Altså den knejt! Jeg river snart håret af mig selv i frustration. Nu er han syg IGEN! Han blev sendt hjem fra dagplejen idag pga. opkast og han er fortsat herhjemme. Ellers har han som sædvanlig skrantet lidt med hoste, småfeber, tynd mave, ondt i maven og alm. "kedelighed" - dog selvfølgelig også med gode dage og højt humør, men næsten altid en snert af et eller andet. Hvornår filan er det nok???!! Jeg har skrevet til lægen idag og bestilt en tid til "grundigt gennemtjek" af knejten, for nu MÅ det da snart være nok. Det kan altså ikke være rigtig at man kan være så syg så meget og altid? Nu sidder jeg så og tænker hvad lægen egentlig kan gøre for han er jo højest sandsynligt ikke "syg" når vi kommer. Men han tager måske en blodprøve? Stakkels dreng, men det bliver vi nødt til hvis det er - hellere det korte ubehag end så meget sygdom. Hvad kan man ellers gøre eller hvad kan man OGSÅ gøre?? kh en frustreret mor  
Vi bruger Bio-Strath. Jeg tror nok, vi har skrevet om det før - barylerne får altså ikke altid de tre gange om dagen, men de gange, det kan lade sig gøre. Typisk to gange i hverdagene og tre i weekenden, frederik lidt sjældnere, fordi det ikke er altid, han gider. Der er også det dersens ostevalle-tamtam, Molkosan eller Valleforce, som min læge har nævnt, at jeg kunne prøve. Ingen af barylerne - og heller ikke jeg - var ret begejstrede for smagen, så selv om det egentlig var mest praktisk, fordi man kun skal have det en gang om dagen, blev det Bio-strathen, der vandt her. Ellers diverse immunstyrkende tilskud? Mener at jeg husker at rød solhat er godt, og der er sikkert rigtig mange andre, men det er ikke lige der, min største ekspertise ligger  Håber snart at du finder nøglen - sygdom hele tiden er til at få fniller af! mvh. tina
har desværre ingen gode råd, for sønnen min er lige omvendt. Men håber i finder en løsning, for det er da ikke holdbar i længden med alt den sygdom. Håber lægen kan hjælpe med at finde en løsning, for det er da ikke sjovt at være småsyg hele tiden, hverken for forældre eller sismofytten!
Han (vi) får Biostrath, det begyndte vi med i sidste tråd om sygdom... Og sund mad, motion og frisk luft. Men syg syg syg - ALTID
Måske kunne I prøve en homøopat? Det gjorde vi efter tre mdr. med konstante mellemørebetændelser. Min datter har stort set ikke været syg siden. Jeg kender flere, som har gode erfaringer. Og som vi selv tænkte dengang - det kan jo ikke skade og koster ikke alverden!
Prøv rød solhat, det er et godkendt naturlægemiddel! Echinaforce hedder det vist! Ellers bare fortsæt med Biostrath, det tager tid at opbygge!
Har du fået ham undersøgt for en immundefekt, der gør at han er så tit syg. Kender 2 børn her fra byen, der har en defekt i deres immunsystem, der gør at de nærmes konstant er syge mens de er helt små. De vokser fra det omkring skolealderen, så det skulle være ufarligt, bortset fra de trælse infektioner de får hele tiden. men prøv at høre lægen ad. - Komtesse
Nej han er jo netop ikke/aldrig blevet "gennemtjekket" - hvilket er det jeg er nået frem til at ville nu. Han blev sendt hjem sidste torsdag pga. voldsom diarre og så igen i fredags pga. opkast, som fortsattte om lørdagen. Nu er det så gået over i den velkendte (men ikke velkomne!!) hoste med lidt hæshed til følge. Alle ideer er velkomne også ting man kan oplyse lægen om, han kan jo se han "reportoire" i sygejournalen, men han kan vel alligvel godt bruge nogle input... Syntes det er synd for den lille. Han er jo ellers jordens gladeste lille dreng når han er rask - han har et super godt sprog og er utrolig selvhjulpen med eks. tage tøj af/på. Han er lille, men det fik vi jo en "anmærkning over" ved sidste lægebesøg. Han sover rigtig fint om natten - bortset fra når han hoster/er syg. Men til i de raske perioder er han jo så sød og nem og glad, hjælpsom, flittig og kreativ. Det er bare synd han altid skal ryge ned og så så længe af gangen + med diverse følgesygdomme/symptomer altid. Og så er han jo utrolig dyr i "drift" - øøøj de sygedage, afspadseringstimer, ferietimer og omsorgsdage der er brændt af på ham. Det tør jeg slet ikke gøre op. Men det skal selvfølgelig ikke afhænge af det   Det er bare utroligt det ingen ende vil tage. Homøopat, hvad "gør" sådan en?
Øv, stakkels lille gut. Har I overvejet, om der er noget han ikke kan tåle at spise/drikke? Ikke i en sådan grad at han får udslæt eller lignende, men noget som hele tiden belaster hans immunsystem? Fx mælk, farvestoffer, gluten eller noget helt andet. Vores datter kan fx ikke tåle "affalds"-kød (pølser, købefrikadeller mm.) - hvis hun får det, bliver hun som regel syg med træthed, diarré, opkastning etc. Det er selvfølgelig lidt besværligt, men det er jo langt bedre end at være syg hele tiden 
Ej, hvor kan jeg godt forstå dig. Det er bare så frustrerende med syge børn. Her er jeg også i samme båd som dig, med en lille dreng som bare bliver syg hele tiden. Sidste vinter havde han max 14 feberfri dage mellem her sygdomsperiode- og indtil videre tegner denne vinter sig til at blive det samme. Jeg synes, man både har dårlig samvittighed over for knægten og over for arbejdet. Nu er man sådan en kollega der igen igen ikke kommer pga barn syg. Og hjemme har jeg bare så dårligt over, at den lille mand igen igen skal havde det så skidt. Her i huset har vi også talt om, om man kunne få knægten undersøgt yderligere- men lægerene synes han er for lille- eller også mener de ikke det er nødvendigt. Her ligger lillemanden med den ene lungebetændelse efter den anden- og jeg går i en bekymring om der er noget galt med de lunger? Nå, jeg har desværre ikke de vise sten til en hverdag uden sygt barn- kan kun sige at jeg lige som dig er dybt frustreret. Samtidig har jeg fået af vide af min leder, at jeg fremover ikke kan holde barn syg- jeg skal melde en plan for dagen, når jeg ringer og melder barn syge (fx at jeg så kan komme kl 12 osv)- det gør det ikke mindre stressende at have en knægt, som er syg hele tiden pg af en uges varighed. I gør jo havd vi kan for at være mest muligt på arbejde, når han er syg. Har dog talt med min fagforening, som nu står klar, hvis min leder ikke følger reglerne. Øv øv øv. De kloge siger, at de små pus vokser sig fra alt den sygdom.... Men det er lidt svært at bruge til noget i nuet. God bedring med ham
Synes virkelig det er synd for jer, hvis børn er syge hele tiden. Men jeg tænker lige en tanke højt: Stod jeg i en lignende situation, ville jeg kraftigt overveje, om ikke familien havde råd til orlov et år eller to, til barnet var vokset sig større og forhåbentlig stærkere. Der bliver brugt umenneskelige ressourcer på at få det hele til at gå op i en højere enhed, med, sikkert, stress og dårlig samvittighed til følge. Børnene bliver jo mange gange smittet, når de er i dagpleje og institution. Børnenes små år er så hurtigt overstået og ja, jeg ved godt det er dyrt at være til og at man som regel har brug for to indkomster......
Jeg ville meget gerne tage orlov, hvis det kunne lade sig gøre for at passe mit barn. Min leder har også spurgt, om det evt ikke var en mulighed, men sådan som jeg kan se det har jeg vist brugt alt det forældreorlov osv det er, da jeg var på barsel. Og vi kan desværre ikke klare os med en indtægt :0( Men... jeg har fået fat i kommunen og fortalt om vores dilemma om sygt barn- og de vil nu se, om jeg evt kan få noget sygeorlov på sen lille, så jeg kan passe ham hjemme vinteren over. Det ville måske ikke være det mest optimale for lillemanden at gå hjemme sammen med mig, men det vil helt klart mindske noget at den stress, der er omkring det at have sygt barn. Vi er startet hos en zoneterapeut, for at se om det kan hjælpe drengen, men det bliver et lidt afbrudt forløb, da han jo er syg hele tiden- men har hørt at det kunne hjælpe
Jeg har så 10 uger tilbage fra min datters barsel, men ja det går jo ud over øknonomien, der er en del forskel på løn og dagpenge. Jeg havde ham ved lægen idag og vi er nu henvist til Skejby.
Hej igen Det er noget med at din arbejdsgiver kan få refunderet dit fravær i forbindelse med lillemandens sygdom, hvis det bliver påvist at det er en immundefekt, der gør ham så syg hele tiden. Og så skal du heller ikke være så stresset over hele tiden at bruge div. omsorgsdage, afspadsering, ferie osv. Bare et pip herfra. - Komtesse
Hejsa, tak for den info - det vil jeg da have i baghovedet hvis det er det Skejby finder ud af. For ja, det giver da ekstremt dårlig samvittighed over for arbejdet at have så meget fravær pga. ét barn. 
Jeg har sloges med et hav af læger det sidste år, da min pige på 2 1/2 , ligesom Simon, er konstant syg med snot, hoste, feber, maveinfektion osv. Er vi rigtig heldige har vi MAX. 5 dage mellem at den ene infektion slipper og den næste tager ved. Jeg er blevet mødt med en holdning om at vi "bare er uheldige" og "børn skal være syge". Det er så i sidste uge ENDELIG blevet påvist at hun har MBL-mangel - der er en immundefekt. Det jeg egentlig ville sige var, at du skal stå på din ret og ikke på noget tidspunkt lade dig spise af med lign. Ovenstående udsagn. Mht. Kommunen og tabt arbejdsfortjeneste er der en ret kompliceret affære, -men det bliverforhåbentligt ikke aktuelt for jer:) Så lige det sidste pip, -min Alberte har god effekt af jævnlig zoneterapi. Jeg håber for jeg, at i snart for klarhed over hvad der er med Simon. -og ikke mindst håber jeg for jer, at i bliver taget alvorligt af systemet:) (Jeg er bevidst om, at mit indlæg bærer præg af bitterhed overfor læger:), sorry)
Dejligt med lidt eksempler fra andres hverdag omend de er lidt overskyede. Man er ikke ensom kan jeg se. Status pt. er at han jo blev sendt hjem fra DP sidste fredag (den 16/11) pga. opkast som fortsatte lørdag. Søndag-onsdag hostede han og var hæs og bare kedelig. torsdag sendte jeg ham i gæstehuset - uden held, for det første var han åbenbart ikke helt oven på og for det andet "hader" han det sted så han var bundulykkelig at aflevere og hente. Fredag skulle han i gæstehuset igen men begyndte at græde på p pladsen så jeg tog ham med på arb. istedet for. Humøret var bedre men stadig ikke 100% "rask"/på toppen. Heller ikke weekenden bød på 100% på toppen. Men idag kom han så endelig oven på igen både med humør, helbred og så kom han til sin vante DP og blomstede op igen  Så nu havnede vi endelig i en positiv periode. Så må vi jo bare se hvor længe den varer... Vi har endnu ikke hørt fra Skejby, men skal helt klart have ham "gennemgået" alligevel der ude.!
Syntes lige i skal se disse to skønne. Emma og husets nye lille individ som blev vel modtaget - Bertram, en lille rundkørsel på knap 12 uger  
Kan jo altid selv udvide tråden   
hvorfor er det lige jeg har en småallergisk mand, der er 100 procent uinteresseret i hunde - snøft. Dejlig vapper. Og ungerne tager godt imod den kan jeg se  VH Line
Skønne unger, og sikke da en skøn hvalp, ved I, hvad den er krydset af? Merete
Surt show med en ikke hundeinteresseret mand  De giver altså SÅ meget de kære kræ. Og tak, syntes også han er SUPER nuttet  Merete: han er en blanding af Papillon + Bishon Frisé + Amr. eskimohund + Kooikerhund. Det er så Bishon Friséen der er mest gennemtrængende lige ved ham her (som den eneste i kuldet på 8 hvalpe) 
Lidt flere, også med Simon  
Jeg har ikke rigtig været så aktiv herinde i den senere tid men hvor er det herligt at komme ind til tråde med emma og simon.. er jo den store fan af dem så sluger billeder råt :0) hold nu op hvor er de skønen og hvilken skøn lille hårtot i har fået... men er du gal en hest jeres anden hund er... @!#$ den er kæmpe... de ser virkelig ud til at nyde jeres nye lille beboer.. og tillykke med ham :0)
Hvor er Bertram dog sød, han ligner lidt en kromfohrländer   Ikke til at stå for, elsker jo det der look
Nu har jeg ikke børn, men har to dejlige søskende, hvor særligt min bror på 10 år er så frygteligt ked af at gå i skole pga. andre børn i klassen. - Måske det er fordi at min brors problemer og følelser omkring skolen, minder mig utrolig meget om hvordan jeg selv havde det, men det har efterhånden bare fået mig til at tænke rigtig meget over hvordan folkeskolen fungerer i dag. En tegning der har floreret på facebook synes jeg egentligt har illusteret tingene har ret godt, det viser et forældrepar med deres barn og en skolelærerinde - tror det er "ala 1950" hvor eleven får skældud af forældrene for ikke at have fået gode karakterer og læreren får ros. Mens den anden tegning så er "ala 2010" hvor det er eleven som står og fedter den, mens læreren får skældud for elevens manglende karakterer. - Kort og godt, forældrene smider ansvaret fra sig og pålægger læreren alt for meget og tager ikke ansvar for deres børns opførsel. Dette lyder meget generaliserende og sådan er det ikke ment, for der er da nogle forældre som tager ansvar for deres egne børn  Men, hvorfor er det at det virker som om mange forældre tror deres børn er små engle og aldrig gør noget galt? Hvorfor er det nærmest et tabu at gå til forældrene og sige, Jeres barn skaber et problem og ødelægger livet for et andet barn? Hvorfor er der alt for ofte voldsom fokus på barnet som bliver drillet/har problemet, fremfor det barn som skaber problemet? Fik jeg af vide at min bror var den der drillede andre og gjorde livet surt for andre, ville jeg helt ærligt være flov, flov over at vide at han gjorde det og kunne ødelægge et andet barns liv. Min lillesøster blev af 2 piger i klassen lokket med til at sige nogle grimme ting til en af drengene fra klassen, - hun er lidt en "efteraber" type nok, så de tre tøser fik hidset hinanden op. - Det blev ikke rigtigt sagt til forældrene men de tre piger skulle op til inspektøren, - de fik ikke skældud men skulle bare snakke om tingene stille og roligt. Jeg ville jo så nok mene man burde ha' talt med forældrene, men uanset hvad så var en samtale med inspektøren en god ting, - han er en dygtig inspektør og min lillesøster er så flov over hele episoden at hun simpelthen ikke engang ville tale med vores mor om det og stadig ikke vil, - hun var så flov over sig selv og græd og græd, og sagde undskyld til drengen og i dag er der ikke noget de to i mellem. Tror hun har fået sig en forskrækkelse for livet! Men man bliver da lidt flov over at hun gik med på det, men tror bestemt ikke det vil ske igen! Men hvad tænker I som forældre? Hvordan ville I have det hvis I blev kontaktet, at Jeres barn mobbede/drillede et andet barn? Ville I reagere forskelligt om det var det andet barns forældre, en lærer eller skoleinspektøren som kom til Jer? En anden ting der undrer mig er, nu har jeg også læst oplevelser om mobning rundt omkring, hvor skolerne ikke ser problemet fordi de ikke oplever en reaktion hos ofret - men forældrene oplever dem jo, hvorfor ignorere det - vil det ikke være meget normalt at barnet ikke vil gøre sig selv mere sart i en udsat situation, end det allerede er? Altså det ikke vil vise at man er påvirket af mobberiet, - er det ikke meget normalt? Måske jeg blot får alle disse tanker af at ha' en lillebror som er så ked af det meget tit efter skole, især fordi at han og jeg minder så meget om hinanden og jeg ikke synes min skolegang har været særlig positiv og det giver mig i dag problemer, - problemer jeg ikke ønsker for min lillebror. - Derfor bliver jeg et eller andet sted forundret over at man ikke reagerer mere på det i dag og at jeg tit oplever at det er barnet med problemet som der er fuld fokus på, mens det nærmest er tabu at forholde sig til det barn som skaber problemet. Jer der har haft børn som blev mobbet og som oplevede skolen ikke tog det seriøst, hvad gjorde I? Flyttede skole? Hjalp det barnet? Jeg tænker bare, hvis man er vant til at blive mobbet - flytter det så med en? Kan man forberede barnet, så det vil blive noget positivt at flytte og man kan hjælpe det så det bliver bedre? Det var mange spørgsmål, håber der er nogen som kunne tænke sig at dele deres tanker omkring emnet - og gerne erfaringer og råd, med en bekymret storesøster 
mine børn ved godt at jeg vil blive edderspændt galopperende skuffet over dem hvis jeg hørte at de deltog isådan noget. Det er bare ikke til diskution. vi har snakken hjemme ofte, nu min datter har en hjerneskade og vi har lige valgt at flytte skole, ganske simplet fordi at nogle forældre ikke har fortalt deres drenge at der er folk der er anderledes, MEN DET GØR IKKE NOGET. Det har været superhårdt, og jeg vil IKKE lade mit barn gå i skole hverdag ked af det. Men det er jo ikke en løsning på længere sigt, hvis det sker igen, så ved jeg vitterlig ikke lige hvad jeg skal gøre... Jeg tror desværre meget af det er uvidenhed. børnene ved ikke hvor slemt det rammer ofte, ikke i tøsens klasse, det vælger jeg at tro, de er ikke så gamle, men de burde vide at man ikke mobber, der er et par slemme og en masse medløbere... Jeg tolere hellere ikke mobberier/drillerii mellem mine børn, og bonusbørn, hvis det tangere til det ondskabsfulde, og det har jeg oplevet nogle gange, de kan lige kører hinanden op, men jeg er altså nok lidt hård, jeg skæere igennem og siger det accepteret jeg bare ikke i mit hjem.
Og et tæt forældresamarbejde er vigtigt. Vi har arrangementer og fællesspisning i klassen. Det forbygger meget mobberi eleverne imellem. Forældrene henvender sig direkte til hinanden, fordi man kender hinanden. Vores afkom har haft et horn i siden på en klassekammerat, og der tog jeg ham med ud til den pågældende dreng og hans forældre. Så snakkede alle sammen og fik afklaret uenigheden, som var en bagatel der var vokset sig stort. Men lærerne idag skal træde i karakter de første fem minutter de træder ind i klasselokalet, ellers har de tabt respekten. Desværre, men det er den verden vi lever i idag.
Dejligt at din bror har en søster der bekymrer sig om ham  Alle voksne omkring barnet har et ansvar for at gribe ind. Forældrene har helt klart et stort ansvar, men er jo ikke til stede i skolen og kan ikke se hvad der foregår. Hvis barnet ikke fortæller noget, har de jo ingen chance for at gribe ind - hverken for offer eller mobber. Hvis skolen ikke tager sig ordentlig af konflikterne så vokser de og bliver måske til mobning. Dialog og åbenhed er nøglen. Jeg er helt enig i at hvis der er et godt forældresamarbejde i klassen, så er langt lettere at løse problemer. Synes egentlig at skolerne er blevet bedre til at spotte mobning og få gjort noget ved det....men der er selvfølgelig forskelle på ambitionsniveauet fra skole til skole  En anden ting er, at vi voksne skal foregå med et godt eksempel....hvor tit er det ikke at man hører voksne taler grimt om andre i børnenes påhør, brokker sig i trafikken, skælder ud hvis noget ikke lige går efter deres hoved osv. Det påvirker da i den grad børnene, og den måde de ser på andre mennesker. Mobning foregår også i stor stil på arbejdspladserne.....man har simpelthen glemt at opføre sig ordentligt. For ikke så længe siden var jeg på rundtur på et sygehus, og her var der skilte alle vegne "stop mobning". Det er da tankevækkende, ikke? Uden at være erfaren udi løsninger, så har jeg dog hørt at det kan være ganske livgivende at flytte skole. Viske tavlen ren og få en ny start - blive mødt af nogle der ikke har "noget i bagagen" der kan bruges mod én. Det er måske dét der skal til for din bror, når nu hans nuværende skole ikke magter at løse problemet? Måske har kommunen en rådgivning I kan gøre brug af? Også i forhold til hvordan han kan undgå at blive mobbeoffer igen. Jeg tænker at det må være en god ting med et god netværk / gode kammerater udenfor skolen fx via sportsklub o.lign, som kan give selvværd og tro på at man er god nok. Bare nogle tanker herfra. /Bluebell
mobbeoffer i skolen - jeg bryder mig bestemt ik om at den slags står på. MEN Der kan være rigtig mange grunde til mobning vil jeg sige. Ik at jeg skal retfærdiggøre det! Men det kan alt efter alder være børnenes måde at reagerer/afreagerer pga noget i hjemmet, gruppepres, lavt selvværd, faren for at være udenfor og selv ende som mobbeoffer osv. OG så må jeg indrømme, at i mine øjne er det ik blot forældre der smider ansvaret fra sig. Det KAN lige så meget være samfundet der tildels tvinger en ud i at gøre det. El som nærmest fratager en retten til overhovedet at sige/gøre ret meget, som jeg jo personligt for længst har oplevet man kan komme ud for.
Det er hverken et rent forældre samarbejde eller et rent forældre arbejde, det er et samarbejde mellem forældre og skole. Vi har immervæk opbygget et samfund hvor vores børns opdragelse er overladt til institutionerne i ret stor grad, derfor er det vel også kun rimeligt at sætte krav til skolen om at udarbejde en mobbepolitik og følge den. Selvfølgelig skal forældre være tydelige i deres mening om mobning, men det skal skolen altså også og det er der en del skoler der ikke er.
Ved du om den er god at ride på??? Syns den var så kær da jeg så den første gang 
Hvad vil du vide om ham? Hvis det er ham på Digelsgård altså. Han er en sød pony. Synes ikke den er speciel køn, men det er smag og behag jo. Og den kan os springe rimelig osv.
MØN! Men den koster godt nok 1600kr. men du kan vel klare at betale 100kr. mere? Man rider 3 timer, der er rigtitg godt terræn i klinteskoven og omkring møns klint, i alt 28.000km2 med godt ridelandskab, det er et rigtig dejligt sted, det bedste! Der er masser af dressur, dog ik spring mere. Maden, er rigtig god! Læs mere på  Ved godt at der på hjemmesiden står 8-12 år, men sidste år var den yngste 11 og der var rigtig mange på 13,14 og 15 år og ingen på 8, 9 og 10 år. Så det er ik sårn en kedelig børneridelejr!
Der er endnu ledige pladser på Strøgårdens Ridelejr, det koster 2300 kr. for en uge. Hilsen Charlotte
#Hypzepiihn Det er lavet om i år. Sidste år var aldersgrænsen 8-14 år. Så i år bliver det nok en "børneridelejr".
hej. jeg skal på rømø islændercenter i uge 27.. hvordan er der på vinkærgård? svar gerne privat besked. hilsen: Nanna.
Freja er startet i børnehave i mandags. De første dage gik fint, men nu går det stærkt ned af bakke. Imorges nægtede hun alt, der kunne lede frem til børnehave, fx tøj, ind i bil, ind i børnehaven, og da vi kom i børnehaven, så klyngede hun sig tæt op af mig og var tydeligt trykket i forhold til at skulle være der. Efter at have været der i en god time, måtte jeg til sidst gå. En pædagog tog hende med til "vinke vinduet" og vinkede til mig. Dette foregik i ro og mag. Pædagogen var så flink at ringe efter 10 min og sige at der intet var, og hun legede løs. Igår da hun kom hjem var hun selvfølgelig død bombet, men var også rigtig rigtig gal. -Uden det kunne løses på nogen måde. Har i andre også oplevet det? Nu skal hun kun derhen kort på mandag, også rejser vi i 3 uger på tirsdag, men jeg må ærligt indrømme, at det gør ondt inden i mig, når hun så målrettet siger nej!
Sådan gik det også her. Eller han var måske ikke vildt ked af at blive afleveret, men han var fuldstændig færdig og bombet. Især sidst på ugen. Vi kunne intet gøre rigtigt og vi stoppede med at stille spørgsmål eller krav til ham overhovedet. Efter 2-3 uger var det ovre igen. Tænk på hvor træt hun må være. Vi kan stadig have problemer med at få ham afsted fredag og nogle gange torsdag og det er simpelthen pågrund af træthed. Af samme årsag kan vi intet fredag aften. Vi når ikke disney sjov og sådan er det vist bare at være børnehavebarn.
... altså helt normalt, og ikke noget du skal være bekymret over. Du har bare et sundt barn, som kan udtrykke, at hun er lidt usikker lige nu. Og det ville du jo også være, hvis det var dig, der blev sat af imellem en masse fremmede mennesker og en hel masse nye rutiner. Men det skal nok gå, for en børnehave kører efter en fast slagplan, så hverdagen bliver til at forudse for hende, når hun får lært hvad det hele er. Vigtigst er det, at skrig og skrål ved aflevering ikke bliver "en del af rutinen" for hende. Så sig farvel på under et kvarter, også selvom det er hårdt for dig. Og så skal du regne med at der bliver tilbagefald, når hun skal tilbage efter ferien.