Hej!  Ville lige skrive om min fantastiske dyrlæge oplevelse i går. Dyrlægen kom som aftalt, lige på slaget. Han skulle egentlig bare raspe hans tænder, men det endte med at der skulle rykkes 2 ud og raspes en del flere. Han fik tre bedøvelser, hvor den ene var fuldbedøvelse, fordi han havde så ondt.  Da vagn var færdig med tænderne efter lang, end hvad det plejer at tage(Han tager sig god tid om hesten og forklare hvad han gør). Han spurgte, hvor jeg red om vinteren. Ja, han bliver flyttet op på hylke i de næste 5 måneder. Så spurgte Vagn om han ikke skulle vaccinere ham mod alle sygdomme som kunne smitte let. Jojo, det kunne han vel også godt. Fortalte så, at han har gået lidt træls på det ene ben, så han mærkede også lige alle ben igennem. Derudover gav han ham ormekur, fordi han bemærkede orm i hans afføring. Tænkte at nu får jeg en regning på mere end jeg har på lommen.  Men næ nej, Vagn sagde at nu hvor vi faktisk kun havde aftalt, han skulle have ordnet tænder og revet et par stykker ud evt. med bedøvelse, så ville han ikke tage mere end 1400.  Sikke en sød dyrlæge og tandplejer! Hold da op.  Min pony er helt vild med ham, og han er så flink. Man får lov at mærke og se hvordan alt forgår, han fortæller også alting han laver.  Vagn Boje fra SOlbjerg kan kraftigt anbefales! Hav en god dag   Mvh Sofie
Dejligt med en dyrlæge som ser på hesten som en helhed, selvom han kun er bestilt til tænderne. undrer mig dog over hvordan han bare lige giver en ormekur - skulle der ikke tages em gødningsprøve forinden? Nu har jeg lige givet 4 stks ormekure, og de fik ikke de samme kure, for de havde forskellige behov, ift hvad der var fundet af antal og type orm i deres gødningsprøver. så lige den med ormekuren er tomlen ned fra mig.
Har du prøvet Joras?
Ja, men der er ikke rigtig nogen, og ellers er det mega dyrt.
Jeg har selv udlånt på et tidspunkt og fik rigtig mange henvendelser. Det var umuligt at svare alle. jeg har den holdning, at hvis man er oprigtigt interesseret, så ringer man. Mail og SMS er for "nemt"
Hvis der står et nummer, så ring da i stedet 
Drop irritationen og RING til folk eller endnu bedre : Køb din EGEN .
Jeg ved ikke hvor jeg skal starte og hvor jeg skal slutte for det her er, synes jeg, toppen af uretfærdighed. Jeg fik min første hest aflivet da den var 5 år grundet kolik (han havde mange andre skavanker, som gjorde at jeg traf den beslutning om, at han ikke skulle opereres) Nogle år efter fandt jeg min absolutte soulmate - en hest uden sammenligning. Men så skete dette : Jeg var omkring 4 år om at komme mig over tabet af Amir, men jeg kom i kontakt til en der havde et føl til salg....og ikke ethvert føl....nej, en lille nevø til Amir. Jeg lavede denne tråd : Jeg endte med at købe følbassen og han var bare så dejlig..... Og ja jeg skriver "var" som i datid... Staldejer ringede for nogle dage siden med beskeden : "Stine, din hest har brækket benet og det er slemt" Ja....han stod med brækket ben. Johnny fra Faxe kom med det transportable røgten udstyr og der var intet at gøre. Det var sener og alt der var røget.... Det var en skade han selv havde lavet. Har drejet rundt og sat af(sansynligvis) underbenet er bare ikke fulgt med og så er benet brækket oppe i hasen) Dyrlægens ord var at det svarer til at vi jokker forkert ned over en kantsten og brækker lårbenet....sort uheld. Så nu står jeg her og fatter minus...... Jeg forstår det ganske enkelt ikke? Hvorfor "må" jeg ikke have hest????? Heldigvis er der mange bløde muler i stalden som trænger til at blive kysset og som kan få tankerne lidt væk....men der er stadig en tom boks....en boks der ikke plejer at være tom:-( Sådan noget møg!
Jeg har ligesom dig aflivet 3 heste i steg - alt alt for tidligt.. Har simpelthen været møg uheldig... Så har fuld forståelse for din frustration, for jeg har det lige sådan... Jeg har dog valgt at holde pause, jeg kan ikke klare flere tab, og har derfor for første gang siden min 11 års fødselsdag ikke min egen hest, og er heller ikke på udkig efter en... Jeg har fået part på min venindes hest og det kan jeg bedre håndtere. Ingen svære beslutninger og økonomiske betænkeligheder... Måske en dag dukker drømmehesten op - igen - men lige nu er det nemmere at nøjes. Nogen mennesker er bare konstant uheldige at hænge fast på Sorte Per, og ja for mig er det blevet så slemt, at jeg psykisk må sige stop... Det er møg ærgeligt når heste er hele ens liv, men lige nu gør savnet af egen hest mindre ondt, end at sige farvel til endnu en soulmate. Pøj pøj fremover - giv dig selv tid til at komme oven på igen. Håber snart heldet vender for dig.
Iben : Ja det er nemlig bare så hårdt psykisk... Jeg kan heller ikke mere lige nu , men jeg er så heldig at Titans legekammerat (4 mdr. yngre end Titan, så stadig følbasse) står og venter på at få en masse trøstekys og kram. Det giver lidt luft til tankerne. Men jeg er ked af at høre at du også har været drønuheldig. Hvad er der sket, hvis jeg må spørge?
Min første hest fik jeg da hun var 2 måneder gammel - havde en søster der var meget syg så Dixie var min støtte i en svær tid. Da hun blev 5 måtte hun aflives pga. en medfødt lidelse..  Så købte jeg Sille som var en kæmpe bullerbasse og som jeg fik det bedste venskab med - har aldrig kendt en hest som kunne se helt ind i sjælen på en som hun kunne. Hun var en éner - siger alle der har mødt hende  Hun ødelagde sit ene knæ ude på folden, og jeg kæmpede en kamp i 2 år før jeg måtte give op. Efter hende fandt jeg drømmehesten - virkelig drømmehesten - En 4 års hannoveraner hvor det bare sagde klik da jeg red ham første gang. Efter 1½ år sammen fandt jeg ud af at han havde slinger og måtte aflive ham også... Han gav mig det sidste knæk... Nok fordi det virkelig var drømmehesten og får aldrig råd til en som ham igen... Nu rider jeg som sagt min venindes hest, og det fungerer fint. Hvis han engang skal videre i systemet må jeg se hvad der så skal ske.
jeg har prøvet det en gang. havde købt en dejlig hingstebasse. På hans 1 års fødselsdag var de blevet lukket ud, og jeg ville lige tage lidt i boksen. på vej ud, ser jeg at min og en anden plag leger. min falder ned på siden, og bliver liggende. Det viste sig at hans skulderblad var brækket, og han måtte aflives - og så lige på den dag  dette var om lørsdagen. Om mandagen kunne jeg ikke undvære hest mere, så jeg satte en annonce på nettet, og 14 dage efter stod den nye hest i boksen, og året efter købte jeg også hendes bror. Men jeg er aldrig komme mig over det at han blev aflivet på hans fødselsdag, så hvert år er det et h.. at komme igennem de to dage (d. 12 og d. 14 april) hvor mine har fødselsdag. Og det er altså 12 år siden
Præcis som du beskriver, har jeg tænkt. HVORFOR skal jeg ikke have lov til at have hest?? Jeg ved ikke, hvad der er det bedste for dig at gøre.. Men måske en længere pause fra egen hest? Jeg sagde farvel til hest nr. 4 i oktober 2010. Min skønne DV vallak på 6 år. Sidney min soulmate. Og efter dette måtte jeg simpelthen have en pause. Mentalt kan man slet ikke følge med til sidst, og jeg TURDE simpelthen ikke købe ny hest. Jeg elsker stadig heste. Livet med heste er en livsstil jeg aldrig har lagt fra mig. Jeg har haft halv - og helparter, sågar lånt en hest, hvilken jeg også opdagede en (kronisk) skade på, så den måtte sendes tilbage. Nu nu er jeg gravid, og skal føde til januar. Så ingen hest overhovedet før bagefter. Men 3,5 år efter mit sidste farvel er jeg igen klar til ny hest - men denne gang står den hjemme, da vi i mellemtiden har købt gård, så håber jeg undgår nogle af alle de skader i fremtiden. (En del af de skader mine heste har fået, har klart kunne være undgået, hvis andre mennesker havde tænkt sig lidt om. Andre er hesten selv der har været uheldig). Håber der er et liv med en hest uden skader og sygdom i MANGE år til dig derude <3