kun vægten men også alderen, den stol du har vundet, er ikke ret god sikkerhedsmæssigt, barnet sidder ikke puttet inde istolen, er ikke særlig godt beskyttet mod sidekollesion. Mette
Vi har også en maxi cosi stol (bagudvendt), som også går til 13 kilo. Men, det nytter jo ikke noget at beholde dem i den så længe at benene næsten stikker ud på hver sin side af sædet   Eller hvad? Sidder jeres dreng ikke ubekvemt med benene - eller er han ikke så lang endnu? Nå, men som sagt tager jeg det nogenlunde roligt at rykke Ida over i den større stol fra 9 kilo i næste uge, hun vejer trods alt tæt på 9 kilo, og hun er vist også godt og grundigt træt af den bagudvendte. Hun sidder helt krøllet sammen og bliver irriteret over det (jeg tror i hvert fald det er det hun bliver irriteret over).
nej han er ikke så lang at benene går langt ud over kanten, han sidder altid med benene sådan lidt ja hvad skal jeg kalde det.. kan ikke rigtig beskrive det. men han sidder endnu fint i den til kg.. men vi køber en ny maxi cosi her om max. dg. der skal han så til at sidde forudvendt, jeg har bare trukket det længst muligt, da det jo er det sikreste... Mette
Klart nok, og hvis han ikke har brokket sig over at sidde i den er det jo også fint. Jeg er spændt på at komme ud og kigge auto stole. Synes også det er underligt at tænke på at hun skal om og sidde på bagsædet 
Alex og Andreas legede lige den flyvende kuffert (eller skal man sige den flyvende kasse? *G*) Fik lige taget et rigtig godt billed af det, hvor man rigtig kan se hvordan det morede dem begge:   Andre der har nogle billeder hvor børnene rigtig morer sig? *S* Mvh Lisbeth
Har kun lige et billede, hvor Sebastian og hans far ser gyserfilm   
  Her får Cecilie og farmand lige en snak... 
...det kan jo være, at hun rent faktisk KAN se spøgelser...? Jeg siger det ikke for sjov. Mange børn fornemmer eller ser ting, som vi voksne afskriver som dumme eller umulige eller som fri fantasi. Det kunne da være spændende at få huset tjekket for spøgelser.  Camilla
Jeg er enig med Camilla, jeg synes du skal tro på din datter, det lyder mærkeligt hvis hun skulle finde på det og det kun er hos din moster. Måske din moster skulle få undersøgt sagen? Ellers må i prøve at tale om at spøgelser ikke er farlige og at man kan sige til dem at de skal gå væk. Måske kan du prøve at sove der sammen med hende så hun kan vise dig spøgelset? Små børn er "åbne" indtil de fylder omkring 6 år, så har vi voksne fået overbevist det lille barnesind om at det bare er pjat. Lidt ærgerligt.
Det lille pus. Men ja, som de andre siger, så kan det jo sagtens passe at hun fornemmer noget. Godt at du ikke slår det hen som noget bavl og presser hende til at sove der. Synes også det kunne være spændende at høre om i får tjekket huset for spøgelser 
Det er jo bare vi andre som har lært, at det ikke eksisterer... Måske hvis alle var lidt mere åbne, ville her se anderledes ud. Og hvis du selv har/haft et åbent sind er det meget sandsynligt at hun har arvet dine evner! jeg vil vente spændt på, om i finder ud af noget...   Jeg er selv overbevist om, at der er mere mellem himmel og jord, end vi forestiler os/ tillader i vores fortravlede hverdag...  Mette
.. at din datter er åben og tør fortælle hvad hun ser.. selvfølgelig ser hun spøgelserne. Og hvor er det godt, at du selv er så åben og forstående, for ja, voksne har det med at spolere børnenes kontakt med "ånde verdenen". Dertil skal lige siges, at de mener det godt, når de gør det, for sådan er normen nu engang i verden idag... Huset skal helt klart renses for den energi, som ikke tilhøre vor liv. Håber du vil skrive om dit videre forløb med huset.. Hvor er det rart at nogen tør stå frem og fortælle om disse oplevelser.. smiler.. Pøj pøj!! Rita og Sarah
ca. 3uger siden været til ørelæge med min ene datter, (hun har altid været ørebarn), da jeg syntes hun var begyndt at høre dårligere, og mente hun måske skulle have lagt dren igen, for 14gang. det skal siges vi viste hun har lidt nedsat hørelse i taleområdet, iflg. af mange mellemøresbetændelser... Hun fik fortaget en, udvidet høre prøve, hvor resultatet ikke var lige det jeg havde regnet med at høre.. vi normalt hørene, skal have skruet op til en 15ca.. men for hun kunne høre det var den oppe på næsten 70-80.( hun sad i en lyd isoleret box, jeg stod uden for og kunne høre tonerne, hvilket hun ikke kunne). en anden test var hun skulle gengive nogle ord, (30 på hvert øre), resultat, 11på højre øre og 5 på venstre. den sidste test, skulle hun peje hvad side lyden kom fra, højre, venstre, eller midten... ingen rigtige.. ørelægens dom: HUN SKAL HAVE HØREAPPERATER. imorgen skal vi på hørecentralen på gentofte sygehus, er da lidt nervøs, syntes det er syndt og så lige i teenage alderen, hvor de er lidt ømfindige i forvejen.. skulle lige ud med det, da det går mig meget på, og har lidt dårlig samvittighed over vi ikke var hos ørelægen før.. mvh kiki
Det er bestemt ikke sjovt for jer at hun skal have høreapp. - ØV! Håber det at hun kommer til at høre bedre gør hende så glad at hun glemmer den lille tingest. Held og lykke. Nanna.
...i dag er jo nogle små, fikse nogen. Min veninde har høreapperat og jeg havde kendt hende i næsten 2 år inden jeg opdagede det! Hun er langhåret, så frisuren dækkede.  Jeg synes ikke det er synd, at hun skal have høre-apperat. Jeg synes det var mere synd hvis hun skulle undvære, for det må da også gå kraftigt ud over samværet med andre, at hun ikke kan høre. Så jeg synes det er godt, at I fandt ud af det.  Og selv om man hører mange slemme ting om børn og unge i dag, så tror jeg, at langt de fleste er meget tolerente og bare vil acceptere uden videre, at hun har høreapperat. Sådan er det jo bare. Børn driller med alt muligt, men de er også overraskende tolenrente og åbne. Heldigvis.  Camilla
er godt nok kun 8 år og der sker meget i den alder, så det er jo nok ikke helt det samme for din datter. Min søster har en parese (lammelse) i den ene side af ansigtet, der bl.a. har påvirket hendes hørelse på det ene øre.  Hun har siden hun var 5 år haft høreapparat og er rigtig glad for det. For hende handler det om at hun uden høreapparat overhovedet ikke kan høre på pågældende øre. Med høreapparatet har hun en mulighed for at høre at der sker noget på den side af hende. Dog kan hun ikke høre hvad man siger til hende, hvis man udelukkende taler til det øre. Høreapparatet gør for hende at hun f.eks. har en langt bedre mulighed for at orientere sig i trafikken. Hun er tilkoblet høre klinikken på Hillerød sygehus og der er de bare rigtig søde og obs. på at gøre det "spiseligt" for børnene at gå med høreapparat.  Min søster har et udvendigt høreapparat og har i lang tid haft et lyserødt et som hun har været vildt glad for. Så sent som i dag har hun været til tjek på høreafdelingen og havde et stort ønske om at få byttet sit lyserøde høreapparat til et blåt et - det stod de på hovedet for at finde til hende, så nu har hun et blåt et. Hun har flere gange fået skiftet den del af høreapparatet, der sidder inde i øret, da hun jo vokser en del. Til tider begynder det også at hyle (det kan man ikke høre når man selv har det på), så er det ved at være tid til at få skyllet øret fri for ørevoks. Ørevoksen kan ligesom ikke komme ud når man altid render rundt med en prop i øret, så det skal man være opmærksom på. Med hensyn til andre børns reaktioner på høreapparatet, har der været utroligt få kommentarer, der har været sårende. Til gengæld er der rigtigt mange børn der er nysgerrige og synes det er lidt sejt Jeg skal ikke gøre mig klog på størrelsen af høreapparater, men jeg mener at det først er muligt at få de meget små høreapparater, der sidder skjult inde i øret når ens øre er færdigt med at vokse. Jeg er godt klar over at det er noget helt andet at få høreapparat når man er 12 år - ens kropsbevidsthed er helt anderledes og der er nogle helt andre ting der spiller ind. Jeg håber dog at du kan bruge lidt af det jeg har skrevet og håber at din datter bliver glad for sine "nye" øre.
Min kæreste og jeg har sammen en pige på snart 5 år og en dreng på 4 mdr. Vi har, som rigtig mange andre par, lidt knas i hverdagen - ikke noget alvorligt, som ikke kunne repareres. Min kæreste kom så i onsdags og sagde, at han ville have en tænkepause selvom han elskede mig. BANG sagde det - hjertet faldt helt ned i tæerne på mig  I fredags sagde han så, at han havde fortrudt tænkepausen. Han vidste slet ikke hvad der var gået af ham (jeg vidste så heller ikke hvad der var gået af ham - ligner ham ikke). Alt på hans ret nye job var gået galt, hans firma lukkede pga uduelige chauffører og butikker, som ikke klager når der er noget galt. Han havde vist det i knap 14 dage, men han havde ikke turde at sige noget. Oveni havde vi så lidt problemer herhjemme. Men igen ikke nok til at det ikke kunne blive godt igen. Og så sagde han bare fra på den måde. Vi har talt en masse om tingene. Vi står i forvejen og skal flytte her om 1 måned, så det var jo bare det værst tænkelige tidspunkt. Så fortalte han mig, at han havde bedt sin ven om at flytte ind sammen med ham. Dér tændte jeg så helt af. Jeg kan bare ikke bo sammen med hans ven - bare dét at han er nabo til os lige nu er mere end rigeligt! (han vader bare ind, låner ting og sager uden at spørge osv osv). Jeg gik så og tænkte en del over tingene dagen efter. For dét at han bor der sammen med os ville da helt smadre vores i forvejen skrøbelige forhold! Så jeg meddelte ham, at jeg flyttede for mig selv - i hvert fald så længe han bor der (max 3-4 mdr). Først blev han ked af det, men efter vi havde snakket frem og tilbage om tingene kunne han godt se fornuften i at vi ikke bor sammen. Både pga vennen men også så vi kunne finde gnisten igen. Og så er det, at vi kommer til kernen - vores datter. Vi har aftalt, at hun flytter med ham. Men jeg er så meget i tvivl om det er det rigtige for hende - selvom hun forguder ham  Vi er flyttet ret mange gange mens hun har levet. Så jeg vil helst ikke flytte hende 1 gang mere end hvad der er nødvendigt. Det kan så også lære min kæreste ret så meget om ansvarlighed, huslige pligter osv. Men på den anden side er det jo altid MIG der har været der for hende mens han har været længe på arbejde. Jeg ved at det bliver meget svært at undvære hende - og omvendt sikkert. Men vi ses jo mange gange om ugen selvom vi bor 2 forskellige steder, så helt kommer hun jo slet ikke til at undvære mig. Åh for pokker! Ved slet ikke hvad der er det rigtige at gøre! Er jeg en dårlig mor fordi hun flytter med sin far? Han har jo ligeså meget "ret" til hende som jeg har...
en dårlig mor, du tænker jo lige netop på hende... håber i finder gnisten igen *S*
Det synes jeg bestemt ikke. Du tænker jo på din datter, og hvis du føler at hun vil have bedst af at flytte med far indtil at ham gutten er ude af Jeres hus, så er det jo det rigtige at gøre. Du skal ikke føle dig som en dårlig mor, for jeg synes du tænker på hende og hendes behov. Som Stella håber jeg at I finder gnisten igen *S* Mvh Lisbeth
der var tale om at du gjorde noget frygteligt ved dit barn   . Nej selvfølgelig er du ikke en dårlig mor, fordi du nok stoler på manden du har fået 2 børn med, til at turde overlade hende i hans varetægt. Synes tværtimod det er en superflot, moden og flot gestus. Det er MEGET svært at nogen anden end mor selv kan passe MORS børn- jeg tror også altid at min kæreste vil glemme alting når han er alene med børnene.. Indrømmet  Faktum er nok at de ville have godt af det allesammen hvis jeg tog på ferie i en uge uden dem- fordi alle "regner med" at mor tager sig af det hele. SUK Nu er der jo heller ikke tale om at du "opgiver" din datter, men at du giver hende ro ved at tillade at hun bliver boende, og det er altså en kærlighedserklæring der sparker bagdel!! Så klokkeklart NEJ, du er ikke en dårlig mor, men en MEGET betænksom mor. Christina
...lade være med at tænke på...ham vennen dér...var det ikke ham, du sagde havde små-alkoholiske tendenser? Jeg kan huske dit tidligere indlæg, hvor du var så forbandet frustreret over ham... Jeg ville nok tænke mig rigtig godt om inden jeg lod min datter flytte ind i samme hus som ham...! Men der er mange ting i det hele, jeg ikke forstår... Hvorfor vælger din kæreste sin ven i stedet for dig? Hvorfor vælger du at flytte ud i stedet for at kæmpe for jeres forhold? Hvordan vil I "finde gnisten", hvis I ikke sammen får arbejdet jeres problemer igennem? Du siger at det, at jeres datter flytter ind med din kæreste, måske kan lære ham "ansvarlighed og huslige pligter"...hvis det er noget, han ikke kender så meget til i forvejen, så er det endnu en grund til at jeg nok ville vælge IKKE at lade hende flytte med ham... Jeg kan ikke sige, hvad du skal gøre, men ud fra det, du fortæller, så synes jeg det er tåbeligt (og synd for pigen) at lade hende blive hos far. Lad ham have hende så tit han vil, så hun stadig kan forgude ham og elske ham, men jeg tror, at hvis du lader hende flytte ind med ham, så kan det alt for nemt ende galt. Især fordi den beskrivelse du tidligere har givet af vennen absolut ikke er noget, jeg synes et 5-årigt barn skal opleve i sin hverdag. Og nej. Jeg synes IKKE, at du er en dårlig mor. Men jeg tror du er så optaget af at gøre alt det bedste for alle, så alle bliver glade, at du måske ikke ser, hvad der er for næsen af dig. Jeg tror, at du er en rigtig god mor, der bare vil dine børn det allerbedste og som gør alt, hvad du kan, for at gøre dem glade og lykkelige. Samtidig må jeg indrømme, at jeg tror, du er ved at brænde fingrene lidt her. Jeg kan selvfølgelig kun bedømme ud fra hvad du skriver og det indtryk, jeg får fra dine indlæg, men sådan som jeg læser alt, du har skrevet, så ville jeg ikke lade datteren flytte med far. Jeg ville beholde hende hjemme og så kan han komme og hente hende og være sammen med hende så tit han har lyst og tid, men hun bor ikke hos ham. Du har fået min ærlige mening og jeg håber, du kan bruge den. Og jeg håber også at du ved, at alt er skrevet i en venlig tone. Jeg er på ingen måde ude efter dig.  Camilla
Havde skrevet dette indlæg i hyggesnak, men fik afvide at der var meget mere hjælp at hente her, så nu prøver jeg!.. Nej nej nej - har lyst til at slå mig selv - er SÅ dum!!! Jeg er stoppet med mine p-piller, fordi jeg ikk har kæreste på, og det er jo sundt at holde pause engang imellem!.. Mig og min x har stadig et rgitig godt forhold til hinanden, og i nat blev det så LIDT for godt.. Når lysten spiller ind, går forstanden væk, og ja - i kan vel regne ud hvad der skete.. Nu fandt jeg så en side, for at finde ud af hvornår jeg ca har ægløsning, og ganske rigtigt - det nu  Jeg er helt rundt på gulvet, for det er ikk min x jeg vil være sammen med resten af livet, men HVIS jeg er blevet gravid, så vil jeg heller ikk ha en abort.. Jeg ville rigtig ha taget fortrydelses piller, men da jeg vågnede ville jeg bare ud til hyppen, så jeg ku glemme det hele, og det gjorde jeg da oz - for glemte at komme på apoteket før det lukkede  Nu sidder jeg så her, og tænker - er der ikk en måde jeg kan finde ud af det på, før jeg ser om jeg får menstruation?-jeg kan jo ikk gå så længe og være nervøs.. Det skal lige siges at jeg er 19, og HVIS jeg er gravid, ved jeg der er en familie der støtter mig 100% ligemeget hva min beslutning er - også finder jeg en lejlighed sammen med min x.. Han vil nemlig gerne ha mig tilbage, så han vil jo blive lykkelig over hvis det er sket.. Men jeg synes at så længe moren og faren til et barn kan sammen, så skal de bo sammen.. Er selv skilsmisse barn, og har aldrig haft problemer med det, men alle andre jeg kender klager over det, og det vil jeg ikk byde mig barn.. Jeg vil gerne høre jeres mening, og om ikk der er en hurtigere måde at få svar på det?! Også skal det oz lige siges at jeg vil være klar.. Jeg vil nemlig gerne være ung mor, men jo helst med en jeg elsker.. og desuden går jeg aldrig i byen mere - gider det ikk.. Og har oz sagt at den dag jeg blir gravid, ligger jeg smøgerne på hylden!-mit barn skal ikk skades pga rygning!.. Kram fra den fortvivlede..
Det er svært lige at skrive hvad problemet drejer sig om på en linje i overskriften, men problemet er som følger. Min yngste søn går i vuggestue. Sidste år da han vel var omkring 15-16 måneder tog de ham med på en tur i barnevogn uden sele, hvor konsekvensen blev at han faldt ud af vognen hos købmanden. ( Da det er en meget lille by kunne vi jo også få historien af hende). Ganske vist fortalte de os at han var faldet ud, og vi sagde at vi ikke ville have at han kom med på tur uden at være spændt fast ( almen sund fornuft, ikke?), og deres svar var at så kunne han bare ikke komme med på tur? Vi ringede efterfølgende for at tale med kommunen, men de sagde bare at vi skulle tale med vuggestuen, og ringede derefter omgående til vuggestuen selv- uden det dog virkede til det var noget de tog ret tungt. Jeg har tænkt meget over det siden, og synes faktisk det er en frygtelig praksis at praktisere, det ikke at spænde børnene fast ved kørsel i vogn- jeg kører da heller ikke rundt med mine børn i bilen uden de er spændt forsvarligt fast. Derfor har jeg tænkt på om man har nogen muligheder for en eller anden slags disciplinærsag imod dem? Vi snakker ikke om at vi vil have penge ud af det, det er vi fløjtende ligeglade med, men jeg vil MEGET gerne undgå det sker for andre børn, for han kunne jo være blevet skadet for livet. Findes der et system i kommunalt regi man kan indgive klage til, og er der overhovedet nogen der vil tage os alvorligt i vores bekymring? Der er også andre ting i den vuggestue der er problematiske, men da vi flytter om få måneder vil vi ikke gøre noget ud af det, da det ikke er en sikkerhedsrisiko på samme måde som det med selen. Hvorfor flyttede vi ikke med det samme? Simpelthen fordi vi vidste vi skulle flytte indenfor 1 år, og vi ikke mente han skulle have så mange skift, da det jo heller ikke er sundt. Har efterhånden fortrudt den beslutning mange gange, og føler et eller andet sted at jeg som forælder har svigtet ham- først og fremmest ved at jeg ikke kunne undgå at de transporterede ham uden sele, og dernæst fordi jeg ikke omgående tog konsekvensen af den lemfældige omgang med små børn, og tog ham ud af vuggestuen. Men det korte af det lange er vel at jeg har besluttet at jeg må gøre det "rigtige" og sørge for at det aldrig sker igen- hvis jeg altså har nogen muligheder? Håber på jeres hjælp. Christina
ville prøve at kontakte kommunen og høre om deres normale måde at gøre tingene på - altså om det er normalt at køre andres børn uden sele i barnevogn... Hvis det i din kommune er ok - tror jeg ikke du kan gøre mere men hvis det ikke er, ville jeg omgående sende en skriftelig klage samt høre "de gratis advokater" ad om hvad jeg ellers kunne gøre. Jeg må give dig ret i - at du skulle have flyttet ham omgående, da jeg tror at den "lussing" ville være mere mærkbar overfor institutionen end en klage så længe efter. Endvidere er der jo ingen der forhindrer dig i at skrive et læserbrev i din lokale avis - men en god overskrift og fin formulering skal du nok få sat gang i byen *s*
ikke tilladt overhovedet at køre med børn uden sele i biler, emn det er vist ok i busser... mht. til sele i barnevogn, så SKAL barnet sættes i sele det er et krav både i dp og vuggeste.. hvis forældrene ikke selv har en sele med så skal de bruge den de har fået udleveret af kommunen. i kan klage men der er næppe penge at hente som du også ved.. men en påtalelse til den pågældende vuggestue ville være på sin plads.. jeg ville nok have flyttet mit barn for længst, hellere en flytnng for meget end "misrøgt" som det jo faktisk er ikke at passe godt nok på de små de har i deres varetægt. Mette
Det ville tage min 16 måneder gamle søn, lige nøjagtig 3 sekunder før han var faldet / kravlet ud af vognen - hvis han ikke var spændt. Jeg ville ha klaget til lederen, den pædagogiske kunsulent i kommunen etc, hvis pædagogerne havde den holdning. Er det stadig praksis? Syntes jeg, er et meget stort ansvar, at turde tage for andres børn. Og i så fald ville jeg ringe til sundhedsplejerske, kommunen ( nogen må stå for at føre tilsyn med vuggestuer i byen ) indtil jeg fandt nogle, der ville lytte og reagere. Min søn kan desuden et trick, med at kaste sig bagover, hvis han ikke er spændt og vil ud. Det kunne vist gå rigtig galt, hvis man landede på asfalten sådan.. Anja.
...officiel og klar og meget bestemt klage til forvaltningschefen (helst fyldt med en masse fine ord!   ) og send samtidig en kopi til borgmesteren. Og gør forvaltningschefen opmærksom på, at du samtidig sender en kopi til borgmesteren. Jeg er faktisk ret sikker på, at der er hjemmel i loven - børn SKAL være spændt fast under transport i både bil, barnevogn og på cykel. Jeg vil lige prøve at undersøge det.  Camilla
det samme som Himmelfjer" det var da ham vi havde oppe at vende, for en lille mdr. siden. Ham der havde lidt alkoholiske tendenser!" Jeg ville aldrig lade mine børn, være sammen med far, som valgte at bo sammen med en med alkoholproblemer. Herregud... Hun er 5 år, og har behov for stabilitet, faste rutiner, og ikke fest og farver...og vasketøj der flyder... og resten af hvedagen der flyder. Nej søde ven. Selvom hun forguder sin far, og du nok vil have rigeligt i den lille nye, så tag din datter med. Hun har ikke brug for at leve et liv sammen med far og hans ustabile ven. Du er ikke en dårlig mor, du har bare overvejet muligheden, for at det kunne være sådan, som du foreslår. Men tænk om I aldrig finder sammen igen... Og din datter bor i et alt for utrygt miljø, hvad vil du så gøre hvis din mand ikke umiddelbart vil lade hende flytte hjem til dig igen? Og du skal til at kæmpe for at få hende ud fra hjemmet??? Istedet for at han flytter sammen med sin ustabile ven, skulle I to måske holde sammen? Du er nybagt mor, hans jobsituation har ændret sig. Er det ikke netop der man bør stå sammen, istedet for at flygte??? Det vil være svært for jer begge, at kunne rumme jeres unger: du som enlig mor, han som enlig far, med en ven han skal holde rumpen oppe på. Jeg ville hellere se ham holde rumpen oppe på jeres forhold   , for han vil ikke få noget som helst ud af at flytte sammen med den uansvarlige festpapegøje. Jeg håber det bedste for jer alle 4. Og vil ønske du har styrken til at overbevise ham om, at det er jer to der skal holde sammen på jeres forhold, og ikke ham og han legekammerat der har primær prioritet. Alt godt herfra... Mette
Jeg syntes måske, at i som forældre en lidt uansvarlige. At din kæreste kan vælge en ven frem for dig og sin familie... At du kan vælge at lade din datter bo i huset sammen med en ven til din kæreste som jeg kan forstå, har alkoholproblemer. Opfør jer dog som voksne mennesker og lev op til jeres ansvar. Jeg kan godt forstå, at du blev enorm såret, da din kæreste sagde at han trængte til en tænkepause. Det ville jeg også være blevet. Men han tænkte over det og fortrød sig.. Engang imellem, er det ikke til at vide hvad der sker i hovedet på vores mænd; måske han følte sig som en fiasko uden mulighed for at forsørge sin familie efter hans firma gik i opløsning??! Som jeg ser det, er det et stort problem at vennen skal flytte med.. så må du jo bare meddele din kæreste, at  Jeg håber at i finder den løsning der bliver den bedste for jer og ikke mindst for jeres børn. Venlige tanker fra Lena - som har det fjerde barn på vej og godt ved, hvor træt man kan være af det hele og hvor meget man kan trænge til fred.
en tænke pause en pause det er noget der foregår i folkeskole alderen. Enten er man villig til at knokle for at få forholdet til, at fungere eller også er man ikke. og hårdt arbejde er det, det er ikke 24 timers lykke dagligt. Den må have været hård at sluge. men at han kan sige det og tage det tilbage, er da ikke særlig velovervejet?
...hvis du tænker nej eller måske (måske betyder også nej).
Jeg tror desværre din datter vil komme til at føle sig svigtet.. hendes mor og nye lillebror forlader hende... hos en far som hellere vil sin ven end sin kone... Nix aldrig om jeg forlod et af mine børn.. om de så havde flyttet nok så mange gange i deres liv.. børn kan godt flyttes, bare de føler sig trygge i hverdagen.. Hvorfor er det du vil lade din datter bo hos din mand.. er det for at lære ham alt der er ting der skal klares når der er børn.. hvis ja, så er det godt nok en HØJ pris din datter kommer til at betale... Hvorfor ikke tage begge børn med dig.. og så få din mand til at indse om i eller vennen er vigtigst.. eller om han bare ikke gider jer mere... kan ikke se hvorfor jeres datter skal bruges til at teste om han kan klare forældreskabet alene.. Min ærlige mening er faktisk at det er dårligt at dig af efterlade din datter hos en mand som ikke er særlig ansvarlig... Jeg tror desværre hun vil blive mærket for livet... Og jo nogle fædre kan godt passe og tage vare på deres børn.. men for mig lyder det nærmest som om at her er det en påtvunget ide om at han skal have hende boende.. fordi at han så ikke bare lige kan gøre hvad han vil... Tænk dig godt om... Mette
Jeg synes det lyder meget som om du gerne vil have det barn, og jeg synes det lyder meget belejligt at du liige glemte at beskytte dig og at du liiige glemte at komme på apoteket. Tror du det er for sjov at få et barn? Du siger du ikke vil leve sammen med din x, hvorfor dyrker du så ubeskyttet s'x med ham??? Jeg synes ikke du virker særlig moden og håber ikke du er gravid. Selvom du åbenbart ønsker det. Hvad kan du tilbyde barnet når du bor med en fyr du ikke elsker?? Du må vente til din mens skal komme og så tage en test.
ret... vil også lige sige... du siger 
Også Katja ret og har også svaret inde på Hyggesnak.
kan man vist tage indtil 72 timer efter, altså 3 døgn efter...
Min x vidste udemærket godt at jeg ikke tog dem mere, så hvordan kan det være at det kun er MIN skyld??? Hva kan alle andre tilbyde deres børn??? Jeg kan tilbyde det en mor med masser af kærlighed, og jeg har fast job, og står i fagforening, så pengene er ikke noget problem.. Nej nej - så er jeg ikke moden, efter jeres mening - det fint!. Men sjovt nok siger alle at jeg er mere moden end alle andre på min alder.. Sku bare ha holdt det for mig selv.. Har snakket med både min mor og min x om det - min x er snart 27, og ville elske at få det barn.. Og min mor vil støtte mig 100% ligemeget hvad jeg vælger..
Tja, jeg ved ikke rigtig hvad jeg skal skrive til dit indlæg, andet end at jeg kun kan give dig ret i, at det du har gjort/ikke gjort er ret dumt. Som Afrodite skriver, så kan en fortrydelsespille tages i op til 72 timer efter samleje, så det er ikke rigtig en undskyldning at glemme det, fordi man skal ud til hesten. Desuden er du meget ung, så selvom du lyder ret afklaret med hvad der skal ske, hvis du er gravid, så tænk dig godt om. Et barn bør ikke være noget man "laver" bare fordi man ikke tænker sig om i situationen. Som Katja skriver, så håber jeg ikke du er gravid, for helt ærligt tror jeg ikke du ved, hvad du går ind til. Og lad for alt i verden være med at gå tilbage til din x, hvis du ikke elsker ham. Det bliver ikke lettere af at få et barn sammen... Nå, jeg håber det bedste for dig. Hilsen stine.
Nej, jeg ved ikke hvad jeg går ind til - Men hvor mange gør det med deres første barn?? I er simpelthen aldrig blevet gravide uden det var planlagt?? Og jeg har jo hjælp bag mig - ligemeget hvad, står jeg jo ikke helt alene om det..
Hvis du ved, at du ikke vil bo med din kæreste mere - kun hvis du er gravid - syntes jeg, det er lidt kedeligt. Hvis det ikke dur nu.. Ja så gør det det ihvertfald ikke nemmere at få et barn. Når det er sagt.. Så jo! Jeg blev gravid, faderen valgte, at det ville han ikke have noget med at gøre, og derfor var jeg så alene i en graviditet og den første tid med bebs. Det var hårdt - meget hårdt til tider, men fortryder intet! Det kan man jo ikke, når man først ser sin guldklump. - Men nu er det jo ikke din situation. Og hvis jeg var i den situation, og virkelig ikke ville blive gravid... Ja, så ville jeg finde et apotek der havde døgnåbent, ringe til vagtlægen eller skadestuen   Nogen må ligge inde med de piller - og ville hjælpe en desperat ung pige.
kan du jo ikke finde ud af det før din mens. er udeblevet. Først der udskiller der sig et homon i din urin, der kan måle om du er blevet gravid eller ej. Men for mig lyder det stadig som om, du gerne vil, selvom det hele forskrækker dig en del?
Jo det kender jeg alt til. Jeg var 24 år, da jeg blev "uplanlagt" gravid, med min kæreste gennem 6 år, som jeg elskede/elsker meget højt, og som jeg håber at kunne tilbrige hele mit liv med. Vi valgte at få barnet,og er idag "ejere" af et stk. velskabt pige på 10 mdr, som på alle måder har beriget vores liv... hun er det dyrebareste vi ejer og har, og nogensinde får... vi virkelig elsker hende! Og sådan vil du også få det med dit(Måske)kommende barn... ingen tvivl om det. Du vil også kunne give det umætteligt meget kærlighed, og med opbakning fra dine forældre og ex-kæreste, er der jo også et solidt bagland bag... skønt! -Også dejligt, at det økonomiske er ok, og at du føler dig voksen og ansvarsfuld nok til at få et barn. Overnævnte er det jeg kan læse ud fra det du skriver, og det lyder/er jo alt sammen fint. Men nu vil jeg så tillægge mig en ny tone, og fortælle dig om alle de hårde/svære sider ved at blive mor... eller rettere, et lille udpluk af dem. Du vælger (Måske) at få et barn, med en mand du ikke elsker. Du mener man kan bo sammen med ham for barnets skyld... også selv om der ingen kærlighed er mellem jer som forældre... det eneste der er, er vanskab. Venskab er en god ting, men det er ikke nok for nogen af jer... ikke på længere sigt, bare vent og se. Det kan godt være, at din ex ligenu stadig elsker dig, og gerne vil bo sammen med dig og jeres kommende barn, men inden længe, kan han da ikke være tjent med, ikke at få kærlighed, og han vil sandsynligvis møde en, som der kan gengælde hans følelser. Der står du så med et lille barn, som måske ikke engang er født endnu. Selv om du er ansvarsfuld, er det virkelig hårdt. Hvis du er heldig får du et meget nemt barn, men er du "uheldig" for du et kolikbarn. Det betyder at du hver nat skal vandre stuegulvet tyndt, og de få timers søvn du får i løbet af dagen, vil ikke være i træk. Selv fik vi et MEGET nemt barn, men alligevel synes jeg det var hårdt, og det endda på trods af, at vi er to. Den første tid er det at komme ud af huset, et stort projekt. Du kan ikke forestille dig alt det du skal have pakket sammen, for at kunne tage baby med ud at handle. Dine veninder får du ikke set, for du har simpelthen ikke tid. Du kommer ikke i bad og får gjort dig lækker, for når den lille endelig sover, ja så har du også brug for søvn. Dit hus ligner jeg ved ikke hvad, for at få gjort rent, det er der heller ikke tid til. Kort sagt, du aner ikke hvor meget der bliver at se til, og hvordan du må tilside sætte ALLE dine egne behov. Jeg vidste heller ikke hvad jeg gik ind til... jeg blev i hvert fald overasket over, hvor hårdt det var... og som sagt havde jeg en mand at støtte mig til, hele vejen igennem. Selvfølgelig klare du det, det er jeg da ikke i tvivl om, men du skal bare tænke på, at jeg som 25 årig med mand, god økonomi, hus, opbakkende familie og gode venner, havde svært ved at magte det ind imellem. "Svært ved at magte det", er måske så voldsom en sætning, og det lyder værre end det var. Men for mig var det bare så stor en omvæltning at blive mor, at jeg ind imellem tænkte, at jeg skulle have ventet lidt. Jeg fortyder ikke et sekund, og efter de første 6 mdr, er det også blevet enormt let. Man har fået en solid rytme, barnet kan efterhånden meget selv og sover igennem...og jeg har fundet mig selv i rollen som mor. -At være mor er det bedste i verden, men selv om du føler dig voksen, så vil jeg virkelig ønske for dig, at du ikke er gravid... der er så meget man ikke kan med et lille barn. Hvis du er gravid, så held og lykke. Med hensyn til dit spørgsmål om hvornår man kan se om man er gravid, ja så må du vente til du er gået en dag over tid.
Det er da fint du selv synes du er moden og ansvarlig til at få et barn. Hvorfor skriver du selv at du er dum fordi i dyrkede ubeskyttet @!#$?? Du er da selv ude om det! Havde du skrevet at i elskede hinanden, og gjorde det for at få det her barn, var det noget andet. Jeg synes stadig det er komplet idiotisk, og synd for barnet, at I dyrker s'x uden beskyttelse når i ikke er sammen. Så må du jo bestemme dig for hvad du vil. Elsker du ham og vil du leve sammen med ham og jeres barn, det svarer du selv nej til. Jeg er selv uplanlagt gravid i øjeblikket, men jeg kunne da ALDRIG finde på at dyrke ubeskyttet s'x med en ex, især når jeg måske inderst inde håber på jeg bliver gravid! Jeg bor sammen med og elsker faderen til vores børn, det må da være det mindste man kan gøre for barnet/børnene.
og ps. Ja var to om det, din ex på 27 er åbenbart mere umoden end dig, hvis han regner med at et barn kan redde jeres forhold. Jeg håber selvfølgelig det bedste for dig/Jer hvis "uheldet skulle være ude".
Jeg har bestemt mig for at er jeg gravid, så skal jeg nok få det til at fungere.. Jeg har 3 veninder der er mødre, og har bestmt hørt hvor hårdt det er - men selvfølgelig kan jeg ikk sætte mig ind i situationen, når jeg nu ikk har prøvet det.. Det er første gang jeg nogensinde har dyrket ubeskyttet s-x - det er ingen undskyldning for at gøre det, og det sku heller ikk være sket, men sket er sket, og det kan jeg ikke gøre noget ved.. I går da jeg skrev indlægget var jeg helt rundt på gulvet, for hva nu hvis osv - men har fået snakket med mine forældre om det, og de støtter mig 100%, hvis jeg er blevet gravid.. Jeg står i fagforening, så har et sikkerhedsnet der.. Og har et fast job, jeg håber og tror på jeg vil kunne vende tilbage til, når jeg ikk længere er på barsel, så kan sagtens forsørge barnet OG min hest (500kr mdr vinter - 400kr mdr sommer).. Jeg er ung, men moden af min alder - og man bliver vel aldrig så klar til at blive mor, som når barnet er der?!.. Det har jeg i hvert fald hørt 
Hej igen. Nej, du har da ret i, at man jo af gode grunde ikke kan vide hvad man går ind til, når man venter den første, men derfra og ligefrem til at sætte sig selv i en så usikker situation som du står i nu, der er altså lang vej imellem... Og nej, ikke fordi det betyder noget, men jeg er ALDRIG blevet gravid, hvor det ikke har været planlagt. Tvært imod synes jeg det er noget man skal være enige om, og glæde sig til sammen. Tro mig, der vil komme mange spørgsmål og megen tvivl, og det har jeg ikke villet dele med andre end min mand. Men det er da godt, at dine forældre støtter dig. Når det så er sagt, så håber jeg da, at alt går i orden - hvad det så end er du ønsker. Hvis du er gravid, så tillykke, husk og nyd det. Hilsen Stine.
hvad mener du med usikker situation?? Og til jer der går så meget op i usikker s-x.. Er det engentlig ikk bedre jeg 100% ved hvem faren er?-hva med de unge som ingen gang ved hvem faderen er?? Der kan jeg se man siger det er uforsvaligt og umodent osv.. Men jeg ved da i det mindste hvem han er..
Stutterimørk - mange tak  Og cruella - jahh, det er heldigt hvis du har ret - for vil da gerne vente lidt, når nu det ikke var planlagt.. Men er klar til at gøre hva jeg skal, hvis det er sket.. smiler..
...svaret i tråden på hyggen... Der pointerede jeg, at hvis du er gravid, så er det jo ikke grund til at flytte ind med en fyr, som du ikke ønsker at dele dit liv med - uanset om han er far til barnet eller ej.  Jo, det er sikkert lettere at være to voksne om en lille baby, men hvis man ikke elsker hinanden og er helt indstillede på at få forholdet til at fungere, så kan alting nemt blive smadret af 4 ugers kolik og en baby, der bare skriger lungerne ud af hovedet på sig selv 16 timer i døgnet! Eller af den evigt forstyrrede nattesøvn de første måneder, hvor baby vågner hver 1½ time for at spise og bøvse og skal skiftes o.s.v. Det er HÅRDT, og hvis man bare "holder af hinanden og så'n" så tror jeg ikke på, at det kommer til at dú. Og lille baby er enormt følsom og fornemmer med det samme, hvis tingene ikke fungerer mellem dig og samleveren. Og baby reagerer selvfølgelig ved at græde og blive umulig, du bliver mere træt, lidt småhysterisk måske (det gør nye mødre af og til! også helt uden grund!   ), du lader det gå ud over samleveren, som får nok og alting kører op i en spids og det bliver værre og værre. Så er det langt bedre at aftale, at han har ubegrænset samværsret, at han altid kan ringe og høre om du er hjemme og så komme og pludre og lege med baby - selvfølgelig så det passer med babys sove- og spisetider!  Det er sådanset mine tanker om det. Hvorvidt du har været uansvarlig eller ej, det skal jeg ikke dømme. I øvrigt har vi nok alle dummet os - nogen med et mere uheldigt (men ikke nødvendigvis dårligt) udfald end andre.  Jeg kan kun give dig mine tanker og dem har du fået.  Camilla
Den eneste "bivirkning" ved usikker @!#$ er jo ikke graviditet. Der er et hav af virkelig ubehagelig kønssygdomme, som i nogen tilfælde overskygger det trælse ved at blive uplanlagt gravid -- f.eks. hiv, syfilis, gonorre... Umiddelbart ligger det værste i at han er din x og han muligvis har haft andre partnere mens I har været adskilt, og det er jo ikke til at vide hvad han har fanget af kryb og kravl i sit single liv. Så måske skulle du også få en tid hos lægen, der lige tjekker om alt er som det skal være, for din egen og din næste partners skyld. Helle
ja jeg har ikke børn endu, men vil da alligevel lige blande mig lidt  jeg syntes at det camilla siger er meget fornuftigt og det var også det jeg havde i tankerne mens jeg læste alle svarene til dig, og da jeg endelig nåede til camilas indlæg blev jeg glad over at andre end mig havde den tanke, og ville dele den med dig. Jeg syntes nemlig også at det er meget dumt at flytte sammen med x'en, bare fordi i skal have et barn sammen, det er bestemt ikke bedre for barnet end at have sine forældre hver for sig. et lille barn kræver meget tryghed og kærlighed, og vil meget nemt kunne mærke hvis der ikke er kærlighed melllem mor og far. Desuden syntes jeg heller ikke at det er en god ting at lære sine børn, at man skal blive sammen, selvom kærligheden ikke er der mere, bare fordi man har fælles børn. jeg er selv skilsmisse barn og har det godt med det, mine forældre har et godt forhold til hinanden og de har altid sørget for at det ikke gik ud over os. så er det bedre som camilla skriver at han kan kommer lige så tit at han vil og tage del i barnet opvækst. så syntes du MEGET kraftigt skal tænke over om det ville være en god ide at flytte sammen, et barn kan nemlig IKKE rede et ødelagt forhold og da slet ikke hvis du ikke elsker ham, så vil du heller ikke gøre det når barnet kommer. Jeg vil ikke "dunke" dig oven i hovedet ang. den ubeskyttede s*x, men jeg håber da faktisk lidt for dig at du ikke er gravid (selvom jeg nok tror du skal klare den   ). for selvom du ønsker det lidt inderst inde, så ville det da være "sjovere" at få et barn med en du elsker og kan have en hverdag sammen med, samt det måske ville være godt at vente til du bilver lidt ældre. (og her må jeg måske heller lige indskyde, inden nogen måske skulle føle sig "trådt på", at jeg ikke mener at uønskede børn ikke er lige så elsket som planlagte og at enlige forældre ikke er lige så gode forældre og til sidst at unge forældre også kan være lige så gode som ældre, bare lige så ingen føler sig stødte   ).
Vil bare sige at min x ikke har haft andre.. Kender ham, og sån er han ikke.. desuden har han været her største delen af tiden, selvom vi ikke er sammen..
Nogen her som også har et dræn-barn ? Hvor mange gange fik I dræn i inden han/hun kunne klare sig uden dræn ? Min datter har nu haft dræn i 2 gange og de har siddet ca. 5-6 måneder pr. gang. Det sidste par er lige faldet ud og hendes hørelse er faldet drastisk, med det resultat at hun isolerer sig. Vi må så igang med 3. omgang dræn. Jeg var af den naive tro at 1 gang dræn, så var det klaret men nej, åbenbart ikke. Hvor mange gange har jeres dræn-barn fået dræn i, inden det ikke var nødvendigt længere ? Mvh. Maj-Brit
Rasmus skulle have lagt dræn i øret. Men heldigvis gik det ikke så galt. Det hele startede, da jeg begyndte at give komælk, den ene mellemørebetændelse overtog den anden. På et halvt år blev han behandlet med pincillin 7 gange!! Jeg ville meget nødig have dræn i øret på ham og opsøgte en zoneterapeut som dels behandlede ham men som også sagde, at jeg skulle tage ALLE mejeriprodukter fra ham. Så sagt så gjort, jeg tog alt fra ham, købte soyamælk og kalktabletter. Og han har ikke haft mellemørebetændelse en eneste gang siden. Det sidste halve år, er han blevet tilbudt mejeriprodukter, bl.a yoghurt, koldskål, ost og smør på brødet. Og der er 7-9-13 ikke sket noget ved det. Ørelægen kunne se at han blev bedre fra gang til gang hvor han så ham, men troede iøvrigt ikke på den med mejeriprodukterne... Men det gør jeg - jeg så det jo selv og har talt med flere, som har oplevet det samme. Så heldigvis slap vi for dræn. Jeg kan kun anbefale at tage mejeriprodukterne fra børnene for at se, om det kan have en virkning, før der lægges dræn ind. Venlig hilsen Lena
Vi prøvede også både zoneterapi og kiropraktor inden drænene blev sat i. Hverken det ene eller andet hjalp. Den med mælkeprodukterne har jeg aldrig hørt om, men det er da værd at overveje. Mvh. Maj-Brit
andreas fik dræn i begge øre sidste efterår. og har ikke haft det siden. og der har heller ikke været problemer med ørene siden... til jer der skal ind med jeres børn. -sørg for at de har været på wc, -de glemte at sige det til os, og jeg tænkte ikke så langt. -så han havde våde bukser bag efter. -ikke så sjovt for en på 5, og så oven i ikke kunne have gjort noget ved det...
Hvad for fabrikant af færdiglavet mad til spædbørn foretrækker jeres børn? De produkter jeg kender til er enten Hipp, Nestle eller Beawvais. De to første lave deres madprodukter økologisk, men gør Beawvais også??? Hvad kan børnene bedst lide? Nu har jeg prøvet alle 3 steder fra uden det største held - mine børn foretrakker det jeg selv laver til dem - lidt kræsen er man vel?! 
Jeg har lagt lidt mærke til at børn, som er vant til fra starten at mor (og far) laver maden fra bunden, altså ikke pulver-halløj, de er nemmere at vænne til almindelig "voksen-mad"! Vi har desværre vist været lidt for flittig i de pulvergrød   . De færdiglavede pulvergrød og andre måltider, er somregel Meget søde i forhold til almindelig hjemmelavet! Og det tager faktisk ikke længere tid at lave grød selv.
Af de mærker du nævner, der har jeg god erfaring med Hipp. -Mest som glas mad... altså enten frugtmos eller "aftensmad". -Jeg synes også at Hipp har flere forskellige smagsvarianter... i hvert fald i de butikker hvor jeg handler. Jeg har både givet malin Hipp og Nestle og hun kan lide begge dele, såjeg tror egentlig ikke der er den store forskel.
Min søn foretrækker også Hipp.. Og jeg skriver foretrækker fordi, at det faktisk stadig, nærmest er det eneste varme mad, han spiser. Han er 16 måneder - så ja, noget er gået ret galt her. Men han spiser hverken alm varm mad hjemme eller i vuggestuen. Nå, det er en anden historie og jeg tager det ret roligt. Men mit råd er bare, at vil dit barn hellere have hjemmelavet mad, så giv da endelig det. Tror det er ret ligegydigt, hvilket mærke man bruger. Jeg købte grød pulver alt efter hvad der var på tilbud. Men Hipp "maden" var jo så mest populær ( og kun 3 bestemte glas ). Syntes også selv det smagte bedst og ja så var det jo økologisk. Vh Anja.
Vi bruger det der er på tilbud som "nem" mad. Altså grødpulver og frugtmos Jeg vil ikke bruge penge på kartoffelpulver, gulerodmos og den slags - vi koger jo alligevel jævnligt kartofler Men ellers gnasker han (er nu 7 mdr) gladeligt kylling, kartofler, gulerødder, pasta, banan og boller - og ser ENORMT stolt ud når han kan se at han får det samme som os voksne  Og så får han i øvrig lov til at smage på alt hvis han viser interesse for det - er konsistensen for hård giver vi det lige et mas med en gaffel først. Jeg regner ham i grunden ikke som værende specielt kræsen selv om vi startede op med risgrød m/banan og forskellige former for frugtmos som jo burde være sødt og vanedannende 
helios findes også det er et økologisk babymad mærke  mvh Stine
jeg syntes nestlé var nemmest at lave og havde den bedste konsistent. vi har brugt øllebrøden fra nestlé lige indtil Alma blev 2, nu er hun blevet helt vild med otas solgrød og hun har aldrig ville spise havregrød. grøntsagsmos har jeg altid selv lavet i isterningsbakker, skide praktisk og nemt.
Anne-Katrine har tabt 7 mælketænder, deraf en tvillingetand, og har fået 8 blivende tænder i stedet. Ergo, der er en for meget, og da den sidder lidt kikset, er vi nok nødt til at få den trukket ud. Men hvordan? Efter en kikset blodprøvetagning er det stakkels barn skrækslagen, når der bliver tale om nåle. Nogen erfaringer?? Vi skal naturligvis til tandlægen, men da vi først kunne få en tid den 2. maj, går mor og gør sig nogle tanker på forhånd, medens barnet bare synes, at det er sjovt med den ekstra tand...
Jeg har en anelse om at Sarah på 5 måneder lider af mælkeallergi. Hun hoster om natten og hver gang hun har fået mælk og vælling. Og både jeg og Dan har pollen allergi og jeg har ligeledes astma. Er der nogen som har oplevet det samme eller bedre: selv har allergi børn? Mangler vist gode råd og erfaringer og ikke kun hvad sp og lægerne siger... Qnuz fra Sarah og mig..
Hvad SIGER læge og SP! Har du luftet din mistanke for dem overhovedet? Fordi i har pollen allergi og astma, giver det jo overhovedet ingen anledning til at tro at Sarah har mælkeallergi. Nå - det var bare lige en bemærkning, for jeg har heldigvis ikke nogle erfaringer med det, undrer mig bare over at du sætter din lid til HN, istedet for læge og SP, når det er så alvorligt en allergi du har mistanke til 
Jamen sp og læge siger selvfølgelig at jeg skal undgå støv og dyr som forebyggelse. De mener ikke jeg skal bruge allergivenlige produkter, men nu er det jo mig, som går op og ned af hende dagligt og kan observere hendes adfærd. De kan jo kun bedømme hende ud fra det korte øjeblik, de er her. En ting er teori, en anden er praksis... Eller er det mig som er helt galt på den? Og det skal da lige siges, at jeg ikke "sætter min lid på HN"! Jeg søger bare folk med erfaring som jeg kan lære af, og det betyder da bestemt ikke at jeg ignorere sp og læge! Nå, jeg fik lige et surt opstød da jeg læste dit svar, for jeg syntes den var ret negativ... men jeg skal nok ikke tage det så personligt. Gode ord igen.. Jeg er bare en følsom førstegangs mor, som vil sin datter det bedste... Rita
Det er oki Rita, jeg kan godt huske hvordan det er når man er bekymret for noget. Men, jeg har bare stadig ikke helt fattet din grund til at mistænke lige præcis mælke allergi? Så nej, jeg mener bestemt ikke at du er helt galt på den, jeg synes bare det virker en smule ubegrundet? Og det jeg måske prøver at sige er, at du nok ikke har så meget at gå og være bekymret over, hvis du har fortalt læge og sp om hvordan hun reagerer, og de seriøst ikke finder at det er unormalt  Når det så er sagt, og hvis du stadig er dybt bekymret for at hun har allergi, så synes jeg at du meget hurtigt, og meget kontant, skal slå i bordet overfor både læge os SP, og få hende undersøgt i både hoved og mås. Så, sorry for min måske lidt negative måde at svare på først, synes bare der har været ufatteligt mange tråde herinde på det sidste, som omhandler ting hvor jeg bare tænker:" Øh, og hvorfor er det lige præcis du spørger om det på HN fremfor hos nogle der rent faktisk kan hjælpe dig!" Men, det er jo ikke dig der har lavet de tråde, så det bør du jo i virkeligheden ikke have på hatten for 
jeg så en udsendelse om mælkeallergi forleden... puha mine har det heldigvis ikke... ville lige give dig et link : 
Anne-Katrine har haft mælkeallergi, og jeg vil råde dig til at få allergien udredt så hurtigt som muligt. Som Christel siger, må du slå i bordet. Der er jo ingen som helst grund til, at dit lille pus skal have ondt i maven, det er jo ikke rart  Vi var så heldige, at vi havde meldt os til en undersøgelse om astma og allergi, som blev startet på det tidspunkt, hvor Anne-Katrine blev født, så vi har været lidt på forkant med allergierne - fx. blev hendes mælkeallergi netop fastslået, da hun var 5 mdr., og da hun stadig levede af modermælk, behøvede vi så ikke gå gennem en lang og sej udredning (og slå i borden nogen steder). Langt de fleste børn, der har mælkeallergi som små, vokser i øvrigt fra den, så selvom det er lidt besværligt indimellem, er der lys for enden af tunnellen  Sig til, hvis du har brug for links, jeg har vist stadig nogen liggende i mine Favorites  Held og lykke med det!
Her er så en ny opdateret terminsliste:
Jeg har termin den 11 juni. Ved ikke hvad køn vi venter. KH Line
Datoen er fastsat... til Onsdag d. 15 (Kejsersnit). Og alligevel er jeg den eneste der syntes vi skal blive færdige. Manden har absolut ikke travlt, puslebordet er ikke hængt op endnu, hylderne står stadig i kælderen. Alt hygge og nusse arbejdet kan ikke laves før han får sat tingene op, så jeg kan komme igang med at sætte på plads. Imorgen mandag møder han iskole igen, og så er der lektier der skal laves (han læser til maskinmester). Himmelpinden som er skæv fra fabrikanten, har han stadig ikke kigget på, om det evt. er mig der har lavet en fejl under samlingen, så den kun kan være stram når den er skæv i toppen. Hver gang vi har sat en dato af til de forskellige ting har han haft andre ting at lave, og har følt jeg presser ham...  Han lovede i vinterferien at vi lavede det hele, så var der jo stadig god tid til puslerierne, men den mindre seng vi skulle have for at få plads til tingene i soveværelset blev først købt i weekenden for før passede det ikke ind i hans program og der er jo TID nok. For fanden jeg bliver ked af det og frustreret og stresset. Jeg har lige siddet og vasket alt babylegetøjet af, og sorteret så vi ikke skal have det hele stående fremme, men kun det som passer til de første 3 måneder, og så bytte ud til den tid. Nu er det bare det at jeg pænt kan ligge det i posen igen, for der er ikke noget sted at ligge det hen  Det er bare så håbløst, og trods alverdens skæld ud fatter han det kun de første 5 min, det er ikke længere end i sidste weekend vi havde en tur hvor jeg var så ked af det fordi han havde lavet en anden aftale den dag vi skulle ud at kigge på den nye seng. Som godt nok blev købt om søndagen, men hovegærdet.. tja.. det har en eller anden forhandler vel stadig for det tager man da ikke lige og ordner ved samme lejlighed, når man nu har traileren, og alligevel bruger den tid. Så slår man da istedet hovedet på radiatoren, og vindueskarmen.  Altså den kære mand... Han er simpelthen jordens dejligste på alle andre områder, men et kæmpe skvat på det her. Og alligevel glæd han sig vildt til vores lille pige ankommer, og er så stolt over at skulle være far... Ikke om jeg forstår mænd  For de har altid tid til at hjælpe kammeraten, men aldrig tid derhjemme, trods konen så end med at skælde ud... Skulle lige af med frustrationerne, istedet for at bryde sammen. Så det skulle lige gå ud over jer. 
At sende min mand hjem? Og det lige med det VUNS  Tænk at jeg skal finde ud af at han lever et dobbeltliv, og så på HN 
jeg tror nu også at sådan er de fleste mænd. Flemming glædede sig også rigtig meget til vi skulle have Joachim, men alligevel kunne han ikke rigtig lette bagdelen og komme igang. Mange ting fik jeg selv ordnet, og den dag jeg fik veer, så spurgte han om jeg nu også var sikker, for om 4 dage havde han bedre tid. Men da vi så kom hjem, der var han en ren virvelvind. Så det var jo lækkert nok. Held og lykke om et par dage.
hehe... Tror at du netop har beskrevet en STOR del af mændene (inkl min egen   ) Vi har termin til maj, og han tager det også fuldstændig Cool  Jeg er den type der elsker at planlægge , ikke så det hele nødvendigvis står fix og færdig, men så vi i det mindste har en plan. Og der har jeg altså fået kommentaren " skatter, ikke stresse - der er maaasser af tid endnu" At vi så pt er ved at bygge køkken (som han jo selvfølgelig har insisteret på at bygge selv) så lejligheden ligner et værksted, det er en detalje. Men det at han tager det så roligt kan nogen gange få mig til at tænke AAARRRGGH Sagde til ham så sent som igår (med et smil på læben   ) at når han sagde, at vi nok skal nå det , så får jeg helt lyst til at ruske ham   og at det næsten stresser mig MERE at han tager det så roligt... Så tror ikke du skal føle dig så alene  Rigtig meget held og lykke på onsdag mvh Trine - termin d. 30.maj  
Da mine veer begyndte var manden og hans kammerat endelig kommet i gang med at støbe gulv i vores soveværelse. Så jeg kneb sammen til de var færdige  Og sådan et gulv skal vente en måned før man må lægge trægulv på Aaaarghh Så hvorfor skulle din mand dog være bedre end vores andres *GG* Held og lykke med på onsdag Kh.Tine
...min et par dage. Han har vist lidt ferie tilgode!   Han er nemlig en af de atypiske mænd, der holder på, at man lige så godt kan få ordnet tingene i god tid.   Bevares, der er da mange ting, som trænger til at blive gjort, men hvis jeg beder ham hænge noget op eller skrue noget sammen eller noget, så gør han da lige det med det samme - eller senest dagen efter, hvis han lige skal omkring byggemarkedet og hente et par dimser eller dingnoter.  Han har allerede planlagt ferie her omkring d. 1. når vi skal flytte, for der skal jo males det ene sted og ryddes op og gøres rent det andet sted, og eftersom jeg er gravid, så er der jo meget jeg i hvert fald ikke skal gøre - siger han!  Jo, han har fejl. Mange. Men det har jeg jo også og han er dælme dejlig alligevel.  Camilla - ret så heldig. 
Jeg er bare glad. Andreas har været i bad i dag, og han sad rent faktisk i vasken med vand. Alex tog ham i dag, og det gik fint fint. Både med at vaske ham, sæbe ham ind og vaske hans hår. Alex ville så lige stille ham i vasken, så Andreas kunne se/mærke at det ikke var farligt. 2 min efter satte han sig ned og legede videre. Hold op vi blev glade. Og vi sagde også til ham at var så dygtig. Det ende mere eller mindre med at han ikke ville op igen *G* Jeg takker Jer H-ænder som kom med input tl hvad vi kunne gøre, det har virkelig været en stor hjælp for os  Et lille billed af Andreas i badet:   Mvh Lisbeth (& Alex - den stolte far, der fik Andreas til at sidde ned i vandet     )
at det kører igen - og hold da op, hvor bliver han lang 
Det var dejligt, og dejligt med lidt opfølgning på "problemerne". Hvordan gjorde i? Nanna.
Vi har egentlig bare taget det stille og roligt, ved at han bare er blevet vasket, mens han har stået i vasken. Han har accepteret vandet og har egentlig godt kunne lide det, men ikke om han ville sidde ned i det, og det var også helt i orden. Men han valgte jo så selv at sætte sig, så jeg tror vi er kommet ret langt med ham, og jeg håber successen foresætter til næste bad  Mvh Lisbeth
mere og mere fascineret af de 3D scanninger. Tillykke med jeres lille pige og den gode oplevelse til scanning. Hun ser rigtig fin ud   , men det må jo komme an på en prøve- dvs. billeder efter fødslen  Christina som er 23+4
Hej, Vil bare lige sige, at min lille pige hedder Johanne - hvis du på et senere tidspunkt skal opdatere listen igen..smil. Ser ud til at der bliver babyboom iår, så mon ikke at der er flere der melder sig under fanen  Kh Anja
Jeg har termin den 20 marts Knus Sanne
Laust og Lise er den samme- bare lige sådan at hun ikke skal føde 2 gange  Christina
Jeg har i dag fået at vide at de vil gå efter den første termin... Så jeg har termin d. 24/4 istedet for d. 15/4   Men som det ser ud lige nu varer det vist ikke længe før jeg kan komme med på den liste af dem der har født.  Mange hilsner Mette
vildt så mange vi er på den liste! Der er i hvert fald ingen der skal sige at hestepiger er et kedeligt bekendtskab for en fyr  Linda.
Søndag d. 26. februar fødte jeg en dejlig lille dreng (på fars fødselsdag). Han var 50 cm lang og 2980 g. JaneB
..jamen så sker der da noget d. 24.04.. Håber vi. Jeg er selv sat dertil...
hej... jeg er blevet sat til d.19-9 så er det muligt at det kan blive rettet ??? men håber at jeg føder den dag bedre fødelsdags gave kan man ikke få min termin er d.19-9-06 på min fødelsdag HURRA
min er blevet rykket til den 12 september istedet for den 14 sep. hilsen LInda
Hejsa. Jeg vil også gerne være med... jeg har termin den 28 april, men skal have kejsersnit den 18 april. Jeg venter en dreng. Knus fra Gitte (35 dage til ks.)
Hej Jeg vil gerne rykkes til d. 26. september i stedet for 2. september, da jeg i går var til scanning, og fik at vide, at det bliver den endelige terminsdato. - Argh - først fik jeg at vide at de ville være d. 26 - så d. 22. - og nu d. 26 igen igen... besværligt! Men alt ser da heldigvis godt ud - arme, ben, hænder og fødder er som de skal være, hjertet pumper godt - og risikoen for mongolisme er 1:14000   så vi er bare glade
..så længe de siger NEJ, jeg vil ikke nu. Jeg vil... ...og de forstår os bedre når vi siger Jeg VIL... (IKKE efterfulgt af forklaring, han skal nok spørge, hvis han har brug for den). -hvis han mumler en eller anden undskyldning så gentag: Jeg VIL...! Og baby i vente fylder ihvertfald mere i min bevidsthed pt. end i min mands. Det er vel naturligt nok?? ...og han gør sig nogle helt andre, tanker end jeg gør mig... og de er faktisk også spændende!   Lad os lige høre om det mon lykkes... måske i aften *g*
Så lykkedes "operationen". Om ikke han kom hjem fra skole idag, og gik lige igang  Uden jeg bad ham gøre det, men helt af sig selv. Så nu står puslebordet, billederne hænger hvor de skal, lampen er blevet sat op,og skabene står helt korrekt. Selv i badeværelset kom der sørme et "søm" op som badekarret skal hænge på, og en ekstra knag til babyhåndklædet. Nøj hvor er jeg stolt af ham, og det tog faktisk ikke ret lang tid da han fik "snøvlet" sig sammen  Så nu er vi klar til i mødet imorgen med narkoselægen. Tasken fik jeg enda også pakket, efter alle de forskellige pusse nusse ting var ordnet, og det ser bare rigtigt godt ud. Rart at høre at jeg ikke er den eneste i landet med en dejlig men lidt langsom mand "LOL" Knuz, kram, held og lykke til alle jer andre og tak for støtten.
en snegl til at få ordnet det puslebord, og man får altså hysteriske anfald som højgravid... God fornøjelse og god fødsel (hedder det ikke også det ved kejsersnit?) 
Nu er jeg godt nok fjerdegangsfødende (altså ikke lige nu, men snart   ) Men ihvertfald, så står jeg og skal pakke tasken jeg skal have med og så tænkte jeg på, hvad I andre har pakket/pakkede?? Jeg er sådan lidt idéforladt. Kan ikke rigtig komme på anden end hårbørste... Babyens ting har jeg styr på, det er mere til mig selv. Så lad mig høre, hvad pakkede/har i pakket til barselsgangen? Venlig hilsen Lena
Og jeg planlægger at smide noget i retning af dette i tasken: Shampoo, tandbørste, bind, deo, et sæt tøj plus undertøj til hjemrejsedagen, oplader til mobil, kamera ( tjek batteri - vil slet ikke komme med min rædselshistorie her, om manglende billeder af min førstefødte ).. Tja. Kan ikke lige komme på mere. Har ellers læst meterlange lister inde på netdoktor om samme emne. Men syntes altså ikke, man har brug for så meget. Slik og blade kan jo købes i kiosken ( så har man også en grund til at stå ud af sengen   ) Vh Anja.
Tror også jeg vil købe et par billige sutsko, som jeg smider ud bagefter.. Syntes det var koldt at rende rundt på strømpefødder midt om natten!
... et rent sæt tøj,tandbørste, tandpasta, en børste og et hårelastik.  Sidste gang var jeg derinde i 3½ time alt i alt, og jeg regner ikke med at være der længere tid denne gang.  Så jeg skal bare have sådan at jeg lige kan få samlet håret i nakken og få børstet pelsen af tænderne efter al den pusten og stønnen og så noget behageligt tøj til at tøffe hjem i. Og så kan jeg bade og hvad ved jeg derhjemme - når jeg er færdig med at sove!  Camilla
Hejsa. Jeg har lige fået mit freiepengekort. Jeg når ikke at holde ferie da jeg har termin d. 27 juni og det bliver nok mig der kommer til at tage det meste af barslen. Hvad gør man så med feriepengene? Bliver de overført til næste år eller kan man bare hæve dem? Hilsen Magda.
hedder (læs evt. på bagsiden af feriekortet) ferieforhindret ! Du får din kommune til at skrive under på feriekortet og vupti får du pengene udbetalt. Det fik jeg i sin tid da jeg var på barsel fra Juni 2004 til Juni 2005  Beagle.
Hej Jeg vil så gerne købe en dvd til min datter med Kaj og Andrea. Det er helt afgørende at Kajs sang: "Hej med dig, jeg hedder Kaj" er på den. DR Multimedie har et hav af produkter, men det fremgår ikke helt hvilke sange, der er med på de enkelte udgivelser. Er der nogen der ved præcis hvilken jeg skal have fat i? KH Katja
Tak Mette, du er en perle. Hvordan fandt du den så hurtigt? Jeg har surfet rundt længe uden en ret godt resultat... KH Katja
søge på google... Hej med dig, jeg hedder Kaj dvd så kommer der en masse frem... 
der røg da også lige en Teletubbies DVD i indkøbskurven. Forkælede unge... Katja
sådan kan de jo gå  Mette
Hejsa Frederik er nu 9 mdr gammel, kravler og rejser sig op ( Læs er i ALT ). Hans hjemmesko er der dubber på under bunden på men, hvornår skal han begynde at have sko eller de er bløde snørre læder sko på ? Eller skal jeg købe sandaler, da det jo er den tid vi går i møde? Så er der nogle som kan hjælpe mig? Hilsen Pernille og Frederik
Så længe han ikke skal udenfor og gå, vil jeg ikke mene at sko er at foretrække. Hans fødder har bedre af være i et par bløde sutsko. Venlig hilsen lena
ja, når han skal uden for at gå. Men du kan godt købe et par nu han gav have på engang imellem for at vænne ham til det. det er også meget svært at finde sko. der er dem til brede fødder og til smalle fødder. vores problem er at Alma har smalle fødder også er de meget "tynde/flade" ved vristen og næsten alle babysko er lavet til nogen der er "høje/tykke" ved vristen.
I min "lokale" skobutik - hvor de kun lader en bestemt dame med efterudd. i børnesko/fødder råde og vejlede, sælger de helst ikke sko til børn før de kan gå. Jeg ville vente med at købe til han går. Indtil da kan et par gode sutter vel godt gå udendørs.. Så kan du også bedre se med årstid og rigtig størrelse. Jeg købte godt nok et par billige snøresko, som min havde på, hvis han var ude at kravle. Men kan godt se, at det er lidt af et dilemma med vejret pt. Anja.
de der små bløde skindsko langt hen af vejen . Også ud i stalden, når bare der var tørt derude, var det ikke noget problem. Det har kostet nogle sko, når han alligevel fandt noget vand - eller Far havde ham med ude i haven og mudder; men så koster de heldigvis kun 50-60 kr   Så bare vi sørgede for, at legen stoppede inden han fik våde og kolde fødder, så var der ingen problemer. Det vigtigste er (siger min søster, der uddannet i skobutik) at sålen er blød, så barnet kan "føle" underlaget og derved har nemmere ved at holde balancen - men hun frarådede også selv de små snøresko, før han kunne gå - hun gav ham selv et par til 1-års fødselsdag, da han gik ved 1 hånd eller ved at holde ved ting. Men som sagt brugte han de små "futter" rigtig lang tid. Bruger dem faktisk stadig ud i stalden om morgenen, når han er med ude og fodre og han er 1½ år nu. Her til vinter har han så fået rigtige vinterstøvler - med goretex og jeg skal komme efter dig og ikke mindst din pengepung - og det var et rigtig godt køb...  Men stadig med så blød en sål som muligt. Så spørg i den sko-butik, hvis du er tvivl... Tanja
og forvirret er man jo. Tera har brugt bløde sutter af forsk. slags indtil 1 mdr. siden hvor hun begyndte at gå sådan for alvor. Når vi er ude af huset - også bare til shop/besøg, har hun den nye ecco sko på - den lyserøde med blomster og snørrebånd. Den går hun rigtig godt i. Det man hører med at skoen skal støtte, gælder - så vidt jeg har hørt - kun hvis barnet går lidt indad eller udad på den ene eller begge fødder.
Har termin 27. oktober  - Hvor er det dejligt med en masse potentielle ambassadører for ride-og hestesporten  //Chickflick
Jeg havde pakket en taske, som hvis jeg skulle på weekend. Den indeholdt forskeligt tøj og undertøj og strømper. En morgenkåbe (Husk sådan en, den er guld værd), shampoo balsam og Bodywash. Creme, børste og pincet (Til at rykke øjenbryn   ... dem har jeg så for øvrigt først fået tid til at rette her 10 mdr efter fødsel). Til baby havde jeg pakket en lille taske med "hjemrejsetøj", som søren havde med, den dag vi blev udskrevet. -Jeg var indlagt i en uge både før og efter fødsel... dobbelt suk!
kan jeg huske var mit tøj. Noget ALMINDELIGT tøj   som ikke var ventetøj, det var bare fantastisk dejligt at komme i det igen. Jo og mine uldsokker, for selvom det var hedebølge da jeg fødte, så kom jeg sådan til at fryse bagefter Og noget til personlig pleje som shampoo balsam cremer etc så jeg kunne føle mig lækker og ordentlig ren da jeg endelig kom i bad igen, det var også rart at have med En ting jeg manglede var et ordentligt håndklæde for dem jeg fik på hvidovre var på størrelse med et frimærke, men det er jo ikke et must og fylder selvfølgelig i tasken. Men skal jeg blive så heldig at få flere børn så skal jeg ihvertfald have et med.  Ellers kan jeg ikke komme i tanker om noget.. Rigtig held og lykke Mvh Stine
et sæt hjemrejsetøj og alt toilet halløjet. en masse trusser og bind min. 2 amme bh'er et nummer større end normalt. masser af amme pads, for det løber og løber.  held og lykke
at pakke tasken nu. Indtil videre er der lagt følgende i: Shampoo og balsam Trusser og bind Strømper Hjemrejse tøj Et ekstra håndklæde Toiletsager Derudover skal der ammeindlæg i, og et par bh'er. Har dog ikke købt amme bh'er endnu da minee bryster endnu kun er blevet meget lidt større, så har ikke turde købe dem endnu, i tilfælde af at de bare er alt for store eller små når jeg skal til at bruge dem. Når vi skal til at afsted ryger hjemmeskoene og morgenkåben med ned i. Liften er gjort klar så manden bare kan tage den under armen når vi skal hjem. Den er redt, og der ligger et sæt tøj, hue og ble, samt stofble til at tage hjem i.
da lige kameraet som ligger i oplader. Er så sikker på at jeg føder snart, så det er med at huske det - ville blive så ked af ikke at få taget billeder - altså når først han er ude  Og så oplader til mobil, og min kalender med tlf listen i 
jeg var sat til den 3. januar (min egen fødselsdag)Terminsdatoen var 100% sikker, da jeg er blevet gravid ved behandling. min mand og flere i familien har fødselsdag den 1. januar Jeg var bare 110% sikker på, at jeg fødte en af disse dage, også kom hun først den 15. januar. suuuk det var lang vente tid. så... koldt vand i blodet.. Hvordan vil du føde?  
Kamera + film og tjek at batteriet ikke er ved at dø. undertøj ammebh`er + ammeindlæg de der plastic dutter til at beskytte brystvorten med hvis den revner. brystvortecreme (lyder lækkert ikke) Din ynglingsparfume og bodylotion Et pænt hjemmesæt (fatter ikke de kvinder som render rundt i den korte hospitaltkittel og flasher med deres store bind i bagen. Bvardd, hvor er selvkritikken blevet af?) En god bog. makeuppungen Tøj til den lille. Hjemmesko Tjaa det ville jeg tage med.
Kun godt tænk at hører om der er ander som har et familie medlem, som har adhd(damp). Og jeg kun godt tænke mig at høre hvordan i takler dagen. Da jeg selv har adhd, samt en dreng på 8år som også har det.
jeg sender lige en pb  Og følger så ellers med i denne tråd 
Har ikke selv barn med damp, men arbejder med sådanne børn til daglig (som lærer)... Mvh Dorthe.
hvad er/var jeres krav til børnehave? vi er selv ude mennesker og har selv skov, så derfor ønsker jeg en gl.dauws klippe klister børnehave. stuerne og ude området skal være stort da det mindsker konflikterne. de små børn skal være på egen stue og ikke være blandet med de store børn hele dagen. desværre har jeg arbejdet i to af børnehaverne i min by og kan ikke lide dem. hvad var/er jeres krav.
krav var at det skulle være en "lille" børnehave. Og så er udvalget meget begrænset, da Helsingør Kommune har lagt de fleste vuggestuer/børnehaver sammen til kæmpe institioner.     Men jeg fik den børnhave til Alexander som jeg ville. Har vært i 4 ugers praktik der og var godt tilfreds med den. Der er kun to stuer, så huset er ikke så stort. Men der sjældent meget larm der, til tros for at huset ikke er vildt stort. Men en ok. god legeplads. Dog ligger den midt i byen. Men børnene er meget glade for at gå der og der er stort set ingen børn fra belastede familier. Og i øvrigt også meget få indvandre.
Vi er lige flyttet og Mathias er derfor startet i ny børnehave. Erfaringen med den gamle kontra den nye gør, at jeg hvis jeg får flere børn, ved jeg godt hva jeg vil gå efter. Den gamle børnehave var stor - 85 børn fordelt på 3 stuer med 4 voksne på hver stue. Dvs der var knap 30 børn på hver stue. Og min helt klare oplevelse er, at det ikke var børnene der var i størts fokus plus at der var for mange børn på stuen, til at de "så" hvert barn. Jeg har flere gange hentet min søn, hvor der er blevet klippet i tøj og hår - både af ham selv om andre...men ikke en eneste voksen havde set det - til trod for, at det gang på gang prøver at overbevise mig om, at der altid sidder en voksen med dem, når de har sakse. Yeahh right. Alt forsvandt i den gamle børnehave - ingenting var på hans plads når man hentede ham. Handsker og luffer...glem det. Ikke en voksen havde styr på, om børnene nu også fik det med ind fra legepladsen og hvor det i så fald blev lagt. Alt kørte lidt efter bedste beskub. Når man kom sidst på eftermiddagen - den sidste time inden lukketid - var alle tilbageværende børn samlet i køkkenet med to voksne. Hold da op et virvar. En voksen gjorde rent på gangen, dvs der var en voksen tilbage i køkkenet, hvor børn for rundt i vild forvirring, mens andre prøvede at sidde og tegne. Nogen børn forlod køkkenet - ja kunne sågar nå at forlade huset, inden en voksen opdagede noget. Ikke særlig betryggende. Plus at de to voksne der så er tilbage til lukketid - det er på skift hvem det er, dvs der var sjældent en fra min søns stue, så ingen kunne fortælle mig, hvordan dagen var gået eller hvorfor han f.eks. havde en stor bule i panden. Og ja, I læste rigtigt. Jeg har haft hentet ham med en stor violet bule i panden, men ingen vidste hvordan det var sket. osv osv...temmelig træls. Men hans nye børnehave - aj det er ren lykke. Der er 34 børn fordelt på 2 stuer. Jeg har prøvet at hente ham på forskellige tider på dagen, også den sidste time inden lukketid - ingen kaos overhovedet. Ingen børn der farer rundt uden opsyn. Alle pædagoger ved, hvordan dagen for ens barn har været - ved hvis der har været noget, som er relevant for mig som forældre at vide. Det er bare så dejligt. Min søn har aldrig klaget over at skulle i børnehave - men hold op han har forandret sig, efter vi er flytte. Anden dag han var i den nye børnehave konstaterede han om aftenen, at den nye børnehave var meget bedre end den gamle, for der var mange flere voksne som havde tid til børnene. Store ord fra et barn på 4 år synes jeg. Så absolut - jeg ville gå efter de små børnehaver, hvis det igen bliver aktuelt. Og naturligvis forsøge at stikke en finger i jorden omkring pædagogikken. I den gamle børnehave fandt de voksne det mest vigtigt at de havde tid til at ryge, når de var på legepladsen, dvs at 3 ud af 4 kunne sidde i et skur og ryge. Det holder bare ikke i min verden. Jeg har været utilfreds med en ting i den nye børnehave - sæben på toilettet. Total usund. Jeg har et eksembarn og efter bare to dage lignede hans hænder noget der var løgn. Samme dag som vi havde talt med dem om det, blev der bestilt ny sæbe. Jeg var tilsyneladende ikke den eneste, som havde stillet spørgsmålstegn ved sæben - men den eneste der "klagede". Så jeg er fuldt ud tilfreds med den nye børnehave, der er det virkelig børnene der er i højsæde.
PÆDAGOGISK ENGAGEMENT! Jeg er totalt (næsten!   ) ligeglad med rammerne, hvis bare de ansatte på stedet er dygtige, engagerede og forstår at udnytte mulighederne. Selvfølgelig har jeg et billede af "drømmebørnehaven" (især nu, hvor jeg selv skal til at arbejde i den!   ), men mindre kan godt gøre det. Børn kan have det godt alle steder, hvis bare der er ansvarlige voksne, der gider dem.  Jeg forventer, at fagligheden er i orden, at der er orden i sagerne (f.eks. at jeg ikke henter mit barn og hun så har samme ble på som om morgenen...   ), at de ansatte er opmærksomme på børnenes trivsel - OGSÅ de stille børn og at de er opsøgende omkring aktivering af usikre børn. Om der er åbent plan, stueopdeling, aldersintegration eller hvad man nu kan finde på, er ret ligegyldigt for mig. Alle de fysiske rammer kan jo være helt som man ønsker det og alligevel kan det være et skodsted, hvis personalet ikke tager deres job alvorligt og tror, at de er der for at sidde på deres bagdel og drikke kaffe!  Så eneste krav fra mig er dygtige, engagerede ansatte, der spænder vidt. Det burde vel ikke være så svært at finde...???    Camilla
jo, de er svære at finde, desværre. et er virksomhedsplaner, ideologier og møder og noget helt andet er praktisk. Jeg har selv skiftet karrier og er nu igang med at uddanne mig til pædagog. Jeg synes det er forfærdeligt at det bliver brugt så meget tid på de "vilde" børn, konflikter og det praktiske. Mens de små børn, de stille børn og de dygtige børn der kan indordne sig bliver væk. suk. Jeg arbejdede på et tidspunkt i en børnehave hvor et barn havde skidt i bukserne, jeg væltede lorten ned i toilettet og skyllede bukserne. En pædagog komfarerne hun stod med en kaffekop i den ene hånd og en kage i den anden hånd og havde bassekrummer ned af trøjen, hun sagde: det der har vi simpelthen ikke tid til i børnehaven. Hun er desværre indbegrebet af mange pædagoger. Desværre er det noget næsten hele min klasse oplever, så vi har svoret ikke at falde i   . Der hvor jeg er nu, for hældt kaffen op, men for den aldrig drukket. tit er jeg alene med 22 børn på meget små områder, uuaaksss - der skal min datter ALDRIG gå!! Jeg håber så inderligt at jeg finder en børnehave hvor min datter for det super godt og hvor der bliver taget korrekt hånd om hver enkelt barn på trods af børnenes og pædagogernes forskelligheder. Hilsen Maja der tænker og grubler og tænker...
Er enig med dig.   Detsværre er det svært at finde i dagens Danmark, som Maja skriver.     
krav skal opfyldes tror jeg desværre ikke jeg får en børnehave plads nogensinde  Drengenes "gamle" dagplejemor er mit krav..  Et sted udenfor mange børn med MANGE udeaktiviteter og tid til hvert enkelt barn, det er mine krav sådan i store træk, vi skal ud og kikke på en i næste uge her i Silkeborg, håber sørme den er god, for de ville nemlig tage begge drenge selvom Patrik ikke er 3 endnu.
...den sidste sætning var egentlig også meget ironisk!   Jeg er også pædagog og jeg skammer mig tit og ofte over mit fag og mine kolleger, for mange, mange steder gemmer de sig bag nedskæringer og besparelser selvom det i virkeligheden drejer sig (i mine øjne) om dovenskab. Pædagoger synes, at deres job skal være et hyggejob, hvor man nulrer rundt og "yder omsorg". Det er også fint nok, det skal der også være plads til. Men for det første, så mener jeg ikke at kaffe har noget at gøre uden for p-stuen. Man er der sq ikke for at drikke kaffe. Det kan man gøre i sin pause. Hvis man arbejder på en fabrik f.eks., så er det jo en selvfølge, at man ikke bruger tiden i produktionen til at drikke kaffe. Man arbejder!  Jeg ser alt for mange steder, hvor pædagoger (eller ansatte, for det kan lige så godt være medhjælperne - selvom det er sjældnere) tror, at de er i en kaffeklub, hvor man dyrker sine egne interesser og drikker kaffe og hyggesnakker, og så kan børnene måske være heldige at få lov til at være med.  Der er hektiske tidspunkter i løbet af en dag, det er klart, men så længe pædagoger har tid til at sidde og knævre i halve timer - udenfor deres pause - om hvem, der har fået nye gardiner og hvad hun så sagde og hvem der er gået fra hvem, så skal de sq ikke påråbe dårlige arbejdsvilkår p.g.a. besparelser! Når man er på arbejde, så ARBEJDER man! Og man hyggesnakker og drikker kaffe og hvad ved jeg i sine pauser! ...og for det andet...der var ikke noget for det andet...  Nå...det var vist lige lidt galde, der kom dér!   Men både som mor og som pædagog, så bliver jeg møgirriteret, når jeg kommer ind i en institution, hvor pædagogerne bruger 30% af tiden til at brokke sig over hvor hårdt de er spændt for p.g.a nedskæringer, 50% af tiden til (tilsyneladende) at lave ikke en skid og 20% på at fortælle børnene, at de skal finde på noget at lege selv - hvilket de så forsvarer overfor forældrene med at "børnene skal lære at blive selvstændige"! Phø!  Ok...jeg kan godt være svær at stoppe, kan jeg mærke...men det er også noget, der fylder ret meget i min faglige bevidsthed. Jeg er TRÆT af at blive sat i bås med uduelige, kontrolsyge gimper, der lider af "tung-røv-syndrom"!  Camilla
Får I passet jeres barn ind i mellem selv om I går hjemme på barsel eller er det altid jer selv der er sammen med dem?? Eller hvornår fik I dem passet ude første gang? Eller har I slet ikke behov for at komme ud ind i mellem og være jer selv??? Grunden til jeg spørger er fordi vi skal giftes her d. 1. april og i den forbindelse har min veninde meldt afbud, åbenbart fordi hendes datter på 8 mdr. ikke kan passes ude. Se evt denne tråd Og så er det jeg kom til at tænke på, om jeg bare er helt unormal. For jeg har (og min kæreste) har da ind i mellem behov for at komme ud en aften f.eks og spise alene, og vi har også været til 30 års fødselsdag, hvor Rasmus overnattede hos min mor og far for 14 dage siden. Ind i mellem er han blevet passet et par timer enten hos mine forældre eller hos min kærestes forældre, og farmand er da også ind i mellem alene med ham, enten hjemme eller hvis han skal til byen, så kan han godt finde på at tage ham med. Vi har aldrig haft problemer med at aflevere ham, han er glad og tilfreds (det er i hvert fald det vi får afvide, når vi henter ham) Men så er det jeg tænker, er det mig der er egoistisk? Altså jeg har jo ikke sat ham i verden for at han skal passes ude, men har man ikke som forældre behov for at tage ud alene eller behov for at være kærester en enkelt aften ude??? Her i huset, har vi det sådan, at farmand lige så godt duer, som mor (for det meste), og jeg har også behov for, at jeg ikke er den eneste der duer. Men så er det bare jeg tænker, har I det også sådan??? Eller er det meget normalt, at mor og barn er så bundet sammen, at man ikke kan noget andet som mor??? Det er ikke fordi Rasmus er blevet passet meget ude, måske 6-7 gange i det hele. Og jeg vil da ikke sige at det var let for mig i starten, men nu kan jeg altså godt nyde, at tage afsted som kærester, og ikke altid som mor, far og barn... Er det mig der er mærkelig??? For jeg har lidt svært ved at sætte mig ind i, at man som mor ikke har behov for at være sig selv lidt ind i mellem...Og man så derved har så store problemer med at få passet sit barn ude...at man ikke kan komme til sin venindes bryllup.
da dybt mærkelig  Nej selvfølgelig er du da ikke det. Vi har jo som du ved 4 børn. Og de har altid været vant til at blive passet. Både af bedsteforældre, en veninde, eller af en af os her hjemme. Vi har aldrig haft det store problem, de kan selvfølgelig godt have deres dage hvor de er lidt mutte over at skal afleveres, men de bliver afleveret alligevel. Og selvom Joachim går op og ned af mig hver dag, kan han bare afleveres. Læste godt dit indlæg på den anden, og tænk sådan er min søster faktisk. Min datter kan godt passe dem hjemme hos dem selv, men kan hun ikke så melder de begge eller en af dem afbud. Jeg går til undevisning en gang om ugen, og rider lidt ind imellem her hjemme, og Flemming er også tit i Sverige, så vores er vant til at vi ikke lige er ved siden af dem hele tiden. Kan godt forstå at du er skuffet.
aldrig drømme om at lade mit 8 mdr gamle barn passe... "bare" fordi jeg var inviteret til bryllup.. kunne mit lille barn ikke komme med, kom jeg så heller ikke...nu har alle mine været ammebørn længe, og der for har det aldrig kommet på tale at andre skulle passe dem. jeg lader mine børn passe i kortere tid når de er godt oppe over det 1 år.. har heller ikke det store behov for bare at være mig selv. vi plejer nu bare at tage dem med. du lader dit barn passe.. fint, men du må også respektere dem der ikke vil aflevere deres mindre barn en hel aften. Mette
Jeg er i 17. uge og fik konstateret blærebetændelse i går... Så mig ned og hente medicin, og kom af med 137 kr.. Uha, mange penge!! Nå men jeg har   meget kvalme og opkast. Lægen snakkede om, at det måske kunne være på grund af blærebetændelsen, og at det måske går væk, når jeg har taget det medicin.. Hmm har I oplevet det?? Jeg har nemlig meget kvalme, og det går tit ud over appetitten. Men lægen snakkede så om, at hvis det ikk var gået væk med blærebetændelsen, så ville han give mig noget medivin for det.. Mvh Monika
Hej Jeg kan klart anbefale ingefær-tabletter!! De har hjulpe helt vildt hos mig. Samtidig skal du huske at spise også selvom du har kvalme, gerne brød eller kiks - og så lægge dig ned når kvalmen kommer. Hej hej Jette
Jeg har ingen erfaring med blærebetændelse - heldigvis.. Men jeg kastede op flere gange om dagen fra ca. 5 uge til slutningen af uge 16. Min veninde som fødte i januar kastede op til ugen før hun fødte. Jeg tror at det er meget forskelligt hvordan man har det under sin graviditet. Jeg har det rigtigt godt nu og nyder at maven vokser - jeg har stadig ikke ret meget appetit og det jeg spiser prøver jeg at gøre så sundt som muligt. Er nu i uge 25+5 og har kun taget 3,2 kg på selvom maven vokser - både lægen og jordmoderen siger at så længe der er aktivitet og at min livmoder vokser som den skal er der ikke noget at være bekymret for. Håber at din blærebetændelse og kvalme forsvinder!
Hejsa Jeg er i 13. uge og jeg har haft blærebetændelse, som ikke ville gå væk. Dvs. jeg har ikke selv opdaget at jeg havde blærebetændelse, det har lægen blot kunne konstatere ud fra urinprøver. Uge 9 blev jeg sat på penicillinkur og uge 11 og 12 igen på en anden medicinkur, noget kvalme- og opkastningsfremmende medicin. Jeg har døjet noget med kvalme sidst på eftermiddagene og om aftenen. Min læge har ikke nævnt at det var blærebetændelsen i sig selv, der gav kvalme. Selv tror jeg at det hænger sammen med penicillinkuren og den anden medicin. For nu hvor jeg er stoppet med behandlingen, er kvalmen aftaget. Ok, blærebetændelse er jo ikke godt under en graviditet, men for mig har det nu været rarere med en ikke-mærkbar blærebetændelse end at skulle tage alle de kvalmende piller. Et meget skidt bytte!
Du kan få ingefær tabletter i samme mærke som vitamin pillen Gavitamin (staves) dem må du gerne spise - de kan købes på apoteket.
   Sådan  min søn går et sted med 66 børn, fordelt på 3 små stuer = meget larm og mange konflikter. de har så valgt at aktivere drengene ved at give den et rum hvor de må slås uden voksen opsyn... flot at lære børn de har en stor legeplads som ville være genial at bruge til børnene... men de nøjes med ½1 time derude om dagen for det er jo lidt koldt, vådt og der er ingen kaffemaskine. jeg venter pt på at han får plads i en skovbørnehave med 30 børn hvor de er ude størstedelen af tiden. pladsen i skovbørnehaven kommer højst sandsygligt til august, overvejer at holde ham hjemme indtil da da den nuværende børnehave er dybt elendig. den er slet ikke sikker for børn, det sidste år er over halddelen af personalet skiftet ud... så jeg ville helt sikkert gå efter mindst antal børn, og mest udetid. hilsen sjanna
...jeg skal til at arbejde i har 122 børn. Det er mange. De er delt op på 5 stuer, en skovbørnehave og en specialbørnahve for handicappede. Igen så er det for mig ikke et spørgsmål om hvor mange børn eller hvor gode rammer, der er. Det er jeg ret ligeglad med. Det vigtigste til enhver tid er, at der er ansatte på stedet, som formår at få det bedst mulige ud af det, der er. Og det gør man ved hjælp af faglig udvikling, engagement og nærvær (det er så 3 ord, der går under den kategori, jeg kalder "ballon-ord" - alle bruger dem, men det er bare gas pakket ind i gummi!   ). Men hvis de begreber rent faktisk blev taget ALVORLIGT, så ville meget se anderledes ud. I øvrigt synes jeg, at man fra seminariernes side også bør gør mere opmærksom på hvordan tingene foregår "IRL" og ikke give et naivt utopisk billede af pædagogisk praksis...Men måske er det fordi mange af underviserne ikke har været ude og "virke i de danske institutioner" de sidste 25 år...!  Er jeg systemkritiker? Jeps.  Camilla
blir tit passet ude... har han prøvet siden han var 2 mrd. Daniella derimod, har ikke været ud endnu... pga. at hun kun vil ta flaske når jeg gir hende...så det træner vi... men hun synes nu at mor's mælk er bedst...
Tjaaa, mærkelig syntes jeg nu ikke du er.   Jeg tror også jeg ville blive rigtig skuffet hvis min veninde meldte afbud til mit bryllup p.g.a det. Men men men, vi er allesammen forskellige, og vi vælger derfor også allesammen at opdrage vores børn forskelligt. Personligt tror jeg nu ikke de små poder tager skade af at blive passet ude, tværtimod. Mathias har været vant til at blive passet ude, fra han var omkting 6 mdr. Jeg tror det er vigtigt de lærer at der også er andre end mor og far, der kan tage sig af dem. De skal jo også en eller anden dag i dagpleje/vuggestue, og der syntes jeg det er forfærdelig synd for de børn der kun er vant til mor og far. Det bliver jo nærmest et chok for dem, at mor og far pludeselig er væk. Og personligt er jeg typen, der bare en gang imellem har brug for lidt "kærestetid". Ellers glemmer vi hvor meget vi egentlig holder af hinanden.  Men dertil skal det også siges, at jeg fuldt ud respekterer dem, der vælger det på en anden måde. Håber at du trods det får en rigtig uforglemmelig dag  Hilsen Lillian
kun at det er sundt for børnene at lære at blive passet ude. Jo før de lærer det, jo nærmere bliver det vel hen af vejen. Min dreng blev passet først gang da han var 1½ mdr, jeg var så godt nok kun væk 3 timer, men det gik. Amning har vi så ikke dyrket fuldt ud fra 3 mdr-alderne da fik han flaske et par gange om dagen - hestene skulle jo også passes, så jeg havde behov for at han kunne tage en flaske. Jeg mener han kun var omkring 3 mdr da han blev passet en hel aften, da vi var til 30-års fødselsdag. Jeg kan ikke huske hvornår han overnattede først gang, jeg tror det var omkring 8 - 9 mdr. Idag er han 19 mdr. og han har er fantatisk godt forhold til sine bedsteforældre og vi kan aflevere og de hygger sig. Det samme hvis han er med os i byen, så kan vi bare lægge ham i seng et fremmed sted og han lægger sig til at sove uden problemer. Og det er da fordi han er så vant til det. Min pointe må være at man skal turde giv slip, ungerne kan jo sagtes klare sig uden mor og far i et stykke tid.
får jeg da passet mit barn! Jeg havde ikke overlevet min barsel uden et par timers frihed om ugen. Men som jeg skrev i den anden tråd, så er det IKKE sjovt at forlade et skrigende barn OG få at vide, når man returnerer, at det har han gjort siden man tog afsted!   Min søn havde kolik og sandheden skal også være, at det ind i mellem var en lettelse at aflevere det skrigeriet til an anden   . Selvfølgelig har faderen også taget hans tørn i dette skrigeri. Vi har selvfølgelig også haft ham passet hos bedsteforældrene natten over, men det er stadig ikke sjovt at være til fest, når man ved at barnet skriger mere end 50% af tiden (og det er ikke fordi han ikke kunne lide dem, for det gjorde han skam også derhjemme!)! Da kolikken fortog sig, blev han en anden lille dreng. Glad, griner og masser af krudt. Meget nem at passe. Jeg har da et behov for at være for migselv, men det behov er for mig, dækket ind, hvis jeg får lov at smutte 2-3 timer 2-3 gange om ugen. Men sådan er vi jo alle så forskellige!
Hej Karina Jeg er ikke mor - endnu (først til maj   ), men jeg vil sige , at jeg da HÅBER at jeg bliver mor lidt på samme måde, som du beskriver dig selv!!! Dvs, at jeg og Michael stadig vil kunne formå, at huske hinanden som mand/kone, og ikke kun som forældre. Det tror jeg nemlig er vældig vigtigt. Men en lille historie der minder lidt om din: Vi blev gift i aug. sidste år, og havde jo inviteret venner og familie ( det var et af de bryllupper, som vi havde brugt knap 1½ år på at planlægge)... Vi havde ret hurtigt meldt ud at festen var uden (små)børn - vi havde sat en "grænse" ved konfirmationsalder, da vi ikke gad en fest, hvor folk rendte rundt efter deres børn osv + at der er RET mange små/halvstore børn i familien, så det ville ikke kunne undgåes at påvirke festen. Dette havde vi jo så fortalt i god tid ( 1 år i forvejen) så folk med børn, havde mulighed for at få dem passet. Derfor blev vi også RET overraskede over, at Michaels onkel Jan ringede og fortalte, at han og Lotte kom ikke , da de ikke kunne få passet Peter (deres søn på 11 !!! år)!! Det værste var næsten, at det er et par, som vi (indtil da) havde set rigtig meget til , og betragtede som gode venner  Men de var åbenbart blevet vældig sure over, at der ikke skulle børn med, og ville så hellere blive hjemme! Men det værste var næsten, at de kom med så tynd en undskyldning, at de ikke kunne få ham passet... en dreng på 11 år , hvis bedste kammerat boede i nabohuset , kunne han ikke have sovet der eller hos sin mormor?? Jeg ville til enhver tid have foretrukket, at de istedetfor havde meldt klart ud hvad det drejede sig om ( ville dog stadig have syntes de var underlige   men så var de i det mindste ærlige) Istedet for, kunne vi så høre historien fra resten af familien, om hvor dårligt de syntes det var, og hvor fornærmede de var. Heldigvis havde vi en fantastisk dag, og vi savnede dem ikke et sekund! Men det fik mig virkelig til at indse, hvor forskelligt folk kan reagere på sådanne ting. Dog har jeg Stadig (på trods af denne historie) min holdning om, at der findes "voksenfester" og "børnefester", og hver fest til sin tid... Og jeg har sat mig i hovedet at jeg ALDRIG vil ryge i den grøft som beskrevet ovenfor - vi VIL kunne tage til fester og hygge os uden barn/børn Puha det blev langt  mvh Trine  
bliver mit barn passet. Han var kun 3 uger gammel da jeg første gang "forlod" ham i et par timer, fordi jeg gerne ville ud og se til min venindes hest, som stod opstaldet i nærheden af mine forældre, og det var lang tid siden at vi havde hyggesnakket osv. Siden da har han flere gange været passet ude, også om natten, og har absolut ingen problemer med at blive afleveret, eller komme med ud, når vi besøger venner og bekendte. Idag bliver han f.eks. passet hjemme hos mormor fordi han er lidt slatten, hoster og får feber i løbet af aftenen. Og hvor er det rart at kunne aflevere ham med god samvittighed, fordi jeg ved at han elsker at være hjemme ved mormor, og jeg er fri for at bruge en feriedag fordi han er syg. Istedet tager jeg så barnets første sygedag i morgen fordi vi skal til lægen (kunne ikke idag fordi vi skulle scannes med nr. 2), og så hygger vi så hjemme i morgen istedet. Jeg er så heldig at min mor har fri hver mandag og torsdag (jeg har selv fri om torsdagen), så hun kan give en hjælpende hånd ved sygdom, og hvis han ellers skal i gæstedagpleje så vælger jeg også tit at lade ham komme ind til mormor istedet. Vi har i vores vennekreds en tradition med nogle fester om året (ca. en fest i kvartalet), og da vi er de eneste med små børn, ja så vælger vi, hvis det er muligt, at få ham passet hjemme hos mormor og morfar. Når resten af vennerne begynder at få børn, ja så ændre festerne (måske) karakter, så de bliver mere børnevenlige, men indtil da, så sætter jeg pris på lidt tid med min kæreste og vores venner, uden at tænke bleskift, aftensmad til tiden, sengetider osv. Vi har så sent som for 14 dage siden været på skiferie i 9 dage - uden Nicolai - hvor mine svigerforældre kom hjem til os, for at passe ham hele ugen, og det er bare gået så super godt. Vi havde sørget for at han var hjemme hos os selv, så han var i vante omgivelser, kunne komme i dagpleje med de andre børn, hygge med hans hund som han elsker at sidde på og ligge sammen med, så alt var næsten som det plejede. Og mine svigerforældre havde en forrygende uge sammen med Nicolai, og de har lært hinanden at kende på en helt ny og god måde. Min kæreste og jeg forsøger da også at komme ud og spise (med og uden Nicolai), samt at tage i biografen, ind og shoppe i byen eller hvad vi nu kan finde på, hvor vi bare holder i hånd og er kærester for en stund. Når vi er hjemme så er vi jo mest forældre og gård-/hesteejere - der skal være plads til romantik og kærlighed, så tror jeg på at Nicolai får nogle gladere og bedre forældre med mere overskud i hverdagen. JEg kan godt forstå at du er skuffet over venindens afbud. Jeg har for lang tid siden besluttet at den dag jeg skal giftes, så er der også børn forbudt. Det er min dag, og jeg vil ikke have skrigende babyer, legende børn eller tvære teenagere til at ødelægge den. Heldigvis har alle vores venner den samme mening (tror jeg), så jeg håber ikke det bliver et problem når den store dag engang oprinder. Jeg elsker min søn - men jeg elsker også min kæreste, og jeg vil ikke bare sætte ham på standby de næste 10-20 år, fordi vi har børn. Helena
Jeg har fået passet Katharina i max 3 timer (hun er 9 mdr gl). Selv er jeg ikke klar til at lade hende passe i længere tid. Synes nu, at du skulle respektere din venindes beslutning (jeg kan godt forstå hende). Jeg har nok samme mening som Mette(blossi). Hilsen Stine
Jeppe blev første gang passet en hel aften da han var 8 mdr., og da ammede jeg ham endnu, så jeg kørte bare hjem når min mor ringede efter mig. Det gik rigtig fint, men havde han været ked af det, ville jeg ha' taget hjem til ham. Vi har ikke ladet ham passe for at tage ud og spise, men det hænger nok mere sammen med at vores forældre bor 150 km væk, det samme gør søskende. Nu hvor Jeppe er 2½ år, og jeg går hjemme på fuld tid ved ham, bliver han ofte passet af vores "aflastningsbedste", også selv om der en masse specielle forholdsregler omkring ham, så tør jeg nu godt overlade ham til hende - det tror jeg er meget sundt at kunne. Det er guld for ens forhold at være afsted alene, have lov at være kærester igen, ligesom det giver mig ekstremt meget overskud lige at være ude at shoppe, på besøg ved en veninde eller lignende helt uden at skulle tænke på ham. Jeppe får også meget ud af det, han elsker når hun kommer, hun giver ham jo 100 % opmærksomhed. Ang. din veninde, tag en snak med hende, fortæl hvor skuffet du er, men respekter også hvis hun siger at hun bare ikke kan få barnet passet. Kunne hun evt tage barnet med til festen? Eller få det passet tæt på (feks i hotelværeslse der hvor festen holdes). Nanna.
JA jeg får mit barn passet! Ellers var jeg da blevet totalt skør i hovedet.. Jeg er typen der ikke kan gå hjemme og nusse.. Den ældste, Nicolai havde kolik det første halve år og af og til måtte vi bare aflevere ham (vi har heldigvis nogle dejlige bedsteforældre) for at aflaste lidt engang imellem, ellers var jeg blevet tosset af babyskrål og frustration over ikke at kunne gøre noget. Desuden læste jeg også merkonomfag om aften, mens jeg gik på barsel. Jeg tror Nicolai var et par mdr gammel, da jeg startede 3 aftener om ugen. Da jeg fik Mathilde læste jeg på seminariet, og hun var kun en mdr gammel, da jeg havde hende med til undervisning eller studiegruppe, alle dage, på nær onsdag, hvor min mor havde fri -og hun passede hende gladeligt så jeg kunne passe min skole. Det har fungeret perfekt, og jeg har aldrig haft nogle skrupler over at aflevere mit barn, bare det var en jeg stolede på 100%. Og hvis det har været muligt har vi oftest brugt vores forældre som babysitter, de har begge været over ½ år gammel før end de har været "udsat" for en ung pige som babysitter. Winnie
ofte passet ude, når jeg skulle noget ( var alene med hende fra hun var 6 mdr.) Kalle har været passet og går i dagpleje, men begyndte først fra da jeg begyndte i skole , da var han 8 mdr. Han har dog ikke endnu haft en overnattet pasning men det er mere fordi det har jeg ikke haft behov for endnu. Skal siges at jeg havde min søn med til hans bedstefars 50 år fødelsdags fest da han var knap en mdr. og det gik fint, han var det eneste barn med. på baggrund af nogle problemer gik kalles far fra mig, men vi er ved at finde ud af det igen og en af det ting som vi vil til at vægte højere nu er at få noget alene tid, det har vi ikke haft overhovedet siden jeg fødte, Jannie
Nej Victoria er ikke blevet passet endnu, hun er nu 8 måneder og bliver også stadig ammet. Jeg er enig med metteblossi og stine. Men derfor kommer jeg da stadig ud, så er farmand da bare alene sammen med hende.   Jeg har ikke behov for at skulle steder der kræver at jeg ikke kan tage hende med, men vi har dog lige sagt nej til min svigerfars 60 års fødselsdag (min kæreste kommer alene). Det er af den simple grund at de ikke vil have børn med, vi har dog til nøds fået lov at tage hende med men med den besked at de ikke vil tage den mindste smule hensyn til at hun er der mht rygning og de ryger som skorstene. Derfor har vi valgt at jeg bliver hjemme i stedet for at få hende passet, hun ville blive død ulykkelig hvis jeg afleverede hende et sted. Børn er jo altså heller ikke ens, jeg har haft mange snakke med sp da Victoria var mindre fordi hun altid har været krop umulig når vi var ude og hun ville ikke rigtig holdes af andre for længe af gangen. Det må vi jo bare respektere, hun er ikke det barn man bare kan aflevere. Og sådan er det jo nok så forskelligt... Det må man respektere selvom det kan være skuffende i visse situationer. Mvh Stine
Tak for alle jeres svar, både for og i mod. Først vil jeg lige sige, at jeg har fuld forståelse for, hvorfor man ikke kan aflevere et ammebarn... Jeg har af flere grunde valgt ind imellem, at få passet Rasmus ude, grunde som jeg jo egentlig synes er indlysende, i min verden i hvert fald, men jeg ved jo også godt at vi ikke alle er ens. Jeg har bl.a. valgt det først og fremmest for Rasmus' sociale liv. Jeg tror på, at jo før de er vant til at omgås andre mennesker jo bedre. Jeg tror, at hvis barnet kun har været vant til sin mor i over et år, så må man alt andet lige få problemer, når barnet skal afleveres i dp. Det må blive et kæmpe chok for barnet, og det ønsker jeg ikke at udsætte mit barn for. Derfor er han stille og roligt vænnet til at være uden mor i kortere tid af gangen, og jeg har virkelig ikke problemer med at aflevere ham. Dernæst er jeg af den indstilling, at der er et "liv" efter børnene. En dag er de fløjet fra reden, og så vil jeg nødigt sidde tilbage med følelsen af, at jeg var gået glip af noget. Jeg vil leve mit liv samtidig med at jeg har børn. Og hvad skal jeg dog snakke med min kæreste om, hvis jeg ikke ind i mellem kom ud og oplevede noget nyt. Vi skulle gerne kunne snakke om andet end børn. Og ja så er jeg stor tilhænger af at være kærester ind i mellem og ikke kun mor og far. Jeg elsker min kæreste over alt på jorden, og ikke om det skal mistes på jorden, fordi vi ikke er os selv lidt ind i mellem. Jeg elsker, at gå at holde i hånd og kigge nyforelsket på hinanden, at gå ud og spise sammen eller i biografen - det behøver såmænd ikke at være så mange timer, bare vi er kærester lidt. Åh ja, og så er der hestene, løbeturene og veninderne - det ville jeg da heller ikke undvære. Jeg siger ikke at det er forkert, at andre vælger anderledes. Jeg forstår nok bare ikke at man ikke har behov for at være nyforelsket med sin mand ind i mellem alene og dyrke hinanden og kærligheden. Den anden dag da jeg var syg, valgte jeg at køre Rasmus ud til sine bedsteforældre en halv dags tid, for jeg havde det virkelig så dårligt, og havde bare behov for at ligge i sengen og pleje mid selv. Og ærligt, så tror jeg altså det var det bedste for Rasmus i stedet for at være hos en total uoplagt syg mor, der ikke havde overskud til at lege med ham. Jeg har også valgt, at han ikke skal med til brylluppet, han skal med i kirke, men bliver så hentet af en smadder sød dame, som vil elske at passe ham og gøre alt for ham. Han har ikke noget som helst ud af at være med til festen, tvært i mod. Og ja så kunne vi da have ladet være med at blive gift. Men det er jo lige så meget for hans skyld at vi bliver det nu. Og ja når nu jeg skal giftes, så skal min lille pige drøm af et bryllup altså gå i opfyldelse med alt hvad der dertil høre. Egoistik - jo det kan da godt være, men det er once in af lifetime for mig det bryllup her. Og jeg ved at jeg gør det bedste for ham, ved at få ham passet. Puha det blev vist en lang smøre... 
Jo, vi får skam også Ida passet, og det er hun blevet "jævnligt", dvs engang imellem, siden hun var 3 måneder gammel. Hun har overnattet ude 6 gange nu, de 3 første gange hos min mor, 1 gang hos naboen, og 2 gange hos min veninde, hvor gemalen og jeg også har sovet der, bare i et andet værelse. Imorgen skal hun passes og sove hos min mor, for vi skal til 30 års fødselsdag. Se, vi har jo det "problem", at Ida altså kommer i seng kl. 18.30 sharp, uden undtagelse. Så, hvis vi skal noget efter ´kl. 18 som ikke er hjemme hos os selv, skal vi enten have hende passet, eller have weekendsengen med ud så vi kan lægge hende i seng. Og det er jo knap så fedt at lægge sit barn "i seng" i et selskabslokale hvor der er fest  Så nej, hun bliver altså passet når vi skal noget om aftenen med mindre det bare er middag eller stille og rolig hygge hjemme hos venner, der tager vi bare weekend sengen med så. Jeg har den holdning at børn har godt af at lære, at de også kan føle sig trygge hos andre voksne, venner og familie. Hun er glad bare hendes rytmer bliver fulgt, aftensmad, nattøj, sang, og så sin bamse og sut i sengen. Så oplever jeg faktisk at hun er fløjtende ligeglad med hvor det foregår, og hvem der gør det, bare det er nogle der synes hun er alletiders  Jeg kunne ikke drømme om at melde afbud til min venindes bryllup, så ville jeg hellere bruge alle mine krafter på at lære mit 8 måneder gamle barn at blive passet (for det er garanteret ikke barnet det er "problemet" jo, det er nok forældrene - fred være med dem! Jeg kunne forstå hvis barnet var under 3 måneder, så ville jeg nok tage en alvorlig snak med min veninde, og finde ud af om det ikke var ok at jeg tog mit lille barn med... Øh, ved ikke om mit svar blev lidt rodet her - men, jo, mit barn bliver altså passet 
samme holdning som dig Karinaknudsen. Vores tvillinger har derfor været vant til at blive passet fra de var små, og jeg ammede da til de var 8 mdr. Når de blev passet ude havde jeg på forhånd malket mælk ud og frosset det ned så de fik "mors mælk" når de var ude. Det kræver blot lidt planlægning. De overnattede ude 1. gang da de var 3 mdr., og da de var 1 år tog kæresten og jeg på en tiltrængt ferie syd på i en uge. Børnene blev passet af deres bedsteforældre og det var gået perfekt. Da først flyet lettede nød jeg ferien i fulde drag, ringede hjem hver aften for at høre hvordan guldklumperne havde det. Det hele gik perfekt og de fik nogle friske, forelskede forældre hjem igen. En sådan ferie har vi taget 3 gange siden med god samvittighed. Vores forhold har simpelt haft brug for det og jeg tror at især den 1. ferie er skyld i at vi stadig er sammen. Vi var så pressede på det tidspunkt. Jeg har aldrig fortrudt èt sekund. Jeg respekterer at andre aldrig får deres barn passet, men jeg kommer aldrig til at forstå det. Jeg ville gå helt kold hvis jeg ikke havde min hest, min kæreste og mine veninder lidt for mig selv indimellem.
detsværre haft meget meget dårlig mulighed for at få passet Alexander og derfor har vi ikke rigtigt kunne komme ud uden ham.   Men det har nu ikke generet os så meget, men nu er min mor heldigvis ved at komme på banen og håber så at hun holder fast i det. 
Jeg får helt klart passet min søn, hvis jeg skal noget, som ikke er egnet for børn. Da han var 3 mdr gammel var jeg til 30-års fødselsdag...og ja, sønnen var hos mine forældre. Jeg malkede ud så der var flasker til ham og han havde det fint. Jeg blev så ikke ude den halve nat, som jeg ellers kan gøre til en god fest, men tog hjem sidst på aftenen. Og jeg havde min første aften ude uden barn - dejligt.  Min søn er idag 4 år og han er "ofte" (måske hveranden måned) blevet passet, hvis skulle noget. I efteråret var jeg f.eks. til Eliteskue på Vilhelmsborg fra fredag til søndag - og sønnen var hos mine forældre. Det var så første gang jeg var væk fra ham så længe og ja, han havde da savnet sin mor, men absolut ikke lidt nogen nød eller været ked af det. Jeg har altid været alene med min søn og havde jeg ikke fået ham passet ind imellem så jeg også kunne få lov til at være voksen uden barn - ja så var jeg da blevet tosset i hovedet. Nu bor jeg sammen med min kæreste, men vi har da absolut også brug for dage uden børn. Han har en dreng på alder med min, så der er gang i huset, når vi har begge børn. Så jeg har da booket mine forældre igen - til en weekendpasning fra fredag til søndag om et par uger...der skal vi nemlig på kro-ophold i Sønderjylland UDEN BØRN. Og jeg glæder mig - det er første gang vi skal prøve mere end en aften sammen uden børn.
Hej med jer. Ville høre om der er nogen herinde der ved, om der er noget forgjort i, at starte på sine jerntabletter før ved de normale 20 uger??? Jeg er i uge 14 nu. Sagen er den, at jeg bare bliver mere og mere død-hamrende træt og ugidelig. Farer normalt rundt som en skoldet s.k.i.d fra morgen til aften, men kan nu knap nok komme ud af sengen om morgenen, endsige slæbe mig ud til hestene for at fodre. Har jo også Victor på 3½ som skal op og afsted til børnehaven om morgenen. Tager mine vitaminer og spiser ellers sundt og fornuftigt. Plejer de Ferroduretter ikke at hjælpe på den træthed??
Der er jo meget almindeligt at blive træt. Hvis du er bange for at have for lav blodprocent, er det en god ide at blive tjekket hos lægen... Men jeg tror ikke, at der er noget i vejen for at begynde med jern før... bare start i små mængder ellers får du stenhård mave, alt efter mærke og type... Vi er ofte i sommerhus med egen vandboring og der er vandet meget jernholdigt... det skader jo heller ikke noget, kroppen skal bare lige vænne sig til al den ekstra jern ...  
Jeg spiste hemojern fra uge 13, da jeg var træt og min jordmoder forslog at jeg derfor prøvede med jern! Jeg syntes at det hjalp, men tro kan jo flytte bjerge så... Louise (som havde termin igår og stadig kun baby i maven)
altså hørt at man ikke må tage jerntilskud før 20. uge, da det kan skade barnet. 
Okay, nu bliver jeg da lidt i tvivl. Måske jeg skal ringe og spørge jordemoderen på mandag. Godt nok ved jeg at man bliver mere træt under graviditeten (kender det jo fra første gang), meeen at jeg er SÅ træt som jeg er, synes jeg virker meget forkert og underligt  Føler mig allerede som en flodhest indvendig, selvom det endnu knap er synligt udvendig og slæææber mig afsted og kan knap holde ud at stå op i længere tid. Besvimede da også da jeg var i Herning i lørdags mens jeg stod i madkø med min veninde... Nåede lige at sige til hende at jeg havde det underligt og ville sætte mig. Gik 4 skridt fra køen hen til væggen og lige da jeg satte hånden på væggen kollapsede mine ben bare under mig  Knap så dejlig oplevelse...
Startede selv med at skulle spise jern for ca. 3 uger siden da min blodprocent var ekstrem lav er 14 uger henne nu. Det har hjulpet rigtig meget på enegien, det meste er kommet tilbage. At det skulle skade sagde min læge ingenting om, så få det undersøgt det tager 2 min Med venlig hilsen Camilla
for svarene... Tror godt nok jeg lige vil et smut omkring lægen og få tjekket den blodprocent inden jeg foretager mig yderligere... Så må jeg se, hvad resltatet bliver 
Så har jeg været ved læge og fået konstateret at min blodprocent var lidt lav. 6,3 sagde den, så jeg er begyndt at tage mine jerntabletter. Så må jeg se om det hjælper lidt på problemet...
i år har jeg 6 ugers sommerferie. juhuuu  alle skal tilbringes med min lille 2 årige guldklump.  jeg glæder mig.  3 af ugerne er selvfølgeligf også med farmand   , hvor vi tager 1 uge til mallorca og 2 uger på camping, de sidste 3 uger skal Alma og jeg bare hygge og lege i sandkasse og i badebassin.  Er der andre med luksus lang sommerferie? og hvad skal i lave?
har du fri alle 7 uger? Er der ikke noget med planlægning eller er det forskelligt? Måske jeg skulle have valgt lærer seminariet i stedet for Pædagog Seminariet? hi hi. Lækkert. Skidt pyt med om man skal nogen steder sommer ferie er dejligt både ude og hjemme 
Min skulle gerne starte i uge 27 og slutte når jeg går på barsel omkring 1. august *gg*.. Hvad vi skal lave? Blive færdig med at bygge til huset, ellers er der ikke plads til den lille ny  Heldigvis regner håndværkerne med at være færdige i uge 25, så vi kan bruge sommerferien på at lave de sidste småting. Jeg arbejder i SFO og er gift med en viceskoleinspektør, så vi har altid nogle dejlige sommerferier sammen  Mvh. Lotte_L
Jeg går på barsel med sidste arbejdsdag d. 2. juni, så derfor har jeg en dejlig lang sommerferie (har termin d. 1. aug.). Sønnike bliver nu sendt i dagpleje hverdag alligevel. Han har et stort behov for at være sammen med andre børn, og er super glad for sin dagpleje. Jeg vil selvfølgelig aflevere lidt senere og hente lidt tidligere, men afsted kommer han. Vi bor ude på landet, hvor nærmeste nabo bor for langt væk, og der er jo ikke så mange hjemmegående husmødre jeg kan tage ud og besøge som har børn i den rigtige lege-alder, så afsted med ham. Jeg regner også med at vi skal bruge al vores fritid på at rive ned og bygge op/bygge om, så det vil være dejligt at have lidt tid til at hvile og samle kræfter til at kunne give Nicolai opmærksomhed når han er hjemme. Der bliver da nogle dage hvor vi holder fri sammen, og evt. tager ned i sommerhuset til mine forældre, men jeg forventer ikke at holde ham hjemme så længe. I november havde vi ham hjemme i 3 uger pga. skift til en anden dagpleje, og han var ved at drive os alle til vanvid, fordi han bare trængte til at være sammen med andre børn. Det holdt op lige så snart han kom i dagpleje igen. /Helena 
   3850g / 55 cm
MasterJ...Jeg vil gerne flyttes en tand på terminslisten, hvis det kan lade sig gøre?? Er efter scanning sat til den 3. september istedet for 30. august.
HEJSA jeg vil gerne med på termins listen jeg er sat til den 11/8-06. KNUS LOUISE 18+6 
Hejsa. Jeg vil også gerne være med... jeg har termin den 28 april, men skal have kejsersnit den 18 april. Jeg venter en dreng. Knus fra Gitte (33 dage til ks.)
Ai er jeg godt den sidste stadigvæk...Kan i så komme i gang..! ;-) Det er også bare fordi alle vil have i september..
Hejsa. Det blev min dreng ikke, helller ikke efter den de får når de fylder 5 mdr. Men min venindes dreng blev det, så tror det er meget forskelligt.
Det er vist meget forskelligt. Malin blev ikke pylret af 3 mdr vac, men efter 5 mdr. vac. havde hun lidt feber om aftenen.
sagde ingenting... og havde ingen bivirkninger... oliver havde heller ikke så vidt jeg husker, men blev lidt pyldret... som min læge siger, kan de få lidt feber om aftenen, men uden betydning-...
Børnene får ofte feber fordi kroppen prøver at rense giften ud. Du kan læse om bivirkninger her:  stutterimørk jeg troede ikke dine børn var vaccineret?
havde også et døgn bagefter vaccination, hvor han var lidt pyldret og han havde 38.5 i feber, det er jo kroppen der går ind og begynder at bekæmpe disse fremmede bakterier. Vaccination nr 2 var der slet ingen ting. Så en lille bivirkning er helt normalt og ok.
Efter at have læst en tråden "Får i passet Jeres barn" , har jeg tænkt lidt. Et par stykker nævner at de ikke ønsker børn med til bryllup - men hvad med Jeres egne børn skal de med til jeres eget bryllup/ var de med? Jeg selv mener ikke der skal være børn med sådan en dag, men jeg har heller ingen børn endnu. Dog er der en på vej, og har en bonusdatter på 5 år. Kan ikke rigtigt finde ud af det. Hvad har i andre gjort - haft dem med, og de så er blevet hentet tidligt på aftenen til pasning eller? Eva 37+1
Ja, det var jo mig der startede den nævnte tråd, og jeg ved ikke helt om jeg fik skrevet, hvad vi gør til vores bryllup her om en lille måneds tid. Vi har valgt at vores søn på 7½ måned (til den tid) skal med i kirke, og bliver så hentet i forsamlingshuset ved halv seks tiden. Der ud over er de eneste børn vi har inviteret med vores 2 niecer og 5 nevøer. Alle andres børn er ikke blevet inviteret. Men det er der jo så også kommet problemer ud af, som jeg har skrevet i den anden tråd. Man risikere at nogen melder fra, nogen som man ellers meget gerne vil have med. Vi har valgt at vores eget barn skal passes om aftnen, fordi han ikke er ældre end han er, og han har derfor ikke noget som helst ud af at være med til festen - han ville absolut ikke få noget ud af det. Dernæst ville vi heller ikke være i stand til at nyde aften på samme måde, som vi kan nu, hvor vi ved han er i særdeles gode hænder. Hvis han havde været ældre, ved jeg faktisk ikke om vi havde taget ham med, det ville komme meget an på alderen, men jeg mener ikke et lille barn har noget ud af, at være med. Hvad angår andre børn, har vi valgt ikke at invitere dem med, da vi ikke mener, at det er en børnefest. I vores familie og omgangskreds er der rigtig rigtig mange børn i aldren 0-10, og ærligt det ville jeg altså ikke kunne magte. Jeg mener et bryllup er en voksenfest, og en anledning til at folk med børn kan komme ud og "slå" sig lidt løs uden at skulle tænke på børnene. Det ligger uvilkårlig hurtigt en dæmper på en fest, hvis forældrene hele tiden skal drøne rundt og holde øje med deres børn. Jeg ved godt, og det kan jeg jo også læse i den anden tråd, at nogen vil sige, at er mine børn ikke inviteret, så er jeg heller ikke interesseret i at deltage, faktisk synes jeg det er noget pjat, for man kan ikke som gæst til en fest, tillade sig at stille regler op for hvem man invitere og ikke invitere. Hvis man har lyst til at holde en børnefri fest (som vi tildels har valgt), så synes jeg absolut at det er vores valg og ikke gæsternes. At de så ikke vil deltage, er der jo egentlig ikke noget at gøre ved. Det er meget let at sige, det ved jeg jo selv nu, ja lige nu er jeg meget meget skuffet, men dybest set kan jeg ikke gøre noget ved det.
vi har ingen problemer med at få Tobias passet, han elsker alle mennesker sålænge de gider kramme og lege  Vi var f.eks til 2x60 års fødselsdag i sensommeren, der havde vi Tobias med den første halvanden til to timers tid, hvorefter han blev hentet af en veninde som tog ham hjem til os og passede ham så han kunne komme i seng til normal tid. Det gik strygende  Han hyggede sig gevaldigt med at charmere folk i festen og bagefter hyggede han med tante camilla inden han skulle sove 
Hej Eva Jeg står og skal til bryllup hos min bedste veninde den 27 maj og har termin med min første den 4 maj - så det bliver nok tæt på. Jeg har nu tænkt at hvis alt er nogenlunde skal jeg med og barnet med i kirke og den efterfølgende fest - vi tager nok bare tidligt hjem. Men kommer selvfølgelig an på hvordan jeg og barnet har det. Vi bor ca. 1 fra kbh. hvor brylluppet skal holdes og festen skal holdes i jægerspris så der er nogle lange køreafstande - måske bliver jeg klogere til den tid, men det er mit imiddelbare ønske ligenu at selvfølgelig skal vi med. Kan sige at de har inviteret børn med i kirken og skal selv have passet deres på 1½ og ellers skrevet i indbydsen at børn er velkomne i kirken men ellers er det kun børn som er afhængige af deres mor der er velkomne til festen. Sara
for at vores børn skal med i kirken (har endnu ikke bestemt os for hvor meget de skal være med til om aftenen, men de skal da med) og da det er børn fra tidligere forhold (på nær den mindste) og det egentlig ikke er vores "børneweekend", så har vi lavet en aftale med de andre forældre om at de henter dem på et eller andet givent tidspunkt. Så vi mener at vores egne børn i hvert fald skal være med til en del af festen, men vi inviterer ikke andre børn med... Mener ikke at det er en børnefest.
Til Saral Jeg synes det er helt ok med HELT små børn til en sådan fest, de er jo helt afhængige af deres mor (hvis altså der ammes). De registrere heller ikke så meget af festen, og vil formentlig sove det meste af tiden. Når de bliver lidt ældre og har opdaget at der findes en verden mere end 30 cm væk, så er de ikke helt så nemme mere og jeg vil mene at det er i børnenes interesse at blive passet et andet sted. (vi havde vores søn på 3 md med til mine forældres sølvbryllup og enten jeg eller min kæreste sad på værelset ved ham det medst af aftenen, da larmen var for meget for ham. Det var altså ikke særlig sjovt) Han er nu 8½ md og jeg ville også vælge at få ham passet hvis jeg skulle til fest nu, ikke fordi han ikke er vandt til at blive slæbt med rundt til folk, men simpelthen fordi jeg ikke tror han kan abstrahere for larmen. Og jo, der bliver larmet til sådanne fester. Vi var inviteret til min venindes bryllup sidste år lige omkring min termin. De havde en søn på 1 år som var med i kirke og som så blev passet ude under selve festen og der var i øvrigt ikke inviteret børn med. Hun sagde at vi selvfølgelig skulle tage babyen med med, hvis den var kommet til verden. Skæbnen ville så at jeg fødte på deres bryllupsdag, så vi kon slet ikke med til brylluppet, snøft... Det jeg egentlig ville sige med indlægget, er at børnene ikke kan abstrahere for larmen der er til sådan en fest og så er der ingen ide i at tage dem med. Jeg ville også hellere at folk så blev hjemme, i stedet for at sidde med nogle hylende børn...
Vi skal giftes til august og vores dreng, som til den tid er 7 mdr skal med i både kirken og til festen. Jeg ved, at der er nogle dejlige bedstemødre, som hellere end gerne vil hjælpe med at passe ham og senere går jeg ud fra, at han bliver puttet i barnevognen. Min søsters 2 børn bliver også inviteret med, de er til august 2 1/4 og 3 mdr. Den ældste skal nok være brudepige i kirken   Men om de så vælger at få hende hentet senere er deres eget valg. Det er de eneste børn der er i den tætte familie (søskende børn), og ved de andre familie medlemmer, har vi valgt kun at invitere "børn" der er konfirmeret med. Vores venners og naboers børn er ikke inviteret. Men hvis nogen af dem har børn under ½ år, tager jeg det som en selvfølge, at de kommer med. Jeg har været til bryllupper, hvor der både har været børn med og ikke børn med. Og helt ærligt har der ikke været den store forskel. Men det er svært, og vi skal selv til et kobberbryllup på lørdag, hvor da jeg ringede og sagde vi gerne ville komme, lige måtte indskyde, at vi jo selvfølgelig var nødt til at tage Kasper med. Men det var så også helt i orden. Mvh Kirstine 
Jeg var til det sjoveste og mest romantiske bryllup for to år siden.Der var masser af børn og festen var indrettet så alle kunne være der. Selve vielsen foregik i haven under et stort træ,der var stillet et stort telt op med borde,der var et band. Til børnenes store fornøjelse var der hoppeborg,"tivoliballonner" i træerne og Slush-ice maskine. Brudeparret havde netop valgt at de ville have børnene med til deres fest og det var bare skønt for alle. Jeg kan da også godt forstå at der er nogen som vælger ikke at have børn med,især til en aftenfest. Men forstår ikke argumentet om at barnet skal med i kirken,men ikke til festen.Hvad fornøjelse har barnet lige af det?? Det er vist ikke for barnets skyld!! Kh.Tine
Hej Vi blev gift i juli 2005 og vores datter var 8 mdr. Vi valgte at få hende passet hele dagen. Hun var heller ikke med i kirken. Det ville have været synd for både hende og os, hvis hun var blevet ked af det i løbet af seancen eller når vi skulle sige farvel. Et par af vores venner havde deres piger (6 og 10 år) med i kirken. De ville jo så gerne se brudeparret og alle de festklædte gæster. Det synes jeg var alletiders. Min veninde havde født 3 uger forinden vores bryllup og havde sin lille datter med (og en barnepige). Det var jo en forudsætning for at hun kunne komme, og jeg ville ikke undvære hende til mit bryllup. Det gik helt fint, og de kørte da først hjem kl. 02.30 Ellers var der ingen børn med - og det var en dejlig voksen-fest. KH Katja
...det utænkelige skulle ske, at jeg skulle giftes, så kunne jeg aldrig drømme om ikke at lade mine børn (eller gæsternes børn) være en del af dagen. Eget bryllup uden egne børn? Nej tak, så hellere undvære bryllupet. Andres bryllup uden mine børn? Ingen problem, det er helt fint og vi kommer gerne.  Men jo, det kan være rigtig dejligt med en aften uden børn, og vi nyder også af og til at være afsted uden de små. Men for mig er der også stor forskel på MIT bryllup og andres. Jeg ville være rigtig træt af ikke at have mine børn med på sådan en dag, for jeg vil gerne inddrage dem i alt det vigtige og dejlige i vores liv.  Og jeg kan da lige fortælle, at det bedste bryllup vi nogensinde har været med til, var et vikingebryllup på Trelleborg. Vi var omkring 250 mennesker, masser af børn og vi var udendørs. Der var lækker mad lavet bål (selvfølgelig) og derfor spiste man også lidt i hold, men det var folk jo temmelig ligeglade med, for der var masser af godtøl og det var der ingen ventetid på!   Folk sad på tæpper og skind rundt omkring og vadede ud og ind mellem hinanden, iført deres fineste vikingekluns. Midt i det hele begyndte det at plaskregne - en byge, der varede i 10-15 minutter. Folk søgte ly hvor de kunne, grinede og spøgte ("Nu bliver bruden våd før tid!" og lignende platte jokes..   ) og bagefter fortsatte festen helt upåvirket, men måske i lidt højere stemning end før. Da det blev sent faldt ungerne i søvn i en stor bunke på en masse skind, der var lagt ud og et mylder af voksne puttede og fandt tæpper og ungene bare sov.   Det var på alle måder en helt perfekt aften og hvis jeg engang kan holde en fest, der bare er halvt så god, så er jeg glad! Det var uden tvivl den ultimative fest.  Camilla
Jeg ville ikke have et problem med, at være inviteret til bryllup uden børn. Ville egntlig også helst være fri for, at have en bebs med. Men har dog engang takket nej til et sådant pga manglende barnepige. Større børn kan jeg faktisk ikke forstå, ikke kan komme med.. Er der så ikke noget galt med vores børneopdragelse/værdier  Forstå mig ret.. Kan bare slet ikke forestille mig et sydlandsk stort bryllup.. Fest for hele familen.. Dejlig mad.. Alle skal have en god dag.. MEN ingen børn?? Ville det ikke være utænkeligt, at små bambinoer ikke skulle med? Men kan godt se, at der er forskel på, at holde bryllup i en stor italiensk have, ift et lille selskabslokale og vinter udenfor. Men at selve festen ikke er for børn? Jeg tænker bare.. Et bryllup er vel ikke tænkt at skulle være en "drukfest" ? Jeg ville personligt ivitere alt og alle! Men syntes heller ikke, der er noget værre, end at skulle sidde 6-7 stive timer med en ukendt sidemand.. Vil hellere have noget uformelt. Forresten - og jeg respekterer valget, vi alle er forskellige - men forstår egentlig heller ikke, når nogen børn invteres med, og andre ikke.. Vh Anja.
Det er ikke fordi, jeg mener, at et bryllup skal være en drukfest, at jeg siger, at et bryllup er en voksenfest. Men der er jo også forskel på drukfest og lettere overrislet, som jeg da synes, at folk har lov til at være til et bryllup. Jeg synes bare ærlig talt ikke at det er noget for små børn, at skulle sidde stille i de måske 4-5 timer det tager at spise sådan en aften. Dernæst hvis jeg valgte at invitere folks børn med til brylluppet, ville der være tale om ca. 50 børn   Jeps, vi bliver i forvejen 100 mennesker, og jeg vil altså ikke have 50 børn løbende rundt. Ja jeg har valgt at invitere "nogen" børn med og ikke andre, men disse "nogen" er altså mine søskendes børn (hvoraf den ene er mit gudbarn) og min kærestes brors børn. Vi har et meget tæt forhold til vores respektive søstre og bror, og tilbringer meget tid sammen med dem, så for mig er de selvskrevne. De er altså for mig så tæt familie, at de hører til "inderkredsen"   Så jeg forstår vist ikke sondringen her med at nogen børn er inviteret og andre er ikke.
engang skal giftes, så skal vores søskendes børn med og vores egen 2 , jeg ved at mine søskende vil sørge for at der er en barnepige til at hente dem senere på aften , jeg selv vil have en på standby til vores egne sådan at de kan afhentes hvis det bliver til trængt. vores venners børn vil ikke blive inviteret ligesom vi heller aldrig er blevet invitereteret til bryllup af dem med børn og ærligt, jeg vil heller ikke have dem med, jeg nyder de få gange om året hvor vi skal noget uden børnene.