Ja jeg nåede knap nok at åbne min computer før jeg fik besked på msn - det er fra en jeg stort set aldrig snakker med og så stod der på engelsk: Have you ever see this picture i took of myself? og så en zip komprimeret mappe... Så pas på med hvad i åbner for denne var en virus - han havde intet sendt til mig og jeg afviste den heldigvis bare!!!!
præcis det samme fik jeg af en ven hver gang han loggede på. det blev sendt til samtlige hans kontaktpersoner uden at han vidste det. han havde selv modtaget den. og åbnet den, det fjols. kan ikke huske hvad den gjorde ved hans pc, men han kørte et virusprogram på, og så gik det i orden igen
Ham jeg fik den fra gjorde jeg også opmærksom på at jeg altså havde modtaget noget underligt fra ham.... Det er bare lige så folk er opmærksomme!!!
om nogen heroppe der fik en hvor der stod se hvad jeg fant på netbyen med link til har ikke selv fået noget endnu men er opmærksom
Ihhh - hvor er det befriende at læse om andre, der har oplevet det. Jeg havde det tit i en årrække, hvis jeg sov om eftermiddagen - mere end ½ time. Aldrig om natten eller morgen. Jeg har også den der summende lyd i hovedet, véd jeg ligger på sofaen og kan fornemme/høre noget truende i rummet. Jeg ved på et plan, at jeg er vågen og jeg er samtidig skrækslagen. Det er SÅ modbydeligt. Jeg opøvede efterhånden en teknik, hvor jeg med stor kraftanstrengelse vågnede - og som en anden skriver - så var det bare med at komme op og sidde eller op og gå. Jeg var totalt træt, forvirret og rundtosset. Til sidst holdt jeg op med at sove om dagen ........... og så forsvandt det. Det eneste jeg kunne finde om emnet var en artikel med "hypnagoge oplevelser" - altså en form for hallucinatorisk tilstand. Meget spændende og interessant læsning fra alle indlæggene ... Sys
Nøjagtigt, jeg oplever ikke lyde eller at der er andre mennesker i rummet, men jeg ligger fuldstændig lammet med fornemmelsen af, at hvis jeg dog bare kunne strække benet ud, dreje hovedet eller skrige, så ville jeg vågne af den lammelse eller trance. Jeg oplever det ofte, nogle perioder flere gange i ugen, og det er meget ubehageligt at ligge fastlåst dér, selvom jeg ved at det går over igen.
..det er helt beroligende at læse om, jeg troede også ligesom flere at jeg var den eneste!! Jeg har det ikke så meget mere, men jeg skal ikke sove om dagen, så kommer det - jeg gjorde i en periode, hvor jeg havde det med at skvatte i søvn så snart jeg satte mig i stolen efter arb., og der var det rigtig slemt. MarixenC: Jeg vågner indimellem med en "død" arm, det er SÅ klamt - jeg går ikke rigtig i panik, - men føj hvor er det spooky, slatten gummiarm og ingen følelse i den, før jeg har brugt et minutter på få liv i den igen  Jeg har ikke oplevet det med fødderne dog. Ved du hvad det kommer af?
.. Er jeg igennem dette. Jeg får det uanset om jeg ligger på maven, siden eller ryggen. Det er sjældent, at jeg føler, at der er andre i rummet, men jeg har den der trælse lyd af en flue, der bliver ristet i sådan en elektrisk fluefanger... Jeg kan ikke røre mig, snakke eller skrige, og jeg føler ellers, at jeg gør et ihærdigt forsøg på det hele. Så snart min kæreste rører ved mig, så vågner jeg rigtig, men så snart jeg ligger mig ti lat sove igen, så kommer det igen. Hvis jeg tager en sovepille oplever jeg det aldrig, men det er jo også en dum vane at komme ind i. Så jo jeg kender det rigtig godt, og har døjet med det i lige så lang tid, som jeg kan huske tilbage til...
Fjordrejen- Ved desværre ikke hvad det kommer af. Men det meget ubehageligt, jeg er en gang gået i panik da begge mine arme var døde, ergo kunne jeg ikke få liv i dem eller rejse mig op, kan ikke engang huske hvad jeg gjorde. Jeg mener det er noget med rygraden og nerverne at gøre, men ikke helt præcist hvad, ved ikke om det kan være farligt. Men meget meget klamt er det. Men jeg glemmer tit jeg har oplevet det, da det nogengange også foregår halvt i søvne.
Det er faktisk rigtig dejligt at høre, at man ikke er den eneste. Jeg har haft meget svært ved at forklare folk hvordan det føltes, men nu kan jeg endelig få svar på mine spørgsmål. Det er utroligt hvad man kan bruge HN til. Kender det også fra middagsluren, men har aldrig oplevet at der vzar andre tilstede og den slags...Mest følelsen af, at man er i rummet hvor man sover men man kan ikke røre sig. Men dejligt at vide at det er helt normalt... MVH Ditte
Underligt nok .. Kunne jeg godt tænke mig at prøve det, ved ikke lige hvorfor, men det lyder virkeligt ulækkert !
...nogle af jer, der har det, som også går/taler i søvne? Har en eller anden fornemmelse af at man sjældent har begge dele? Der stod i den tekst, som Melanie Fie satte ind, at det optræder når 'lammelsen' i REM-søvnen sætter ind - som har til formål at forhindre at man gør noget i søvne... Og så tænker jeg at den lammelse vist ikke virker særligt godt på mig - jeg snakker i søvne næsten hver nat og går også gerne i søvne - eller sparker, slår, griner etc. Har fx engang sat mig op i sengen, rusket i min kæreste og råbt 'er du blevet ramt? er du blevet ramt? der er blod over det hele!' (no wonder han vågnede med et sæt...) Har helt åbne øjne når jeg gør den slags, men med et tomt blik. Man kan godt snakke med mig - min mor har forsøgt - fx at spørge om jeg var vågen, hvor jeg selvfølgelig svarer 'ja' selvom jeg ikke er det...   Er ikke tilstede - det er 100% min underbevidsthed der styrer alle handlinger. Er der nogen af jer søvnlammelse-piger som går i søvne? Eller holder min formodning om at det er enten eller?
Issina: Der står vidst ikke at det kommer i REM-søvnen da REM-søvnen først er den dybere søvn. Der står at det kommer når man enten lige er ved at vågne eller ved at falde i søvn. Og man kan jo ikke bevæge sig, så tror næppe man går/taler i søvne. Det er jo heller ikk noget alle får...
Jeg har det også indimellem, ikke hvor der er "andre" tilstede i rummet, men dét med ikke at kunne røre sig, og nogengange også sammen med en stærk susen for ørerne. Det er SÅ væmmeligt. Jeg har altid en følelse af at jeg dør hvis det ikke lykkes mig at vågne helt. Jeg ligger og kæmper og kæmper for at bevære et eller andet, fx en lillefinger eller noget, så snart det lykkes at trænge igennem den dér mur af "lammelse" og få rørt bare et lille bitte led - ved en kæmpe kraftanstrengelse, - går det over... puha - hader det. Har det heldigvis ikke så ofte mere som da jeg var yngre.
jeg troede da at det var helt normalt.... GGG... Og en form for "hovedet afkoder dagens begivenheder på mærkeligste vis"-naturlig ting... Kan ikke huske, hvornår jeg ikke har det sådan, inden jeg falder i søvn....
MarixenC: Forstår godt at det er panik når det er begge arme, puha. Det er rigeligt med den ene! Jeg går ind og søger lidt på det, er lidt nysgerrig efter vide noget om det. Jeg er også for søvnig, til at rigtig at tage mig af det eller glemmer det indtil jeg lige kommer i tanke om at jeg vågnede om natten ved det, og sov videre bagefter. - og armen fungerer jo bagefter, bortset fra en gang hvor den var lidt sær og ikke fungerede rigtigt hele formiddagen. Så det er ikke noget jeg tænker nærmere over normalt. Jeg har tænkt at jeg måske havde ligget forkert, men det er ikke som at den sover - det er meget, meget værre  Somom at armen er lam, hvilket den er også er midlertidigt! Kan intet gøre med den når det står på.
håber linket virker, ellers søg på fx. "lammet arm søvn" på google - Der står ikke meget, men vi er ihvertflad ikke alene om at have slaskelemmer indimellem 
2 gange så vidt jeg kan huske. Den ene gang for 2 uger siden. Min hest kom til at sparke mig på knæet om formiddagen, jeg fik et meget hævet og ømt knæ og vendte hjem fra skadestuen med krykker. Jeg kunne på ingen måde støtte på benet og skulle bruge hænderne til at løfte benet fra gulvet. Om natten "drømte" jeg at jeg løb rundt i min lejlighed, så blev ret skuffet da jeg vågnede og ikke kunne vende mig i sengen uden det gjorde ret ondt... Den anden gang for nogle år siden hvor jeg også lå og sov i min seng og "vågnede" ved at der kom nogen ind i lejligheden. Ret ubehageligt for jeg kunne ikke bevæge mig eller råbe om hjælp. Jeg blev ret lettet da jeg vågnede rigtigt og fandt ud af at det bare var en drøm
du kun vil sælge hende som selskabs hest, fejler hun noget der gør hun ikke kan klare et alm ride brug? Jeg syntes jo bestemt ikke at 16 er en alder for en pony. Jannie
Er det fordi du vurderer hun er gammel og slidt eller blot fordi du mener det er den rette pensionsalder? Sådan en pony kan jo snildt blive 30 også selvom den bliver brugt. Derfor er det næppe hendes sidste familie du sælger til. Så måske du skal være LIDT mindre sart, men stadig vælge med omhu. :Pia
fejler noget, men bare er gammel, ja så er det da syndt for den, at den skal aflives, fordi i har forelsket jer i en ny 
år er der ingen alder. min venindes pony på 15 år(fjordhest) var ikke blevet pensioneret hvis han stadig kunne ride normalt. og aldrig om hun kunne finde på at aflive ham,-sin VEN, bare for en ny og bedre en.
Egentlig synes jeg jo ikke 16 år ( om 7 måneder) er gammelt, men Stella har ikke været redet ordenligt i 4 år,- og slet ikke i de sidste 2 år. Det er max blevet til en skridttur eller "ponytrækketur" et par gange om året. (Hvilket tilgængæld ikke har været noget problem, hun modtager sadel og rytter som "var det igår" For ca. 3 uger siden var der nogle ude og se på hende, som havde allieret sig med en alt for langbenet og tung rytter der skulle afprøve om det var noget.... Det var egentlig ikke lige sagen for stella at komme ind på en dressurbane med en for stor rytter og blive bedt om at bestille noget. Jeg ved godt at ponyen muligvis vil kunne vænne sig til den slags igen (hun har vundet flere ministævner i både dressur og spring med min datter for mange år tilbage), men det kan jeg ikke stille nogen sikkerhed for. Allermest egner hun sig (pt) bedst som en foldpony. Mit ønske var en avler, der skal bruge en gammel erfaren pony til følene, når de skal skilles fra. Ja, jeg er muligvis sart,- men jeg er ikke særlig god til at sælge mine dyr og da slet ikke hvis jeg fra start af føler den kan havne i forkerte hænder... Tænker lidt, at det jo ikke er en stol, en bænk eller et andet møbel..... Det er et levende væsen.
så ikke finde et opstaldnings ted til den, hvor den kan gå på pension, eller lån den ud som selskabspony. den pris du har sat, ville jeg personligt aldrig gi, for en pensioneret pony. Min datter har selv en pensioneret pony og selv om den optager en boks i stalden, som nemt kunne indbringe penge ved udlejning, ja så kommer den først væk, når den ikke kan mere. Jeg kunne aldrig finde på, at sælge den fordi der skulle en ny og bedre ind i stalden. så hellere aflive den, hvis ikke i mener i kan overskue at beholde den.
Inger mf. jeg forstår godt jeres reaktion, mhs til at aflive en ellers rask pony... En stor faktor for os er også dårlig samvittighed, hvilket også er årsagen til at vi må sælge ud... Vi er en familie med 3 børn,- 2 drenge som ikke rider- men gerne vil have opmærksomhed bare indimellem. To voksne med mere end fuldtidsjob og en datter med kæmpe ambitioner i dressurverdenen. Jeg selv har pt 4 heste, og kan ikke nå alt det, det medfører. I samråd med familien er vi blevet enige om at skærer ned i hesteholdet, så jeg hele tiden kun har en stævnehest, en avlshoppe og en ung på vej,- samt at datteren kun har en pony. Mhs til Stella så har vi meget dårlig samvittighed... Hun får simpelthen ikke opmærksomhed nok,- det er ikke et hesteliv! Omvendt så har vores datter også rigeligt i 2 ponyer der skal rides hver dag, og en skole som SKAL passes. Så alt i alt, så har vi jo kvajet os, ved at anskaffe for mange dyr... Mit problem kommer så for alvor nu, hvor jeg skal skille mig af med dem.....
Inger, jeg ville så gerne forære Stella væk,- for jeg VED nogle kunne for glæde af det hun kan give.... Bare jeg dog kunne være sikker på, hun kom det rigtige sted hen,- men den slags garantier findes jo ikke....
hej . er hun flink måske hun kunne gå med min dreng på 9 år han venter på at hans pony bliver gammel nok.. og har solgt sin shetter som han red på.. tjek præ.. sød pony på billede . mvh helle
Du har haft skrevet til mig vedr Stella i en tidl tråd... Hun vil sikkert elske at bo hos jer, så I skal jo bare finde sydsjælland 
Heidi..... Jeg synes, at du skal følge dit hjerte!! Stella lyder til sagtens at kunne gøre en lille pige glad, også som ridehest, men hvis du ikke føler, at du kan sælge til det eller bare ikke føler, at det var den rigtige familie, så lad være med at sælge til dem. Maria
øjnene og ørene lige nu   . Jeg har jo den her datter på snart fire år, som er helt væk i heste allerede. Vi kigger jo lidt på markedspladsen - men kun kigger foreløbig   . Vi har egentlig to stks. heste, men ingen hun kan ride lidt på. Og hvor havde hun dog nok været fin til hende - hun ville jo have nok i at komme op og sidde lidt og så ned igen - og så strigle og kramme lidt   . Og så bor vi kun 30 km. væk - det er da lidt for fristende! Jeg kan sagtens følge dig, sådan en pony skal ikke "bare" sælges til alle og enhver. Hun har da fortjent en god og stabil alderdom, det er der da ingen tvivl om. Åhh, suk - tænke tænke... Christine
Det lyder da som en alletiders ide......
Tak for dit svar... Det er indimellem svært at få udtrykt sig rigtigt via en annonce. Stella betyder bare mere for os,- end en anden pony ville gøre for folk der ringer til en hestehandler for at komme af med den... HVIS jeg kontaktede en hestehandler vedr Stella, ved jeg for det første ikke hvor hun havner og for det andet er der en kæmpestor risiko for at hun ender som rideskolepony,- hvilket jeg under ingen omstændigheder vil være med til. Min overbevisning er, at hvis jeg ikke kan finde det rigtige hjem til hende, - så er det bedre hun ikke har et fremtidigt hjem.... Nogle vil nok kalde mig egoistisk mm, men i så fald ved jeg hvor min pony er,- og at den ikke lider nød...
Personligt mener jeg, at det er bedre at aflive ponyen, end lade den gå videre til nye ejere, som man ikke føler er de "rigtige". Jeg ved med mig selv, at skulle jeg komme i den situation, hvor jeg ikke kunne have min hest (min første hest, nu 18 år), så ville jeg lade hende aflive, for jeg tror ikke på jeg ville kunne finde et hjem, som passede mine kriterier. Det kan godt være det er egoistisk, men sådan ligger landet nu en gang. Hvis det var unghesten, ville jeg nok ikke bare aflive, da han trods alt er så ung. Så her ville jeg nok forsøge at finde et nyt hjem til ham  Så jeg støtter dig 100%, mht. dit valg angående aflivning, hvis ikke du finder et passende hjem 
så ville den pris jeg har sat for ponyen,- ikke engang kunne dække en brugtpris på hendes sadel og trense!!!!!
sådan bliver det sikkert også i parforhold en dag - når man gerne vil skifte konen ud - så er der ingen andre der må lege med hende - så skal hun aflives. så kan man da rigtigt lege gud - hvem det så end er - og bestemme over liv og død ud fra egen forgodt befindene.   . lyder lidt som en tankeeksperiment udtænkt hos en fundamentalist på den arabiske halvø - spændene.
Surt man ikke pt har pengene selvom det lige er en som hende man mangler når kærestens datter er hjemme hver anden weekend og gerne vil hygge og ride lidt. Håber i finder et kærligt hjem til hende:) Er da synd at aflive:)