Jeg kender de problem, jeg har dig kun kendt til det i mine pony år, som nu er 7 år siden de stoppede... Jeg havde flere kærester, og alle brokkede sig, indtil jeg fandt en som var springgymnast på ret høj plan, som derfor have træning 5 gange om ugen... Ergo, blev ridningen passet ind når han var afsted til træning, for det passede med han trænede 3 timer, og altid først var hjemme kl 21.30 så rigelidt tid til hesten når man lige havde lavet lektier efter skole.. Vi var sammen i knap 2 år, (15-17 år) aldrig noget brok over al min tid, men han opdagede det jo ikke. Jeg har måtte skrotte flere fyre som mente jeg brugte for meget tid på hesten, men sådan er jeg. Jeg bruger i hverdagene mellem 3-4 timer, i weekenderne, er jeg derude af 2 omgange, morgen for at lukke på fold og muge i ca 1½ time der går jo tid med hygge og snak.. Og igen senere ca 4 timer.. Nogen gange hele dagen.. Jeg havde en kæreste i gymnasiet og efter, han synes til tider det var lidt irriterende jeg ikke lige var der når han synes jeg skulle være der, men så spurgte han mig altid, om vi dagen efter måske kunne lave en hygge aften hvor hesten fik fri, eller jeg fik nogen til at tage hesten.. Dette skete ikke så tit.. Men jeg gik fra ham da jeg mødte min nuværende kæreste Lars. Lars arbejde hos min underviser, da jeg var der oppe en uge, og bo der, ride undervisning på min hest, og min underviseres og der faldt jeg pladask for ham, det samme med ham   Han havde en kæreste, det havde jeg jo også, så det skulle lige ordnes.. Men det blev det net så hurtigt.. Lars havde jo set mig den uge hvordan jeg pylrede om min hest, og hvor længe jeg kunne brunge på hende... Så han vidste hvad han gik ind til, og han har aldrig bedt mig om at bruge mindre tid aldrig.. Han er fantastisk, tager med til stævner, og opmuntre mig til at bruge den nødvendige tid da hun jo kun er 4 år.. Men han har jo også arbejdet med heste først i salgsstald, og nu som i lære som beslagsmed, så han ved og forstår det tager tid, især når man som os behandler dem som kæledyr  Mit bedste råd til dig er prøv at lokke dem med i stalden en dag, og vis dem hvor mange opgaver der skal til hver dag når man har hest, der har jeg gjort i mine seriøse forhold, og der har der ikke været brok.... Rigtig meget held og lykke!!!
har været sammen med min dejlige kæreste i 10år og vi har 3 små skønne børn sammen.. men hesten er der os stadig.. Han brokker sig, piver over pengene.. men han kører mig lige så tit som jeg har brug for det, derover og hjælper sammen med ungerne med at passe den nye hest.. mistede 2 heste i august men ville have en ny og selvom han brokkede sig så vidste han at jeg brænder for de dyr.. lige nu kan jeg dog ikke ride pga rygskade men heldigvis er den nye os en unghest så han har fået en laaaang voksepause og bliver nok først startet op igen til sommer.. men det handler om at de accepterer hestene selvom de brokker sig.. for hvis der nogen der er goe til at brokke sig så det mig.. så må han os godt 
Nu har jeg ikke egen hest, så jeg ser det nok fra et lidt andet perspektiv.. Men jeg kan altså godt forstå at det må være svært at leve med. Jeg ville heller ikke trives med at min kæreste havde en hobby som fyldte SÅ meget. Ikke at vi skal sidde lårerne af hinanden, men 4-6 timer daglig er immervæk rigtig meget, udover job. Folk er forskellige, og nogle hesteejere bruger mere tid i stalden end andre, nogle har parter osv osv. Så det gør en stor forskel i hvor meget tid der bruges på hesten. Hvis du har valgt at bruge så meget tid på din hest, ja så har du jo også valgt noget andet fra. Der findes måske en mand derude der også har meget travlt med alt muligt andet (men hvad så hvis i får børn osv?)
4-6 timer er rigtig meget om dagen og på en fridag bruger du 3 timer, på hvad om man må spørge.? Jeg bruger ca. 2 timer 5 dage i ugen og dette syntes min kæreste er for meget, men fortæller ham bare at alternativet er en møg sur kæreste med ondt i ryggen.. Så knytter ham som regel 
At man gerne vil have et forhold, men ikke gå på kompromis. 4-6 timer i stalden er godt nok lang tid, særligt når det er stort set hver dag. Da jeg red, brugte jeg 2-3 timer i stalden og jeg både, mugede, striglede, red og nussede på den tid. Havde så også part 2-3 gange om ugen. Hvis ikke du er villig til at skære ned på det antal timer du bruger ved hesten, så skal du nok ikke regne med at have et længerevarende forhold. Med mindre du finder en, der bruger samme timeantal hver dag på sin hobby. Beklager, men det er min mening.
Du skal bare have min eks - skøn skøn mand! Men der var kun tid til arbejde og golf - jeg accepterede det egentlig, men kærligheden forsvandt! Det er også helt vildt meget tid du bruger på hest? Jeg har haft tre forhold. Det første (5 år) accepterede aldrig! Nummer to som er nævnt øverst (3½ år) accepterede og støttede 110 % og hjalp meget til! Det var guld værd!  Nummer tre (nuværende) acceptere også fuldt ud og er ret vild med begge mine heste og har også selv redet hoppen lidt 
manden har jo ret,- du HAR jo hesten som 1. prioritet. hvordan kan man have et forhold, hvis man bruger al sin fritid på hesten? 4-6 timer hos hesten dagligt, er da også vildt meget tid! hvis du tager et par fridage, bare i weekenden,- kan du være heldig at finde dig en weekendkæreste... ikke for at genere dig på nogen måde,- men man kan ikke både blæse og have mel i munden. hvis man prøver,- så bliver resultatet derefter
Hej, det er måske ikke umuligt men ihvertfald meget svært at have et forhold på de præmisser ... 4-6 timer er meget lang tid hvis man ellers har en alm. arbejdsdag også,så er der jo ikke ret mange vågne timer tilbage i døgnet.. En ting er at du er lang tid hos hesten,men er du så nærværende og kæreste når i er sammen?? Ellers kan jeg godt forstå at du ikke kan få dine forhold til at virke,du vil jo ikke gå bare lidt på kompromis.. Tænk om det var en fyr der skrev herinde at kæresten var træls fordi hun ikke kunne forstå at han da skulle bruge så lang tid på fodboldt hver dag, så er jeg ret sikker på at svarene ville være anderledes.. Fair nok at din hest er din 1 prioritet , men så må du jo også leve med at andre vælger dig fra fordi de prioriterer anderledes, feks. deres fælles liv og deres partner. MVh Hotbandit!
Jeg bruger også 3-6 timer, og gider heller ikke være husmor. Skal ikke have børn, og oplever det samme piveri fra hjemmefronten. Og i øvrigt er det da fuldstændig ligegyldigt, hvad man bruger tiden på. Jeg får selv at vide, jeg er meget aktiv i stalden, og det er jeg. Ingen hyggesnak der. Men om man så sidder og triller tommelfingre, så skal man jo ikke have dårlig samvittighed over det.  Man kan sige, hvad med mænd der tager flere dage ud af kalenderen, fordi de skal på byture e.l. Jeg brokker mig ikke over det. Heller ikke hans dårlige arbejdstider, eller at han heller ikke er husmor!! Tikki, jeg håber, du når frem til, at du ikke skal ændre dig, og godt, du ikke har gjort det. Når det er hestene, der giver en glæde i hverdagen, som han måske får ud af fodbold, drukture, U name it, så er det sådan det er! Jeg havde en kæreste, der skulle rejse med firmaet ca. hveranden måned. Det gik ikke, men der var følelserne heller ikke stærke nok. Så ja, et forhold har godt af at blive testet lidt.. At nogle ikke finder sig i noget, og andre finder sig i alt for meget, er så en anden sag. Det ved vi jo godt. 
Nu er der jo forskel på at tage et par dage ud af kalenderen til noget, og så at bruge så mange timer HVER DAG. Som en anden også har nævnt i denne tråd, så gad jeg godt have læst jeres reaktioner hvis situationen var vendt om - at TS's mand fes ud af døren hver eneste aften for at pleje sin kværn, fodbold whatever, og TS følte hun stod alene med det praktiske, foruden at hun ikke følte han satte pris på hende. Se, så tror jeg at det store feminisme-maskineri var sat i sving på HN.
Fandt jeg en kæreste, der havde en hobby, han brugte ligeså meget tid på, ville jeg da syntes det var fantastisk!!! Jeg brokker mig som sagt ikke over det, hvis han vil på weekend med vennerne, til fodbold flere gange om ugen, eller hvad han ellers kan finde på. Tværtimod støtter jeg dem i at bevare og dyrke deres egne interesser. Syntes det er vigtigt, at bevare sig selv og sine interesser i et forhold og vil hellere ses mindre og så nyde tiden sammen, end at ses hver dag og blive træt af hinanden. Jeg er måske lidt atypisk på det område, men jeg kommer hurtigt til at føle mig omklamret og klaustrofobisk, hvis jeg ikke har den tid til mig selv uden kæresten. Jeg kan sagtens få 4-6 timer til at gå i stalden. Der skal ordnes boks og hø, strigles og rides og så selvfølgelig oz snakkes med de andre folk derude. Jeg hygger mig og kommer til gengæld glad hjem!! Det er jo heller ikke HVER dag der går så lang tid og i weekender er der jo stadig masser af tid til at være sammen. Jeg har ikke børn og skal heller ikke have nogen, netop fordi jeg ikke er villig til at ændre så meget på mit liv og prioriteringer, som børn kræver. Jeg tænker bare, at det da må være skønt med så meget frihed i et forhold og troede faktisk de fleste mænd ville syntes det samme, men der er jeg så blevet overrasket.... Men alt i alt vil jeg hellere være single, end at skulle ændre mig, for at få et forhold til at køre. Det ville alligevel være dødsdømt, hvis jeg ikke har friheden til at være MIG, på godt og ondt.
Hov, glemte lige det vigtigste: Det der undrer mig mest, er jo at jeg netop siger det meget klart og tydeligt fra starten af, at jeg bruger meget tid på hesten, har stor frihedstrang og IKKE er husmor typen. Hvis de ikke kan leve med det, eller netop søger en husmor type, så burde de jo melde fra istedet for at sige det passer dem fint, for så at ændre mening radikalt efter kort tid. Jeg er meget ærlig omkring mig selv og så frustrerer det mig bare, at de ikke er det samme.
Nu behøver man jo ikke være "husmor-typen" for at gide være sammen med sin kæreste. Det kommer nok bag på dem HVOR meget det egentlig er. Og jeg synes ikke man kan sætte det så sort/hvidt op - at man enten er sammen non-stop og man mister sig selv fuldstændig, eller også har man en hobby der fylder 4-6 timer hver dag. At han river et par dage ud af kalenderen pr uge til fodbold, kan jo ikke sammenlignes med hvad dit fylder HVER dag. Men det er jo fint at du vil leve livet på den måde, jeg tror bare ikke du skal regne med så mange andre kan se hvordan i så får plejet jeres forhold.
min ex var præcis på samme måde og vi gik fra hinanden. for 1½ år siden mødte jeg min forlovede og jeg gjorde det klart for ham, uden jeg bad ham om det, begyndte han er kører med i stalden og syntes det var hyggeligt at se mig ride rundt, og nusse hestene, strigle dem osv. for 1 år siden begyndte han selv at ride, først part, så fik han en hoppe selv, men pga tidspress, blev hun byttet og han har nu en snart 2 års, vallak, som jeg med tiden skal ride til, han elsker at være der, og tager også derop alene, men ellers er vi altid sammen i stalden.. råd kan jeg desværre ikke give, for som skrevet endte mit forhold galt, og jeg har en fantastisk kæreste der elsker heste, jeg rider godt nok konkurrence mens han fotrækker hygge ridning og skovtur. 
glemte lige at skrive, hvis du hver dag bruger 5-6 timer i stalden, og du øsnker en kæreste med en lige så stor hoppy, hvornår skal i så ses? hvis jeg skal tage min gennemsnitsdag så har jeg fri kl. 15, 6 timer oveni det, så bliver klokken jo 21, hver dag, så ville jeg aldrig se min kæreste (hvis han ikke også var hesteintresseret).. tror det handler lidt om protering.. jeg værdsætter ikke min hest mere, fordi jeg "kun" bruger 2-3 timer i stalden, for det meste kun 2. jeg er vel deroppe 5 gange om ugen, og det trives min hest med, da jeg red konkurrence på min "voksne" hest brugte jeg vel 2 timer i stalden dagligt.
jeg har prøvet det også, fået trusler om at vores forhold sluttede hvis jeg kørte til hestene - og til sidst kørte jeg..og vi er ikke længere sammen. Jeg har så mødt min nuværende kæreste på hans gårdsplads og hestene står i hans stald, han trækker dem til og fra folden og ordner deres bokse når jeg ikke selv har tiden...igår hørte jeg ham bruge ordet "farmand" om sig selv overfor en af hestene, så de hans "børn"... krydser fingre for at du møder en rider på en hvid hest på din kærlighedsrute... Mvh Birgitte
Ved jeg godt  Men nej har ikke blødt hele tiden, min mens er bare underlig, og har blødt MEGET lidt mellem min mens. Men regner oss med det går iorden. Jeg er ikke typen der render til læge uden grund, så derfor spurgte jeg herinde. Og tusind tak for svar 
Jeg har en gang haft en spontan abort tidligt i et graviditetsforløb (så tidligt at jeg ikke var klar over at jeg havde været gravid, men kunne regne det ud). Jeg blødte on/off i 1½ -2 måneder (tror jeg), 2 dage med blødning 3 dage uden, 4 dage med, 1 dag uden osv. Jeg tog til lægen og fik bekræftet at det er helt normalt. Men det kan da være at du skulle overveje noget prævention a'la hormonspiral, det er da lidt bedre end at dyrke usikker se-x, det kan da blive til en hulens masse aborter på sigt.
Det er jo ikke til at vide, at du ved det - når du skriver "fjerne det hele"   For det gør man jo ikke ved en sterilisation.
TinaR nej det ved jeg, men gad ikke til at forklare hende den anden man ikke bare lige fjerner det hele. Hvis jeg havde råd ville jeg gerne have kappet trådene, men har ikke lige 12 tusind der står sterilisation på  Jeg skal til læge på Fredag og tale om noget andet prævention, da jeg har fundet ud af de P-piller jeg får kan jeg ikke tåle  Og vil rigtig gerne have en spiral, så det har jeg da tænkt mig at sige. Golda Showers og til sidst vil jeg sige til dig, at om jeg dyrker usikker s'x eller ej kommer ikke dig ved. Men kan fortælle dig at det gør jeg ikke, så dum er jeg ikke 
kunne heller ikke interessere mig mindre, men du er vel næppe blevet gravid hvis du bruger prævention, det sidestillet med at du aldrig skal have børn = prævention du ikke skal bekymre dig om. Det koster også penge at få en hormonspiral, ca. 1250.-
Nu er der immervæk meget stor forskel på at lægge 1.250kr og 12.000kr, en spiral skal jo ikke skiftes efter en måned, så der går da nogle år før hun ender på det samme beløb. Selvfølgelig beskytter en kvinde der som TS slet ikke vil have børn sig? Nu er intet jo sikkert. Kondomer kan smutte, sprænge, have et 'usynligt' hul. At tage p-piller eller andre piller betyder jo heller ikke at man ikke kan blive gravid, en del kvinder bliver netop gravide trods p-piller. Selv en fortrydelsespille kan man ikke regne med 100% Selvfølgelig kunne man gå all-in og både bruge p-piller og kondom ALTID, men det kan jeg godt forstå hvis ikke man gør hele tiden. H HVIS man så gentagende gange bliver gravid trods p-piller (Ja nu er det jo bare et eksempel jeg ved jo heller ikke hvad TS bruger, men dette er også ment som generelt) vil jeg da mene at man skal prøve at finde en anden form for prævention. Din reaktion undre mig meget, har du læst om flere abort-tilfælde fra TS end den ene jeg har læst om? Hvis man fra naturens side er meget feril, så skal der altså ikke særlig meget til før man bliver gravid. Trods beskyttelse - Hvor i hendes foregående indlæg har du læst at hun ikke brugte beskyttelse?  TS/ Natascha SELVOM du ikke skal have børn, vil jeg råde dig til at prøve nogle ægløsningsteste så du lærer din cyklus at kende, jeg ved f.eks. at jeg har ægløsning på min 12.dag i cyklusen, når du er klar over det kan du passe ekstra meget på perioden fra 3-5dage før ægløsning til 2 dage efter. S*d kan -efter kvalitet- leve 'i dig' i op til 5dage. - Hvis du ikke allerede har sat dig ind i din cyklus og ægløsning, synes jeg som sagt at du også skulle gøre det   Det er faktisk rigtig rart at være bevidst om hvornår der sker hvad i ens krop Min kæreste og jeg har ikke beskyttet os siden december sidste år, og det er først lykkedes for mig at blive gravid i slutningen af september i år. Så det er selvfølgelig meget forskelligt alt efter hvor feril både mand og kvinde er, eller/ og lige ramme tidspunktet for ægløsningen. Men held og lykke med spiralen, eller hvad du nu vælger.
Stiine: Hun får nok ikke super meget ud af at tage en ægløsningstest når hun er på p-piller 
ved skam godt at man ikke bare lige fjerner det hele, men hvis du skal slippe for mens. er det altså ikke nok bare at blive steriliseret. hilsen hende den anden
Hehe. Tak til alle jer der skrev noget jeg kunne bruge 
Citat: "jeg har en fornemmelse af at du svigter din mand, ved at flytte" Der skulle stå: "jeg har en fornemmelse af,  , at du svigtr din mand, ved at flytte. Marianne
Din mand er narkoman, så simpelt er det. Jeg har selv prøvet at leve sammen med en alkoholikker, og en ting jeg lærte var, at du kan holde hånden over ham så længe du vil, men han ændrer sig ikke, så længe han ikke har en god grund til det. Og når hans børn, kone, job og sociale liv ikke er nok, ja så tror jeg næppe han ændre sig nævneværdigt. Det du kan gøre er at blive skilt. Du kan sagtens opnå skilsmisse uden hans tilsagn, når du kan dokumentere, at han er stofmisbruger. samtidig skal du sørge for at få forældremyndigheden. Sælg gården, flyt, skift nummer og svar ikke på hans hendvendelser. Alt dette er svært, meget af det kræver advokat. Derfor skal du ringe til mødrehjælpen og grevinde danner styrelsen Du kan altid ringe til Danners telefonrådgivning på tlf. 3333 0047  og få hjælp og råd. Dette kan du nemlig ikke stå med alene. Få fat i din familie og veninder, fortæl dem sandheden - der er nemlig ingen skam i at gå fra en narkoman, men der er en skam i at blive! Du vil opdage at dine venner hellere end gerne vil hjælpe, men de kan ikke hjælpe dig, så længe du ikke fortæller dem sandheden. Du er udsat for trusler, psykisk vold, samt det faktum at dine børn skal vokse op med en aktiv stofmisbruger. Du frygter ham og du frygter konsekvenserne. Nu skal jeg fortælle dig hvad konsekvenserne er, at af blive: han bliver ved med at tage stoffer, han møder skæv op i skolen/ til konfirmationen/på dit arbejde,( og så bliver det sgu svært at skjule noget) han bruger hver en klik i har, og der er da store chancer for, at han begynder med fysisk vold mod dig og børnene. Hvis du flytter, ja så er der chancer for, at han junker sig ihjel, at han stalker dig og i skal leve med sjulkt adresse og tlf og du må flytte langt væk. Men du får en chance for at få dit eget liv, dine børn vil med geranti takke dig senere og du vil opleve at skyldfølelsen forsvinder og erstattes af stor lettelse. hvilket et scenarie kan du bedst lide?
Jeg har været hvor du er... Det eneste du kan gøre er at gå din vej... men råd lytter man ikke til i din situation, jeg ved det, jeg var der... jeg vil håbe for dig, at du selv får nok, før det er for sent. Det gjorde jeg heldigvis. Du må gerne kontakte mig på PB hvis du vil snakke  Men du er nødt til at gå, din børn vil ende med at hade ikke kun ham, men også dig hvis du bliver. Eller kommunen vil opdage hvad der foregår i jeres hjem og de vil tvangsfjerne dine børn. Det er hårdt sagt, men det er sådan det ender, hvis du ikke tager ansvar for dig selv og dine børn. /Charlotte
Endnu engang tak for jeres svar. Lige for at understrege at jeg ikke er i tvivl om at jeg vil leve dette liv, for det vil jeg ikke, jeg eftersøger hvor man kan få hjælp eller nogen som har været det igennem og hvordan man "tackler" situationen? Jeg vil da ikke leve med at se på dette, helt klart, men man skal starte et sted, og det gjorde jeg for det første ved at rådspørge jer og ved at få hul på bylden. Det var dejligt at få luft og få det hele ned på papir, så jeg ligesom har et overblik og at andre kunne hjælpe mig til en vej og en start. Tak for det.. Jeg er glad for jeres råd, holdninger og erfaringer og føler mig ligesom ikke "alene" mere, nu skal der nok komme skub i tingene, tusind tak...
Du står i den situation at din mand er narkoman og dermed misbruger og du er blevet det der i fagsproget hedder medmisbruger, da du opføre dig fuldstændig som misbrugeren og går ind på hans præmisser. Du skal hanke op i dig selv og tage vare på dine børn, for sikke et spændingsfeldt de lever i. De er børn af en medmisbruger og en narkoman, så deres liv er fuldstændigt uforudsigeligt og omgæret af fortigelser, løgne og omskrivninger af virkeligheden. Du kan nemlig være sikker på, at dine børn er MEGET påvirket af jeres familiesituation. Du skal igang med at google MEDMISBRUGER og så skal du gå til jeres læge og derefter skal du bede om en samtale i kommunens familieafdeling/rådgivning/ misbrugscenter. Det er en meget alvorlig situation dine børn lever i og de kan tage skade på deres sociale og psykiske udvikling. En kæmpe krammer til dig og et meget stort og kærligt spark i rumpen til dig - om at gøre noget NU. For dine børns og din skyld.
Som jeg ser det, vil det største problem måske være gården (og det økonomiske fællesskab der er i ejerskabet af sådan en). Hvis den er godt belånt, kan den være svær at sælge, især hvis han er imod salget og stiller sig på tværs, og så hænger du på den og gælden (og ham) i alt for lang tid. Der var en tråd herinde for ikke så langt tid siden om noget lignende, og jeg har en kusine, der også har hængt fast i sådan et fælleseje i alt for lang tid. For min kusines vedkommende kom der først skred i den sag, da hun fik fat i en advokat. Så det vil jeg råde dig til at gøre ret hurtigt! Hvis du har råd (og lyst) til at blive boende, og han ikke vil flytte, skal du nok også have noget juridisk hjælp til at få afklaret dette. Jeg tror også, at det er vigtigt at komme ud af forholdet, imens du endnu kan - inden jeres gæld er blevet så stor, at I hænger på gården og hinanden til evig tid! Held og lykke med det hele!! mvh. tina
Jeg synes du skal kontakte misbrugscentret hurtigst muligt og forklare dem situationen, de kan hjælpe vi er mange der gerne giver vores besyv med, men det du har brug for er råd der er hold i. jette
Åh gud, hvor det løber mig koldt ned ad ryggen at læse dit indlæg!!! Det er en frygtelig situation for både dig og dine børn!!! Jeg er selv tidligere narkoman og har været stoffri i mange år nu (Gudskelov) så jeg ved en del om misbrugere og hvilken indflydelse det har på omgivelserne. Jeg vil starte med at sige, at ingen nogensinde kan give dig skylden for det!!! Der er kun EN person, der er skyld i misbruget og det er misbrugeren selv!!! Det eneste du skal tænke på, er at få dig selv og dine børn ud af den situation og langt væk fra ham. Det er faktisk også den bedste måde at hjælpe ham på. Så længe han bliver ved at kunne komme hjem til dig, vil han ikke komme ud af sit misbrug! Du kan henvende dig på misbrugscentret, hvor de vil kunne guide dig i forhold til, hvor du kan få hjælp. Derudover vil jeg virkelig anbefale dig at tage til nogle møder, hvor der er mennesker i samme situation som dig. De er langt de bedste til at hjælpe dig, da de enten er eller har været i samme situation. De ved hvor du kan få den bedste hjælp og de kan give dig utroligt meget på det personlige plan, så du får den styrke og det mod og overskud, der skal til, for at komme væk fra din mand. Der er et fællesskab for med-afhængige som dig, ligesom der er fællesskaber for alkoholikere og narkomaner (AA og NA) Jeg mener, det hedder Al-anon, finder lige ud af det med sikkerhed og skriver så igen. Hvem der kommer og hvad der bliver sagt til disse møder, er 100% anonymt, så du kan trygt tage til møderne. Tro mig, de kan virkelig hjælpe dig!!!
Tak for alle jeres svar  ) Jeg har kontaktet misbrugscentret, og de er ved at finde ud af noget, så jeg kan komme ned og tale med dem. En anden løsning er også undervejs, så det hele ser lidt lysere ud. Tikki: Du ved jo selv hvor svært det er, men tak for dine råd, altid bedst med en der kender til tingene. Jeg opdatere når der sker noget nyt.. Tak for hjælpen alle sammen