Jeg har den dejligste schæferhund på 10 år, der desværre lider en en sygdom, der ikke findes en helbredelse for. Det er en lidelse i indermusklen i bagbenene (musculus gracilis kontraktur) Han blev opereret for 5 år siden, og har haft nogle rigtig gode år, dog med en lidt tosset gang   Lidelsen er heldigvis ikke forbundet med smerter, men han har det sidste halve år fået smertestillende, da han jo slider kroppen på en forkert måde iht hans måde at gå på. Hen over vinteren er han blevet dårligere gående, men vil stadigvæk gerne ud og har altid sin elskede bold med  Jeg har sagt til mig selv, at den dag han ikke er glad og har lyst til at gå, så er det slut. Men for Pokker hvor har jeg det svært med tanken om det.... Har jævnligt tudeture over det   Jeg ved jo godt, at han er en gammel dreng. Men den beslutning om, at tage livet af et så intelligent dyr, som han er, er virkelig svært....Men den skal nok blive det, og også i tide. Han har bare været en rigtig god ven, og han ved altid hvad jeg mener og føler. Pyyyhhh, andre der er lige så store tudeprinsesser, som mig? vil også rigtig gerne høre om andre, der har kendskab til sygdommen
ja, jeg kender det alt for godt,- man oplever det jo ind i mellem når man har mange dyr... pt har vi en kat , hvis bagdel ikke fungerer helt optimalt. hun fik et slag på rygraden for 4 år siden,- og har haft en lille bitte lammelse lige siden. dyrlægen mente dengang at hun ville komme sig 100 % over det,- men hun har vel stadig 10% tilbage som ikke er gået væk. hun går derfor lidt stift med bagbenene,- og vi går også for tiden og lurer på hende,- for hun skal helt sikkert ikke gå og få ondt,- ved det mindste tegn vil vi hellere aflive hende. men ja for pokker, det er drønsvært når man går og kigger på sit ellers så glade dyr...
Åh - hvor jeg kender det   Jeg har 3 hunde på 10 år og tiden nærmere sig også for dem   Det har lige været tæt på med den ene. Hun har HD og spondylose og en dag vi var ude og gå, gik hun pludselig på 3 ben. Hun fik ro, jeg var til dyrlæge og kiropraktor med hende, men det blev ikke helt ok. Så tog jeg til hundefys med hende - og det har altså bare hjulpet og nu går hun normalt igen, så nu får hun noget mere tid at løbe på. Det er det væreste ved at have hund, at man må af med dem igen   Men jeg ville jo ikke have været foruden den del af mit liv sammen med dem. Jeg føler med dig - det er så hårdt, men igen vil vi være foruden?