. to fordi ens start er kl. elleve om aftenen. Og selvom det er klubberne der arrangere stævnerne, tænker jeg at det fint kunne være DRF der sendte en eller anden slags meddelse ud, ikke med at det blev en lov men en besked om at det ville være en god idé   Så nåede man nemlig ud til alle klubber, istedet for at man skal tage det op med hver enkelt.
Nu bliver jeg lidt bekymret..... Hvilket vigtigt stævne kan holde et barn fra almindelig skolegang? De voksnes ambitioner eller barnets? De fleste unge kan klare folkeskolens afgangseksamen, passe et par ponydyr og klare mors planer om stævner til UG. Klubberne gør hvad de bedst kan - og de lærer ungerne at "hest" ikke er legetøj.
led vi for en del år siden under at der i hesteklasser nemt var på den anden side af 140 starter i en klasse. Denne skulle så deles i tre afdelinger ifølge reglementet, det kostede så lidt ekstra tid fordi der jo så skulle holdes flere præmieoverækkelser. Problematikken var egentlig ikke så meget at der nu blev afholdt Mb til landsstævne fra kl 7 til kl 16, men mest at det var svært at nå at afholde andre klasser. Problemet var det samme til almindelige distretsstævner hvor det blev svært at nå at afholde andet end Lb og La. og NØJ hvor fik vi meget brok i sekretariatet over at der ikke var en Lc og at der ikke var en Ma. Til de stævner vi så havde dem med, der var der brok over at de skulle afholdes kl mega tidligt eller mega sent. Så har vi prøvet med deltagerbegrænsning og det holdt vi hurtigt op med igen, det gav en storm af brok over at man så havde valgt at prioritere på færrest point eller hvad ved jeg. Der afholdes kun et stævne om måneden i indendørssæssonen i den klub jeg holder til. Når vi begrænser antallet af klasser eller starter så er der altså nogle der ikke kan komme til start til de givne stævner. Hvis det gælder for mange stævner så bliver rytterne sure over at de ikke kan komme til start nogle steder fordi der aldrig er noget at ride og de altid er udklasset. Jeg har en del veninder der rider dressur og jeg kan høre på dem at det er et stort problem at få uddannet deres heste fordi der ikke er stævner nok eller stævner med de 'rigtige' klasser. Dette gælder så vidt jeg kan forstå især på ponydressursiden hvor der bliver meldt til i vildskab hvis der afholdes en åben La-klasse til et klubstævne. Med det vil jeg blot sige at problemet bliver større, altså med at uddanne hesten/rytteren hvis færre kan komme til start. Så er der landsstævneproblematikken. Der er INGEN der tvinger en til at ride fredag. Man kan altid vælge at ride de klasser der ligger lørdag og søndag. Det har jeg selv haft gjort, så har jeg sendt min hest på lastbilen til kolding, taget i skole fredag og så selv taget toget til kolding efter min skolegang fredag. Ja så missede jeg nok en eller anden klasse der, men ind imellem kunne jeg jo ride den sidste klasse om aftenen fredag og ellers så kunne jeg ride lørdag og søndag. Så er der et stævne i ny og næ hvor det er svært at gøre det anderledes. Men til de almindelige landsstævner kan man godt nøjes med at ride lørdag og søndag. Der er ingen tvang til at ride fredagens klasser. Selvfølgelig er det ikke smart at udtagelserne ligger oven i en eksamen og det tror jeg forbundet har forstået til næste år. For lige udtagelserne er det faktisk forbundet der placerer. Og så vil jeg iøvrigt lige holde med pony-mor her. Både at man har MASSER af tid til at læse lektier, men altså også i at hvis man rider lidt på sin hest i løbet af dagen så behøver man ikke en opvarmningsklasse. Jeg rider i dag military og på min edder tændte fuldblod skal jeg pinedød nå at morgenride hvis jeg skal have noget som helst ud af dressuren, ligesom jeg ganske også lige rider lidt på den om aftenen, som minimum går jeg tur på en time med den. Det er lidt bedre på terrændagen, der kan jeg tit nøjes med at trække tur om morgenen og om aftenen.
vi får altid en salat, ofte standard med iceber, ærter, majs, agurk og tomat, da det er det eneste ungerne kan lide. Altid med creme fraish dresiing, da det er det foretrukne  Så får vi grov flutes til. Pastasalat hænder også, men det er manden ikke så vild med. Jeg laver tit halve bagte kartofler som tilbehør. Tag 1 bagekartoffel, og skær den over i 2 halve. Pensl den overskårne side med en smule madolie og drys så med de krydderier jeres familie kan lide. Her er det salt, paprika og hvidløg der kommer på. I ovnen 45 min og så er der bagte krydder kartofler, smager fantastisk. andre gange har jeg lavet pomfritter til   sådan bare for afvekslingens skyld. kartoffelsalat får vi også ind imellem, men det ligger ikke højt på hitlisten hos manden, så det er heller ikke så tit. Vi har også før grillet en rødvinsmarineret steg i grillen, og så simpelthen lavet kartofler og rødvinssovs til   (mangler en savlende smiley)
nårh ja majskolber griller vi også tit uhmmmm med smør og salt 
mange gange og forsæt endelig med opskrifter og forslag.. Vi laver også tit majskolber på grill og nettet er også rimeligt flittigt brugt, men jeg syntes nogengange det kan være svært alligevel lige at finde de rigtig gode sider.. Og jeg havde slet ikke tænkt på kartofler i flere varianter.. Hjemmelavede pomfritter, hasselback, bagekartofler osv.. Det er jo oplagt 
Her hos min far får vi altid grøntsager på grillen sammen med kødet. Det er ting som squash, pepperfrugt, cherrytomater, aubergine osv. Vi laver også altid en af mine ABSOLUTTE favoritter: cous-cous salat! Åh Gud det smager himmelsk  Du skal bare købe en pose cous cous og koge den efter anvisningen, og så blander du det i en stor skål med extra virgin olivenolie, hakkede rødløg, friske mint-blade, SMÅ stykker hakket tomat, og hvad ellers hjertet begærer, samt lidt salt. Man kan også komme bitte små styker mozarella i. Jeg sværger det smager mums!
Man kan få en rigtig lækker ost til at smide på grillen, smager virkelig godt (kan også laves i ovnen!) Kan købes i de fleste supermarkeder!
Køb noget bulgur. Husk endelig at skylle det godt i koldt vand. Kog det efter anvisningen på pakken. Mens Bulguren koger, tager du en pakke simi-dried ( staves ?? ) soltørrede tomater, sorte oliven uden sten og friske hvidløg og hakker sammen. Jeg har sådan en mini-hakker og den er fantastisk   en blender kan også bruges eller den gammeldaws "hakke-med-kniv"-metode. Når bulguren skal hvile, vender du tomat-oliven-hvidløgs-massen i og lader det hele trække. Krydr efter med salt og peber og værsgo. Salater med frugt eller bær er også et hit. Her bruger vi meget hjerte-salat, romaine-salat og/eller rucula-salat. Salaten ordnes og lægges i et fad. Brug de frugter/bær I kan lide. Vend det sammen med ristede nødder/kerner i alle afskygninger, en god olie/eddike dressing salt og peber. Det smager fantastisk. Grøntsags-spyd er også rigtig gode. Alle mulige grøntsager skåret i stykker sættes på spyd. Her er det vigtigt at de grøntsager der skal have lidt lang tid, bliver skåret i mindre stykker, end dem der skal have kort stege-tid. Smøre med olie og salt og peber og så på grillen. Velbekommen
Nøgleordet er nærvær. For nærvær er for de fleste af os måske kun få sekunder. Hvordan føles det  at være nærværende, når vi mærker efter i maven? Det er forskelligt hvor man som individ finder få  sekunders nærvær. I virkeligheden er det vel de sekunder som vi forsøger at få til at blive timer  eller døgn, men som det individorienterede samfund forhindrer os i. Det at være i nærvær betyder at  kunne mærke egen krop, men er vi bange for at mærke den både inden i og uden på? Måske er vi  lidt skæmte hvis vi skal lægge hverdagens rutiner fra os og bare være nærværende. Hestes evne til at  befinde sig i nuet, tvinger mennesker til at være til stede i nuet og mærke kroppen. Det at kunne  mestre sin krop, at mestre sine følelser og skabe den følelse at ens krop og sind er en helhed giver  mening i forhold til pædagogisk arbejde med mennesker med diagnoser, at kunne mestre sit liv.  Som Aaron Antonovsky siger at skabe en følelse af sammenhæng.  Redskaber til at kunne mestre livet er noget du tager med dig, noget som du kan tage frem når du  skal have fikset en opgave. Hos autister kan det med at fikse opgaver, udfordringer eller sociale  sammenhænge ofte være en svær opgave. Derfor syntes vi som kommende pædagoger at området er  interessant og denne opgave kan give os og andre en større indsigt i effekten af autisters nærvær  med heste.  I denne opagave har vi valgt at tage udgangspunkt i diagnosen autisme. Vores empiri samlet i  arbejde og samvær med to autister Melanie med hesten Elliot og Morten. Vi undersøger hvordan  autister kan udvikle sig i samspil med autister. Dog er det vigtigt at tankegangen også kan bruges i  anden diagnosesammenhæng.  Hvordan kan pædagogisk arbejde med fokus på nærvær med heste give mennesker med  autisme redskaber til at kunne mestre livet?
   Som mor til en dreng med autisme, har jeg på nært hold "studeret" samværet med heste. Generelt er vores dreng MEGET glad for alle dyr! Så beslutnigen om at føje en børnepony til hesteflokken for fem år siden, var ikke svær. Og det har vi ALDRIG fortrudt!! At se ham kramme og kysse ponyen er det hele værd. En af hans vanskeligheder er, at han ikke giver udtryk for behov eller følelser, hvilket til tider kan være ret så frustrerende. Fx hvis vi sagde :"Jeg elsker dig", så ville man forvente, at barnet svarede:"Jeg elsker også dig" Men enten sagde han ingenting, eller sagde blot "Ja". Første gang nogensinde, at han sagde "Jeg elsker dig" var til vores pony! Behøver jeg sige, at jeg var ved at smelte?! Efterfølgende har han lært også at sige det til mennesker ;0)) Heste - og andre dyr - er guld værd for vores søns opvækst, læring og liv 
Akkurat samme tanke her.... 
Jeg arbejder med rideterapi i min daglig dag og kan da kun bekræfte at børn, unge og voksne med diagnoser langt hen af vejen har rigtig stor glæde af samværet med dyr og specielt heste har helt sikkert en helt speciel effekt. Nu har jeg ikke læst hele jeres opgave og vil derfor ikke udtale mig om sammen, men jeg vil glæde mig til at læse den i weekenden - dejligt at i vil dele den med os andre.
Øv Øv Øv steg ud af en bil og bang! Min ihone lå i skædet havde jeg glemt alt om. Den er fuldstændig smadret der hvor man holder den, til øret kan faktisk skære mig på den. Har forsikring hos tryg young living hedder den. Nogen der har prøvet det og ved, om forsikring dækker osv?
Jep! Tabte min hvor hele skærmen blev ødelagt. Min pludselig skade forsikring tog den, så jeg kun skulle lægge 700,- ud af de 2500,- det koster at få skiftet skærmen på 5'eren. Jeg kontaktede dem bare, hvorefter reparatøren kontaktede mig for at aftale nærmere. Så vidt jeg har forstået dækker en almindelig indbosforsikring ikke elektronik, så du må ringe og høre dit forsikringsselskabet.
Vi har IF og de sagde nej tak til at dække en tabt IPhone på alm indboforsikring.
... dækker ens indboforsikring ikke når man ødelægger sine egne ting. Men det vil fremgå af policen - så hvis du læser den er der ikke noget at være i tvivl om.
Sandra - Motion og @!#$ giver de samme beroligende/glædesfremkaldende påvirkninger som mad... cirka... Og jeg ryger også, som er et bevidst valg fra min side... så istedet for at "misbruge" mad, jeg er nemlig godt klar over, at det er et misbrug, som er uendelig svært at komme ud af, fordi man ikke som en alkoholiker, kan vælge helt at stoppe sit misbrug, så misbruger jeg noget andet... I det her tilfælde dyrker jeg faktisk for lidt motion pga en rygskade som ikke er helt udredt endnu... Men 2 ud af 3 af de ting jeg føler giver mig glæde er da ikke helt slemt... og motion kommer igen, når min ryg er udredt hehe (har også et mindre træstamme misbrug, men forsøger virkelig at lade være) /Charlotte
Det kan i mine øjne aldrig være andres skyld at man er overvægtig.Jeg vejer knap 100 kg på 167 cm,så alt for meget madpakke på mig.Jeg ved hvad der skal til for at tabe mig,og er udemærket klar over at det er mig selv der propper for mange kalorier i mavesækken. Jeg spiser faktisk sund mad,og sjældent junkfood og lign,er i gang hele dagen,også med ret hårdt arbejde mange af ugens dage.MEN jeg æder slik ,is og af og til kage ,kan ikke modstå trangen,min hjerne og jeg beslutter gang på gang at vi ikke behøver alt det skidt,men mine hænder vælter det i kurven og senere i munden på mig. Så er det at man som mange siger ,skal tage sig sammen og at nu er det slut,og tro mig,den sætning siger jeg til mig selv igen og igen,men igen så er der åbenbart en mekanisme der gør at jeg ikke får stået i mod.Det er ingen undskyldning,men idet at der er så mange overvægtige der faktisk er rigtig kede af at de ikke formår at ændre deres slik/mad vaner ,men som virkelig gerne vil,så syntes jeg egentlig det er interessant at finde ud af hvad det er for "hjerne defekt"der gør at der er personer der åbenbart er født uden rygrad. Det der i denne tråd faktisk sårer mig en smule ,er at det lige som skinner igennem at mange her i tråden har den opfattelse af at overvægtige bare sidder på den flade og mæsker sig i junkfood og slik. At jeg så selv når jeg ser en virkelig stor overvægtig tænker "hooooold da op hvor må han/hun da bare sidde på den flade og mæske sig i sukker og smør døgnet rundt",for jeg ved jo godt hvor meget forbudt der ryger i maven hos mig,og så må denne her overvægtige da virkelig være et svin med sig selv for at opnå denne enorme overvægt.Så egentlig er jeg jo bare nøjagtig som de af jer der godt kan æde en del usundt uden at tage på,i tænker jo "at når jeg kan spise så meget slik uden at tage på,så må de overvægtige da spise enorme mængder,eller bare ligge hele dagen og som eneste aktivitet æde usunde fedende ting. Jeg ved at det gør jeg ihvertfald ikke,jeg er altid i gang,jeg er i ret god form,har en ok muskel styre,men desværre så sætter de forbandede ekstra usunde kalorier sig jo med tiden,og det hober sig jo op. Og jeg tør slet slet ikke tænke på hvor stor jeg ville være hvis jeg rent faktisk bare sad på den flade og åd alle "lækkerrierne" Og næste tanke er jo så "hold da op hvor burde tanken om alle de kg jeg ville tabe på feks 1 år ,hvis jeg kunne bekæmpe trangen til det søde" kunne gøre at jeg var i stand til at ændre de dårlige vaner mht slik osv. Men igen,jeg må jo desværre bare konstatere at det har jeg ikke været i stand til indtil nu. Dorte.
 - er glad for at du melder dig med din historie.   Det er blot med til forhåbentligt at udbræde en forståelse for, at man altså ikke kan dømme folk bare sådan. Jeg tror ikke på, at man er født uden rygrad. Jeg tror på, at det, der er forskellen, er en forskel i styrken på de "input", man får. Altså at dem, der formår at leve fuldstændig sundt, selvom de mener, de virkelig har trang til sødt hele tiden, ikke har en særlig kraftig påvirking af dette alligevel, selvom de selv oplever det sådan. Og så varierer det jo i grad, for jeg kender da også selv mange overvægtige, der ligesom dig prøver gang på gang - og dette er skisme ikke hverken dovne eller dumme mennesker, og de kan have "kæmpe rygrad" i mange andre situationer. Så min overbevisning er, at forskellen ligger i, hvor kraftigt, kroppen skriger, at den vil have det og det. Jeg oplever det endda på mig selv. Med min sygdom svinger min mentale /fysiske situation forholdsvist ofte, og i nogle perioder kan jeg tage 3 hold i fitnesscenteret på en aften flere gange i ugen og nærmest kun æde råsalat. I andre perioder kan jeg snart ikke komme op om morgenen og spiser bare lige en frysepizza, da det er nemt (jeg har ikke hang til søde sager, jeg kan slet ikke holde det ud). Så jeg vil tro, at grunden til, at jeg kan relatere til så mange forskellige "situationr" er, at min situation ændrer sig. Og derved kan jeg jo sige - i hvert fald for mig selv - at graden af, hvor svært, det er at stå imod, kan svinge ENORMT fra periode til periode, hvilket jeg vel så overfor til fra menneske til menneske.
 - jeg tror stadig, det kommer an på, hvem du er.   Nogle gange kan jeg havde en glædesvirking ved motion, andre gange smadrer det mig bare fuldstændig og bærer intet godt med sig. Det er oftest sidstnævnte. Og jeg er ellers glad for motion.
tabt sutten, men jeg kan ikke se, hvorfor Dortes historie er god, når jeg skulle skydes i skoene? Min er fuldstændig ens med Dortes? Eller pointen er helt den samme. (Men det skal nævnes at jeg elsker Dortes historie...Netop fordi jeg kan relatere til den).
 - jeg opfatter tydelige forskelle i din og Dortes historie. Du skriver at det ER altså bare at tage sig sammen. Du skriver at du selv er en doven skiderik. Dorte skriver at ja, hun har hang til søde sager, men hun er aktiv hele dagen igennem, og er ked af den opfattelse, at mange her i tråden tror/mener, at overvægtige bare sidder på sin flade og skovler i sig (er den doven skiderik velsagten). Samtidig giver Dorte udtryk for, at hun faktisk ikke helt forstår, hvordan så mange overvægtige, der viterligt gerne VIL gøre noget og også forsøger, ikke formår at gøre det - at det er interessant at finde ud af, hvorfor så mange er "født uden rygrad". Deri opfatter jeg det som om, at Dorte ikke er så kold i meningen om, at man skal da bare tage sig sammen - men at hun faktisk forstår (men undres) over, at det er så svært for hende selv og mange andre - at det altså IKKE bare er at tage sig sammen. Men det kan godt ske, jeg opfatter det helt forkert. 
Det er første gang i mit liv, nogen har kaldt mig kold. Men der skal selvfølgelig være en første gang for alting;-) jeg tror du har valgt to par forskellige briller at læse med, for min pointe var præcis den samme som dortes. At netop fordi jeg sidder på den 'forkerte side' kan jeg se dilemmaet. men jeg går bare tilbage til min hule og er en kold person;-p
TS: Jeg synes du har mange påstande du mangler belæg for... Det sidste jeg lige faldt over. Hvor ved du det fra? Har du lavet undersøgelser eller læst undersøgelser omkring det? Eller er det primært antagelse du kommer med? Ifht det med skyld - overskriften på tråden er "Overvægt - IKKE selvforskyldt". Du fjerner skylden fra nogen, ergo er det da klart at folk vil fundere over hvor vi så skal placere den i stedet 
Hvis ikke det er selvforskyldt - hvor ligger skylden så? Der vil aldrig være nogen der tvinger folk til at spise usundt eller grovæde. Så kan der være nok så mange grunde til at man spiser for meget - men det er stadig en selv der bevidst går hen og åbner køleskaben og propper maden i munden. Generelt tror jeg på at folk spiser mere usundt, og laver mindre - og det er simpelthen fordi de ikke gider.. Og alle de dårlige undskyldninger! "Jeg arbejder længe, og orker/har ikke tid til at lave sund mad, så jeg kører på McD.." - hvad er det for en logik? Der findes da også sund takeaway-mad, og ellers tager det ikke særlig lang tid at smække et hurtigt, sundt!, måltid sammen.
 - jeg skrev ikke, at du er kold.   Jeg skrev at Dorte ikke virker kold i meningen om, at man "bare skal tage sig sammen". Du opfatter det så som om, at jeg mener, at du er det, hvor jeg egentlig - hvis jeg overhovedet tænkte på nogen generelt og ikke blot mente, at Dorte ikke virker kold i sin mening   - tænker på alle dem, der skriver, at man skal bare tage sig sammen.   Ellers vil jeg gerne have, du kan pege på, hvor jeg skriver, at DU er kold.   Jeg kan godt se, hvordan du mener, at meningen er det samme, men det er ikke skrevet på samme vis. Jo, du skriver, du kan sætte dig i sitationen, men stadig at du mener, man bare skal tage sig sammen - hvor Dorte, som skrevet, stiller spørgsmåltegn til, hvordan det kan være at hende og så mange andre altså IKKE bare kan tage sig sammen.  - det er lidt trist, at du mener, man SKAL lave undersøgelser og lignende for at kunne sige noget som helst. Nu er jeg jo rent faktisk et menneske - og udtaler mig om menneskelige funktioner - jeg ved faktisk godt, hvad jeg snakker om.   Mit belæg for hvad jeg skriver må være: Jeg har været i psykiatrien igennem 5-6 år, talt med en masse forskellige - både fagfolk og dem, jeg boede med på et psykiatrisk bosted gennem et år, og dem, jeg var indlagt med gennem de tilsammen måske 2 år, jeg har været på psykiatrisk skadestue. Jeg har siddet overfor en behandler og fortalt, at jeg irriterer mig over, at man får "proppet så meget mad i hovedet" på psykiatrisk afdeling, hvortil svaret gang på gang har været, at det har mange af de indlagte brug for. De kan ikke klare den "ekstra belastning" at skulle begrænse sit indtag af mad (for at gøre det værre blev man irettesat, hvis man ikke spiste nok, da det kunne give anorexikerne dårlige idéer). Samtidig har jeg fået at vide af egen behandler, at jeg måske skulle lade være at forsøge at spise så sundt, da hun kunne se, at det stresser mig - at jeg måske bare skulle spise, hvad jeg havde brug for, da mange psykisk syge har det bedst med bare at spise. På det bosted, jeg boede ved, undrede det mig hvordan, de andre beboere "kunne få lov" at hente så forfærdelig meget slik med hjem på de ugentlige indkøbsture, når de var tydeligt besværet af dette og ikke havde det godt. Jeg fik at vide, at der er en generel holdning om, at vægt taler man ikke om, da de har det så svært, at det kan de ikke tage stilling til. Og så har jeg snakket med en masse af patienterne, endda siddet sammen med to, der havde taget 20+ kg på i løbet af kort tid pga. medicin, om hvor letterligt, det egentlig er, at man skal måles og vejes ved indlæggelse, så de kan holde øje med ens vægt, når de intet gør ved en øgning. Disse to piger havde det virkelig dårligt med at have taget på, men kunne ikke styre det, når medicinen fik dem til at være konstant ekstremt sulten - og de var altså SLANKE før de fik medicin. Så der har du min kilde. Maaaassere af fagfolk og maaassere af folk, der ER i situationen.   Plus generelle bekendte. Skal du også have nogen til at undersøge, hvornår man er tissetrængende nok til, at gå på toilet, eller gør du det bare?   Groft stillet op, men jeg synes det er trist, at folk er nået så "langt ud" at man skal have videnskabelige undersøgelser at forholde sig til, for at kunne have en eller anden form for empati med andre.   - Okay. Jamen så tro du på, at en kæmpe del af befokningen bare ikke gider at have det bedre. Det er vist mest dig selv, en sådan negativ holdning påvirker dårligt, verden må være et trist sted med det verdenssyn. 
Mht. skyld, så kan jeg ikke se, hvorfor alting skal have en skyld. Mange ting sker bare. Eftersom folk er så forskellige, så kan der eksempelvis i kommunikation opstå misforståelse og andet, der ikke kan peges skyld på, da ingen gjorde noget decideret forkert - de forstod bare ikke hinanden. Sådan er det i rigtig mange tilfælde. Men det er selvfølgelig lettere at forholde sig til ting, når man kan pege skylden hen på noget. Men det er meget få ting, nogen eller noget er decideret skyld i. Det går bare skævt hen af vejen.
Sandra. Prøv at læse din overskrift igen, på dit første indlæg  Det er dig selv som har bragt skylds-spørgsmålet på banen.
 - jeg ved godt, hvad min overskrift er. Jeg bruger udelukkende ordet "skyld" i overskriften og i første sætning over linket til artiklen. Dette for at FJERNE skyld - men jeg skriver intet om, hvor skylden så ligger. Det er I andre, der mener, at der skal kunne peges på noget, hvor jeg blot vil fjerne "skyld" fra billedet, da jeg oprigtigt synes, at det oftest er er både misbrugt og virkelig ukonstruktivt. Overskrift og første sætning er skrevet for at fange folks opmærksomhed i et sprog, andre selv kender - andre bruger skyld i denne sammenhæng, altså bruger jeg det for at fange opmærksomheden, derefter blot for at henvise til artiklen, der som udgangspunkt er grunde til, at jeg bruger ordet, idet den netop bruger "selvforskyldt". Jeg kan ikke umiddelbart se, hvordan jeg så kort som i en overskrift skulle kunne forklare, hvad det er, jeg mener. "Ingen skyld i overvægt" eksempelvis er meget udefineret og uden meget pow-effekt, og ordet er brugt alligevel, så folk vil misforstå denne og søge skyld alligevel. Jeg kan altså ikke umiddelbart finde på noget andet, der er kort nok til en overskrift, der kan smaske problemet op og samtidig fange folks opmærksomhed, da det henvender til noget, disse ofte selv bruger. Jeg ved ikke med jer, men jeg har da lært lidt om "artikelskrivning", og overskriften skal fange, og første sætning skal ligeledes udpensle problematikken ret tydeligt - hvor så selve indholdet forklarer i bedre detaljer, hvad der menes. Jeg skriver intet om skyld i det, jeg selv skriver, der ingen henvisning er til artiklen. Overskrifter skal sjældent opfattes som hovedvægten af det skrevne - den skal bare fange. Og igen, jeg peger ikke skylden hen mod nogen. Jeg forsøger at fjerne den. Jeg synes selv, det er meget tydeligt, men hvis man er vant til, at skulle finde noget/nogen at klandre, så er det selvfølgelig en udfordrende tanke, at der ikke er nogen konkret "skyld" i en problematik. 
Puha, nu fik jeg kæmpet mig igennem denne enooormt laaange tråd. Jeg er i modsætning til de stakkels humanister   i denne tråd naturvidenskabeligt uddannet. Jeg har derfor ikke en jordisk chance for at skrive i nærheden af, hvad Sara-Malou fik bikset sammen nogle indlæg længere oppe. Til gengæld tror jeg på, at Sara-Malou kunne have fået sin pointe ud på 1/3 mindre plads, hvis ikke Buhl skulle have set, hvad man kan, når man folder sig ud. Tillykke med PhD i øvrigt! Nuvel, til tråden. TS, mage til selvforherligende og stivnakket måde at debattere på har jeg da sjældent set. Måske læser jeg med de forkerte briller, men det bliver lidt - undskyld udtrykket - JV for mig. At SANDHEDEN er din, og der kan ikke rykkes ved din opfattelse. Jeg kan så sige, at min opfattelse ikke bliver rykket ved en gang selvhjemmestrikket filosofi (og ja, jeg har opfattet at du har været i psykiatrien i flere år). Hvis du vil rykke på en sur gammel tante som mig, så skal der nogle facts på bordet. RIGTIGE undersøgelser, som kan understøtte dine påstande. Til sidst forstår jeg slet ikke fokus på skyld. Jeg vil meget hellere tale ansvar. For hvis ansvar er det, at man vejer 130 kg? Er det en selv, fordi man bliver ved med at putte i munden? Jeg kan love jer for, at selv de deprimerede i KZ-lejrene tabte sig. Eller er det statens ansvar? At slik overhovedet er tilladt? At McD nu serverer morgenmad i DK? Jeg ved det ikke.
Efter at have læst indlæggene fra TS må jeg er kende, at jeg ikke helt forstår, hvad det er du søger, TS. Hvad er det for en 'pegen fingre' af tykke mennesker, du mener, der er? Det er bestemt ikke min opfattelse (når vi lige ser bort fra dårligt dannede skolebørn i skolegården), at det finder sted i dagens Danmark, selvom befolkningen - som i mange andre industrialiserede lande - bliver mere og mere overvægtige. Jeg må give Katharina ovenfor helt og aldeles ret i hvert et ord, hun skriver, også den del, der handler om din, TS', stivnakkethed. Hvad nu, hvis jeg personligt aldrig har fordømt en tyk person, men alligevel mener, at vedligeholdelsen af min egen krop er og bliver mit eget ansvar (medmindre det skyldes udefra kommende fysiske faktorer såsom medicinering osv.) ? Hvor står jeg så? Hanne
Hej, Jeg synes ordningen fra Bornholm med at skifte fra gang til gang lyder rigtig smart. Måske kunne det være en opgave at give distriktsbestyrelserne: at finde en måde at afholde stævnerne, så det ikke er de samme, der gang på gang skal starte tidligst eller senest. Det er nok her, man skal tage fat, og ikke i de enkelte klubber. Der kunne vel udarbejdes nogle generelle, vejledende retningslinier for dette som der er for så meget andet. Lige som jeg synes, at al springning under M-niveau burde være stilspringning (men det er så bare min personlige kæphest)  MVH Jette
Kan godt se problematikken i at pony klasserne tit ligge tideligt om morgen. Men er det ikke det ikke beder at de ligger tideligt om morgen end sent om aftene? For hvis de både skal starte sent lørdag aften og også søndag aften, så bliver mandag morgen da for alvor først svær.
Er der andre end mig der jævnligt ser Extreme Makeover: Home Edition?? Dagens afsnit var godt nok et jeg havde set før (Det er de fleste) En familie der var dedikeret til at redde vanrøgtede dyr af alle slags. Det jeg især lagde mærke til i dette afsnit, var at de havde også bygget nye staldforhold. Selve stalden var åben og overdækket, på den måde at der var ingen døre eller låger i begge ender af bygningen, men 2 rækker bokse, med tag over mellemgangen (Håber I forstår hvad jeg mener) Det smarte var at alle boksene havde en lille fold (Sygefold) til hver. Og så var der selvfølgelig store alm folde, men ingen eller meget lidt græs. Hvis jeg nogensinde (Elsker at drømme om Hvis) får mulighed for eget hestehold og råd til at bygge selv, så ville jeg være stærkt inspireret af sådan en stald  Hvordan ser jeres drømmestald ud, hvis I havde uanede midler til rådighed??
oh don't get me startet  drømme stalden for mig, er en bred staldgang (som i meget bred) lækre gruppe bokse med plads til 2-3 i hver.  padocker til alle foldene, i rimlig størelse. for enden af padockerne skulle der være en bred "vej" og led i hegnet så alle hestene kan trækkes direkte over på fælles foldene (græs)  og enkelt bokse med egne paddocker til syge hestene så skal der selfølgelig være foder automater i alle boksene som de kan få foder 8-10 gange i døgnet, foder automaten skal være sådan at hestene går ind i en mini boks, og har chip og halsen, mini boks scannaren registrer chipen og giver hesten den nødvendige mængde af et i forvejen doseret foder efter en foderplan lavet til enkelte hest. i boksene skulle der være en lem hjørnet til mødding, altså en lem i gulvet. for filan nu må jeg hellere stoppe!   (og så lyder jeg da en kende doven når man læser den luksus jeg vil have hehe)
hejsa er der nogen herinde der spiller farmville 2 på fb og som har fundet ud af hvad det er for en lille hest der skal fodres i uge 4 opgave 1 i den med den lille sippede hest?? Fodr en minihest, så den ikke føler sig uden for  
Det er den minihest du får når du har repareret hestetraileren.
nåååååårh tusind tak   altid skønt med et alvidende HN 
Jeg gætter du står samme sted som mig så;-)
 - jeg er skam helt enig i, at det er ens eget ansvar. Når jeg srkiver, at jeg ikke mener, det umiddelbart er selvforskyldt, så er det fordi, at jeg ofte ser en trist tendens til, at folk netop siger, at "det er da hendes egen skyld, hun bliver ved at proppe i munden". Deri både en grim bedømmelse uden overhovedet at kende personen - altså en fordom. Du skriver også selv, at det er da personens eget ansvar at "lade være at blive ved at proppe i munden" - men der er altså bare rigtig mange overvægtige, der IKKE kommer en masse usundt indenbors. Jeg ser det mange steder - at overvægtige på ene eller anden måde holdes udenfor eller dømmes negativt. Selv her på H-N i en del af de tråde, hvor folk mener, at en person er for stor til sin hest, kan det gå over og blive rigtig fordomsfuldt og personligt - netop sådan noget med, at "din hest skal ikke lide under, at du ikke kan styre dine ædeflip!"-agtigt. Og de ved jo vitterligt ikke en skid om, hvad denne person spiser osv. Jeg synes stadig at det er trist at alting skal kunne dokumenteres af såkaldte fagfolk - jeg har været i psykiatrien, jeg er et levende menneske og integrerer med andre - hvor mere reelt kan det blive? Jeg er langt fra dum, men det synes jeg næsten, man gør sig selv, hvis man ikke kan tænke selv og skal have en gruppe forskere til at undersøge alt, før man kan have forståelse for det. Angående min måde at debattere på - hvorledes er de andres anderledes? De fleste kommer ind og skriver endda i forholdsvist grim tone (det gør du også), at de tor i hvert fald ikke på mig, fordi DE mener, det ER sådan. Der er ingen andre (andet end Sara-Malou) der kommer med egentlige undersøgelser. Så hvis vi skal vende den rundt - hvordan skal MIN mening kunne ændres ved JERES egen filosofi om, at alle har præcis samme ressourcer tilgængelige og det derfor "bare" er at tage sig sammen? Hvis I kan vise mig en masse rigtig gode undersøgelser om, at overvægtige ikke gider noget, altid propper i munden og ingen rygrad har - så læser jeg MEGET gerne! Men det tror jeg ikke, I kan finde.  Jeres mening tager udgangspunkt i jer selv og I mener, verden er meget "snæver" - kan jeg, kan andre også. Jeg siger at alle er forskellige og man derfor ikke kan dømme folk, for man ved vitterligt ikke, hvad de kæmper med. Deri faktisk ikke ret meget egentlig holdning, andet end, at man ikke kan vide meget om andre, og jeg derfor synes, det er trist, at rende og blive ved at beskylde folk for bare at være dovne, sidde på sofaen hele dagen og æde chips, hvilket de fleste af jer i større eller mindre grad skriver. Men jeg KAN vide noget om alle de folk, jeg har snakket med gennem tiden, og jeg kan altså ikke få mig selv til at tro, at de bare alle er nogle indbildske, dovne skiderikker. Sorry, men det verdenssyn kan jeg ikke bruge til noget som helst konstruktivt.   - hvis du aldrig har fordømt en overvægtig person - så   til dig. Men det betyder ikke, at ingen andre gør det - for det gør mange. Jeg prøver at opnå en forståelse for, at alle er forskellige. Altså er der da folk med din holdning - vist er der så - men der er også massere af andre i forskellige afskygninger. Jeg ser "grim opførsel" rettet mod overvægtige stort set alle steder. Igen - selvfølgelig er der også det modsatte og mange gråzoner imellem disse yderpunkter, men der ER en del folk, der stadig ser overvægt som tabu. Jeg skriver ikke om DK - men om hele verden, altså en hel generel holdning, der dog selvfølgelig varierer fra samfund til samfund. Hvis du ser udsendelser om overvægtige - fx "The Biggest Looser" og alle mulige andre programmer i dne dur, så er der forfærdelig mange historier både om, hvad der har drevet disse personer til overvægt, men også om andres hadefulde opførsel overfor dem. Og nej, jeg baserer ikke blot min mening ud fra de programmer, men er efter at have set dem blevet i stand til at se nogle af de samme mønstre omkring mig. Specielt hvis man er lidt opsøgende - for selvfølgelig render de fleste overvægtige ikke og reklamerer med, at de har det dårligt, de skujler det hellere. Hvis man går på forum/debatsider for psykisk syge eller generelt bare folk, der har det svært (altså forums hvor man kan bede om hjælp/andres råd osv.), er der maaassere af istorier om, hvordan folk bliver holdt udenfor og på forskellige niveauer regnes for mindre værd end hende den slanke pige/mand osv. Jeg henter min information fra hele verden omkring mig - jeg ser på alt, jeg sprøger ind til alt jeg undersøger alt. Hvis dét ikke er en god kilde, så ved jeg snart ikke, hvad er. Jeg vil gerne komme med et par af de fantastiske quotes (der er sagt af møj kloge folk og generelt regnet for gode vare af andre møj kloge folk): "Education doesn't make you smart - common sense does."   Ja, jeg kan sagtens se, hvordan jeg opfattes som "stivnakket". Men det ændrer sig ikke - ikke med mindre, I som skrevet kan komme med videnskabelige undersøgelser der er så gode, at de kan overbeivse mig om, at alt hvad jeg ser i den virkelige verden bare er helt forkert. Så jeg holder på min mening - lige som I lige så stivnakket holder på jeres. 
jeg er af den overbevisning at hvis man indtager mindre energi end man bruger så vi man tabe sig, så selv om det man spiser er sundt kan man stadig godt indtage for meget. Jeg er selv overvægtig, og ved hvordan jeg blev det og ved hvordan jeg smider det. Og jeg kender desværre også en del overvægtige lige som jeg selv, som mener de spiser sundt, men når de så lige skriver det ned en dag, så var det ikke så sundt alligevel.
..man kan blive overvægtig af dårlige undskyldninger.! Så har vi jo synderen til manges overvægt, for at det skulle være selvforskyldt, er da lige at stramme den  Og jeg må erklære mig 100% enig med Katharina..
Synes blot at det er trist, at I degraderer folk til at være så svage, at de ikke kan finde ud af at tage ansvaret for noget så simpelt som sig selv. Så må de jo ikke kunne finde ud af noget overhovedet, og vitterligt blot være en klump gelé uden rygrad, der blævrer omkring og gør hvad end, de lige føler, de skal gøre for at få det endnu værre, for det ønsker de jo selvfølgelig (Nej, det billidlige udtryk var IKKE ment på overvægt, men det er blot det billede, der kommer til mig ud af den holdning, de fleste af jer åbenbart har om folk med andre kompentencer end jer selv). Det ser jeg som en KÆMPE fornærmelse, noget nært det værste, man overhovedet kan mene om en person... Men jojo, hvis I vil have såden et verdenssyn - værsågo', så får vi se hvor meget glæde, det bringer både jer selv og folk omkring jer. Jeg er færdig her, jeg kan ikke skrive mere, der ikke allerede er skrevet. Bye bye.
Super ærgeligt, at du selv vælger at forpurre debatten, med hvad du TROR vi andre mener.Jeg har ikke læst et eneste indlæg om at nogen tror, at overvægtige folk bare er en klump gele uden rygrad, som du selv siger. Jeg og flere andre har påpeget, at ja, i sidste ende er det folks eget valg (inkl. mig selv forresten, som også er overvægtig!), men jeg ville aldrig kalde overvægtige folk noget der bare er i nærheden af det, du forsøger at få til at fremstå vi mener. Det er en pisse svær kamp, og det kræver n*sser, at tage den op. Men fordi man er overvægtig betyder det på ingen måde, man er en taber eller lign. Det betyder, man har en "brist" eller mangler at få en brik på plads i sit indre puslespil. Disse kan så være påvirket af ydre faktorer eller indre. Jeg kender flere som vejer væsentlig mere end mig, som jeg ser op til, fordi de på mange andre punkter er mega seje! Jeg tror den eneste jeg nogensinde har haft ondt af (og nej, det er ikke det samme som at pege fingre), var en, som havde travlt med at fortælle at nu spiste man det rigtige og gik til træning hver dag. Men sjovt nok kunne man altid finde McD papir i bilen, og skraldespanden var fyldt med slikpapir (vi skiftede til at tømme skraldespande). Og jeg så aldrig skyggen af personen i nærheden af træningsfasciliteterne, trods vi åbenbart flere gange havde trænet samtidig. Sådan en person har jeg ondt af. For der er SÅ lang vej til den ægte selv-realisation. Men jeg vil ikke have på ryggen, at jeg synes overvægtige folk er svage. De(VI) har en hård kamp, der skal kæmpes resten af livet. Men jeg vil til enhver tid mene, at man har ansvaret for ens egne valg. -Og det er nok det sværeste.
Jeg kan blive helt bekymret for, at denne tråd, med alle sine hjemmestrikkede filosofier, kan blive "den nye sandhed" her på hestenettet for overvægtige og/eller store ryttere. Skidt både for folks helbred og for hestenes rygge og ben. Ja - der er mennesker der har, nogen vanskelige psykiske udfordringer at slås med som gør, at de ikke som andre, kan mobiliserer det overskud der skal til - ikke at tage på - eller at tabe sig. Men i sidste ende, er det ikke andre end dem selv, der kan gøre noget ved overvægten. Kaloriefattig mad er billigt og kalorierigt mad er dyrt, så den med ikke at have råd passer ikke. Søde og fede sager tager man på af - magert kød, grønsager og rugbrød kan man tabe sig af. (jaja en lidt forenklet udlægning) Disse udsagn kender alle. Ingen i dagens danmark behøver at putte mad i hovedet der feder og ingen behøver putte for meget mad i maven. Hvis jeg og mange af mine veninder, bekendte, familie og kollegaer ikke styrede vores indtag af mad med en pæn hård hånd, så ville jeg og mange andre, tage 30 kg på i løbet af kort tid. Jeg elsker mad. Er en af dem der kan spise altid - men jeg gør det ikke. Spiser mig næsten aldrig propmæt. Snupper en gulerod - når jeg har lyst til flødeis med chokolade. Der er ikke andre end mig selv, der kan tage ansvar for min krop og mit helbred - og ikke mindst mit udseende. Hvis jeg så havde psykiske udfordringer der gjorde, at jeg ikke kunne styre mit madindtag - så var det stadig mit ansvar, hvis jeg ville tabe mig/undgå at tage på - for så måtte jeg jo starte med psyken.
Jeg er selv overvægtig, dog ikke så meget som jeg har været, jeg var psykisk nede, så langt nede at jeg var indlagt en periode. Og jeg åd, ikke for at have kontrol, men fordi når jeg spiste det gode sager så havde jeg det godt i den periode det stod på, ting jeg stod på vægten. Jeg tog på og tog på og tog på, jeg var kæmpe tilsidst, pga min psykiske tilstand, men det var mig der gjorde det, det var mig der åd når jeg havde det dårligt, da jeg så endelig fik overskud til at finde ud af hvorfor jeg havde det dårligt, kunne jeg tage mig sammen til at gøre noget ved vægten. Som på det tidspunkt var på 130.7 kilo, og bare rolig folkens jeg red ikke. På omkring 8-9 mdr, smed jeg 50 kilo fordi jeg havde fundet ud af hvorfor jeg havde det skidt og arbejdet med det. Jeg har desværre taget lidt af det på igen, efter en kammerat valgte livet fra. Men jeg jeg stoppede det hurtigt og begyndte at smide det igen, er dog lige på pause pga en graviditet. Jeg mener som mange andre at man kan være påvirket af udefra kommende ting, men i sidste ende er det en selv der må tage ansvaret og finde ud af hvorfor det er som det er.
Iwanna humbalot - respekt og hatten af for dig - imponerende.  Hvis det psykiatiske system ville ofre noget mere på folk når de er indlagt, både i tid og penge til bedre medicin - kunne mange kilo undgås.
TS; Jeg tror, at du ville gøre dig selv en tjeneste ved lige at læse en gang til - hvis du synes, at det her en en grim tone, så må verden være et hårdt sted at opholde sig for dig. Noget helt andet er, at jeg ikke bryder mig om "Jeres" mening - du kan da ikke vide om jeg f.eks. er enig med Vicky02 (som i øvrigt kom med en glimrende og illustrerende historie tidligere fra eget liv, men hendes erfaringer er ikke så gyldige som dine eller?) PS. Jeg dømmer ingen. (Heller ikke selvom du sætter et stort skilt op i dit indlæg, som får det til at krible i fingrene på mig for at skrive i en - lad os sige knap så pæn - tone   )
TS du skriver således til mig:   (Ps. Vi andre er også mennesker. Derfor udtaler vi os også om de menneskelige funktioner vi kender til) Og lige pludselig ændrer du bane: Så du mener, dybt seriøst, at vi andre skal komme med belæg for vores udtalelser, men at din egen erfaring og observationer er nok som belæg for hvad du siger??? Kom dog ned for din piedestal og indse at du ikke har opfundet den dybe tallerken  Jeg vil gerne rette din egen udtalelse mod dig selv, for jeg synes faktisk den er meget passende: Think about it.... Desuden, hvis du synes at tonen i denne tråd er grim.... Så er det sk* heldigt du ikke kommer fra Vestegnen   
MAN HAR ALTID ET VALG !!! Jeg vælger selv at tænde min smøg, Lotte eller whoever vælger selv at spise 4. flødeskumskage. Man har sku et valg. At tørre den af på noget andet, aj det for slapt syns jeg
Fra at have et valg, og til at tage det, er der nogle gange helt afsindigt langt. I nogle tilfælde ER der bare ikke noget valg! Men har man aldrig prøvet kun at have 100 kr. om ugen, til ALT i en måned eller to, og derudover kun 300-350 kr. pr. uge til ALT resten af året, uden mulighed for yderligere hjælp/spise hjemme/få mad med hjemmefra, forstår man simpelthen ikke, at der nogle gange ikke er noget valg mellem at overleve/få mad i kroppen og at spise alt det rigtige. Med ALT mener jeg inkl. wc-papir, shampoo, sæbe, rengøringsmidler, hygiejnebind/tamponer, transport, nyanskaffelser, gaver, m.v. Eller jo, man kan vælge ikke at betale sine regninger...   Tage et job? Nej, det var ikke muligt i mit tilfælde. Men jeg overlvede. I dag ville jeg ikke kunne leve for så lidt, og jeg forstår ikke, at jeg har gjort det. Men man tilpasser sig de forhold der er, de betingelser der er. Og tager den evt. overvægt der følger med, at at leve af toastbrød og rugbrød med billig leverpostej og spegepølse, tre gange om dagen, dag ud og dag ind. For der er reelt ikke noget valg, selv om "kloge" mennesker påstår, at det er der. Har man heller aldrig prøvet at få medicin som man tager kraftigt på af, kan det også være virkelig svært at forstå, at der ikke er noget reelt valg. Jo - at droppe medicinen, med de følger dét giver. Noget medicin gør, at man ikke får noget mæthedssignal. Det er virkelig et helvede aldrig at føle sig mæt. Igen, ja, man har et valg at droppe medicinen, med de følger dét giver. Men når der reelt ER et valg, er det altså alligevel ikke "bare" at vælge guleroden frem for flødeskumskagen. Det er meget mere kompliceret, og folk der ikke har prøvet det på egen krop, kan som regel ikke forstå det.
I hovedet (på næsen) Hvad er jeres erfaringer? Min mor er meget bekymret. Hun har haft dårlige celler på et modermærke i næsen som nu er fjernet. De konstaterede så første omgang der ikke var noget. Men hun fik det fjernet alligevel. 14 dage efter blev hun kaldt ind igen hvor de sagde at nu var der alligevel fundet dårlige celler i og nu skulle hun (udover første snit) ind og have lavet ekstra snit og de skulle derfor "grave dybere" Dybt ulykkelig mor. Hun er selvfølgelig glad for det ikke er er kræft, men stadig urolig for hvordan hendes næse kommer til at se ud når det er vokset sammen igen. Hun fik det fjernet og er blevet syet. Håber derfor nogle har nogle evt positive tilbagemelder. Evt selv har prøvet det, kender nogle eller sådan.. (negative er også velkomne) Så, hvordan så jeres næse ud da alt var helet? Var den stadig lige, eller var den blevet skæv/asymetrisk på nogen måde) Og hvordan helede såret.?
Manden min fik fjernet en på halsen da han hele tiden skar i den når han barberede sig - den var lige i skudlinjen. Det blev grimt og han fortryder den dag i dag. Man kan få et pænt ar, eller blive behandlet for aret's udseende. 
Jeg har fået fjernet 3 modermærker i ansigtet. Det er blevet super flot! 2 af dem er der slet ikke ar fra og det ene, som også var det største, er der er lille ar fra, men som kun jeg ser. Det med arret skulle de skære ret dybt for at fjerne, og det er som sagt blevet rent fint...
Jeg fik også fjernet en på næsen som 13 årig. Det blev helt fint efterfølgende, men desværre er den her knap 25 år efter, vokset frem igen. Sjovt nok helt uden farve denne gang. Det bekymre mig dog ikke da den i alle de år har haft samme str, og ikke er vokset yderligere end sin oprindelige størrelse fra før den blev fjernet. Jeg går ud fra at det skyldes at de ikke fik fjernet det hele i sin tid. Jeg har lige været til læge igen og skal denne gang have fjernet en anden på øjebrynet, men lægen ville ikke fjerne den før hen ad september/oktober, grundet solen og pigmenteringen. Så måske din mor kunne have noget ud af at vente også? Ellers må hun i alt fald holde arret beskyttet fra sollys.
Jeg har fået fjernet et meget stort modermærke på den ene balle, et under den ene arm, og et under brystet. ballen og armen der er arene ret store, men det var modermærkerne også.. Den under brystet kan næsten ikke ses..
Jeg har fået fjernet et på højre bryst, og det er heller ikke blevet pænt, desværre.... Det er så efter 4 behandlinger med at få sprøjtet Binyrebarkhormon direkte ind i aret (det gør nas) blevet pænere, men jeg fortryder at jeg valgte at få det fjernet... Min mor derimod, har fået fjernet modermærke - med modermærke kræft, og det er blevet rigtig rigtig pænt!! Men held og lykke - håber på det bedste for hende og det bliver rigtig pænt
jeg er selv på medicin og ville veje det dobbelte hvis jeg ikke tænkte mig om. Jeg er 164 høj og vejer nu 58kg. uden medicin vejer jeg omkring 50kg Jeg er studerende så tjener ikke alverden, og nej jeg har ikke en omgangskreds der har pengetræer i haven. Men med rygrad og sund fornuft kommer man dælme langt. p.s. har lige læst i en brevkasse idag at hvis man tager på af sin medicin, er det muligt at få tilbudt noget andet man responderer bedre på.
Jeg bryder mig ikke om udgangspunktet, at folk ikke har en fri vilje. Mennesket har en fri vilje, der er utallige eksempler i historien på folk der har en fri vilje og bryder med alle sociale normer på trods af alle de modstridende odds. Så at stemple menneskeheden som værende viljeløse, synes jeg er en utrolig deprimerende tilgang til emnet, og jeg kan ikke se, hvordan det skal kunne hjælpe nogen til noget som helst. Det er ved gud kun én selv der er herre over, hvad man putter i munden og hvad man bruger sin tid på. ... og gud, jeg ved hvor svært det er at "tage sig sammen." Jeg har selv kæmpet længe, og gør det stadig, mod en spiseforstyrrelse. Det er pissehårdt og pissesvært. Men det kan lade sig gøre, og der er bare desværre ikke nogen nem mellemvej. ... og dog, for jeg tror det er supervigtigt at have folk omkring sig som man kan støtte sig op ad, og som kan være der til at hjælpe én på vej i både gode og svære tider. Hvor ville jeg ønske, at han havde forsket i effekten af social opbakning i stedet for. Det sidste socialt udsatte ar brug for at få at vide, er da at de er viljeløse slaver af deres sociale arv. Jeg har kæmpe empati med dem, der er ikke er født med de samme muligheder som andre mere velstillede. Hvor andre starter fra 0, starter socailt udsatte måske fra minus70. De skal have hjælp og støtte og forståelse af alle omkring sig. Men der er fandme ikke nogen der skal komme og sige, at de er mere viljeløse end andre! Og det overrasker mig, hvor mange der bare æder den påstand råt. Tænk at man kan tænke så lidt om sig selv. Just do it.
Salvia - jo jeg har gennem flere år haft meget få penge til mad. Mit valg var tomatsuppe, rugbrød, ost (det var billigere dengang),gulerødder, pasta og i sæsonen æbler, agurker, blomkål, tomater, hvidkål og pærer. Dertil havde jeg altid løg, chilli, salt og peber. Når jeg havde sene vagter, luskede jeg ned i Brugsen eller slagteren ved lukketid, og spurgte om de havde rostbeefpålægsendeskiver tilbage, jeg kunne købe billigt. Det havde de næsten altid.  Men medicin har jeg aldrig fået, men ved gennem mit job, at det er så forfærdelig, (som jeg skrev længere oppe) at man i psykiatrien ikke bruger mere tid på terapi og flere penge på den RIGTIGE medicin. Nedskæringer lige her, er der intet sparet ved i længden. Super flot med dit vægttab - tillykke med det.   
Hvor kan man købe igler til medicinsk brug?
Ja, det kan du godt, men jeg ville nok ikke anbefale at du begynder selv, så kontakt en behandler der arbejder med igler men vær meget opmærksom på deres hygiegne, uddannelse osv. det kan gå rigtig galt.
Tak, Jette, men hvor køber jeg dem?
de kan graves op ude på stranden ganske gratis 
@tije *Fylkir* Jeg har det altså svært med dit indlæg. Hvordan kan du gøre grin med folks sikkerhed? Gør du også grin med folk, der bruger ridehjelm eller sikkerhedsvest? Jeg søger stadig et sted, hvor man kan købe igler til medcinsk brug.
Hvorfor prøver du ikke at høre på apoteket ? Måske kan de bestilles hjem, eller de ved måske hvor du kan henvende dig ? Vh Mette
Jeg har forhørt mig på apoteket, hvor man kunne købe dem førhen. Grossisten har dem desværre ikke længere. De bruges stadig på hospitalerne, så måske ved nogen, hvor de køber dem?
Så prøv at ringe til et hospital. De må ha' en afdeling der står for indkøb. Prøv at spørge dem. Vh Mette
Prøv at google igler og indkøb. Der kommer et worddokument frem med navnet på et svensk firma. Men det kunne godt tyde på, at man skal have en speciel tilladelse for at købe dem. Vh Mette
Tak, Mette:-)
ADVARSEL ... Ikke for sarte sjæle... Fandt lige denne video på FB, av av , stakkels pony, hvad tænker de mennesker dog på ?
 
Jeg er så småt startet på at løbetræne, og er startet op stille og roligt med et program som gradvis øger længden man løber. Jeg har nu "løbet"3 gange ugentligt i 5 uger, og det har gået over alt forventning. Vejrtrækningen kan sagtens følge med, men det kniber mere med ben og ryg/lænd synes jeg. Jeg er i takt med at jeg skal løbe længere strækninger/længere tid, begyndt at få ondt især i mit højre ben, fra knæet og ned, og jeg føler mig ofte meget tung, og som om jeg ikke kan løfte mine ben, når jeg løber, som om jeg har vægte bundet fast om mine ben. Derudover kan jeg efter et løb få muskelkramper fx. i skuldrende eller i lænden - det er ret ubehageligt, og kun et varmt bad kan løsne op for kramperne. Derudover hvis det har været en "hård omgang", kan jeg ofte få ondt i hovedet, hældende til migræne-anfald. Hvad pokker gør jeg for at undgå dette? Og hvad er grunden til det? Føler mig ikke decideret overanstrengt, eller at kroppen ikke kan følge med, har som sagt øget stille og roligt, og ikke noget med at løbe for stærkt eller noget. Jeg løber oftest på grusvej.
Du har nok en forkert løbeteknik og/eller sko, der ikke passer til dine føder og løbestil. Lænd og skuldre, jeg gætter på at det er fordi du spænder når du løber, måske fordi du ikke løber i balance? Jeg har lært meget af denne side: 
Det første sted at starte må være et kritisk blik på dine sko. Er de egnet til løb? Er de nye eller har de måske stået i et skab nogle år og har mistet deres støddæmpende effekt? Det er en god idé at gå i en LØBEforretning og få lavet en løbetest og denæst blive vejledt til de rigtige sko. Prøv så mange du vil, der er sko til enhver slags fødder. Mht. ondt i benene, hvad slags ondt taler vi om? Sådan en lidt brændende fornemmelse som holder op, når du bliver varm? Det er skinnebensbetændelse og en typisk begynderskade. Kuren er pause eller meget mindre løb end nu, indtil det forsvinder igen. Det kan IKKE løbes væk. Er der derimod tale om muskelsmerter, så skal du nok lave noget mere/bedre udstrækning, måske både før og efter løb. Mht. til kramper i skuldrer og ryg så tyder det på at du spænder i dine muskler, når du løber. Du må prøve bevidst at undgå dette, sænk skuldrene og ryst armene af og til. Også her er det rigtig godt at lave udstrækninger før og efter løb, især efter. Husk også at være klædt rigtigt på, kulde får en til at spænde, men det burde jo ikke være et problem nu, hvor det er sommer. Mht. til tunge ben og ondt i hovedet så er det måske et spørgsmål om manglende væske eller energi. Prøve at spise en halv banan eller et stykke knækbrød eller lign. en halv times tid inden din løbetur og drik også lidt. Maven skal naturligvis ikke være fuld, så det hele skvulper rundt, men heller ikke helt tom for energi. Det er også godt at drikke og spise lidt bagefter, helst indenfor den først halve time, det hjælper kroppen med at restituere bedre. Hvis du vil have kvalificeret viden om løb så gå på   Her er mange seriøse løbere, bliv ikke forskrækket over niveauet, der er også en del basisviden. Held og lykke med løberiet!  Lene
Hvis jeg var dig ville jeg nok prøve at ligge en ekstra hviledag ind imellem træningen. Du skriver at du løber 3 gange om ugen, hvilketvil sige ca hveranden dag. Jeg kender alt for godt selv det her med at benene bare er alt for tunge at få med og det er absolut ikke sjovt og hos mig hænger det som regel sammen med at benene ikke er kommet helt på toppen fra sidst men som andre siger så er de rigtige sko super vigtige, men eftersom du ligefrem får migræne efter løb, ja så er det nok snarre dig der skal lytte mere til din krop end det er dine sko den er gal med. Og så er det en god ide at stoppe op når det gør ondt, man skal ikke bare løbe videre med smerter i benene, det er en rigtig god opskrift på skader
Mange tak for jeres tips og links - har kigget lidt på siderne. Gode udstrækningsøvelser på posemand.dk. Må ærligt indrømme at jeg ikke har tænkt synderligt over vigtigheden af udstrækning før og efter løb - mest af alt fordi min far og bror, som også løber jævnligt, ikke strækker ud, så troede egentlig ikke at det var "vigtigt", men det kan jeg forstå på det, at det er ret væsentligt, så jeg vil prøve at udføre de har forskellige udstrækningsøvelser før og efter - med fokus på hele kroppen. Og derudover, spise en halv banan inden, og den sidste halvdel efter løb - smart  Jeg tror at jeg er meget stædig her i opstartsfasen, og jeg har sådan et program på min telefon med en timer der siger hvor længe man skal løbe, og hvor længe man skal gå, og jeg nægter at stoppe op, før den siger det - så derfor har jeg måske presset mig selv for meget :-/ Migrænenen kommer hvis jeg Virkelig får pulsen op, det er varmt udenfor og jeg sveder meget. Mht. skinnebensbetændelse, det tror jeg næppe at det er, det har jeg nemlig været meget obs på, om det føltes sådan. Men det er mere sådan i selve knoglen, som om den ikke kan "bære min vægt", jeg føler at jeg lander meget tungt når jeg løber - det ser så let og flyvende ud når andre løber, jeg forestiller mig, at jeg ligner en sæk kartofler på to ben. Mht. sko, så løber jeg i mine Nike Free 5.0, da det er dem jeg synes er mest behagelige. Har prøvet et par alm. Addidas løbesko, det gik ikke. Mange siger at jo fladere skoen er, jo bedre? Men fremgangsmåden er: udstrækning, sørge for væske og energi før og efter løb, rigtige sko, forsøge at løbe i balance og med ret holdning, slappe af i skuldre og ryg, stoppe op hvis det gør ondt.. Og ikke fokusere for meget på farten vel? Nærmere teknikken?
Jeg synes jo forresten også at jeg "burde" kunne holde til dette opstartsprogram - eftersom den er tilrettelagt sådan at det er stille og rolig øgning af løbeintervallerne, og der er godt med pauser imellem løb og gå. Den strækker sig over 7 uger opstartsprogrammet. Og mht. ondt i benet - så er det først til sidst i løbet at det begynder at gøre ondt, så jeg tænker ikke at det er skinnebensbetændelse?
Som de andre siger, så skal skoene self. være i orden. Derud over skal du, som det også er diskuteret, strække ud efter hver løbetur. Det være sig i særdeleshed ben og fødder, både fortil og bagpå, men også i ryggen, nakken og i siderne. Du får lige lidt fysiologi, der måske kan forklare dine smerter: Når du løber, sætter du naturigvis dit hjerne og dine muskler på prøve. Det er en hård motionsform, men også en af de bedste, fordi løb er et såkaldr Naturigt Bevægemønster: Vi er skabt til at løbe. Én ting er konditionen, vejrtrækning og kvaliteten hvormed dit blod bliver pumpet rundt i kroppen. Det siger du selv, at det går fint. En helt anden ting, er knogler, led og ligamenter(sener, ledbånd, brusk mm. ...) På helt samme måde som muskler bliver nedbrudt når du træner/belaster dem, bliver knogler, led og ligamenter også nedbrudt når de belastes. Og helt som med muskler, skal knogler/led/ligamenter have tid til at regenerere sig selv. Under denne regenerationsprocess, bliver knogler/led/ligamenter stærkere, ligesom musklerne bliver stærkere. Så det er kun sundt. Knogler har en kort regenerationsperiode, hvor imod led og ligamenter har en lang regenerationsperiode. Så det er helt normalt, at du mærker noget smerter i både muskler, led og sener, og det er et tegn på, at de er blevet brugt og er i gang med at genopbygge sig selv. En idé kunne måske være - her i starten - at skifte én af løbedagene ud med en lang gåtur. Det er risiko for overtræning når vi snakker knogler/led/ligamenter, som der er med musklerne. Så hvis du aldrig har løbet før, er 3xløb om ugen måske for meget for din krop. Så brug hviledagene, og skift en af løbeturene ud med en gåtur. Alternativt kan du lave noget konditionstræning, som ikke er vægtbærende - eks. cykling eller svømning. Det er de mange, hårde stød igennem kroppen, som forårsager nedbrydningen af knogler/led/ligamenter, og det kan tage lang tid for kroppen at vænne sig til. Så, basic advice: Skrift en af træningsdagene ud med en lang gåtur eller en ikke-vægtbærende motionsform som svømning eller spinning. Derud over er rigtig vigtigt, at du er opmærksom på din løbestil. Sørg for at slappe af, og være fjedrende i dine ankler og knæ. Støt om omkring hofterne, så du ikke vrikker for meget med dem, og kommer til at lave "catwalken. Bækkenet skal være stabil. Tillad dig selv et stort rygsving, hvor skuldrene arbejder diagonalt med dine skridt. Rul over fødderne, fra hælen, ud langs ydersiden af foden og hen over fodballen og stortåen. Hold dig ret og rank, støt op med måde rygmuskulatur og bugmuskulatur, så du ikke svajer og falder ned i lænden.
Hej HN'er. Har lige brug for at høre andres mening, erfaringer her. Sagen er den, at min 14 årige datter i et år har lånt en skøn pony. Den var næsten redet i 1/2 år da hun "fik" den. Den havde fra et salg som gik galt fået nogle dårlige oplevelser. Derfor er de første 7 måneder gået med at vinde dens tillid og gøre den glad for ridning igen. Det lykkedes, men nu viser det sig, at den nok fejler et eller andet. Den spænder op, og skyder skulder osv. så snart der forlanges noget af den. Kiropraktor har vi selv betalt, og hun kan ikke finde årsagen. næste uge kommer ejerens dyrlæge og går den igennem. Ejer har ikke råd til evt.nrøntgen/scanning . Derfor tror jeg det ender med at vi må opgive den ( og så kommer den tilbage til avler som foldhest)synes ikke vi vil betale dyre scanninger til en lånehest. Min datter har haft i alt 3 låneponyer, og det er hårdt hver gang lånet skal slutte,men hvad gør vi nu. Min datter får altid at vide at hun er et naturtalent, og hun har fået blod på tanden og vil videre med sin ridning, ikke bare skovture. Hvad gør vi nu Finder en anden låne pony? Køber en pony, (så skal den jo allerede sælges når hun fylder 16!!!) I øvrigt har hun en tvillingebror. Hvad gør i andre forældre når datteren får en pony. Får sønnen så bare pengene i stedet. synes ikke vi kan forfordele hende, hmmm er så meget i tvivl hvad vi gør hvis den pony ikke kan komme i orden. Hvad ville i gøre. lad mig høre jeres mening.
vi som forældre altid skal tage.. ikke nemt!Jeg ved simpelthen ikke hvad jeg skal råde dig til. Jeg har aldrig haft en låne pony. Der er jo fordele og ulemper ved det hele. Hvis i nu betaler for undersøgelse af den pony i har nu mod aftale om at hvis den er fit for fight så har i den de næste 2 år?! Hvis der er noget galt med den så deler i udgiften til undersøgelsen.. Mulighed? Hvis det var jeres egen pony ville i jo have udgiften under alle omstændigheder. Hvad er det din datter vil satse på? Se evt mit indlæg under "slagteponyer" måske det var noget?? Men nok ikke hvis hun vil være meget seriøs? Jeg har desværre ingen billeder af dem endnu.. Ang sønnen.. så nej jeg mener ikke man kan gøre meget forskel på hvad den ene får kontra den anden... Har har ikke en sport el.lign hvor han ønsker sig noget? eller noget han kan se frem til at få senere ved behov. Behøver jo ikke nødvendigvis være samtidig at de får "noget"...
@ duft af hest. Tak for dit svar. Min datter vil gerne prøve sig selv af i både dressur, lidt spring og evt. Jagt og så kan hun jo finde ud af hvilket der tiltaler hende mest. Indtil nu har hun mest redet skovture og dressur men taler nu om at starte spring undervisning, så ponyen skal ikke ha skavanker. mht. Ejer så har hun pt. Slet ikke råd til yderligere undersøgelser så har derfor ikke engang mulighed for at dele udgiften med hende, desværre. Når nu hun elsker at ride og folk siger hun har talent så vil det også være en skam at stoppe nu. Der er meget at overveje. Økonomisk er det jo heller ikke uvæsentligt, at bromand også skal have tilsvarende penge svarende til hvad en pony vil koste. hører meget gerne andres mening og synspunkter .
Hej, Der er mange muligheder her. En af dem ville være, at I skipper denne pony og finder en god, velredet, afbalanceret og rutineret lånepony (måske en, der nærmer sig pensionsalderen), der kan bruges til det hele og ikke fejler noget på forhånd, samt investerer i rigtig god undervisning. Det ville give din datter de bedste muligheder for at prøve alt det af, hun gerne vil, og du slipper for at købe en dyr pony, som snart skal sælges igen. Når hun bliver voksen og hesterytter, har hun et godt grundlag for at fortsætte - og kan selv spare pengene op til at købe en hest. Lige nu har hun en bunke løsdele til låns og en forhåbentlig god værktøjskasse, men om hun når at få bygget det hele rigtigt sammen, inden hun falder for aldersgrænsen, er jo ikke sikkert. Ellers var der den mulighed at købe en god, velredet hest til hende, så hun har langtidsperspektiver i sin ridning og har noget at bygge på. Læg så samme beløb til side til brormand, så han f.eks. kan få tilskud til en evt. bil, når han er blevet 18, en rejse til udlandet eller noget andet dyrt. Bare lige et par ideer. MVH  Jette
Fordelen ved at købe en pony vil være, at hun - med den tålmodighed, omsorg og det talent hun lader til at have - vil være med til at bevare og endda øge, ponyens værdi. Så køber I en pony i en fornuftig alder (5-8 år) er der en rigtig god chance for, at I kan holde pengene hjemme - eller tjene en smule, hvis de kommer til at starte lidt stævner og gør det fornuftigt. Jeg ville aldrig købe en hest til hende - det ville da være for synd at snyde hende for de gode ponyår! Mht. lån, så ER det mega svært: De ER der, både de gode ponyer og de gode aftaler - men det er en balancegang mht. både diplomati og økonomi, så det skal man altså ha ork og overblik for!
Hvis jeg var dig, ville jeg gøre følgende - velvidende at det ikke behøver at være det rigtige for jer. Køb en stabil pony på 6 - 12 år, som har et godt hoved, er taktfast i alle tre gangarter, har gålyst og er tæt på maxmål. Få den handelsundersøgt med røngten af ben ryg, hals og hoved. Sådan en pony vil din datter få rigtig meget glæde af, hun vil med sit talent kunne lave den bedre - og sådan en pony er aldrig svær at komme af med igen. Tvillingebror skal ikke have pengene, han skal støttes i sin sport og have nærværende forældre - selv om søster skal til stævne. Når I engang sælger pony, skulle han så betale pengene tilbage til jer? Nej vel?  Held og lykke med det hele og nyd de sidste ponyår - de kommer aldrig igen. 
   Hej igen. Tak for jeres tanker omkring situationen, altid godt at høre sagen fra andres side, jeg vil tage jeres kommentarer med i vores endelige beslutning. Idag skal hun gennemgås af ejers dyrlæge, så må vi se om han kan spotte noget, som kan behandles?? Vi får se. X fingre
Jeg tænker at hvis jeres datter har evnerne, så prøv at henvende jer til pony stutteri, det kan være de har en eller flere ponyer som de gerne vil redet, og vist frem på stævne banerne. Når hun så har redet nogen stykker, kan det være at der er en som i vil købe. Måske stutteriet bedste hoppe ( som ikke skal sælges) ikke skal ha føl i disse tider, men så vil det fremme hoppens afkom at hun kommer på banen, eller måske hingsten mangler rytter. Jeg ved ikke om man må nævne navne her inde, men med fare for at indlæg blir slettet så ved jeg at feks stutteri romeo gir halvparter på nogen af deres ponyer, se deres hjemmeside. Mvh Anni
Ponydelen kan jeg ikke som sådan give gode råd til - det er jo helt jeres beslutning ... personligt havde jeg købt en pony der passer barnet på nuværende tidspunkt og som har evner til at følge hendes udvikling .. 2 år er meget lang tid for en teenager - ingen ved om hun overhovedet har hesteinteressen når hun er ovre ponyårene ... så hvorfor bekymre sig om det nu   .. Hvad angår det med flere børn - herhjemme kører vi hårdnakket en politik der hedder at hver mand får hvad hver mand har brug for .. Har det ene barn brug for nyt tøj skal det andet ikke nødvendigvis have bare fordi det ene får og vice versa ... Knægten har vel også en interesse, computer, cross - hvad ved jeg ... Som der bruges penge på når behovet er der? ... Men jeg kan godt se det kan være svært at indføre hvis der de sidste 14 år er praktiseret ligefordeling af alt   ...
Sidder og skal til og have et job, jeg er færdig med min HG2 så samtidig med at søge læreplads søger jeg også jobs fordi jeg bare ville være glad for at tjene nogle penge. Men så kommer det store spørgsmål; hvordan vurdere man hvikle job man er kvalificeret til? Min far har "store" tanker om mig og syntes jeg er vældig dygtig og bare skal have noget selvtillid og gå op mod. Så han smed en jobannonce foran mig hvor en lokal avis søgte en "jounalist" dvs. det krævede ikke en uddannelse bare man kunne skrive en god historie om lokal livet/virksomheder, være villig til og lære og være god til et kamera.  Hvilket jo lyder enkelt. Er ikke dårlig til og skrive, er ikke dårlig med et kamera men .. man kan jo også skifte for stort som bare snart 20 årig? Jeg har arbejdet i en Kvickly med en blomster afdeling ( dvs. med binderi, begravelses ting, sammenplantninger osv. som en normal blomster forretning ). Haft fuldtid der en periode og ellers arbejdet der to år.  Så jeg tænker at jeg ved hvad salgsassistent er og har en idé om det at arbejde i butik og kan li' det, derfor har jeg også valgt at jeg ville være blomsterdekoratør. Men lige nu vil jeg jo bare gerne alt der er et job og hvor jeg kan tjene penge og er villig til og lære. Ser så et opslag om at der søges en til at servere buffet og at "hygge" om gæster. Det er noget jeg tænker de fleste med bare en smule overblik og smil på kan finde ud af. Der står også tit jobs i tøjforretninger hvor man skal være modebevist og vide noget om mode - jeg aner intet om mode, så derfor tænker jeg jo at jeg ikke liiige passer ind. Men igen, man skal jo heller ikke slå et større brød op end man kan bage og hvor stort er det så? Så kom frit frem med dine erfaringer som ung og ny på arbejdsmarkedet. Hvordan fandt du ud af hvad du ville søge - hvis der nu ikke lige var job inden for hvad du har erfaring for, eller for hvad du i det hele taget skulle søge? Og i det hele taget bare andre tanker på det emne, evt. fra folk der sidder og tager imod ansøgninger og/eller selv har firma.
er det du skal i gang med. Søg på 'få foden indenfor' og vælg Job i mindre og mellemstore virksomheder'. Den kommer med en række meget pragmatiske forslag til at finde ud af hvad man egentlig kan. Sæt et par timer af over f.eks. 1 uge. Så kommer du rigtigt langt med at blive klogere på dig selv.
Nu er jeg ikke (i nærheden af de) 20 år, men vil da gerne kommentere dit indlæg alligevel.   . Det er meget normalt, at man tror at man skal fokusere på, hvad man har lyst til og hvad man vil være god til, når man starter med at søge job. Virkeligheden er, at det er svært at få et job! Dem der startede med, at søge indenfor drømmeområdet ender ofte med, at søge hvad-som-helst fra pizza bud til p-vagt som tiden går... Lad være med at være kræsen, og kom i gang med at søge.   Når du først er i job, så er det langt lettere at få noget andet, end at have   på CV'et. Hvis du søger personligt så overvej at have et 'mini CV' som du kan give når du henvender dig. Det er en god måde at efterlade et "fysisk" aftryk så selvom det havner i skuffen så ér du inden for og de vil forholde sig til dig / det igen og hvem ved, måske det giver job. Held og lykke med at få arbejde. 
Som skrevet så; "   
en anelse subjektiv - men han kender dig bedre end vi gør. Så vidt jeg husker så kan du (eller en anden bogstavkombination - 4 konsonanter er ikke det smarteste navn) også fotografere, så når han siger søg og kaster en annonce i hovedet på dig, så kom du bare i omdrejninger. Går den, så går den, og går den ikke, så er der nok noget andet der går, og i mellemtiden er du blevet rigere på erfaring. (og så er det rimeligt svært at sidde her og forklare hvilke facetter af dig selv du skal fremhæve, hvor tykt du skal smøre på, hvordan du skal efterlade et blivende indtryk, og hvor meget du skal satse på den enkelte stilling - det er lidt kompleks, så det nemmeste er faktisk du "bare" selv lærer det på den arbejdskrævende måde)
De fire bogstaver er nu en gang hvad mit navn + resten består af  . Men jo, jeg fotografere for sjov. Ja selvfølgelig er det svært, men jeg forventer heller ikke at HN kan forklare mig hvad de kan. Men måske som nogen der er ældre og har siddet i samme situation på et tidspunkt, kan hjælpe med hvordan de tænkte i situationen. Altså hvordan de selv fandt ud af hvilke jobs de mente der er kompetente til - om man skal tænke højt om sig selv ( men igen, så kan man jo altid tænke for højt ), eller køre "sikkert". Så søger ikke hjælp til at analysere mine evner og hvordan jeg skal skrive en jobansøgning, men hjælp og tanker omkring det emne at søge job uden at have været meget ude i forskellige jobs 
Prøv at se på den her hjemmeside... Det her er hele hans afkom...  Og dette er hans stamtavle 
Du svarer i en 11 år gammel tråd??
Hej Alle, Vi snakker om at køre en tur til Tyskland i uge 30 - men hvor? Kan I anbefale nogle gode områder med skøn natur og et godt hotel med pool og evt. spa?
Hej alvidende HN Jeg har fået nyt job - rigtig skønt!  Sidder bare og er temmelig meget i tvivl om nogle ting omkring løn og feriepenge og I ved altid så mange ting, så tænkte I måske også kunne hjælpe mig. Jeg har sagt op, så jeg stopper d. 31.07 på mit gamle arbejde. Jeg har noget ferie i august, så jeg starter først på det nye d. 19.08. Jeg har været vant til at få løn under ferie, så er lidt i tvivl om, hvorvidt jeg kan få noget i mine ca. 2 ugers ferie? Jeg går samtidig fra at være forudlønnet til bagudlønnet, så kan se frem til en august uden nogen form for indtægt. Derfor ville det være rigtig rart med nogle feriepenge, løn eller lignende.
Hvor længe har du været ansat i dit gamle job? Hvis du har været ansat der hele sidste år, skulle du gerne have optjent feriepenge ved dit gamle arbejde til ferieåret 2013/2014. Så vil du få et feriekort derfra, så du kan afholde din ferie med feriepenge. Der hvor jeg kan se problemet er, at din nuværende arbejdsgiver/feriekonto først sender dit feriekort til dig, efter at du er stoppet på dit gamle arbejde og derudover vil der gå et par dage, fra du sender feriekortet ind, til du får dine penge udbetalt. Derofr tror jeg ikke, at du skal regne med at have pengene før tidligst i midten/slutningen af august.
Hej, Feriepenge til afholdelse af ferie i ferieåret 01.05.2013 - 30.04.2014 optjenes i kalenderåret 01.01.2012 - 31.12.2012. Når du afslutter et ansættelsesforhold vil feriepenge af din løn i den periode blive overført til Feriekonto. Du anmelder derefter din ferie til Feriekonto, som så overfører pengene til dig. Nemt og bekvemt. Lige i højsæsonen har der tidligere kunnet være ventetid på udbetalingen, hvis man ikke var i god tid. Det er dog ikke sikkert, det er så slemt, når du kommer til august. Hvis du har været ansat og har haft fuld løn hele sidste år, vil du skulle afholde al din ferie indtil 30.04.2014 for de penge, der står på din Feriekonto. Feriepenge af den løn, du har tjent 01.01.2013 - 31.07.2013 vil blive overført til Feriekonto til udbetaling i ferieåret, der starter 01.05.2014. Håber det gav mening  God ferie! MVH Jette
går fra at være forudlønnet til at være bagudlønnet går du jo i princippet i 2 måneder uden indtægt. Din sidste løn fra dit nuværende job har du fået i dag/i fredags, da det jo er for juli måned - og dit nye job får du først penge fra den 30. august - og kun for 12 dage. Din første hele løn får du pr. 30. september. Det er aldrig sjovt, når det er den vej - det var sjovere da man gik fra bagudløn til forudløn  Been there - done that 
Tak - det gav meget god mening  Det lyder faktisk nemt. Er spændt på hvor hurtigt der bliver overført til feriekonto fra min nuværende arbejdsplads. Rent teknisk har jeg jo allerede haft min sidste lønudbetaling fordi jeg er forudlønnet, så man kan håbe at det speeder processen lidt op. Jeg har været ansat i 8 år, så det har jo altid kørt helt pr. automatik, med at jeg holdt mine 6 uger og stadig fik løn som normalt. En helt anden ting - omsorgsdage. Jeg har på mit nuværende arbejde 5 omsorgsdage om året. Jeg har afholdt dem for i år, men har vel i teorien også opsparet noget i år. Går det bare tabt, eller kan man også få det udbetalt?
LineG - Tell me about it  Bliver så rart at komme tilbage til normale tilstande.
Dengang jeg var ung, kastede jeg mig bare ud i de job som var det. Jeg var ( og er stadig) en helt alm pige, uden de store specielle kompetencer. Som helt ung startede jeg med at gå med aviser. Så begyndte jeg at passe en pige på 7 år. Dette til trods for at jeg aldrig havde haft med børn at gøre før, og faktisk var lidt "små bange" for børn, da jeg ikke vidste hvordan jeg skulle tackle dem. Men vi endte med at blive rigtigt gode venner, lille Lisa og jeg. Da jeg blev 15 år og gammel nok til at stå i butik, blev jeg ansat i en blomster og grøntsagsbutik. Sådan noget anede jeg heller ikke en disse om, men efter ganske kort tid, var jeg rigtig dygtig til både at betjene kunderne, fylde butikken op, sortere æg osv osv. Senere blev jeg også ansat i deres drivhus til at sørge for blomsterne, prismærke osv. Så der gik jeg fra at være enormt usikker og uvidende, til at kunne alt. Jeg kunne alle priser, jeg var hurtig effektiv osv. Det havde jeg aldrig troet jeg skulle lære dengang jeg startede. Sidenhen har jeg arbejdet i slagterbutik, jeg har stået på tankstation, jeg har arbejdet som tjener på en restaurant alt dette har været som ufaglært, og uden forudgået kendskab til det. Men alle steder har jeg været værdsat, og jeg har selv været rigtig glad for alle mine arbejdspladser. Jeg endte med at blive uddannet maler. Igen et fag, jeg intet kendte til, da jeg startede. Nu har jeg været igennem et kræft forløb, som gør at jeg nok aldrig kommer til at arbejde som maler igen. Så nu skal jeg atter til at kaste mig ud i et job, som er ukendt for mig. Jeg håber på at kunne starte uddannelse som bygge konstruktør eller landmåler. Mange siger at det er nogle krævende uddannelser, som vil sætte mig på prøve, da jeg har en hjernerystelse, som gør at jeg har sværere ved at koncentrere mig og huske end normalt. Men jeg skal vise dem, skal jeg. Dette er ikke skrevet for at hylde mig selv. Men for at fortælle, at jeg synes du skal springe ud i det hele, som du enten får vist, tilbudt eller selv synes er spændende. Søger du jobbet som journalist og får det, er det fordi dem som søger, synes du er interessant til jobbet. Skulle det ske og du ikke er god til jobbet, sker der ikke andet end at du enten får noget hjælp og vejledning fra jobbet til at blive bedre, eller du bliver fyret og må prøve lykken et andet sted. Spring ud i opgaverne med tro på du nok skal få det lært, så er jeg sikker på at det lykkes for dig. Held og lykke. Hilsen Ane
Mange tak for dit indlæg Ane, det var netop sådan noget jeg ledte efter  !
Fedt med dit gå-på-mod, synes helt sikkert du skal søge alt hvad du overhovedet har lyst til!  Nu håber jeg ikke du vil tage min kommentar ilde op, og jeg synes helt sikkert ikke du skal lade det stoppe dig, men mht. det med journalistik-jobbet, vil jeg umiddelbart sige at det ikke er det du skal satse alt på lige nu. Dem der hyrer folk til journalist-lignende arbejde, går ofte rigtig meget op i folks evner i stavning og korrekt tegnsætning m.m., for så skal der ikke bruges så mange resurser på korrektur. Og på trods af at du ser ud til at have et fint sprog og sagtens kan udtrykke dig godt på skrift, er der nogle gennemgående fejl som sådan nogle aviser godt kan finde på at være hovski-snovski over.   Men ved du hvad, søg det endelig hvis du har lyst! Måske har det ikke den store betydning for dem om man skriver fejlfrit, så længe man kan lave en fin rapport.  Noget af det allervigtigste du skal tænke på, er:   Det er nemlig lidt det samme som med fag i skolen: Det du finder interessant, er du dygtig til, og det du ikke kan udstå, er du mindre dygtig til.   Hvis man ikke har hjertet med i det man laver, vokser ens evner indenfor det givne emne meget langsomt, simpelthen fordi man ikke kan/gider tage faget til sig og favne det. Derfor skal du ikke nødvendigvis tænke over hvad du "kan" lige nu, men hvad du gider at kunne. For så gider du lære det, og gøre en indsats.  Så:  Noget med mennesker? (F.eks. Aflastningsperson, medhjælp på plejehjem, lærer/pædagogvikar)  Noget med service? (F.eks. bartender, tjener, kasseassistent)  Noget hvor du er (overvejende) alene? (F.eks.Rengøring)  Noget med salg? (F.eks. Promoter, butiksmedhjælp)  Osv   Jeg er 23, og har arbejdet med følgende i min tid:  Rengøring (3 forskellige steder), Aflastningsperson, servicepersonale i netto, stuepige, bartender (3 forskellige steder), ansat i kiosk, ansat i letkøb, lærer- og pædagogvikar i centerklasse og alm. folkeskole, personlig assistent (forefaldende arbejde), sangerinde i band, sangerinde i domkirkekor. nuværende er jeg (ved siden af studiet) bartender og personlig assistent.  håber du kom igennem mine maaange ord 
Mange tak for dit indlæg også, tak for flere brugbare ting  Men ja, det er lige det med mindre stavefejl jeg også tænker over. Avisen er dog vitterligt en bette lokal en, men jeg søger det nok ikke da det geografisk heller ikke er så godt. På området hvad jeg vil er jeg egentligt ret afklaret; noget med kontakt til mennesker, gerne i butik - om det så er på en campingplads, et hotel, en Bilka eller hvad det nu er er ligemeget. Derfra også min HG og på mit 2 år hvor jeg har haft med blomster og gøre som jeg kan gå i lære med hvis der er en læreplads. Så mennesker og service - dog ikke plejehjemsdelen. Rengøring har jeg heller intet imod, men jeg ved ikke en disse om det, har kun en mor der har gjort det meget af sit liv. Ligesom tjener også er noget jeg helt klart gerne vil lære - igen fordi det er menneske kontakt og travlt som jeg godt kan li'. Har også overvejet noget vikar som lærer, bare for at ha' noget og fordi jeg ikke har noget imod det - men tilmelder man sig et sted eller tager man kontakt til skoler? Men desværre er de jobs jeg kan med min kvalifikationer ikke lige nogle der hænger på træerne, men et eller andet skal jeg have fat i !  Så jeg er nogelunde afklaret omkring hvad jeg gerne vil beskæftige mig med, men det der med og slå for store brød op er det jeg er nervøs for.
Jeg synes vi kvinder, er alt for slemme til at undervurdere os selv. Hvis du sender en ansøgning på et job du ikke er kvalificeret til, er jeg sikker på at arbejdsgiveren nok skal gøre dig opmærksom på det. Du skal i hvert fald ikke lade det være en begræsning. Med det mener jeg selvfølgelig ikke at du skal søge stillinger som læge eller lignende, men pas på at du ikke ligger for mange begrænsninger for dig selv. Jeg selv, besluttede for et par uger siden at efter 8 år i samme job, var tiden inde til at prøve noget andet. Jeg kiggede stillingsopslag, men var sikker på at det ville blive rigtig svært, da man jo hører så meget for tiden. Jeg fandt to job jeg synes var interessante, sendte ansøgninger og vupti var der to samtaler i hus. Nu starter jeg nyt job til august. Processen tog mindre end to uger. Min pointe er ikke at hylde mig selv, men et eksempel på hvordan man somme tider er sin egen værste fjende. Jeg var nemlig rigtig tæt på ikke at søge stillingerne, da jeg tænkte at det nok alligevel ikke nyttede noget, da vi ville være rigtig mange om budet.
På mig trådstarter, sådan som jeg læser det her, virker du som en person som gerne vil lave noget. Du lyder som en person som ikke er sart med arbejdsopgaver. En person som er villig til at prøve noget nyt, men også er lidt (meget) bange for ikke at slå til. Hvis du er som jeg har opfattet det, ville jeg som chef eller mester, aldrig være bange for at ansætte dig. Måske hvis du søgte arbejdet som journalist, ville der være en ansøger som skrev mere korrekt end dig, så du ikke ville få jobbet. Måske ville chefen se en ildhu og energi i dig, så han gerne brugte lidt tid på at rette lidt i de evt fejl du måtte lave. Meget akutuelt i min egen situation er jeg selv lige blevet ringet op fra min sagsbehandler, at jeg har mulighed for at få en prøveperiode på kontoret i det firma hvor jeg har arbejdet som maler, men ikke kunne holde til det. Jeg er lige blevet ringet op og spurgt om jeg mestre en computer. Og joo da, en lille smule. Jeg kan da søge på nettet, og skrive lidt i nogle tekstprogrammer, men computer haj er jeg langt fra. Og jeg har aldrig lavet noget der minder om kontorarbejde. Men får jeg tiden til at lære det, skal jeg nok lære det, så på onsdag skal jeg til møde, hvor vi skal aftale mine arbejdsopgaver. Og jeg glæder mig og er lidt nervøs. Jeg tror ikke du slår for store brød op. Og skulle du endelig skyde lidt over målet, så har jeg svært ved at se hvad der skulle ske ved det. Enten får du ikke jobbet, eller også får du en fyreseddel. Men det tager man ikke skade af. Spring ud i det, bliv overrasket. Måske åbner det for nogle døre, som du slet ikke vidste var der. Sidst men ikke mindst.... Tro lidt på dig selv. Jeg er sikker på at du kan mere end du selv tror. Hilsen Ane
Ja, jeg vil egentligt bare gerne lave noget, det skoleværk er og bliver aldrig mig  Mange tak for rådene. Hvordan er det iøvrigt med eksamenspapir? Jeg har fået mine fra HG2 nu og der er sådan ca alt fra -03 til 12, med to karakter undladt fordi jeg har haft fagene på gymnasiet. Husker ikke lidt ordet for det nu. Men skal man vedlægge sådan et bevis, selvom karakterene ikke er videre prangende eller skal man komme med det, hvis der bliver bedt om det?
Lige et pip fra mig... det er ikke alle virksomheder der afregner ferie gennem feriekonto. I den virksomhed hvor jeg er Lønbogholder håndtere vi selv feriepenge, også for fratrådte..
Hvis jeg var dig, ville jeg gå til rette person i virksomheden og få styr på reglerne i den virksomhed, du har sagt op fra. Der er rigtig mange steder, hvor den slags "bare går i glemmebogen" - til virksomhedens fordel, naturligvis. Omsorgsdage, feriefridag, afspadsering/overtimer, alt sammen ikke noget, man, så vidt jeg forstår, har krav på at få udbetalt når man stopper. De følger så at sige ansættelsen, og når den ophører, så er det bare ærgerligt. Afspadsering/overarbejde kan man som regel få udbetalt, og det kunne jo være fint i dit tilfælde! Som regel afholder folk de øvrige fridage inden de stopper. Min far stoppede fra et arbejde for et par år siden, hvor han havde lige knapt 200 afspadseringstimer. Dvs. at han stoppede faktisk en måned før, fordi firmaet ikke ville udbetale timerne, så dem var han nødt til at afholde. Så han fik en måneds "gratis" fri inden han skulle starte på det nye job, og det er da heller ikke så tosset  Da jeg var nyuddannet valgte jeg ikke at holde ferie det første år, da jeg selv skulle betale det (=0 kr i løn). Det kan ikke anbefales... Så hvis du ikke kan få overført din ferie til feriekonto, så kan jeg godt anbefale at du gemmer pengene, så du kan holde ferie til næste år. Et helt år uden ferie er rigtig, rigtig lang tid.
Nu har jeg skrevet og spurgt min HR-afdeling om hvem der administrerer feriepengene og hvordan det foregår med udbetaling. Så er jeg spændt på hvad de svarer. Jeg har heldigvis fuld (eller i hvert fald stor) tillid til den virksomhed jeg forlader, nok skal overholde de ting de skal. Alternativt har jeg en god fagforening, som må hjælpe hvis vi når dertil. Ingen ferie et helt år er for mig ingen mulighed. Det tror jeg slet ikke jeg ville overleve.   Jeg synes det er rigeligt slemt at jeg går fra 7 til 6 ugers ferie om året.
Lige til info, så skal feriepenge først afregnes til FerieKonto den 7. i 2. måned efter fratræden. Det vil sige, at hvis du fratræder den 31. juli, skal pengene først være på din FerieKonto den 7. september (der går typisk 8-10 dage, før de er til rådighed herefter). Du kan håbe, at feriepengene er blevet afregnet med sin sidste lønudbetaling, således at der er indbetalt allerede den 7. august.
Øv, det var ikke godt nyt Fru Petri. Min opsigelse faldt først efter min sidste lønudbetaling, så det kan jeg være sikker på ikke er tilfældet.
Ja der skulle du, da du sagde op, have aftalt med din arbejdsgiver at din sidste arbejdsdag var den 18. august, og at du afholdt ferie i perioden 1-18 august. Mvh
Når vi har en medarbejder som stopper i ferieperioden, så udbetaler vi feriepenge direkte til personen hvis der bliver holdt ferie inden feriepengene går til feriekonto. Dvs. hvis personen stopper d. 30. juni og afhoder 3 uger ferie i juli, så udbetaler vi 15 dage til personen og resten går til feriekonto. Dette blev muligt efter at den lange frist kom hvor det vil være umuligt for medarbejderen at få sine feriepenge rettidigt.
Jeg er bange for at TinaV har ret. Det var lidt af en fodfejl fra min side. Jeg må huske at konsultere med HN inden jeg handler en anden gang  Jeg har nu hørt fra min HR-afdeling og mine feriepenge bliver indbetalt til feriekonto d. 7. september. Jeg burde kunne få pengene ud derfra umiddelbart efter. Til gengæld får jeg mit ferietillæg udbetalt ved fratrædelse. De kommer da til at lune lidt. Men ellers skal livremmen vidst spændes godt i den næste måneds tid. 
Det ville jeg ikke finde mig i hvis jeg var dig. Så længe feriepengene ikke er indbetalt til Feriekonto, så kan de rette det. Her hvor jeg arbejder så ville en medarbejder få sin ferie udbetalt hvis personen ikke kunne nå at få feriepengen fra feriekonto, hvis vi sover i timen og afregner, jamen så bliver det som personen skal holde ferie for trukket retur (så længe fristen ikke er overskredet) og udbetalt direkte.
Synes virkelig det er en jungle det her. Jeg er kun blevet mere forvirret siden sidst... Jeg har nu fået opgørelsen over ikke afholdt ferie, som vil blive afregnet ved min fratrædelse. Jeg har nomalvis 6 ugers ferie + 5 omsorgsdage med betalt løn. Heraf har jeg afholdt 9 dages ferie og de 5 omsorgsdage. Mine feriedage er nu blevet reguleret pga. 6. ferieuge og omsorgsdagene, så jeg kun er berettiget til 24 feriedage - hvoraf 9 er afholdt. Så min optjente ferie er pludselig skrumpet fra 35 til 24 og jeg forstår ikke rigtig hvorfor. Jeg har jo været ansat i hele 2012. Og hvor jeg før havde restferie for i år på 21 dage har jeg nu kun 15  Har prøvet at spørge om de ikke kan overføre pr. 7. august i stedet for september, men beskeden er at det kan de ikke nå. Og de kan ikke køre det som alm. lønudbetaling.
Efter ferielovens regler, optjener du 25 feriedage på et kalenderår (2,08 x12) 6. ferieuge og omsorgsdage er rent aftalemæssigt reguleret, og derfor kan disse ikke udbetales til FerieKonto. Hvis du pr. 1. maj har haft 25 feriedage + 5 ekstraferidage + 5 omsorgsdage og har afholdt 9 feriedage + 5 omsorgsdage, så burde du have 21 feriedage til gode. Er der et afsnit i din kontrakt eller personalehåndbog der siger noget om, hvad der afholdes først? Nogle gange er det sådan, at ekstraferidage (også kaldet feriefridage) skal afholdes til sidst, men ikke udbetales ved fratræden. Det kan altså betyde, at du har holdt af din "rigtige" ferie og feriefridagene til gode, men ikke kan få dem udbetalt. Hvis du er medlem af en fagforening, så synes jeg du skal rette henvendelse til dem. Det er ikke sikkert at de kan skaffe dig de tabte dage tilbage, men ihvertfald se på, hvordan aftalegrundlaget er.De vil gerne bede om din kontrakt og en opgørelse over, hvornår du har holdt de enkelte feriedage (jeg ved de vil spørge om dette, da jeg selv er jurist i en fagforening). Ellers skriv og spørg igen....
Jeg skrev til fagforeningen med det samme og har også allerede fået svar. Den er desværre god nok. Det forventede jeg et eller andet sted også, men derfor var det meget rart at få bekræftet at jeg ikke bliver snydt - selvom det unægteligt føles sådan! Jeg går fra en overenskomst til en anden og på min eksisterende er d. 6. ferieuge ikke noget man optjener, men noget man får tildelt. Derfor bliver de også forholdsmæssigt reguleret, hvis man stopper/tiltræder. På den overenskomst jeg overgår til, er d. 6. ferieuge noget man optjener og derfor er jeg ikke berettiget til den endnu. Havde det været samme overenskomst havde jeg blot fået de resterende feriedage ved tiltrædelse på det nye job. Jeg har to uger i august måned og der er nogle dage min nye arbejdsplads holder lukket, hvor der skal benyttes ferie. Så jeg har nu intet ferie tilbage at disponere over før 1. maj 2014 og jeg regnede med at have 11. Det er virkelig surt. Tror altså der kommer til at gå mange år før jeg skifter job igen...
Hej Glasset/displayet på min iPhone er gået i stykker, så det skal skiftes i en forretning senere i dag. Jeg tænker nu på, om man bør tage mikrochipkortet (eller hvad det nu hedder) ud, inden man afleverer det til reparation? Det forventes at tage ca. 30 minutter (men jeg tror nu nok, at det ikke tager mere end 5-10 minutter). Jeg skal betale 900,-, så vidt jeg kan se, og så er det angiveligt den næstbedste kvalitet efter originalkvaliteten (som man i øvrigt ikke kan få). Ellers nogen, der har fået lavet den slags reparation? Hanne
Lyder det dyrt, men igen hvilken model.  En iphone har ikke et microchipkort, men et nanosimkort.  Det er ligegyldigt om du tager det ud.  Men google da iphone rep, og din by og se hvilke muligheder der kommer op og der kan du også se priserne på netop din model. Her hvor jeg bor, er den autoiserede Iphone rep, billigere end den anden Data butik som skifter, og så har man garenti ved den autoriserede.
Hvis det er i et af de hver små butikker omkring Nørrebrogade, så vil jeg tro at det hele går så stærkt at de ikke får tid til at "rode" med dit simkort, hvis det er det du frygter. Jeg har selv fået fortaget en reperation efter en "drukneulykke" med min iPhone. De sagde at det tog ca. 30 min. men ingen i butikken ventede under 45 min, og mange ventede i flere timer. Vi endte med at vente i næsten 3 timer. Dels var der run på, og dels kunne de ikke finde fejlen med det samme (selvom jeg havde oplyst dem at skaden skyldes konnektoren til menuknappen, så det blot var denne der skulle skiftes). Da de endelig fandt den, gik det så hurtigt med at få samlet den at glas og pakning lignede @!#$, og stak 1.2 mm. ud af rammen (glasset skal opvarmes for at kunne blive pillet ud og skiftet). Jeg testede den efterfølgende med at ringe manden op, men jeg kunne ikke høre ham. Det viste sig så at de havde klappet skærmen ned over mikrofonledningen så den var knækket. De fik fikset problemerne i sidste ende og vel var det billigt, men de lavede noget værre juks. Set i bakspejlet var det ikke andet end en butik hvor et par knægte med lidt teknisk snilde havde banket en biks op. Min konklusion er at hvis det bare er glasset, så kan man lige så godt bestille et nyt glas selv, samt finde en skruetrækker og en sugekop, og selv skifte glasset. ....!
...der er en hel del DIY vidioer på utube om hvordan man skifter de forskellige dele, og indmaden på en Iphone er knap så kompliseret som man skulle tro. 
Tak for svar. Jeg har googlet reparationer i nærheden, og priserne er påfaldende ens: 900,- de steder, jeg ringede til, og 700,- et enkelt sted, men så var kvaliteten af displayet heller ikke den bedste. Desuden brugte jeg hele aftenen i går på at se videoer af reparationen; det ser nu ikke så enkelt ud, så selvom jeg gerne vil spare penge, tør jeg ikke lige her. Bagsiden skulle være nem at udskifte, men forsiden er straks en anden sag. Tak igen; jeg lader simkortet sidde i. Det er en iPhone 4, som jeg har passet på i 2 år nu. Jeg tabte den ned, face down, på nogle perlesten i går. Hanne
Selv tak, men gør dig selv lige den tjeneste at teste den og evt. ringe nogen op, inden du forlader butikken, så du ved at den virker 
Hej har fået repararet iphones her: meget hurtig og nem service Hilsen Anne
det er ikke decideret "svært" at skifte glas på sådan en, men det er så småt at det er helt uhyggeligt og ret følsomt. ikke noget man skal give sig i kast med hvis ikke man er klar på at den meget let kan gå i stykker.. jeg går selv lige pt og venter på en ny skærm til min, havde egentlig en men den gik der desværre noget i stykker på under forsøg på rep. og nu prøver den gamle så en sidste gang selv :p
Jeg er lige blevet meldt ind i Buisness Danmark, blandt andet fordi ham jeg talte med, lød som om at de virkelig kunne tilbyde mig en masse, for det lave beløb det koster om måneden.  På trust pilot er der kun 6 anmeldelser, men kun 1 er positiv.  Er du medlem, og har du været tilfreds med det?
Jeg har været medlemt af BD i over 20 år og har flere gange brugt både den juridiske afdeling og vejleder afdelingen. Og har intet at udsætte på dem nogen steder. Da jeg kom til var det dks mindste fagforening. Idag er de en af de store. Så velkommen og håber du bliver glad for at være her. /J
Det er jeg glad for at høre. Ham konsulenten der var ude hos mig, fik sagt nogle ting - som jeg bagefter undrede mig over, og derfor måtte ringe ind til dem, for at få bekræftet. Jeg havde så fået noget HELT forkert at vide. Konsulenten ringede og undskyldte, men så her igår ringede en eller anden mand, som sidder med noget overordnet ansvar for et eller andet, og undskyldte på firmaets vegne. Det har jeg simpelthen ikke oplevet før. Blev helt vildt overrasket. Jeg håber at jeg bliver glad for det. Har før været medlem af HK, og der var jeg ikek videre tilfreds 
Jeg er også tidligere medlem af HK og var LYKKELIG da jeg kom derfra. Det lyder som en underlig konsulent du har haft besøg af og de er meget fokuserede på netop at give dig de rigtige oplysninger og meget meget søde at tale med altid. Jeg blev opsagt på et tidspunkt hvor arbejdsgiver opførte sig som en idiot i opsigelses perioden og der blandede jeg dem ind i det, og de var totalt rene i spyttet og fortalte mig hvad regler jeg skulle leve op til og hvordan arb giver skulle handle ud fra det. Og hvis han fejlede så skulle jeg bare stoppe øjeblikkeligt .. jeg endte med at være der i 4 dage af min opsigelses tid. Og fik en erstatning og en skriftlig undskyldning af min tidligere arb giver. 
Fedt   jeg håber at jeg bliver glad for det. Jeg skal allerede snart have fat i dem. Jeg lavede en lønudregning på deres side, og med min stilling ligger jeg over 5000 under hvad andre tilsvarende har fået. Så skal have booket sådan et lønstigningsmøde hos dem, så jeg lan få af vide hvordan jeg skal gribe det an, når jeg vil forhandle løn 
Er der nogen her på HN der er udd. bioanalytiker ? og som kan give info mht. udd. og efterfølgende job ? Pfh. Tak
Jeg blev uddannet for 4½ år siden, uddannelsen er dog lavet en del om siden så der er vist mere praktik nu, men er ikke sikker, så du må nok heller få svar af en der ved det mere præcist. Men mht job, arbejder de fleste på sygehuse, men der er også mulighed i det private hvis man heller vil det, både i lægehuse men også på novo osv. Der er mange muligheder også for at læse videre. Er der noget specielt du vil vide?
Jeg blev uddannet bioanalytiker i januar (er derfor på den nye ordning). Hvad kunne du godt tænke dig at vide? Uddannelsen varer 3,5 år og er opbygget af 14 moduler. Hvert modul har en varighed af ca. 10 uger, med eksamen ved hver modulafslutning. Uddannelsen er en veksling mellem skole og praktik. Nogle moduler er kun skole, nogle kun praktik og andre en blanding. Du kan få arbejde både indenfor den offentlige og private sektor. Jeg har fået arbejde på en mikrobiologisk afdeling, hvilket jeg er meget glad for. Her undersøges alverdens forskellige prøvekategorier for patogene bakterier. Derudover er der også et PCR-afsnit, hvor der bl.a. undersøges for chlamydia trachomatis, neisseria gonorrhoeae, diverse luftvejs PCR for atypisk pneumoni. Altsammen ved opformering af DNA.
Jeg vil give Lotte ret mht. at man skal kunne lide at være i et laboratorie. Flere og flere analyser bliver automatiserede, og på nogle afdelinger består arbejdet meget af betjening af analyseapparatur. Hvor jeg arbejder er der stadig meget håndværk, men det kan mærkes, at vi skal blive mere og mere effektive, og at automatiseringen stille og roligt tager over.
Lottemj : hvilke afd tænker du på der har dårlig ryg? Jeg skal på m13 efter sommeren i århus...
jeg går på uddannelsen i esbjerg og startede sidste år, så har lige afsluttet første år og dermed modul 4. jeg har aldrig anset mig selv som naturvidenskabelig på den måde, men alligevel interesseret i mennesker og hvordan vi virker osv.. og ultra nysgerrig! :p og det her studie er bare lige noget for mig.. sådan lidt "detektiv" agtig og både med masser af teknologi og noget håndarbejde men stadig præget af at man skal have en stor viden om en masse ting. og så er uc syd ihvertfald også værter ved et super studiemiljø..  jeg syntes bestemt at hvis du gerne vil vide mere så søg ind på siderne for skolerne der udbyder udannelsen, der er masser af info og nyttig viden og hold øje med arrangementer såsom åbent hus osv..
Advarsel: ikke for sarte sjaele! Det er aabenbart noget erotisk hvor maend betaler for at se kvinder goere det her! Det er da dyremishandling, og stakkels lille pony!
Puha, jeg fik det helt dårligt af at se det, stakkels stakkels Pony. Hvor er det bare dyremishandling... 
Man væmmes virkelig over hvad nogle mennesker( hvis de kan kaldes det) kan finde på... Føj for satan.. Og ham med kameraet står bare og griner.. Jeg er målløs og rasende!!
Verden er fuld syge mennesker     
Kunne ikke se den færdig, syge, syge mennesker!!!   Fik helt ondt i ryggen bare af at se det, og er du gal hvor hun river i tøjlerne, stakkels, stakkels pony  P.S. hvor dårlig er man til at ride hvis man falder af en hest der går en til knæene 
den lille pony er helt udmattet af at have den store fede kælling på ryggen, det er ren mishandling, intet andet.... hvad erotisk skulle der være ved det ???? jeg håber der er nogle der får fat i dem og får dem straffet efter de har givet dem hvad de fortjener, han skal have en 10 tommers pæl op i røven og hun skal bindes på den vildeste hest der findes og så skal den have 3 rap i røven..... og bagefter skal hendes hoved bruges som bold i en baseball kamp....
Kvinden er anholdt af politiet:
Hvis hun ku ride, havde hun ik valgt sån lille en? Men fedt den fik hende af 2 gange. Mit blodtryk steg, da hun klaskede sin fede røv ned i ryggen, hvor den var ved at brasse sammen. Eller da den fik pisk. Håber der kommer en laaaaang dyr straf til alle ved optagelsen.
Hvad fanden i helvede tillader den fede kælling sig ?? Føj for helvede sig jeg bare.... Var nød til at slukke inden den blev færdig - hun skulle da have nogle tæsk i sin fede røv, og det skulle være med en noget større pisk !!   Tina
Fy for S... jeg har slet ikke ord for, hvad jeg føler. Andet end dyb, dyb afsky.
føj for fanden! kunne ikke engang se den færdig, hvad pokker tænker den tykke trunte dog på! jeg fik det fysisk dårligt da hun klaskede ned i ryggen på den! hvad pokker er meningen, adr!   og stakkels ponse  (og når det så er sagt, hvad pokker er der erotisk ved det? syge lyster folk har engang imellem)
mennesker som hende, gør mig flov over at være menneske  Og jeg tør slet ikke tænke på den kamp der har været, forud for klippet hvor hun sidder og ryger på en udkørt pony som nærmest hyperventilere  Har sådan lyst til at hente den pony - hvor end den er 
anholdt .. forfardeligt hvad de har gjort ved de ponyer.. det er jo ikke kun den ene her.. der er flere videoer i omlob. det er et kampe netvark som nyder tilfredsstillelse ved at se dette mod dyr.. lige som med b... p... forfardeligt.. men det er ved at prove at blive optravlet. i folge hollandsk radio
Ja heldigvis er de blevet anholdt! Saa kan vi sove igen i nat. Ja det vaerste for mig at se var godt nok ogsaa naar hun klasker ned i den naar den ligger ned. Det ligner den bare er klar til at ligge sig til at doe. Og saa naar damen rejser den op igen siger hun "Ja, der er jo slet ikke noget galt, alt gaar godt her." Jeg tror ponyen er blevet "traenet" i at blive mishandlet saadan her for der er ogsaa andre videor af andre kvinder paa samme pony.
frastødende og klamt.. forstår slet ikke at det skulle være erotisk.. det grænser jo til at være på linie med misbrug af børn   godt der bliver gjort noget ved det..
Jeg har ikke set videoen og det vil jeg heller ikke at dømme udfra jeres indlæg.  Jeg synes, at mennesker der er så syge, at de finder tilfredsstillelse i at misbruge børn og dyr, skulle have sprøjten! 
tør ikke se videoen, men så billedet fra den næste annonce der er sat ind. ser en dame sidde oven på en mini pony der ligger halvt ned  Hvor er nogle folk dog syge i hovedet 
Ja jeg bliver nødt til at dele dette med jer, inden jeg får billeder.... Jeg red stævne på mine søde 6 års hoppe efter Rosentanz, med Frühling som morfar igår, vi red en LA1 og en LA2 i en åben LA1-2 på Ishøj Rideklub. Fiona spændte lidt, og der kom et par kiks i LA1'en men % lød på ikke mindre end 70,57 % Jeg var så stolt... Nå holde hende lidt igang inden LA2, og ind og ride den, på en noget træt ung dame, men hun gjorde sit ypperste til at tilfredsstille sin rytter som altid, vi manglede lidt energi, og der kom et par kiks men ikke mindre end 69,82 % ! Er så stolt af hende!! Vi fik en 3. plads i LA1, og det var så tæt i toppen, den blev vundet med 71 % nr 2 70,67 % og os på 3. pladsen med 70,57% og 4. pladsen på 70,00 % det var nogle super velredne heste i flotte programmer og meget nydelig ridning der blev leveret!!! Nu har Fiona sommerferie dvs. hun bliver redet, men ikke lige så meget, og primært skovture ! Min dygtige hesti, tænk hvilken udvikling hun har gennemgået!!
dejligt at høre det går jer godt og hendes udd rykker sig i takt med hendes alder Karina
Mange tak Karina Jeg synes nemlig også hun udvikler sig rigtig fint. Skal starte en cup på hende, som går i LA1, midt i august, derefter regner jeg med at rykke videre til noget LA4 med hende, men nu må vi se 
Super flot - tillykke 
Tusind tak Gitte, det varmer rigtig meget!!!
Stort tillykke med de fine resultater! Men hvor er billederne af din skønne hest...?  Og du får altså se at komme dig op i LA klasserne inden jeg om lidt begynder at starte LA1 med min 5 års....   hihi. Rigtig godt gået!!! 
Enig med Labbis, vi vil se billeder 
Jeg undskylder mange gange for manglende billeder, og lover at de kommer i løbet af weekenden, håber det er tilfredsstillende nok! 
Jeg har hørt, at ferramol mod dræbersnegle er væsentlig billigere i Tyskland. Jeg ved bare ikke helt, hvor jeg skal tage hen for at få den bedste pris. Det må nemlig gerne være 10 kg sække. Er der nogen af jer, som ved, hvor der er et sted tæt på grænsen? På forhånd tak 
møg ulovligt at hente kemi i Tyskland og hvis du bliver taget, så får du dig en dejlig bøde.! Blot til oplysning og advarsel..
Det vidste jeg ikke, for da jeg så det i butikken i tyskland i 5 kg stod der ikke, at det var ulovligt at indføre. Det stod der derimod på noget af det fra Round Up. Man skulle tro, at de ville have skrevet det ved begge, når de nu stod i samme aflåste skab
Jeg må godt indføre Ferramol ser det ud til, men jeg må ikke indføre de sneglebekæmpelsesmidler der indeholder metaldehyd, da det er ulovligt at bruge og indføre i Danmark.
at se den stakkels, stakkels lille pony blive behandlet sådan... Øv - hvor har ondskab mange ansigter 
Puha bliver helt berørt og ked af at se sådan en film  Hvordan kan man få sig selv til den slags, puha.... Håber straffen bliver hård og lang  Sådan nogen onde mennekser!
Er det noget med at man tænder på magt/hjælpeløshed? Jeg tror at rigtig mange, gerne vil lege magt/hjælpeløshed med dem på klippet. "Skuespillerne" ville bare få nogle helt andre roller. Ingen straf er for hård. Jeg kommer til at tænke på det her mange, mange gange fremover. Og er der en er der også flere.
Stakkels stakkels lille pony. Sådanne mennesker burde tvinges i samme positur med en på ryggen i samme størrelsesforhold! Det er da svinsk 
det er sgu for meget tænk at mennesker kan være sådan , jeg græder indvendig.
Jeg havde smadret hende fuldstædig hvis jeg havde fået fat på hende! @!#$ EN SPASSER KÆLLING!!!!! Årh hvor jeg har lyst til at sparke hende!!!! NØJ Jeg er PIST !!!  Jeg ønsker hende alt muligt had og ulykke i livet, Jeg ønsker for hende hun bliver trumlet over af en maskine!!! Ligeså stille og roligt!!!!        
Maria: Det er ok så   
Kan vise et enkelt billed af hende, fra et tidligere stævne, hun har dog rykket sig en del allerede siden der Disse billeder er fra Maj måned  
Jeg lovede jer jo billder I kan lige få 2 her  
Hej alle HN'er   . Jeg er så heldig at jeg lige er blevet hesteejer af verdens skønneste hoppe og skal derfor have de sidste praktiske ting på plads   . Da jeg gik på efterskole blev vi undervist i stort set alt hvad der har med hestehold at gøre - bl.a. også forsikring. Vi blev undervist af en uddannet dyrlæge, der på et tidspunkt sagde at for nogen kunne det slet ikke betale sig at have forsikringer på hesten, eftersom forsikringen kostede mere end hesten i sidste ende. Så jeg ville være rigtig glad hvis i kunne dele ud af jeres erfaringer; Hvilken hest har i, hvad bruges den til, har i forsikring på den - hvilke, kan det betale sig og alt sådan noget  På forhånd tak! 
Altså det er jo altid et sats når man tegner forsikring:-) ingen ved jo hvad fremtiden bringer  Min første hest havde jeg ikke forsikret og han kostede mig rigtigt mange penge i dyrlæge og endte med at blive aflivet efter 2 år  Så siden har mine heste ALTID været forsikret   og jeg vil sige det sådan at jeg tror ikke at der har været et år uden at min sygeforsikring har hentet min forsikringssum hjem? og jeg har også fået en på uanvendelig. Jeg ser sådan på det at det ikke kommer an på hvad hesten koster? det som det kommer an på er om det er en hest man har tænkt sig at ride på? har man det? så ville jeg aldrig spare forsikringen væk ! En billig hest koster det samme hos dyrlægen som en dyr gør? og hos mig tilbyder jeg ikke den dyre hest bedre behandlinger end den billige! Men altså som sagt så ved ingen jo om en forsikring kan svare sig? man kan købe en hest som aldrig bliver syg ? men man kan jo også købe en som dør 3 dage efter? Så det er jo noget man skal gøre op med sig selv hvad man vil ? 
handler det ikke kun om hvad hesten er værd, men ens syn på hvad forventer man og få gjort ved Musse. Ingen af vores er forsikret, hverken i forbindelse med køb, eller senere værdistigning og vi har da haft købt i tierne og solgt i hundredne, altså en væsenlig værdistigning på den enkelte pony. Vi har så en klar aftale hjemme om hvad vi vil ofre på en hest og hvad vi vil byde hesten at skulle igennen, uanset indkøbspris eller værdi. Så jeg tror nærmere det er den overvejelse man skal gøre, hvad vil man gøre for Musse. Skal både det brækkede ben og tarmslynget kunne opereres, jamen så skal dyret da forsikres uanset dens købs/salgsværdi. Vil man have uanvenlighed og livsforsikring, bør man i særdeleshed have en sygeforsikring, da udredningen ofte overstiger forsikringsværdien. Ved og have sikret sig en sygeforsikring, begrænser man også forsikringens uendelige udrednings lyst.
Derudover skal man også gøre op med sig selv om man vil have den livs-/uanvendelighedsforsikret eller ej. Vil man gerne have penge til at købe en ny hest hvis ens nyindkøbte vidunder falder død om i morgen?? Eller er man indstillet på at miste både hest og indkøbspris, hvis uheldet skulle være ude, og den dør? Jeg rider dressur og har min hest fuldt forsikret. Selvom det er dyrt, har jeg haft stor glæde af det. Jeg har en tendens til at vælge heste, der er eminente til at komme til skade og få mærkelige sygdomme, så jeg har stor glæde af min sygeforsikring. Også uanvendelighedsforsikringen er jeg glad for. Jeg har ikke lyst til/mulighed for at beholde en kronisk halt hest, så for mig er der en tryghed i forsikringen. Skulle min hest få en alvorlig skade, kan jeg få den aflivet og stadig have penge til at købe en ny for. En livsforsikring alene er ikke ret meget værd. Den dækker kun ved pludselig død eller hvis hesten skal aflives ifølge dyreværnsloven, hvilket stort set kun sker hvis hesten f.eks har et brækket ben som ikke kan sættes sammen igen.
...håbe at pengene er spildt.  Men er ulykken ude, er en sygeforsikring altså god at have!! Jeg har haft Baloo i 11 år - han har været forsikret gennem alle årene, så samlet set har jeg nok brugt over 30000 kr på forsikringen. Han har været syg EN gang - der fik jeg ca 7000 kr tilbage af dyrlægeregningen. HVIS han skulle falde død om i morgen ville jeg jo også få et beløb i livsforsikring - men faktisk ikke nok til at jeg ville få "pengene hjem" - sådan samlet set. Jeg beholder dog min forsikring - hovedsagligt pga sygeforsikringen.  HVIS jeg mister ham mens der stadig er livs- og uanvendelighedsdæking på (det forsvinder jo med alderen) vil det være et rart tilskud til at købe hans afløser. Men det er jo en vurderingssag om det kan "betale sig". Heldigvis har Baloo vist sig at være langtidsholdbar - og jeg håber at han bliver så gammel at jeg slet ikke får noget udbetalt. Men i praksis kunne han jo være død 6 måneder efter jeg havde købt ham - og så havde forsikringen været god at have! En af mine venner oplevede faktisk at hendes splinternye hest lavede en alvorlig skade - 31 dage efter at hun købte den (forsikringen dækker ikke de første 30 dage). Havde hun ikke haft forsikring, havde hun stået med en økonomisk øretæve som jeg ikke har fantasi til at se hvordan hun skulle have klaret! Min gamle hest var livs- og uanvendelighedsforsikret samme sted - men ikke sygeforsikret. Med ham fik jeg forsikringen udbetalt på uanvendelighedsforsikringen - i øvrigt uden de mindste problemer. Jeg havde prøvet alt for at få ham bedre - og forsikringsselskabet gav en glimrende service i den forbindelse. Jeg ville dog ønske at han også havde været sygeforsikret - for i de år han var syg, brugte jeg jo over hans "værdi" i dyrlægeregninger. På grund af ham har jeg valgt også at have sygedækning til Baloo. Som du kan se vil jeg være fortaler for at man HAR forsikring. Også selv om det bedste man kan håbe på, er at det ikke betaler sig. En ting du IKKE under nogen omstændigheder må spare på, er den lovpligtige ansvarsforsikring. Den slags SKAL altså bare være på plads! Jeg læste i Ridehesten for et par måneder siden at ejeren af den hest der blev kørt ned af S-toget nogle måneder før, var mødt med et krav på over en million kr! Godt han havde orden på sin ansvarsforsikring!!
Tak for jeres svar og tanker  Det er en hest der skal gå som konkurrencehest, så hun har jo en betydelig værdi - også allerede emotionelt :') . Mit alternativ til forsikring er at sætte et beløb til side hver måned. Så hvis uheldet skulle være ude ville der være råd til behandlinger/ny hest. Men jeg vil ringe rundt til de forskellige forsikringsselskaber og høre hvad de kan tilbyde   . De eneste jeg har hørt skidt om er First Horse, er der andre man lige skal være opmærksom på? 
Godmorgen Ænder. Morgenfrisk som jeg er, har jeg brugt min morgen på at lede efter mit Feriekort - den er altså væk  Jeg forsøgte mig så med at logge ind på FerieKonto.DK (genial opfindelse) - men derfra har jeg åbenbart ingen feriepenge (ved dog jeg har mindst 4 ugers ferie til gode). Jeg skal holde ferie i 30, 31 og 32 - så hvordan dælen gør jeg lige dét ænder? Min "arbejdsgiver" er kommunen (Jeg er EGU-elev) - så det er vel dem jeg skal til? Og kan jeg nå det inden uge 30?  Kan i forvejen ikke finde ud af deres system med feriekortet de sender, så det skal nok blive spændende nu hvor den så er blevet væk.! 
... kontakte kommunen ... men er du sikker på, at du har feriepenge til gode? I følge denne her optjener man ikke feriepenge i det første år som EGU-elev.
Jeg har feriepenge, dette har jeg nemlig fået brev om, men det brev er jo så væk nu. Men jeg må kontakte min kommune og høre ad om de kan udskrive en ny og notere at jeg holder ferie i de uger. 
Når arbejdsgiver er kommunen, har du højst sansynligt ikke fået kortet fysisk, men derimod direkte i din e-boks. Kig tilbage til slut december... Ellers er det ikke et problem at få udstedt et nyt kort.
Der er jo så megen debat om denne vægt/hvad hesten kan bære.. Jeg er selv i den tunge ende endnu, har tabt mig små 30kg efterhånden. Jeg mangler 25, så er jeg på de 68-70 kg. Pga min vægt, så har jeg jo ikke redet i en del år, men savner det. Jeg har en lille drøm, måske at finde en sød lånehyp når jeg er under de 90kg, men er det realistisk at kunne finde en hest idag, hvor ejeren synes det er ok? Jeg har ikke mulighed for at købe hest nu heller, men det kunne være sååå skønt at ride igen. Jeg har fået lavet en GBP operation så min vægt er dalene jævnt. Men er SÅ bange for at skulle skrive til folk der søger parter, at jeg vejer det jeg gør.
Den er svær. Jeg kan også se på en del partannoncer efterhånden, at der skrives max vægt på, og den ligger oftest på 70 - ved almindelig heste. Men hvis du selv er realistisk mht. hvilken hest, du synes, der vil kunne bære dig uden problemer (kommer jo også an på omfanget af ridningen, om det er seriøst 5 gange i uge eller hygge 2 gange). Jeg synes, at hvis du vil skrive til nogle med annoncer, så skriv til nogle med lidt søtrre eller robuste heste, der ikke rides decideret seriøst (ejere af disse er oftere mere "large"). Nok er der en del, der går meget op i det, men der er altså også stadig mange, der ikke tænker noget videre over det... Men det letteste er nok hvis du bare selv opretter en annonce om at du søger part - så er du fri for at være bange for, om dem du skriver til tænker noget forkert i nogen retning. Så kan du jo blot skrive det som det er her - at det er din drøm at ride lidt igen og selv skrive at det skal være en hest passende til din vlgt - så kan de interesserede selv melde sig.  Jeg har gode erfaringer med at søge part på GulogGratis. Der fik jeg en masse forskellige henvendelser. 
tak, det vil jeg gøre, jeg føler mig bare efterhånden helt forkert, fordi der er sådan en fokus på dette. Self skal hesten ikke slæbe sig halvt ihjel, men.. Der er da mange mænd der er udelukket fra sporten tænker jeg. Self skal min røvette passe sadel og alm sund fornuft.. Men hold da op..Er bare så ked hvis man bliver set SÅ meget ned på.
Jeg synes ikke, du er "forkert". Du er da en af dem, der i det mindste tænker over det og gør noget ved det.  Jeg tror ikke på, at du generelt set vil blive set ned på, hvis bare hesten er passende, for så ser det jo ikke forkert ud. Fx med en tungere oldenborgtype på 170 eller deromkring, ville jeg nok ikke se det som overdrevet. Jeg er ikke ekspert, men tænker lige nu mest ud fra de erfaringer jeg har, når jeg har set større ryttere på forskellige heste.  Jeg vejede 85 kg. sidste år, da jeg var ude og prøve en halvstor pinto/quarter-type. Jeg synes selv, jeg vejede meget, men ejer sagde, at det er ikke et problem med den hest, da han havde meget muskelmasse og var en mere robust type. Nu vejer jeg 70 kg. og red i går en frieser, hvor jeg også følte, jeg var for stor, men undervisere sagde, at mange af dem, der rider hesten til holdundervisning, er "dobbelt så store" (det håber jeg dog ike, tror bare de undervurderede min vægt). Jeg tror bare altid, man vil tænke over det, når man selv mener, man vejer for meget... om det så er 95, 85 eller 70 kg...  Evt. kan du også forhøre dig ad på en rideskole, om der er hold ledig. Det er nok et lidt halv-fesent tip, men der har de ofte ikke så meget fokus på det..
Jeg ville ikke have problemer med at du red mine...selvfølgelig ikke shetlænderen   ..men de andre. Tænker at hvis man tager hensyn til hesten og ikke kun træner fx springning, ville mine ikke have et problem med det, men ville nok være lidt skeptisk hvis det drejede sig mest om springning....
Mikki: tak for de pæne ord:) Jeg søger nemlig, når jeg når UNDER de 90 kg*host* en skovturshyp 1-2 gange om ugen. Self skal hesten have en god stærk ryg samt en sadel jeg kan være i. Jeg tror jeg skriver en annonce:) Når tid er.
Du måtte til hver en tid ride min... nu ved jeg ikke hvor høj du er men jeg har selv været lidt svær i det og på mit tungeste 84 kg men min hest på 170 i stg var på ingen måde anderledes at ride dengang end nu med min nuværende vægt på 72 kg. Den er helt ligeglad og arbejder på samme måde. At jeg så selv kan mærke forskel i mine egne præstationer er måske nok en anden men hesten stod last og brast  Jeg skal stadig tabe mig og arbejder som du på sagen, men hvis du kom med dine 90 eller 95 kg så måtte du til hver en tid tøffe rundt i skoven på min dressurhest som jeg faktist er temmelig sart omkring....Det handler jo lidt om hvilken arbejdsbyrde man pålægger hesten samtidigt med vægtbyrden og fordi du vil ride let dressur eller skovtur i fornuftigt tempo så kan de fleste helt almindeligt byggede hest altså klare det et par gange om ugen. Så hvis du bare finder en ejer af en hest med et fornuftigt tænkende hoved tror jeg ikke du får problemer og de andre gider man alligevel ikke være part hos  Så bliv ved med dit store og flotte arbejde og se hesten som den ekstra gulerod i fremtiden 
Hvordan jeg har det   Nogen dage kan jeg være meget hysterisk og andre dage har jeg det sådan la la... Når jeg kigger mig omkring og ser hvor mange gange hygiejne forskrifterne brydes, så tænker jeg tit: Nå ja, jeg har jo overlevet før så mon ikke jeg gør det igen  Andre dage så boycutter jeg simpelhent at købe og det gælder ikke kun slik. Det er hvor der laves mad, slagter, bager, tankstation o.s.v.  Jeg køber stort set aldrig bland selv slik og slet ikke i supermarkeder, hvor personalet ikke holder øje med kunderne. Det kan godt være at personalet fjernede bøtterne som damen lige havde stukket hænderne ned i, men hvem siger at der ikke har været andre kunder og stukket hænderne ned i andre bøtter uden at det blev opdaget?? Jeg kan simpelhent ikke blive enig med mig selv om vi er blevet for hysteriske med hygiejnen og bakterieforskrækket, så det er lidt mit humør den pågældende dag, der gør sig gældende 
Ad, hvor klamt - men godt at personalet tog sig af det. Jeg har ikke oplevet steder med handsker, kun små skovle eller hvad man nu skal kalde dem. Så det har jeg ikke set som et problem, idet alle har brugt skovlene.
af samme årsag.....gider ikke være syg på den konto.
Har ikke oplevet det så meget med slik, men er dog en anelse hysterisk omkring det (selvom Kvickly køre et godt tilbud der om fredagen  ) Tilgengæld har jeg set det med bland selv salat - det køre de med mange steder her i Aalborg. Der sættes en salatbar op også købes der efter vægt. Jeg er blevet voldsomt syg af at spise det en gang og da jeg så efter lang tid overvejede at prøve igen mistede jeg straks appetitten. Der stod simpelthen små børn og roede rund med lapperne nede i salaten, AD AD AD!! Mor og far havde travlt med at vælge sandwich imens. Så jeg holder mig forholdvis langt fra disse ting, buffet er heller ikke min favorit 
Jeg er absolut ikke hysterisk, hvad angår hygiejne. Overhovedet. Men det være sagt, så kan jeg sagtens synes noget er klamt. Jeg finder det en anelse frastødende, at hun sådan stikker sine just næsepudsende lapper i slikspanden, og jeg ville aldrig selv gøre det  Nu køber jeg ikke rigtig bland-selv-slik, men jeg har kun set steder med skovle, som som regel også har været benyttet. Bruger man hænderne, så kan man i det mindste nøjes med kun at gramse på de stykker man putter i sin egen pose.
Jeg køber aldrig bland selv slik, sikke en "god" slankekur       .. ....Jeg visualiserer altid en 137 kg slasket tung langhåret mandeperson i joggingbukser(der lige har holdt ind i rabatten 15 min før besøget i Føtex for at lade vandet og dermed haft berøring med sin "anakonda") foran mig i mine tanker. Det er nok for mig til at holde mig fra slikket - lige meget hvor sliksyg jeg er     ... Nyd Jeres slik 
... ikke bland selv slik. Jeg har arbejdet i en kiosk, og observeret hvor mange børn der stod med fingrene i slikket - gerne efter at have lavet udgravinger i næsen først. Og selv om jeg kasserede kilovis af slik - så har jeg HELT sikkert ikke fået fat i alt det de har rørt ved. Det er efter min mening ALT for klamt. Selv hvis det står uden for børnehøjde er det klamt - for som du observerede er voksne heller ikke for gode til at overholde almindelige hygiejneregler.  I en Netto jeg kommer forbi på vej på arbejde, har de nu også fået "tag selv" brød. Der står at man SKAL tage handsker på - men jeg ser dagligt folk lige snuppe et stykke uden. "jeg tager jo kun det jeg selv skal have"... men nej - de KOMMER til at røre ved det andet. Og selv hvis de ikke gør, kan deres arme/ærmer hurtigt snitte 2-3 stykker brød på vejen. Så det skal jeg heller ikke have noget af. Hysterisk - ja sikkert. Men efter et par år i en kiosk KAN jeg ikke få bland selv slik ned...
Jeg har aldrig tænkt over det, men har heller ikke set folk stå med fingre is likket. Til gengæld styrter jeg ud og vasker hænder, når jeg er færdig med at gå rundt og give hånd til fester, undrer mig altid over at jeg ikke ser andre gå ud og vaske hænder
Jeg ved ikke om samfundet generelt er blevet mere bakterieforskrækkede over de senere år, men jeg er ihvertfald blevet mere sart, eller jeg tænker mere over hvor uhygiejnisk håndteringen af fødevarer er. Jeg køber (købte) ofte salat hos Super Best i Karlslunde, det er hvor personalet hos slagteren blander, fint nok, men damen der blander bruger tang til salaten, men piller konstant "uvedkommende" ting op af de andre skåle med fingrene.   Og hos bageren har jeg oplevet at min flødekage lige fik en pegefinger oveni jordbærret fordi det skulle kunne være i æsken, jeg fortalte hende at jeg synes det var ulækkert, og hun sagde så at hun havde helt rene fingre, ok hvorfor så bruge handsker til alle de andre kager. Jeg arbejder selv med hygiejne og er meget obs på hvor mine egne hænder har været, og jeg er flink med sæbe og sprit, men jeg tror at der er mange der slet ikke tænker over det, og jeg tror heller ikke det er alle der har et (obligatorisk??) hygiejnekursus når de håndterer madvarer. Og når vi så ikke kigger med hos slagteren og bageren så er jeg klar over at de står med klør 5 og roder, men jeg vil helst ikke se det ;-)
Tommel op for personalet at de gør noget ved dem der stikker grabberne i slikket.  Da jeg var lille og skulle købe "snoller", var det altid i en bestemt kiosk, hvor personalet havde slikket bag ved en rude, og man så pegede på det man ville have!  Jeg er nok en kende sippet, men jeg HADER når folk tager grabberne i slikket andre skal have af! Så brug dog skovlen menneske, det er derfor de er der! Og så kan de sige nok så mange gange jeg ikke dør af det og at de har vasket hænder - jeg er ligeglad - det er også mig der skal spise slikket og jeg gider ikke have deres grabber i slikket før jeg skal æde det! Og jeg ved alle rører ved skovlene, de er lige så beskidte, men der kan man vaske fingre INDEN man rører ved sit slik. Jeg bruger ALTID skovlen, så hellere tage to gange fra samme bøtte, end at stikke fingrene derned for at få nok første gang. 
Når nu der er købt slik og/eller chips, hælder i det så op i skåle og deler skålen med gæster 
Ja, jeg synes også det er dybt klamt, at folk har haft deres næsepillende fingre i mad, jeg skal spise. Jeg har dog spist af buffeter og salatbarer masser af gange, uden at blive syg af det. Eneste "omgang" jeg har haft, var af en burger fra en vogn på et marked. Og dér burde personalet jo have hygiejnekursus... Jeg spiser sjældent tag-selv-slik, nok mest fordi jeg bedre kan lide chokolade. MEN smittefaren er LANGT mindre end ved buffeter og salatbarer, da tørret sukker er umuligt for bakterierne at formere sig i.
Andre menneskers hånd-bakterier kan man desværre ikke undgå, men dét faktum at damen lige pudsede næse først... Det er lige så nakkehårene rejser sig  Puha, det synes jeg godt nok ikke om. Der burde man faktisk tænke sig så meget om, at man ikke rører ved mad som andre skal spise, hvis man lige har pudset næse! I biffen elsker jeg en pose bland-selv slik, her ser jeg heldigvis at folk altid bruger skovlene eller handsker. Ved godt at skovlehåndtagene også har bakterier på, men så kan man tage en handske på, og så er alt slikket nede i selve bøtten i det mindste ikke forurenet. Jeg kan mærke jeg er blevet lidt mere sart, efter at have haft fødevaresikkerhed som fag på studie   mad skal ikke stå længe uden for køleskabet før jeg synes det er nok. Især min kæreste er slem - lader bare kødsovs stå ude i laaang tid og køle af, inden det kommer på køl! Så får han en tale om Clostridium perfringens-bakterier  Ej, man kan ikke undgå andres bakterier. Jeg har egentlig ikke et problem med det sådan rent biologisk, eftersom det er sundt at få stimuleret sit immunforsvar og hvad ved jeg. Men sådan den æstetiske tanke om, at der er så mange mennesker (selv i år 2013) der ikke vasker hænder fx efter toiletbesøg (jeg kender selv nogen!), ja det kan give mig en anelse noia fx i busser   kan godt holde fast i de der stænger, men der vaskes fingre når jeh kommer hjem. Skammer mig lidt over at være så sart  I øvrigt godt at personalet tog affære! Og endda fjernede slikket, det havde jeg ikke forventet.
Gad vide hvad personalet gjorde ved slikket, spiste de det selv eller solgte de det igen 
Rigtig god tråd. I og med jeg lider af OCD er jeg meget obs på bakterier i alle sammenhæng. Jeg tog også en dame i at gribe fat i bland-selv-slikket ved min lokale købmand for kort tid siden. Ejeren af butikken stod rent faktisk og talte med damen mens hun blandede med de bare hænder, og han sagde intet til det. Det er genialt med de engangshandsker, og jeg synes at skovlende er lige så uhygiejniske som de bare næver. Skovlende havner sjovt nok i slik kassen efter brug. Det betyder naturligvis at selve håndtaget på skovlen der bliver berøt af rigtig mange ulækre hænder dagligt,kommer i berøring med slikket.
Hej Hn'er Jeg var til Gørlev heste og kræmmermarked i dag, og flere gange sagde dommeren at hesten ikke havde våde lemmer og våde haser. Hvad betyder det   ?
Jeg gætter på at dommeren har sagt det modsatte, nemlig at hesten ikke havde tørre lemmer/haser. Det tyder på at den har galle i haser/koder.
Jeg kan ikke lade være med at gyse over. hvor magtfuldt eller magtsygt usa opføre sig, nu Snowden sagen er kommet frem. Demokratiet længe leve... Er det ikke bare enormt skræmmende at manden, som (tilsyneladende) påpeger / afsløre aflytninger straks bliver jaget vildt!! Hvad har han gjort som er forkert..     . set i forhold til hvad han har afsløret! Hvem er det der nu skal straffes? Han har søgt asyl i over 20 lande og så kom denne her i dag:  Egentligt så burde det være landene som stod i kø for at tilbyde ham asyl.. Det er vel ikke ham der har startet aflysning osv. men ham der har afsløret det ... og ham der bliver  ! Er det normalt at "alle" lande følger med i hvad der sendes, siges, vises og skrives på nettet???? Jamen så har vi sikkert fået et par læsere mere her på HN.   . Hvad mener du om >>snowden sagen<<? Vi kan hverken gøre fra eller til, men jeg syntes altså at det er skræmmende!
er fuldstændig ening med dig. Syntes virkelig at det er forkert at USA leger den store her. De burde skamme sig. virkelig skamme sig. Jeg syntes at vi her i DK burde lade ham komme her til. Vise at vi tør stå ved retten til frihed og demokrati. og hvad vil USA gøre os ?
.. er at man kan tvinge et fremmed lands præsidentfly til at lande. Hvis ikke en præsident er dækket af diplomatisk beskyttelse - hvem er så? Og så undrer det mig inderligt at folk er overrasket over at mails og telefoner er overvåget.  Man har teknikken - ergo må man forvente at den bliver brugt!
Jeg har ikke fulgt særlig meget med i det der er sket omkring Snowden, men helt ærligt NEJ jeg syntes ikke det er skræmmende det der sker med Snowden. Manden har begået en kriminalitet, og derfor skal han - selvfølgelig - straffes. At han så tror at han kan undgå straf ved at flygte til et andet land, ville det så være i orden ? Eksempel Syntes I at det ville være i orden, hvis Stein Bagger i tidernes morgen havde søgt asyl i USA, og at USA så ikke ville udlevere ham til retsforfølgelse i DK ??? Uanset om man syntes det er i orden eller ikke i orden det Snowden har gjort, så er det en kriminel handling. Hvis Snowden ikke mener at han har begået noget kriminelt, så vil der vel heller ikke være noget i vejen for at tage det igennem en retssag !!! At USA overvåger og "spionerer" det kan vel for pokker ikke komme bag på nogle. Det gør alle verdens supermagter, og nok også nogle der ikke er super-magter. I denne teknologiske tid, kan det ikke være en hemmelighed, at der kan og vil blive overvåget i noget større stil end "i de gode gamle dage". Personligt har jeg ikke noget imod en stor del af denne overvågning, for det er ikke noget der involverer mig, så længe jeg ikke laver noget kriminelt. Nogle gange kunne jeg godt tænke mig mere overvågning, for det er ikke sikkert at kameraer vil forhindre voldtægter, mord og overfald, men der er en større chance for at fange dem der har gjort det, og stille dem for retten, og give dem den straf de har fortjent. Det er jo ikke sådan at der sidder en person og aflytter milliarder af telefonsamtaler. Det er maskiner som registrere bestemte ord, og hvis flere af de søge ord dukker op under telefonsamtaler, ja så bliver det nok gransket lidt ekstra. Men jeg er ret sikker på, at mine telefonsamtaler nok ikke bliver "plottet" ud, da jeg sjældent snakker om bomber og spionage   Og skulle jeg blive spurgt ud om en samtale, så fred være med det. For kan vi på den måde forhindre et nyt 9/11 ja så svarer jeg gerne på spørgsmål om telefonsamtaler jeg har ført. At USA spionerer og overvåger kontorer i EU - Jamen for pokker, det er der nok også andre der gør. Selvfølgelig er det uheldigt, men vi overlever såmænd nok alle sammen. I mine øjne er Snowden en kriminel, og selvfølgelig skal han retsforfølges. Kan han opnå asyl i et eller andet land, jamen så er det vel ok for ham, men jeg kan ikke syntes at det er så forfærdeligt at han ikke kan få asyl "fordi USA trækker i trådene". Det er jo ikke kun USA der trækker i trådene, men også reglerne for at søge asyl i de respektive lande der spiller ind. For at kunne opnå asyl i en række lande, skal du befinde dig i det pågældende land (eller på deres ambassade), og den betingelse opfylder Snowden jo heller ikke. DK kan, på den baggrund heller ikke give ham asyl, da denne regel også gælder her i landet (så vidt jeg ved). Men manden har begået en bevidst kriminalitet, og er flygtet fra retsforfølgelse og evt. straf - så i mine øjne er han en kriminel som enten skal udleveres og retsforfølges, eller retsforfølges i det land hvor han har søgt (og evt. får) asyl!
helena: du kan da ikke sammeligne Bagger og Snowden, det er som at sammenligne æbler og fiskepinde! Bagger har snydt og bedraget,begået økonomisk kriminalitet mod både private og offentlige i millionklassen. Snowden har videregivet fortrolige oplysninger om USA´s ulovlige aflytninger af andre landes ambasader, politikere og topfolk. hvordan kan du mene at det er helt i orden at fremmede lande aflytter telefoner, mail og facebook, hos før nævnte personer? det er da USA som er skurken her, det er også derfor at det er blevet et stort diplomatisk problem for USA. Thorning burde "gro et par" og så få Snowden til DK, for een gangs skyld er der en mand som fortjener at blive beskyttet mod magtsyge USA (Assange som også skjuler sig for USA og sverige, burde eks. bare tage sig sammen og tage til USA og Sverige og få retsagerne overstået,han har ikke kun videregivet fortrolige oplysninger, han gav oplysninger som potentielt kunne skade vores drenge i krig) stor forskel. du kan da ikke sammenligne økonomisk kriminalitet og så det Snowdenhar lavet.
til hver en tid mene, at Snowden er en kriminel, og kriminelle bør i mine øjne ikke være en "import-vare" i DK. Men Snowden skal være velkommen, når han har været igennem retssystemet, og enten er frifundet eller har udstået sin straf. Jeg sammenligner ikke størrelsen på Snowden og Baggers kriminalitet, men at de begge har begået en kriminalitet og dermed skal retsforfølges og straffes ifølge den lovgivning der er i det land. Hvis vi giver ophold til Snowden, så tror jeg det bliver sværere at få udleveret danskere fra USA til retsforfølgelse her i landet. Og det har ikke noget at gøre med, at det er USA, sådan vil det være uanset hvilket land vi snakker om. Tænk bare på hvilken krise det udløste da vi ikke ville udleverer en dansker til retsforfølgelse i Indien - Her mener jeg dog at det var berettiget ikke at udleverer ham, da man ikke kunne stå inde for hans retssikkerhed. Jeg mener dog at han blev retsforfulgt og har fået straf her i landet, for den kriminalitet han begik i Indien - men jeg er ikke 100% sikker ! Jeg tror dog ikke at Snowden vil blive smidt i et hul og tortureret (som man mente at danskeren ville blive i Indien), så derfor mener jeg at han skal udleveres, fra der hvor han befinder sig.
Han er ikke kriminel i moralens forstand,men er det i den amerikanske lovgivnings forstand. Men burde man ikke se på at den lovgivning er lavet for at beskytte den virkelige kriminelle nemlig den der har lavet denne for os almindelige mennesker undertrykkende og friheds berøvende lov. Jeg kan ikke se noget kriminelt i at fortælle verden hvad der virkelig foregår,som bla. Julia Assange også har gjort,uden ham og Bradly Manning ville nedslagtningen af civile i Iraq stadig være skjult for os,er det ikke værd at tænke over??? Hvorfor skal sandheden ikke frem,de eneste den kan skade er dem der vil holde den skjult. Siden at de lancerede Krigen imod terror har dem som bekæmper den slået mere end en million mennesker ihjel,kun for at (bekæmpe terror???). Mon der virkelig er så mange terrorister??? Eller skal vi ikke se på HVEM der er den egentlige terrorist og dermed den egentlige kriminelle. Det er IKKE dem der afsløre dem.
Jeg arbejdede engang i et større supermarked. Ja der genbrugt de alm. lukkede poser med slik som var overskredet dato... det er svineri! Måske skulle jeg havde sat noget... men ja... jeg synes bare det er sørgeligt! (og ja, jeg blander nu stadig gerne alligevel en pose i ny og næ)  Jeg kan så berolige jer med at butikken er lukket.
Jens: Ang. slik og datoen så er det som end heller ikke noget jeg tager så tungt. Det er mere princippet i det, og nu tråden omhandlede opservationer for blandselv kulturen  Som skrevet går jeg ikke i vejen for en god pose blandet med lige det   vil have 
Jeg køber sjældent slik, men synes at bland-selv er en dejlig mulighed - dog også en "klam" mulighed. Når man tænker på, hvor mange, der er i det, så er det næsten uundgåeligt, at nogle har haft grabberne i eller andet. Synes dog at børn er de værste - specielt mindre børn selvfølelig. Har set mange bøn bare gå ovr og tage noget for at vise til mor, at det vil de have. Har også set børn, der mens de tager af det, nyser eller hoster ned i det - eller tørrer næsen MED handskerne på.   Det burde næsten være forbudt for børn selv at tage det.  Og ja, ændre mennesker. Det er vist ret generelt at en del af dem ikke har samme hygiejnestandarder. Ser jeg også til tag-selv-buffeter. Ældre folk hoster bare ud over det hele, mens jeg ville vende mig helt væk og hoste ind mod skulderærmet. 
hvad jeg ikke ser har jeg ikke ondt af. Jeg er aldrig blevet syg af at spise skidtet selvom jeg muligvis både har fået vingummi med bussemænd og snot og andet godt  Jeg bruger altid skeen og har aldrig set folk gøre andet i den lokale slik-biks.
Kan man jo lugte, der er skam værre ting 
altså nu har vi jo alle et immunforsvar.. og har ikke lyst til at forrestille mig hvad folk kunne finde på at gøre ved det slik der og deres hænder der kunne inficere en med en omgang et-eller-andet. men på den anden side er det en kendsgerning at folk er nogle grissere.. har fx engang lånt et wc akut i en sandwich butik i vejle (det ENESTE i hele butikken, altså også det personalet benyttede) hvor der hverken var noget at tørre hænder i eller sæbe. jeg spurgte så "har i noget håndsæbe et sted, i er vist løbet tør" hvortil manden der arbejdede der svarer at nej, det havde de ikke.... jeg skulle ikke have nogen sandwich alligevel. jeg blander selv. og det bliver jeg nok ved med, og så vælger jeg bare ikke at tænke over det. man kan nok ikke afrette alle til at forstå hvad man gør og hvad man ikke gør alligevel.. og er det ikke 11 pund skidt man skal have om året? 
Engang et studiejob på en tankstation. her var der også bland selv slik og oftest stod der en skål personalet frit kunne spise af. en varm sommerdag hvor der var lidt stille i butikken kom ejeren og dennes hund på besøg. Jeg var mildest talt chokeret da jeg så at hunden selv åbnede de nederste slikbøtter for herefter at tage en ordentlig mundfuld. ejeren af butikken trak blot på smilebåndet og kørte igen..
... hvor klamt med hunden! Men jeg kommer til at tænke på at mange jo har det med deres hund som nogen har det med deres børn - de mister simpelthen fornemmelsen for at noget er klamt. Jeg glemmer aldrig en kollega jeg havde, der hver dag havde sin lille gravhund med på arbejde. En dag havde kollegaen været ude og købe is. Den delte hun med hunden (som i: hun slikkede på isen - hundel slikkede på isen - hun slikkede på isen - hunden slikkede på isen). Det alene var nok til at min mave var ved at vende sig. Men hun kunne (heldigvis) ikke se min afsky - men spurgte bare venligt om jeg også ville have noget af isen, mens hun pænt rakte den frem mod mig.... lige efter at hunden havde slikket på den 
Jeg er veganer og der er animalske produkter i så godt som alt slik i bland-selv-boden, så det skal jeg heldigvis ikke tænke på  Og før jeg blev veganer, så blandede jeg kun slik i biografen - ellers vil jeg hellere købe en hel pose slik, der er blandet i forvejen.
Findes der frisørelever på Bornholm eller er de alle trukket vest over for at læse mv.?
De findes skam   Min frisør i Allinge har en elev. Og jeg tror der er en del flere ude på øen
Mon der så er nogen, der kender en på Nexø-kanterne?
Søg på frisører i Nexø og tag kontakt til dem istedet. Der findes flere saloner i byen, og jeg ved at flere har haft elever. Det er dog noget tid siden, så jeg ved ikke hvordan nuværende situation ser ud.
næste skridt, hvis det ikke lykkes mig at finde en her. 
Slet ingen herinde, der kender en frisørelev i nærheden af Nexø eller selv er det?
Nu ved jeg, at der sidder nogle stykker herinde som læser til dyrlæge og måske kan svare på mit spørgsmål. Jeg oplever gang på gang at dyrlæger præsenterer "worstcase senarium" længe inden der foreligger prøvesvar eller andre diagnostiske undersøgelser. Jeg har bl.a selv fået ordret af vide, at min hund havde en alvorlig rygsygdom og at der under ingen omstændigheder kunne være tale om noget harmløst. Denne udtalelse kom før der lå billeder af dyret. Gæt engang....hunden fungerer fuldstændig normalt og er endda blevet sygeforsikret siden!!! (inklusiv ryggen) Pt venter min svigerinde på at høre om hendes hund har leukæmi. Dyrlægen siger følgende."Jeg tror din hund har leukæmi...der er svar om en uge". Jeg har selv set prøvesvarene og kan se, at der altså også kan være tale om en infektion. Min svigerinde skal nu bruge en uge opløst i tårer...den hund er som en barn for hende. Hvad sker der lige for det? Hvorfor dælen siger de ikke bare, at de ikke ved hvad der er galt før der er prøvesvar? En læge kunne da aldrig drømme om at komme med sådanne tvivlsomme diagnoser uden rygdækning. Får dyrlæger ikke undervisnig i kommunikation på uddannelsen???
Hvad var der galt med dette indlæg???
Ja jeg ved heller ikke helt hvad pointen med tråden er  Men kan fortælle at jeg havde min tidligere lånehest i 3½ år.. og blev så glad for den, at jeg faktisk gerne ville have haft købt den.. Men det måtte jeg ikke... Så fra nu af, hvis jeg låner hest igen - så minder jeg mig selv om den er til LÅNS og ikke min egen (og ergo, jeg skal lade være med at få for mange følelser for kræet.. for det gør satans ondt når man så skal undvære den)...
Betina: Men du har lavet 2 helt enslydende opslag??
det er jeg da ked af at høre, stakkels Lusen 
Tværtimod, min har det med at neglisere problemets omfang. "Nu skal du ikke blive for bekymret, men den har det der hos mennesker kan sammenlignes med brystkræft, hvilket er helt normalt for hunde i den alder" ....den dødede så af det! Personligt vil jeg hellere have at de giver mig "worst case senario" så jeg kan indstille mig på det værste, og blive positivt overrasket.
Nu går jeg kun på tredje år af dyrlægeuddannelsen, men pt har vi ikke fået undervisning i patientkontakt. Det er lidt noget som de sådan har presset ind forskellige steder, alla "ja, hvis i mistænker den her sygdom, så prøv lige at viderebringe det på en gunstig måde..." Men et egentligt "fag" eller kursus har vi ikke haft, og kender ikke til at det kommer senere (ret mig endelig, jer der er længere i uddannelsen). Hvem takker vi? Dem der skar uddannelsen fra 7 år til 5,5 år. Stort svømmeklap til jer der sparede i uddannelse. Jo mindre tid vi har, jo færre ting kan vi have på skemaet og lære, og des dårligere bliver vi. At visse partier vil skære endnu mere i uddannelse og få os igennem endnu hurtigere, ja, det kan man jo kun ryste på hovedet af   det er jer dyreejere det går ud over i sidste ende.
Jeg synes det er rart at få worste case frem. Dels fordi der kommer en snak om økonomi - hvor langt er man villig til at gå og dels får man at vide, hvad det kan ende ud i. Det synes jeg er super rart! Jeg synes samtidig, dyrlægerne(mine er i hvert fald), er gode til at fortælle, at det er worst case, som der selvfølgelig skal advares om, så man ikke sætter sine forhåbninger for højt, men samtidig også fortæller, at det langt fra er sikkert, at man ender i en worst case - men muligheden er der jo altid! Og det skal være klart!
Okay, det blev unødvendigt surt, men når man går på en uddannelse, hvor man konstant får at vide fra underviserne at "ja, normalt havde vi tre forelæsninger til dette emne, men der er skåret så vi prøver at nå det på 90 minutter", så bliver man lidt frustreret til sidst. Og kontakt til patienter er jo noget af det man nemt kan skære væk, da det ikke er et rigtigt fag. Nu kan jeg kun tale for min egen årgang, men vi er allsammen MEGET dedikerede, vi arbejder rigtig hårdt og vil gerne være rigtig gode til det vi kommer ud og skal lave! Måske har den dyrlæge du har været i kontakt med bare ikke været den store menneskekender? For det siger jo sig selv, at man skal prøve at formidle så godt man kan. Er sikker på at alle dyrlæger gør det de synes er det bedste   men det er bare heller ikke sjovt at vifte noget væk som værende "en lille ting", hvorefter prøverne så viser at det er livstruende. Så må man jo vægte. Den med leukæmi kunne dog nok godt have været leveret bedre, selvom jeg heller ikke synes man skal lyve for ejeren! Men sige det som det er, at der er en CHANCE for at det er leukæmi, men intet kan vides før prøverne er taget, og det kan lige så godt være harmløst.
Sophie, man siger RISIKO. Chance er positivt ladet og risiko negativt ladet. Så når der er "en chance for at det er leukæmi" siger man egentlig at man mener det er positivt. :   :
Når om alt er.. handler det om hvordan man afgiver og modtager beskeder til hinanden. Et menneske der er i urolig/nedtrykt sindstemning, har tendens til kun at høre de negative ting. Dyrlæger bør have uddannelse i kommunikation. KH MonaK
B-King: tak, sikke et utroligt vigtigt input til debatten  Jeg kender udemærket definitionen på de to ord, så du havde nu ikke behøvet at sidde og skrive af fra ordbogen, det var da lidt spild af din tid  MonaK: helt enig. Jeg tror også vi får noget om det, især på kandidaten når vi kommer ud på hospitalerne. Men et egentligt fag tror jeg ikke vi har.
og mellem patienter og læger er det endog rigtigt svært, det gælder også dyre ejere og dyrlæger. i de fleste tilfælde står man i en føgelsesmæssig svær situation og det gør ikke evnen til at opfatte bedre. jeg tror på at både dyrlæger og læger gør det bedste de har lært, men de har ikke en pæd. udd. oven i. jeg synes også vi som dyreejere og patienter har en ansvar for at kommunikere ud hvad vi mangler svar på eller spørge lidt mere ind, det er bare svært i en kedelig situation. jeg har personligt mødt dyrlæger af begge slags, og jeg er glad for at jeg har en fast dyrlæge der kender både mine dyr og mine holdninger, det gør vores kommunikation meget nemmere. til dig de er dyrlægestuderende, med dine kommentare specielt den sidste så skal du nok blive en dygtig kommunikativ dyrlæge
De to episoder jeg omtaler er som sagt bare eksempler, jeg kunne skrive en roman om lignende tilfælde. Det handler slet ikke om at, de omtalte er dårlige dyrlæger, men det er bare ikke ok at levere svar baseret på tilfældigheder. Det svarer lidt til at gå til lægen med ondt i nakken og få at vide at det er nok meningitis. Eller have hævede lymfekirtler og få beskeden at det er sikkert kræft. Jer som gerne vil have worst case....jeg tvivler altså på, at i mener det for så ville i ALDRIG kunne gå hjem fra lægen uden en potentiel dødsdom hængende over hovedet. Paradise: Tak for dit svar. Jeg overvejer kraftigt at skrive et brev til uddannelsen, men som du selv skriver....hvad skal så fjernes fra uddannelsen for at få plads til en smule kommunikation.
Ja jeg undr emig, enten har jeg bare været heldig, eller så har mine faste dyrlæger, bare en super fin forståelse for det. Har aldrig oplevet det som et problem, at dyrlægen ikke kan sige tinegen på den rigtige måde.
For nogle år siden oplevede jeg en dyrlæge, der valgte at give min kanin beroligende for at tage en blodprøve, selv om jeg UDTRYKKELIGT havde sagt, at det måtte hun IKKE, da jeg indleverede ham. Min kanin døde pga. det. Og jeg var helt knust, han betød ufattelig meget for mig. Dagen efter ringede hun til mig og sagde, at jeg overreagerede og det bare var et dyr!  Hun burde virkelig ikke have det job... Men har også lige en utrolig god oplevelse at dele, fra i forgårs faktisk. Min nye kanin-soulmate, var meget skidt. Og min nye dyrlæge (skiftede jo selvfølgelig) udtrykkede at han var MEGET bekymret, snakket faldt så langt som kaninpest. Jeg begyndte jo at hyle. Senere på aftenen ringede han til mig, bare for at snakke, han havde haft det helt dårligt med at sende mig så ked af det hjem. Pt ser det ud som om medicinen virker på min kanin, og jeg har fundet en dyrlæge jeg aldrig slipper igen 
Sophie det er da dejligt at du godt kender forskellen, så skal du jo (åbenbart) bare lære at bruge det rigtigt. Især i en tråd som handler om fejl-kommunikation...  Hvis en dyrlæge sagde til mig at der var chance for at det var leukæmi, betyder det at det er det bedste det kunne være. Altså at det højst sandsynligt kunne være værre men ikke bedre.. Og det er jo så her at det går fuldstændig galt. 
Hej alle Jeg vil gerne hører jeres meninger om Slagelse rideklub, da jeg overvejer at starte til ridning der. Så kom med jeres meninger  Mvh Rie
At prøve Healing? Enten til dig selv eller din hest, så vil jeg gerne give den mulighed, helt kvit og frit*. Dog tillader jeg mig at begrænse det til de første 10, som sender mig en PB. Her vil jeg så svare dig, og fortælle mere om hvad du skal gøre, for at opleve dette helt gratis**  Grunden til jeg spørger, er fordi jeg har uddannet mig til Reiki Healer og gerne vil prøve det af, på nogle test personer og dyr. */** Helt kvit og frit, eller gratis, er det ikke, for jeg forlanger at få en tilbagemelding fra dig, om dine oplevelser, så for mine ydelser og tid, forlanger jeg lidt af din tid, til gengæld. Alt hvad der sker og kommer til at foregå, er fortroligt og bliver behandlet sådan, i flg. nogle uskrevet etiske regler. Reiki er en over 3000 år gammel healings form.  Reiki har sin oprindelse i den tibetanske buddhisme og betyder universel livsenergi. Ordet Reiki stammer fra det tibetanske ord Raku-kei. Raku er den vertikale strøm af energi, mens kei betegner den horisontale strøm. Raku-kei er kunsten og videnskaben for tibetansk selvudvikling, der går tusinder af år tilbage, og har sin oprindelse i buddhistiske sutras. (Sutra = korte, let forståelige læresætninger på sanskrit. Reiki blev genopdaget i midten af 1800-tallet af Mikao Usui, som var forstander og leder af den kristne skole ved Doshisah universitetet i byen Kyoto i Japan. Efter genopdagelsen af Reiki, begyndte Mikao Usui at rejse rundt i Japan for at praktisere Reiki.  På sine rejser fra Hokkaido i nord til de sydligste japanske provinser modtog han 18 elever, som rejste med ham. Da Usui lavede sin endelige overgang på denne jord videregav han en Reiki Grand Masters indsigt til Chujiro Hayashi. Hayashi blev læge og byggede en Reiki-klinik i Kyoto, Japan.  Fru Hawayo Takata fra Hawaii kom til Japan i 1931 for at få behandling for en alvorlig sygdom. Hayashi behandlede hende med Reiki og hun blev rask. Da Hayashi døde videregav han sin viden til fru Takata, som blev han efterfølger og som fik Reiki Grand Master.  Fru Takata praktiserede og underviste i mange år. Inden hun døde i 1980, havde hun uddannet 22 Reiki Masters i USA og Japan. Phyllis Furomoto, Takatas barnebarn, blev valgt til hendes efterfølger. I dag findes der flere formelle Reiki organisationer, som nedstammer fra denne oprindelige gruppe af Reiki-lærere.  Reiki tilfører livsenergi til klienten og lindrer ofte smerter, forøger hastigheden af helbredelsesprocessen, formindsker stress og afbalancerer modtagerens energi. Når Reiki overføres via håndspålæggelse under en behandling, stimuleres klientens livsenergi således, at vedkommendes energisystem oplades.  Mangel på denne livsenergi er en væsentlig årsag til ubalancer i den ikke fysiske krop, og som hvis de ikke behandles vil udvikle sig til fysiske symptomer og dermed egentlige sygdomme. Når den subtile krop eller aurafeltet bliver opladet, kan sundheden komme tilbage til den fysiske krop.  En Reiki-behandler trækker livsenergi fra universet og kanaliserer den videre til klienten. I denne proces henter både behandleren og klienten healingsenergi fra det elektomagnetiske felt, der omgiver dem. Modsat andre former for helbredelse via håndspålæggelse, kræver Reiki ingen særlig tro eller overbevisning. Reiki anvendes således både af Buddhister, Babtister, Katolikker, Krishnas o.s.v.
3 har meldt sig, og har modtaget en besked tilbage. Rigtig dejligt, tak for det  Når de ti er nået, giver jeg besked her. Så skriver ingen forgæves 
7 har skrevet, 3 har fulgt instruktionerne i deres svar   Tak for det   Glæder mig til at arbejde med jer alle. Jeg ville ikke være så hurtig til at svare, de næste timer, men svare så snart jeg kan 
Nu de 10 jeg ønskede og lidt flere. Kl er nu 11.32 og beskdeer skrevet her efter, vil muligvis få chancen på et senere tidpunkt, hvis jeg mangler flere test personer eller dyr.  Tusinde tak til jer der har skrevet, jeg glæder mig til at arbejde med jer og jeres dyr. Jeg vil senere på dagen, svare jer. Kan desværre ikke nå at svare flere lige nu 
Hej..... Jeg har gået med de her tanker i rigtig lang tid......., og jeg har jo hele tiden vidst, at det ville komme. Det kunne jo ikke undgårs......, at ens små øgler, en dag ville blive voksne. Og at jeg nok ikke kan rende, og putte dem I vat hele tiden, og pylder om dem..... Men nu vil de også til at være alene hjemme, når vi skal noget i flere dage...... Hvor gamle var jeres børn/barn, da de fik lov til at være alene hjemme i flere dage uden opsyn?? Selv syntes jeg jo, at jeg har et par selvstændige og ansvarlige børn/unge mennesker som godt kan tage vare på sig selv, så længe forholdende er til det. Forholdende er = Fyldt køleskab og fryser, nøgler til huset, tlfér osv. Selv var jeg ikke ret gammel..., men vi kan ikke samligne min og mine ungers opvækst. Så lad endelig høre......... Mvh Signe:)
Uha, første gang jeg fik være hjemme alene en weekend, så har jeg vel været 14-15 år gammel. Det er nu ikke så mange år siden
Nu er mit barn, slet ikke gammelt nok, til at være alene hjemme i mere end max 1/2 time, men jeg var nok omkring 15 da jeg fik lov til at være alene hjemme i en weekend. Da jeg var 16-17 var jeg alene hjemme, mens mine forældre og min lillebror var på ferie i en uge.
Tror at der kan bruges timer på at diskutere dit oplæg. Men jeg synes ikke om, at blande sig i andres uddannelsers kommunikation/formidling. Havde dyrlægen sagt at han/hun ikke vidste var der var galt, ja så var den pågældende dyrlæge angiveligt blevet betegnet inkompetent. Man ved aldrig, hvordan en kommunikation/formidling har forløbet før den er overstået. Erfaringen gør, at man lidt nemmere kan pejle sig ind på, hvad der bør siges og ikke siges. Men man kan ikke opstille facit på, hvordan man kommunikerer/formidler, for vores opfattelse - og behov - er individuel.
Læste det her indlæg i formiddags og har gået og grublet lidt over emnet flere gange i løbet af i dag faktisk. Nu er jeg selv dyrlæge og jeg håndterer dagligt den her slags situationer. I min verden er det helt naturligt at dele al den viden jeg får om min patient med klienten (dyrets ejer). Og ja, det indebærer nogen gange (ofte) bud på differential diagnoser, som er worst case scenario. Dette fordi jeg absolut mener at det er bedre at være ærlig om tingene fra starten i stedet for at springe en bombe til slut, som klienten så er fuldstændig uforberedt på. Nu ved jeg ikke hvilken dyrlæge TS' søster har været ved og om der bliver citeret ordret, men at sige at man TROR det kan være leukæmi er i min verden ikke det samme som at sætte en diagnose. Det er stadig noget man tror/mistænker (hvor mistænker måske er det bedre ordvalg i denne sammenhæng. Det er jo derfor der er taget en prøve, som skal vise det. Personligt ville jeg aldrig tage en prøve for noget, og slet ikke så specifikt som leukæmi, uden at forklare klienten hvorfor jeg tager prøven. Og for at gøre det er jeg jo nødt til at fortælle, hvad jeg mistænker. Ja, det er nogen gange, nogen knap så sjove scenarier, jeg er nødt til at stille op for mine klienter, men jeg tror fuldt og fast på at det er bedre med kommunikation i løbet af en udredningsproces i stedet for at holde alle kort tæt ind til kroppen for så i sidste ende måske at være nødt til at give de kedelige nyheder alligevel. For nogen gange er det altså de dårlige nyheder jeg er nødt til at overlevere. Og jeg har desværre indtil flere gange oplevet henvisninger fra kolleger på patienter med alvorlige sygdomme, hvor klienten ikke er blevet informeret om hvor alvorligt syge deres dyr evt. er. Og min personlige erfaring er at de mennesker, der får informationen løbende generelt håndterer situationen bedre end dem, der får en bombe smidt i hovedet, når de bare troede at lille Fido havde en infektion. Men nej, det er absolut ikke sjovt at gå og vente på prøvesvar. Det er det faktisk heller ikke for os dyrlæger, for tro det eller ej, så bekymrer vi os altså også om vores patienter, specielt dem vi mistænker for alvorlige sygdomme, som vi ikke kan helbrede. Desuden er der for rigtig mange mennesker også et økonomisk aspekt i behandling af deres dyr og lige meget hvor meget man hører folk sige at deres dyr ikke kan gøres op i penge, så er det også en situation jeg håndterer dagligt. Og mistænker jeg alvorlig sygdom, ja, så siger jeg det ærligt til klienten, så de har mulighed for at tage det med i deres overvejelser om yderligere undersøgelser og evt behandling.
B-King: du har fanget den helt rigtigt   nemlig at jeg "ubevidst" kender ordets definition, fordi jeg har lært det i skolen, men at jeg blot mangler at bruge det korrekt. Hvad det skyldes ved jeg ikke; for mig er ordet chance et fuldstændig neutralt ord; jeg har aldrig brugt det om udelukkende positive ting. Din rettelse er så den første jeg nogensinde har fået  Hvis jeg fik et spørgsmål om definitionen af "chance", ville jeg godt kunne svare på det. Men jeg bruger det som jeg selv opfatter det, nemlig 100% neutralt. Hvis en dyrlæge sagde til mig, at der var en chance for at mit dyr havde leukæmi, ville jeg på ingen måde opfatte det som om det var positivt, for det er ikke sådan jeg opfatter ordet chance. Din pointe er dog faktisk god, da der jo findes folk, fx dig selv, som helt ville misforstå en sætning, hvor leukæmi og chance var brugt sammen   og det ville da være uheldigt. God idé at være obs på det i sådan en sammenhæng. Jeg kan bedre se pointen med dit indlæg nu, hvor du fortæller hvad grunden var til din rettelse   det virkede nemlig først meget meningsløst for debatten.
Jeg har ellers tit tænkt det stik modsatte. At de da må blive undervist i pædagogik eler psykologi eller noget, fordi jeg oplever at de dyrlæger vi har brugt som faste, faktisk er meget nede på jorden og i stand til at få mig til at føle ro.... At der så ind imellem er en af de vagthavende dyrlæger der ikke lige er så vældigt kompetent på det punkt, er jo en anden sag. Jeg har vel nærmest tænkt at det så nok ikke lige var der han høstede de højeste karakterer. Et eksempel: Hesten har svær kolik og har haft det i 16 timer - Den havde haft dyrlæge om formiddagen, men var igen om aftenen meget smertepåvirket. Vagthavende dyrlæge bliver kaldt ud, virker noget bekymret. Han: Der er godt nok meget stille derinde - Bare det nu ikke er tarmslyng. Jeg: Hvis det er tarmslyng, så tuder jeg. Han: Nej, så er det ikke tarmslyng. Men jeg synes nu generelt at de dyrlæger jeg har mødt er meget nede på jorden og langt fra pisker en stamning der ikke er grund til. Nu bor jeg selvfølgelig også i Vendsyssel så det kan måske være en medvirkende faktor  For god ordens skyld skal det siges at hesten kom over kolikken efter 2 dyrlægebesøg mere og lever i bedste velgående i dag 
Zamangah, undskyld men jeg kom altså til at grine lidt "nej, så er det ikke tarmslyng"   Det er nu meget sødt sagt   (eller også orkede han ikke lige en grædende kvinde oveni det hele   ) Sophie, jeg fik det vist også til at lyde lidt, hmm forkert måske. Men det er bare tit ordet bliver brugt forkert og som du også selv siger, så er leukæmi og chance bare ikke en god cocktail  Og da tråden nu netop handler om fejl-kommunikation synes jeg det var meget relevant  (Men det er vist en tendens der er kommet, at risiko og chance bliver forvekslet og ikke brugt rigtigt. Ligesom der er kommet flere og flere der siger/skriver; Slem-slemmere-slemmest     Det kan man bare ikke sige   )
Nu er det ikke fordi at jeg vil "holde med nogen", men jeg opfatter også ordet chance som positivt ladet..Du har en chance for at vinde i lotto (ikke en risiko). Og du har en risiko for at brække benet (ikke en chance)..  Så jeg tænker personligt, når en person bruger disse ord "forkert", at personen ikke forstår forskellen på de to ord. Ikke at jeg bliver forarget på nogen måde, for jeg ved, at mange netop ikke skelner imellem dem.
Nej, der er ingen specifik undervisning i psykologi/kommunikation på dyrlægeuddannelsen... Så skal det i hvert fald være lagt ind i den nye studieordning (det kan Sophie nok fortælle os om et par år)  Jeg valgte specifikt et modul hvor der var undervisning i kommunikation indlagt, netop fordi jeg syntes jeg manglede det. Det var så desværre ikke så specifikt rettet mod patienthåndtering, men mere alment om kommunikation, forskellige menesketypers forskellige måder at kommunikerer osv. Kommunikations- og psykologiundervisningen på dyrlægeuddannelsen er mere sådan lagt lidt ind hist og pist, og det er mere den enkelte undervisers erfaringer der bliver delt ud af (hvilket også kan være guld værd!), end det er sådan objektiv kommunikationsundervisning. Det er sjovt med det der nævnes her i tråden, for jeg husker faktisk at flere undervisere har opfordret til at man hellere ser lidt for sortsynet på tingenes tilstand, end lidt for positivt. Netop for at klienten hellere skal ånde lettet op, end at de pludselig bliver mødt med en virkelighed som de ikke var klar over. Det er muligt at den strategi på ingen måder passer til TS's temperament osv, til gengæld kunne det måske tænkes at det fungerer rigtig godt for rigtig mange andre mennesker..?  Det fedeste er jo når dyrlægen kender/fornemmer deres klienter så godt at de ved hvilken strategi de skal bruge, og kan tilpasse det specifikt til klientens behov. Igen, der er SÅ forskelligt hvordan folk helst vil have teorier, resultater, muligheder, prognoser mm præsenteret. Det kræver bare enten et rigtig godt kendskab til klienten, årelang erfaring med at fornemme og tolke klienter eller et uovertruffent naturtalent. Personligt synes jeg også den del af dyrlægegerningen er utrolig spændende, så jeg satser da på at blive god til det engang 
Men er det ikke lidt underligt at dyrlæger skal være pessimister hvorimod læger skal være optimister? Min mand som er kiropraktor (har fået samme undervisning i komm. som lægerne) må da ALDRIG fortælle en patient, at han tror at vedkommende har en prolaps. Det venter han med til billederne har bekræftet den formodede diagnose.
Det er sjovt at du holder fast i det med lægerne, for personligt vil jeg sige at jeg på ingen måde oplever at lægerne er så positive/grundige som du udlægger det. Personligt er jeg inden for det seneste år blevet diagnosticeret og behandlet derefter for 2 forskellige sygdomme ved 2 forskellige tilfælde, hvor der decideret er tale om fejldiagnosticering og her blev der diagnosticeret bare ud fra at jeg havde ondt, men uden hold i diverse undersøgelser. 1. gang var jeg naiv nok (og høj på smertemedicin) til at tro på lægen, men da behandlingen ikke hjalp og jeg på ny søgte hjælp forstod den læge jeg kom til ikke engang hvordan man havde fastsat diagnosen. Specielt fordi man havde et scanningssvar, som var negativt. 2. gang blev der ikke engang lavet nogen prøver, det blev bare konstateret at jeg havde galdesten fordi jeg havde ondt i maven. Ultralyd, jamen, det var ikke nødvendigt, det var galdesten. Denne gang var selv bevidst om at diagnosen ikke passede og henvendte mig umiddelbart derefter til anden læge, som gjorde sit arbejde og stillede en korrekt diagnose. Så jeg kan på ingen måde genkende at læger skulle være grundigere eller mere positive i sin arbejdsgang end dyrlæger. Begge fejldiagnoser var i øvrigt sådanne som kræver en del livstilsomlægninger, så de var absolut ikke "milde" diagnoser. Men hey, måske jeg har været uheldig med mine læger, ligesom du måske har været det med dine dyrlæger. Derimod så oplever jeg tit at folk er forbavsede over at jeg tager dem alvorligt og tror på at der er et problem med deres hund/kat selvom det måske ikke viser sig ved undersøgelsen. Det har jeg endnu også tilgode at opleve hos en human læge, hvor svaret ofte er at man bare skal tage to panodiler og så går det nok over.
Jeg er så heldig med at mine faste dyrlæger er nogle helt fantastiske mennesker, som jo så nok også har fordelen af altid at have været de fast dyrlæger på mine forældres tidligere landbrug så den ene har kendt mig hele mit liv. Men ingen af de to lægger fingre imellem når de ikke kan fastsætte en egentlig diagnose med det samme, jeg bliver forklaret og informeret om hvorfor de gør hvad og hvad det kan være lige fra det mildeste til det værste, hvilket jo egentlig kan være hårdt, men samtidig er det rart at være forberedt på at man måske skal overveje en aflivning, og så er det jo bare skønt når man så får nyheden om at det skal man ikke  Nu arbejder jeg indenfor administration, og der er kommunikation også en vigtig del, men reelt set må jeg indrømme at kommunikation kan ikke læres, man kan lære en masse teorier og om forskellige mennesketyper, men den reelle føling og viden omkring kommunikation kommer med tiden og erfaringerne, og ikke alle har en indføling i forhold til hvordan de bedst kan informere en ejer omkring hvad der muligvis kan være galt med deres dyr, men gør som de håber vil være korrekt, det kan være svært at håndtere som dyreejer, men personligt må jeg indrømme det vigtigste for mig er at jeg føler dyrlægen er god til sit arbejde, så er personens kommunikationsevner mindre vigtige, selvome gode kommunkationsevner da altid er rarest. mvh mie
Jeg tror der er mange faktorer, der spiller ind. Kommunikation er svært, især når den ene part gerne vil være professionel og faglig og den anden part er mere styret af sine følelser. Dyrlægen tænker  Ejer hører  Generelt synes jeg at mine dyrlæger er gode til at forklare hvad de tror det er, men samtidig også forberede mig på, at det kan være noget alvorligt. Jeg synes at det er rart også at få de mere alvorlige scenarier, så jeg har noget at forholde mig til. Hellere være forberedt på, at det kan være alvorligt med store dyrlægeregninger mv. til følge, end at gå igang med noget jeg tror er uskyldigt, for så senere ende ud i noget, som koster meget mere end jeg egentlig var indstillet på at ofre. Én gang har jeg været ude for en dyrlæge der var   negativ. Min hest havde forstoppelse, havde haft dyrlæge om aftenen og igen næste morgen. Min egen dyrlæge siger, at den nok skal behandles en gang mere om aftenen. Ganske rigtigt, så om aftenen ringer jeg til vagten og får fat i en dyrlæge fra en anden klinik. Da hun hører, at den har haft forstoppelse siden aftenen før, begynder hun at tale om indlæggelse med det samme. Først panikker jeg lidt, men får tænkt mig om og siger til hende, at hun bare skal komme, fordi min egen dyrlæge ikke har talt om noget i den retning. Jeg havde nærmest en fornemmelse af, at hun allerede havde en lastbil fra DAKA klar til at afhente min hest  Hun kommer så og giver hesten olie osv. Det var en alvorlig kolik men ikke noget der krævede indlæggelse. Mens hun er der, indrømmer hun, at hun har en tendens til at overreagere  Sidste efterår blev min hest alvorligt syg, og da det var overstået fik jeg lidt af en overraskelse. Jeg havde godt nok forstået, at det var alvorligt men fik alligevel lidt af et chok da dyrlægen efter knap 2 uger sagde til mig, at min hest nu var ude af den "akutte, livstruende" fase. Livstruende???? Jeg kunne måske nok havde regnet det ud selv, men så langt havde jeg bare ikke tænkt. Dagen efter at den blev syg, talte dyrlægen godt nok om, at forsikringen måske ville kræve at den blev indlagt. Det sagde jeg nej til, fordi jeg vidste at chancen for at den så kom sig, ville være meget lille. Hellere gå glip af forsikringen end at bruge tusindvis af kroner på en indlæggelse. Bare det, at dyrlægen havde kontakt til forsikringsselskabet, burde have fået en lille klokke til at ringe hos mig, men det gjorde det ikke  Jeg skulle også tage temperatur to gange dagligt, plus at der kom dyrlæge hver dag, men alligevel var det ikke gået op for mig, at den rent faktisk kunne dø af det. Heller ikke den dag den havde 40 i feber... Der var ingen, der sagde det til mig, og måske valgte jeg ubevidst at lade være med at tænke over det  Men selv nu har jeg det underligt med, at jeg ikke var forberedt på at den faktisk kunne være faldet død om dengang... Forresten kom den sig ikke helt så det endte med at jeg måtte få den aflivet 
Jeg omformulerer mig lige. I denne tråd bliver der fortalt at dyrlægerne opfordres til at forklare om worst case. Det VED jeg, at lægerne ikke bliver. At nogle så handler udfra egen intuition er en anden sag. Men jeg kan vist godt konkludere, at jeg bare ikke har brug for at få udbasuneret dødsdomme, der slet slet ikke er belæg for og at jeg så nok er den eneste, der har det sådan 
B-King: jeg kan sagtens forstå din rettelse, det var helt relevant! At jeg så farer i flæsket på dig, ja, den må jeg tage som erfaring i bagagen  Er glad for at læse i tråden, at så mange har haft gode oplevelser. Det er jo helt forskelligt hvad man har "brug" for at høre, og der skal dyrlægen nok være en god menneskekender. Tænk, man tror man skal arbejde med dyr, men det er den nemme del af det   vi havde en forelæser der sagde, at det største arbejde lå i ejerne (sådan med et glimt i øjet). Men det er vidst også på sin rette, eftersom det er dem der betaler  Jeg ved ikke hvad de har proppet ind i den nye studieordning fra 2009. Jeg tænker på om der mon er et slags ekstra-kursus man kan tage i kommunikation med ejere, jeg ved at Hill's har haft sådan en kursus-aften sidste år, håber der holdes noget i den stil igen (tag jer ikke af at det er et firma der sponsorerer den slags, det lærer man hurtigt at se hen over   )
Første gang jeg/vi(har en bror der er 1½ år ældre) var alene hjemme et par dage var nok da jeg var omkring 14 år. Og første gang i længere tid (2-3 ugers ferie) var jeg 15-16 år. Der har så altid enten været mad i køleskab og fryser, eller ligget penge så man selv kunne gå ned og handle. Og så selvfølgelig telefonnumre på gud-og-hver-mand, så man havde nogle man kunne ringe til hvis der skete noget eller hvis man var i tvivl om noget  Derudover var resten af familien bevidst om, at man var alene hjemmme så de kunne træde til hvis det skulle være.
Jeg var ca. 13 da jeg fik lov at være alene hjemme i en weekend 
Jeg har selv to drenge og de ville glemme at fodre og lufte hunden, lukke hoveddøren og køleskabet. Og de ville tæve hinanden halvt ihjel.. De tænker kun på computerspil. De er hhv 15, snart 16 og 14 år. Den ældste har asperger, så det har også en del at sige. Jeg var selv alene hjemme fra 16 års alderen. Piger er jo generelt mere modne og ansvarsbevidste i teenagealderen. Nu har vi også en gård, som kræver lidt mere end at passe et hus.
Tror jeg var 10 eller 11 år, hvor det var nætter eller hele dage. Første gang jeg var alene hjemme var vel da jeg var 7 eller sådan, bare nogle timer ad gangen  men det vil jeg nu ikke anbefale nogen at få lov til så tidligt 
nu er det frygtelig mange år siden, men jeg tror at jeg var omkring de 13-14 år, men jeg var også et frygteligt fornuftig barn, og min mor enlig på det tidspunkt,så jeg har nok overbevist hende om at det kunne hun sagtens overlade mig. Mine egne en hel weekend, ja det ved jeg ikke, min den store bliver 13 men har en hjerneskade, så ville være bange for at der kunne ske noget hun ikke kkunne overskue, den "lille" han er noget mere moden og meget fornuftig, men ved jo ikke hvordan han vil være når han bliver 13-14 år, det må vi vente og se til.
Jeg har 4 unger, det har været meget forskelligt hvornår de har været alene hjemme. Men 15-16 år. De sidste der nu er 16 er det svært med. Men vi har dog bestemt at han kan være alene hjemme i 5 dage. Da de andre var i den alder boede vi på landet, nu bo vi i en mindre by. Det er lettere for andre at voldgæste! Men han har været alene hjemme før i en weekend, det er gået fint. Han har storesøster i naboen byen, det betyder meget for vores overvejelser. Men klart at hans Asperger diagnose også spille ind. Så det er lige så forskelligt som der er mennesker til, hvornår de kan være alene hjemme!
Jeg har ikke været mere end 11  Men som skilsmissebarn har jeg også lært at klare mig selv, fx skulle rejse alene med fly fra jeg var 6 år gammel (min far flyttede til England, da mine forældre blev skilt, og så måtte jeg jo hoppe på et fly for at se ham. Dengang var der dog altid en stewardesse der fulgte en en til bagagen osv). Jeg har dog også altid været meget ansvarsbevidst, og kunne sagtens passe mig selv en dag eller to, da jeg var 11   er storesøster, så var vant til at se efter min bror og sørge for at alt var ok. Første gang jeg var alene hjemme i mere end et par dage, var jeg vel 13-14 eller sådan noget.