Havde en ven der gjorde noget lignene. Vi havde været bedste venner i lang tid, men pga et kæmpe skænderi snakkede vi slet ikke sammen mere. En dag skrev han på MSN "undskyld" helt uden grund og jeg spurgte jo self hvad han undskyldte for. Han havde da "indset at han havde været et svin men efter "de" var døde kunne han se hvordan han havde behandlet mig".. Spurgte selvfølgelig hvem "de" var, dem som var døde. Hans forældre svarede han. I et trafikuheld 14 dage før. Jeg blev allerede der mistroisk fordi vi bor i sådan nogle små byer og min kæreste og hans venner også kender ham, så vi ville da vel have hørt om det. Men jeg ville jo heller ikke være en led kælling for tænk det nu var rigtigt. Et par dage efter kørte en af mine kærestes venner forbi forældrenes hus, hvor begge forældre gik og ordnede have. Så enten har han taget fejl og begravet de forkerte, eller også er de genopståede. For lyve om sådan noget er da FOR underligt..  Håber for dig (på en eller anden syg måde) at han taler sandt for det anden er da for underligt.. Men har på en måde alligevel svært ved at håbe nogen er døende, hvis du forstår. -Ida
Nu kender jeg ham jo ikke... Og er det sandt, så kommer han til at dø på en meget ubehagelig måde... Er det ikke, fortjener han næsten at få kræft, for det er bare ikke noget man spøger med... Undskyld hvis det kommer forkert ud, det er ikke meningen... Jeg ved bare ikke hvordan jeg ellers skal skrive det... Kræft er en forfærdelig sygdom, som rigtig mange mennesker har inde tæt på livet... Jeg kan nok ikke forholde mig opjektivt til denne sygdom, da det kun er 45 dage siden den tog min mor... Og dør han inden for 3 måneder, er han 'heldig', det tog 6 måneder for min mor, og det er forfærdeligt at se nogen syne hen på den måde... Men jeg håber da at du finder ud af hvad han har gang i... Om det er sandt eller falsk...
Hvorfor snakker du overhovedet med ham på msn? Lad ham dog ikke komme under huden på dig hele tiden. Fjern alle muligheder for kontakt. Selvom det var sandt, hvilket jeg ikke tror, så kan du jo ingenting gøre ved det.
ud fra tidligere indlæg kan jeg godt forstå at du er lidt mistroisk. Jeg havde nok været det samme. Men du finder jo ud af det før el siden så at sige. Vil du ikke vente så må du jo finde en måde at kontakte hans forældre el lig på.
Desværre lyder det meget som min biologiske Far. Efter mine forældre blev skilt, kørte det helt galt for ham. Han havde lånt masser af penge af sin familie, som han aldrig ville kunne betale tilbage. (Han er alkoholiker, så pengene bliver brugt lige så snart de kommer ind) Dette havde gjort at ingen rigtig ville have kontakt til ham. Men en dag blev min søster ringet op at vores faster, som grædende fortalte, at nu havde han fået kræft og havde max. 1 år at leve i. Hvad faster ikke vidste var, at han MANGE gange havde opfundet disse sygdomme over for os, for at få foden ind igen, uden at der har været hold i det. Så min søster sagde kold og kynisk, at hun ikke troede på noget før hun havde set papirer fra lægen. Hun har aldrig set disse papirer. Det er nu 2½ år siden denne påstand kom på bordet, og det er ikke mere end en måned siden jeg selv så ham i sin naturlige berusede tilstand, usoigneret som altid. Ikke et spor af kræft at se. Så jo, jeg kan godt forstå du er skeptisk, det ville jeg bestemt også være! Jeg ved ikke om jeg vil håbe for dig om det er sandt eller falsk, men én ting kan jeg sige; Er det endnu et forsøg på at komme ind i varmen, så er han syg. Alvorligt, mentalt syg og burde få behandling. Og du burde afskære AL kontakt med ham! Håber du finder svar, for det er bestemt ikke rart at gå i uvished, uanset hvor lidt man har til overs for denne person. Mvh Mona Carlsson
nåh ja nu vi er vd det. min afdankede alkoholiserede såkaldte far, har da haft kræft de sidste 20 år sanrt hvi du spørger ham. Og han har ikke længe igen- har han sagt i 20 år efterhånden... Nej han har bare mavesår pga druk... De findes bestemt dem der lyver om det. Negativ opmærksomhed er jo ebdre end ingen fra dem man inderst inde holder af.
Jeg har bestemt heller ingen intention som sådan om at hjælpe ham eller som sådan snakke med ham. Jo hvis han virkelig er syg. Men jeg tror nu også mest det er i roen. Og nej jeg skulle aldrig have snakket med ham i går, men det er svært at ignorere når han sender beskeder med at han er syg. Altså, jeg har virkelig virkelig svært ved at tro på det, og samtidig, ja hvad pokker skal jeg så gøre ved det, hvis det er sandt?
Du kan da blokere hans beskeder så du ikke ser dem... Så får du ikke hovedpine af det.
men man kan jo så også undre sig over, hvorfor du stadig har kontakt til ham? Og det er jo nemt at være lidt "nå ja, han er nok fuld af løgn", hvis det er sådan noget han har lavet før.... Måske ikke lige med kræft, men med andre ting.... Så du må jo bare vente og se tiden an.... 
I har begge fuldstændig ret, der er ingen grund til at bevare kontakten. Et eller andet sted har jeg vel ønsket at følge lidt med i hans liv, i håb om at han havde det godt. Men det er ikke det værd når han konstant giver mig ting at spekulere over, af den negative slags. Så nu har jeg blokeret ham på messenger og fjernet ham som kontaktperson. Jeg har også alt for travlt med mit nye liv til at spekulere over ham, men håber selvfølgelig alt det bedste for ham, lige meget hvad. Så tak for opsangen 
Jeg ved godt at det ikke er pænt, hvis nu han vitterligt er syg, men jeg kommer sådan til at tænke på Ronnie fra filmen de Skrigende Halse... 
Nu har jeg ikke læst dine øvrige indlæg om din ex, så jeg kender intet til Jeres forhold iøvrigt. Men jeg er tilbøjelig til at give dem ret, der siger, at det måske er noget, han finder på for at få medlidenhed og kontakt. Det var jo også lige ved at lykkedes. Arbejder selv indenfor sundhedsvæsenet, og har svært ved at forestille mig den læge, der siger til en patient med en nyopdaget cancer, at han max. har 3 måneder tilbage. Man er altid MEGET forsigtig med at sætte tid på (af forskellige årsager). Så alene DER, synes jeg, forklaringen halter. Og hvorfor skulle han have frabedt sig behandling? Det lyder da tåbeligt, idet jeg går ud fra, at han iøvrigt er en ung mand, og sund og rask (undtaget måske i roen   ). Jeg synes, det er en god idé at gøre ham klart, at du er FÆRDIG med ham, kræft eller ej. Du kan jo heller intet gøre for ham, selvom han er syg, når han ikke engang SELV vil gøre noget (modtage behandling). Hvis det virkelig passer, at han er syg, forsøger han at lægge ansvar og dårlig samvittighed over på dig, samtidigt med at han skal have et halmstrå at klynge sig til. Dette hverken kan eller skal du gå ind i. I er FÆRDIGE med hinanden, og om han er syg eller ej, ændrer jo ikke dette faktum. Samtidigt ændrer han sig jo ikke, bare fordi han er blevet syg (hvis man går ind på tanken). De ting, der gjorde at I gik fra hinanden, er jo STADIG til stede. At jeg så personligt ikke tror på, at han har en livstruende sygdom, er en anden sag. Men lad være med at lade det fylde din hverdag. Han må klare sig selv. Iøvrigt har han vel også sine forældre, hvis han har brug for familie. Håber, du kan få ham ud af dine tanker. Han lyder umiddelbart ikke som den mest spændende person.
præcis min tanke   (jamen det er osse bare fordi jeg har det pissedårligt...)(JEG ØNSKER MIG DEN STADIG PÅ DVD, btw!!) Missgreen - det lyder som en god plan at have blokeret ham på messenger! Ekskærester (der ovenikøbet er halvdumme) skal ikke have lov at fylde ens hovede på den måde!!!!)
Forstår din skepsis, med nogle af de historier jeg ar hørt om kiro-tekninkker til heste. Vil dog lige tilslutte mig koret her på HN, der synger om Rikke Andresen! Hun bruger kun sine hænder og jeg har også kun gode erfaringer med hende til min egen hest.
Hvor skønt at høre du nu endelig ved hvad der er galt med Garrit  det var super Tweespan mutti kunne hjælpe dig, hun er virkelig en stor kapacitet på mange områder. knus Miriam
Karina, det havde jeg jo også gjort, men det hjælper jo ikke noget når adskillige dyrlæger siger det samme... Linda og Miriam, ja det er super dejligt, det går jo fremad med ham nu her, det er længe siden han har været halt, men det der med at der hele tiden er noget der nager en, det er altså ikke rart... Og ja, hun er bare alletiders  Sarah, det kan være Rikke skal afprøves... Nu vil vi dog lige videre med ny underviser og i det hele taget at ride ovenpå kåring og så tager vi den derfra...
For 2år siden red jeg den mest vidunderlige pinto hoppe hos nogle bekendte, som egentlig ville sælge hende.. Dengang havde jeg hest, så derfor blev hun solgt. Siden hen har jeg solgt min daværende ridehest og har søgt efter en ny indtil en dag jeg falder over hoppen jeg red og som nu pludselig er til salg igen. Jeg bliver meget meget glad og tager da også hen for at kigge hende. Hun skal kåres sidst i aug og bliver ikke officielt sat til salg før efter kåring, jeg får derfor en ca pris på hvad hun vil koste efter kåring. Og er stadig glad for det kan lykkes for mig at få min drømme hest. Hun bliver kåret og få dage efter skriver sælger at hun nu kan købes, men denne gang er prisen steget og hun koster nu mere end hvad jeg har fået oplyst i starten.. Så nu viser det sig jeg ikke har råd til at købe hende til den pris.. Er bare så træt af det, nu er hun lige der for snuden af mig igen også har jeg ikke muligheden for at købe hende... Ville egentlig ikke noget særligt med indlægget skulle bare ud med det.
kontagte sælger og give dem et bud, så vender de måske tilbage.
øv hvor er det bare surt, når nu det var denne hest du så gerne vil ha` . Er der ikke mulighed for at du måske kan afdrage resten eller låne dig til dem??
Sådan noget øv øv øv og atter øv!!!!!!!!!!!!
Har prøvet på alle mulige måder at få det til at hænge sammen økonomisk og det dur bare ikke.. Det er noget rigtig møg.
Prøv da og hør dem om det ikk er sådan at du muligvis kan betale det du troede hun kostede først og så om du kan betale resten over nogle gange eller så snart du har dem... Held og lykke, håber for dig du får fingerne i hende igen... Hilsen Rikke..
Måske skal du bare vente og se? Synes mange ( også pintoer) står MEGET højt til salg, og tror sjældent nogle af dem reelt bliver solgt til denne pris. Så vent da lidt og se. Hvis sælger oplever at ingen er int. i hesten til prisen, bliver de måske nødt til at sætte prisen ned?
StaldShamrock: ja det kunne jo være:) Men ellers kommer der vel en anden hest jeg kan fordybe mig ligeså meget i.. Har ikke travlt med at finde en ny, det skal være den rette..
ANJA hvis der er nogen der har råd er det da dig...bare se at komme afsted det er vist mere at du er lidt laaaaangsom til at tage en beslutning  Inden der er nogen der kommentere mit svar skal i lige vide at jeg ALTID har kendt Anja så jeg VED hun har r**** fuld af penge det er vist nærigskab der trykker    Vi ses i morgen kollega 
Pernolle min ynglings kollega:)
....Hmm vil lige fortælle en lidt makaber historie, men også lettere komisk... Min søster var jeg til kaffeslabarads i lørdags og fortalte at nogle af deres bekendte havde købt en lille 8 ugers chihuahuahvalp til deres datter nu hvor hun blev student, det var da pænt gjort ellers. De købte og hentede hunden og havde den hjemme hos dem selv. De har selv en stor kat også og de tænkte at de sagtens kunne have dem til at gå sammen. MEN, da de morgenen efter stod op havde katten sgu ædt hunden!  Det var så lige de 14000 kr der forsvandt ud i luften (eller ned i maven   ) Godt nok er sådan en hvalp ikke ret stor og ligner ret så meget en lille rotte, men de regnede godt nok ikke med at sådan noget kunne ske!!! Mon ikke kattens naturlige dræberinstinkt lige havde taget over der 
Er det seriøst?? Blev hunden spist????  For så siger jeg da bare, SYG MISSEKAT. Og forresten. Velbekommen  Sisse
...det er skam helt seriøst, hunden blev spist...eller det meste af den  Katten har sku nok troet det var en rotte 
Så er man da heller ikke for klog - ja, undskyld meget, men jeg ville da aldrig lade vores katte være alene men noget der bare minder om musse/rotte-størrelse-dyr. Men øv, et dyrt måltid katte fik sig, og stakkels vovse 
....det er vel ikke mere synd for den hund end det ville være for en mus eller en rotte. Men syns egentlig det er lidt underligt at den åd den, for den lugter jo af hund. Men det havde åbenbart ikke noget at sige....
Ej, FY FOR SATAN DA  Puha, Nøj,,, AAAAAADDDDDDDDDDDD!!! Stakkels hund, Sisse
Ja, man glemmer noglegange, at ens stuetiger i virkeligheden er et kødædende rovdyr.
at lukke en fremmed hund sammen med sin kat uden opsyn uanset hvem der potentielt ville æde hvem. Jeg har flere katte og den dag jeg skal have hund også kommer de ikke til at være i rum sammen uden opsyn i meget lang tid. Hvis jeg havde opdrættet den hund var jeg godt nok blevet skuffet over købernes manglende omtanke. De kunne jo også bare være kommet op og slås og hunden kunne have fået seriøse bank af katten med efterfølgende dyrlæge osv. Jeg ville da heller ikke hente en voksen hund og lukke den ind til en lille kat, lukke døren og gå i seng ?!?! Mvh Tina
ej sorry jeg skrald griner.. men nu tænker jeg bare at der er noget om snakken når jeg og andre kalder små hunde for rotter. dyrt måltid. en hund skal være så stor at man kan klappe den uden den flyver ind i væggen og man kan falde over den uden den dør af det.
være helt ærlig, så er jeg overbevist om at den historie du har fået fortalt er en såkaldt vandrehistorie, jeg har efterhånden hørt den ca. 4 gange fortalt af forskellige personer og forums. første gang var for 3 år siden, da "rotten" rigtig hittede.. Så tror lidt det er startet som en joke, der så er blevet videre udviklet... deet er jo det samme med den historie om manden der eftersigende skulle arbejde i et lighus og som dyrkede @!#$ med døde mennesker, der blev taget i at være nikrofil hos lægen fordi han har fået en sygdom/larve i kønsorganet, der kun udvikles hos døde mennesker... ved ikke om nogle kender den....
Jeg kunne rigtig godt bruge nogle input, erfaringer og gode råd omkring hvordan man får en fællesøkonomi til at fungere bedst i et bofællesskab. Vi bor tre veninder, som alle har en RET stram økonomi pga. SU/hest osv. Indtil videre har vi kørt et par måneder med at skiftes til at lægge ud, når der blev købt ind, og så gemme bonnerne i en kasse, som vi sidst i måneden sorterede i. På den måde brugte vi ALT for mange penge. Det nemmeste er helt sikkert at lave en "mad-kasse" med f.eks 200kr om ugen fra hver, og så lave nogle regler om hvad der må købes for de penge, og hvad man selv må punge ud for. MEN.. i og med den ene tager meget hjem til sine forældre i weekenderne, den anden tit har sin kæreste på besøg og den tredje ofte spiser ude, så ville det blive et meget uretfærdigt regnskab. En sidste ting er, at vi også hver især ønsker at have en vis frihed til at kunne spare, hvis det er nødvendigt. Eksempelvis har jeg lige haft en måned, hvor jeg har betalt en dyrlæge regning på over 6000kr - og så er der jo ikke rigtig anden udvej, end at holde sig til vandhanen og havregrynene, hvis I forstår   Og bare fordi JEG er flad, behøver mine roomies jo ikke leve af havregrød hvert eneste måltid  Råd søges!! På forhånd tusind tak 
Hvad med at have en hylde hver i køleskab og fryser, og så stå for det med maden selv? Så kan I skiftes til at købe toiletpapir, håndsæbe osv., eller lægge et lille beløb i en kasse til sådan noget.
Jeg ville sige det samme som Bettina. Og beslutter I jer for en fællesmiddag så deles beløbet med det samme. Det kræver bare at ALLE kan holde nallerne fra de andres mælk, havregryn osv. istedet for at låne, for det ender ligeså ulige meget hurtigt.
Da jeg boede i USA var vi 3 piger og en dreng i et hus. Vi købte simpelthen ind hver især. Og så gjorde vi som BettinaL foreslår, nemlig at skiftes til at købe toiletpapir, sæbe osv. Vi have dog rengøringskone betalt af chefen, så der købte vi ikke noget til. Tror klart det er det nemmeste, for til sidst vil i nok begynde og tælle hvem der spiste flest kiks og hvem der bruge 3 stk. pålægschokolade i stedet for 2 hvis du forstår hvad jeg mener 
... tilslutte mig de andres forslag. På den anden side er det oftest billigere (pr person) at lave mad til 3 end til en, og lidt sjovere at man skiftes, og måske får noget at spise som man ikke selv havde tænkt på. Måske kunne man have ET fællesbudget til sæbe, toiletpapir og alt det der - og så et andet madbudget, der simpelthen blev regnet pr middag. Så har man kæresten på besøg, lægger han et beløb i "madkassen" og spiser man ude, varsler man det til den der har maddag, og betaler lidt mindre den uge. På den måde kan man også melde sig ud af madordningen for en periode - men det vil sandsynligvis være billigere at være med, end at lave mad selv. Og så må man jo være enig om niveauet i priserne for maden - så det ikke er så den ene serverer højreb og de andre kun har råd til at lave havregrød resten af ugen. Derudover skal det være en selvfølge at madbudgettet kun omfatter mad der er til fælles konsum, og inden for aftalte grænser. Et bofællesskab kræver at man kan indgå aftaler og overholde dem - og at ALLE respekterer at f.eks. juicen på 2. hylde i køleskabet er en andens - uanset hvor juicetørstig man er! 
Da jeg boede sammen med to piger gjorde vi følgende: Vi havde en hylde hver i køleskabet, og et køkkenskab hver. Alt mad købte vi hver for sig. Opvaskemidden, wc-rens, opvaskemiddel, toiletpapir osv. deltes vi om. Vi havde en seddel på køleskabet, hvor vi hver især skrev på når vi havde købt noget af ovenstående. Vi skrev hvad det var og beløbet. engang imellem gjorde vi den op, og betalte så hvad vi skyldte. Men vi var alle gode til at købe når vi manglede, så det gik som regel lige op. en rigtig god løsning, som alle var tilfredse med
Jeg har boet i lejl. sammen med 4 andre  Vi havde alle udgifter hver for sig undtagen rengøringsmidler hvor man hver lagde 50 kr. i hver måned. Det med at dele mad har jeg aldrig været fan af da men så aldrig kan regne med hvad der er og ikke er. Lideledes spiser man jo den ene uge måske mere end næste og det er svært at kordinere hvis man er flere.