Hej, Om din hest kan lide dig? Nogle heste vrinsker, med det samme de ser én, myldrer hen til leddet/boksdøren og VIL have opmærksomhed. Andre er mere diskrete og er bare interesserede i alt hvad man foretager sig og venter tålmodigt til man kommer hen til dem. En hest, der kan lide sin ejer, er som regel meget samarbejdsvillig og ivrig efter at gøre ejeren tilfreds. Hvad får så en hest til at kunne lide sin ejer? Jeg vil mene, at det handler meget om at udvise god forstand i al omgang med hesten. Derfra udspringer hestens tillid, og her tror jeg sympatien hører med. I en hesteflok kan man se, at flokmedlemmerne har TILLID til deres førerhoppe som den kloge, der ved, hvor vandet og det gode græs er, men det er en helt anden hest i flokken, der er deres VEN. Som hesteejere vil vi gerne opnå begge dele fra vores heste, selv om vi aldrig kan blive til heste selv. Det må vi så prøve at opnå ved at bruge vores hjerner  Tillid? Hvis en hest har tillid til én, vil den stole på én, således at den f.eks. går med én forbi "farlige" ting uden at reagere voldsomt. Ligeledes kan man f.eks. få lov til at behandle sår (medmindre det altså gør meget ondt) og gøre ting ved hesten, som måske ikke er behagelige - det kan være vask, indsprøjtninger ved dyrlægen og den slags. Tillid kan opstå straks, hvis kemien er helt rigtig, den kan opstå over kortere eller længere tid ved tålmodig, konsekvent og venlig behandling, og hvis man har problemer med den, kan man træne den specifikt. Som regel er det et menneskeproblem, hvis hesten ikke har tillid til sin ejer eller til mennesker i det hele taget. Hestes dårlige erfaringer skyldes som regel ubetænksomme, menneskelige handlinger. Opmærksomhed? Det giver helt sig selv. Hvis hesten er opmærksom på én kigger den som regel på én (altså ikke sådan direkte stirrer hypnotiseret - jeg mener mere, at den holder øje med, hvor man er og hvad man laver) og har som regel ørerne rettet mod én - det med ørerne gælder faktisk også delvist under ridning. Hvis hesten ikke er opmærksom på én, risikerer man at blive trådt på, skubbet til og at hesten ikke gør det, man beder den om. Dette var en meget, meget simpel besvarelse af dine spørgsmål. Jeg håber, at det er med til at opklare din tvivl. Hvis du er meget i tvivl, så kunne det måske være en ide at læse nogle gode bøger - det kunne være af Andrew Maclean, Kelly Marks eller andre forfattere, der beskriver samarbejdet mellem hest og menneske. MVH Jette
Hej ANja. Jeg ved min hest kan lide mig fordi han gladeligt følger efter mig uden snor når jeg går rundt på banen eller rundt om gården. Han holder øje med mig når jeg eksempelvis strigler ham. Altså han nusser igen og flytter hovedet for at blive kløet. Han kan kende min stemme fra andres, han kommer når jeg kalder og hans øre altid peger frem mod mig når jeg taler til ham. Mit bedste eksempel på at min hest har tillid til mig var første gang han skulle springe en vandgrav. Første gang refuserede han altså stoppede. Jeg valgte at lade ham snuse til den klappede ham, roste ham og sprang den i andet forsøg. Jeg tror fuldt og fast at han "troede på mig, da jeg viste ham den ikke var farlig". Hvis vi kommer gående og der er noget "farligt" i hans verden så jokker han ind bag mig. I det hele taget så er han en pyllerrøv der har det bedst med at jeg går først. At jeg jokker på presningen før ham. At jeg taler opmuntrende til ham når han skal noget vildt som gå ud i havet osv. Straffer ham aldrig men roser ham helt vildt og tilsidst så gør han det fordi han tror på mig. Min hest kigger på mig og hans øre eller det ene peger i min retning, derfor kan jeg se at han er opmærksom på mig. Han kigger måske ikke direkte på mig men hans synsfelt er også bredere så selvom det virker til han ikke kigger på mig så gør han det. Når vi går tur, uden snor følger han mit tempo og stopper kun engang imellem for at græsse (man er vel fjordhest) Jeg ville blive meget ked af det hvis min hest lagde ørene tilbage af mig, vendte sig væk fra mig, piskede med halen når jeg kom eller så sur ud. Når man kender sin hest kan man "mærke" hvilket humør de er i. Havde engang fået en dame til at ride ham i en måned i dressur. det kostede en hel del og efter en uge kunne jeg se min hest var trist. Damen var ok med ham, men roste ham aldrig. Og han blev så ked af det jeg stoppede ridningen før tid og istedet fik undervisning. Efter 3,5 år med min hest kender jeg ham og ved hvad alle små finurligheder betyder, jeg har selv tilredet ham og det gør nok også at jeg kender ham endnu bedre og så er han ekstremt pylret og har derfor brug for min støtte og opbakning. Elsker min fjordbolle. Mvh Heidi