det lille føl?
fik du set ham?
Jeg tillader mig lige at svare for Karoline - ja hun har set ham - jeg er sikker på hun snart kommer med en opdatering, men hun skal lige hjem først... Så om ca. en times tid vil jeg tro..
total lækker! Tillykke!
Hej et spørgsmål til jer som er vant til at deltage i skuer.Jeg skal til føl/plag skue for første gang og ved ikke hvad jeg skal tage på. Jeg har ingen hvideridebukser da jeg ikke er stævnerytter og har ikke rigtigt råd til bare at købe for den ene dag. Nogen som evt har nogen forslag om hevs jeg kan tage på så vi ikke falder helt ved siden af  Jane
Man kommer aldrig i ridebukser til et avlsarrangement. Man bruger hvide "cowboy"bukser. Alternativt ville jeg bruge et par pæne cowboybukser og så en bluse i den rigtige farve.
Hvide jeans og hvid bluse eller bluse i foreningens farve I hvert fald ikke hvide ridebukser
Men ikke dine hvide hverdags jeans, de bliver   hvide igen, du må hellere afsætte et par til lejligheden  (og helst ikke for løse, det er et helvede at løbe i)
Hvor er du god min dreng! Du har været så meget igennem den sidste tid og dit humør har klart været præget af de grimme oplevelser du har haft. Du har været trist, du har været stresset og du har kæmpet for din egen ekstistens. Du blev jagtet til du ikke kunne mere, du blev bidt og sparket, du fik mærker efter hegnstråden som du løb igennem for, at slippe væk. Dette gentog sig flere gange og du var til sidst uden kræfter og uden gnist. Du kæmpede fortsat for dine hopper, men blev skadet da du tog kampen op med din rival. Jeg vaskede dine sår og forsøgte, at muntre dig op - men gnisten i dine øjne var væk. Du stod på staldgangen og "faldt sammen" - du var tom, ingen glæde, ingen kræfter. Dine øjne var lukkede, underlæben hang...du lod dit hoved bære af kæderne der holdt dig fast. Jeg vidste du ikke kunne mere... Jeg ville ikke lukke dig sammen med din rival igen - men der var ikke andre muligheder...så jeg fandt et nyt sted til dig. En ven kom med sin trailer og bil - nu skulle du flyttes. Du fulgte med mig ud til traileren - kiggede op og gik med mig som om, at du havde prøvet det utallige gange. Bagsmækken blev lukket, jeg bandt dig og så kørte vi. Du sagde ingenting, ingen vrinsk - der var helt stille. Ikke engang dine hopper kaldte du på... Vi kom frem og du blev præsenteret for din nye flok...én ad gangen. Det gik okay - men det var tydeligt, at du var træt og blot ønskede at være alene. Skaderne du havde fået under kampen med den gamle rival havde sat sine præg - du stod efter få dage med ekstremt hævet bagben og dyrlægen var ude og give dig sprøjter et par gange. Du havde ondt og var stadig trist - gnisten var endnu ikke at spore i dine øjne. Du gav udtryk for at du ønskede mit selskab - hos mig kunne du slappe af...du behøvede ikke være på vagt. Jeg brugte al den tid jeg kunne sammen med dig. Jeg masserede dig, ordnede dig fin og plejede dine sår...det var du glad for. Du hadede tilgengæld, når jeg smurte det blå creme på dit hævede bagben - det gjorde ondt, men sparke mig ville du nu alligevel ikke... De sidste dage er hævelsen faldet meget, du har genvundet dine kræfter, gnisten er vendt tilbage i dine øjne og din nye flok har accepteret dig og vil dig gerne. Din tiltro til dem er blevet bedre, idag så jeg dig og haflingerblandingen nusse og klø hinanden... Og igår så jeg dig lege med islænderen, du var fræk - meget fræk. Du tog fat i hans grime og gik en tur med ham og stejlede op ad ham. Han bed dig bagefter....og jeg grinede lidt indvendig og tænkte, at det var ret selvforskyldt. Jeg viste dig ridehallen igår og du undersøgte den grundigt...du gik glad og frisk rundt...og skulle jævnligt hen og tigge en godbid. Idag var vores lille pige (min datter) på 4 år med i hallen - hun gik rundt med et træktov slæbende efter sig...du gik med og skulle nysgerrigt undersøge hvad hun lavede. Jeg vidste at det var sikkert nok - jeg har set hvordan du passer på, når hun er i nærheden af dig.. Jeg er glad min dreng - du har fået gnisten tilbage....og vigtigst af alt - du trives i din flok...du har fundet nye venner og ingen jagter dig igennem hegnet mere. Det har været en grim tid - men noget har vi alligevel vundet...nemlig et meget stærkt bånd. Ord kan ikke beskrive hvor meget du betyder for mig! Jeg glæder mig til du igen er klar til, at jeg sætter mig op på din ryg - og jeg stoler på, at du vil passe på mig og ikke byder mig mere end jeg kan klare. Du er simpelthen skøn min dreng! Ja - med dette indlæg vil jeg blot fortælle at Bastian er på helt rette vej...og Mette: Du fik ret...han er sig selv igen   . Knus May.
hej alle!  er der nogen der har været på overlevelses-kursus her hjemme? eller i nabolandene? eller bare kender en eller har hørt om en der hr været? (udover B.S.;)) Ville nemlig meget gerne på et sådn et kursus. Lad høre fra jer!
Og det var komplet latterligt, tåbeligt og til at skride fra, hvis ikke jeg havde haft 3 kollegaer med i bilen  Måske noget med alder at gøre, men jeg gider ganske simpelt ikke vandre rundt i en forladt verden om natten, i pi... regn, fordi der er nogle komplet idioter, som ikke kan blive enige om, hvilken vej vi skal. Ligeledes skulle vi noget med rapelle, klatre over klipper o.l. Jeg gider ganske simpelt ikke, i mine unge dage sprang jeg faldskærm, fordi jeg ville vise mig selv, at selv med totalt højdeskræk, så havde jeg magten over "mig". Jeg gider ganske simpelt ikke bruge mit liv på sådan en gang pjat, kanindræber kursus og hvad de laver... Men vil da tro, at dem som er mere drengerøvede end undertegnede vil holde af det, aner det ikke, men jeg gider ikke....
Hvad er det lige præcist du gerne vil. Jeg er friluftsmenneske og bruger rigtig meget af min fritid i de norske fjelde og svenske skove. Mit helt store mål er at gå tværs over Indlandsisen før jeg bliver 40, og jeg er altså ikke en "drengerøv" som elsker kanin-dræber kursus, men blot en almindelig kvinde med mod på eventyr og sved på panden. Men for at vende tilbage til det oprindelige spørgsmål, så kan du da gå ind og se lidt på mit foretrukne forum   her finder du måske det du søger. Hvis du har lyst til at rejse med kvinder på et niveau du kan følge med på, så tjek   min egen hjemmeside er   og her kan du finde flere link til kurser og ture for friluftsfolket. Skriv endelig igen hvis jeg kan hjælpe med noget, for jeg elsker at svare på spørgsmål om dette emne. god aften /Betina
Iøvrigt har DGI også rigtig mange kurser i naturen og her kan du finde en turkaldender på   . Jeg selv er medlem af den gruppe og mit næste kursus er i uge 23, hvor jeg skal på gletcher klatring og lavine-sikkerhedskursus....det er jvel også en slags overlevelseskursus, og jeg satser på at overleve 
Jeg bor på en gård fra 1760 og her sker ikke en pind uforklarligt Så nej det tror jeg ikke på
jeg boede med mine forældre for noegen år siden i en lejlighed. Min mor og far sdad og så fjernsyn og lige pludselig, ud af den blå luft, væltede en lysestage. Lysestagen vejer omkring 1,5 kg. stod midt inde på en en stor højtaler der var i vater og der var intet træk eller noget. den væltede bare.. ?! den ene dag sloges min bror og jeg inde på værelset for sjovt og havde så tændt musik i stuen. pludselig begyndte anlægget at skrue voldsomt op og ned. Der fik vi ski da travlt med at slukke og luke og derefter løbe.. ! min mors veninde og hendes familie boede i lejligheden inden os og på det ene værelset skete der altis underlige ting ( osse mens vi boede der) hendes datter havde en lille reol med massevis af de der kinderægs figure og hver aften efter 21 kunne mn hører skridt ned til værelset og så væltede ALLE figurene af reolen. det her skete hver aften så derfor flyttede de hurtigt.. Jeg tror på der er noget, jeg ved bare ikke hvad..
Ja, jeg tror 120% på det, jeg har fået det bevist, og har egentlig ALTID troet på at der findes noget, mellem himmel og jord. 
jeg har oplevet rigtig meget af sådan noget, forr,,,, 1,5 år siden nok ca. havde de mangespøgelser her. der var farmor, som måske stadig er her,et ældre ægtepar som især min mor mærkede tilstedeværelsen af- de kunne ikke lide at hun bruger mere til en en inde og gøre rent, og en ældre mand der godt kunne lide mig, så jeg følte mig meget overvåget, og så ver der en sort hund. og så har min storebror oplevet nogle rigige grumme ting da vi var små, bl. at hans værelse var fyldt med skorpioner,slanger og edderkobber. men så fik vi nogle ud og tale med dem og de forsvandt kort efter. så nuer der ro og fred  skriver nok lidt mere lidt senere, men har ikke tid nu 
en der kan snakke med de døde? min kæreste blev myrdet 13-10 sidste år og der er så mange ting der uafklaret både med hensyn til hans død men også med mange andre ting omkring ham, hans morder er lukket ud for politiet kunne ikke finde nok til at få ham dømt heller ikke på indisier (staves) heller ikke selv om de ikke et sekundt er eller har været i tvivl om at det er ham der har gjort det, så kære ænder hvor finder man en sådanne person henne??? og hvad koster det? er der lang vente tid?... Jeg håber meget i kan hjælpe mig
En dag jeg var ude ved min fætter og jeg sad og så fjernsyn, min fætter var lige gået ud i haven og det var om aften begyndte døren af smække tæg tænkte det nok bare var ham der havde glemt at lukke den så jeg gik ud for at lukke den, da jeg kom ind i stuen igen synes jeg at mærke noget koldt. Da min fætter kom ind igen forklarede jeg ham hvad dervar sket og han blev også selv lidt urolig, vi tænkte det nok var nede fra kælderen det kom fra fordi engang da de købte huset burede de kælderen til. Men vi sad stille inde i stuen ag så fjernsyn uden at tænke mere på det da fjernsynet pludeslig slukkede og tændte. Vi løb ud i deres gan og låste døren og op af trapperne. Så sad vi inde på hans værelse intil hans forældre var kommet hjem, og vi forklarede dem det hele. Så sagde hans far også at der var en mand og hans hun der havde boet der før dem som havde skudt sin hund og dernæst havde han hængt sig selv. Min kusine (som også bor der) havde også oplevet noget før, at hun sad på sit værelse og så tv og pludeslig var der en der rev hendes dyne af hende og derefetr åbnede døren ud til gangen hvor hun så kunne høre trin ned af trappen og et par minutter føltes det helt koldt ved hende.. Så JA med stort, jeg tror på ånder..
 Det du har oplevet, kan meget vel være fænomenet Sleep Paralysis ^^ Men jeg tror også på, at der er et eller andet. Men samtidig er jeg pænt bange for det! Men jo. Der er helt klart noget :]
Tror helt klart på ånder!!!! Har ikke sel voplevet noget helt vildt, udover ting der har flyttet sig, men det kunne der sagtens være en naturlig forklaring på, derudover har jeg tit prøvet at lede grundigt efter noget i lang tid, og så lige pludselig, så ligge det foran én, og man VED bare at man har kigget der, og kørt med fingrende famlende over stedet! MEN har dog at ligge i min seng en dag, jeg lå med hovedet ind mod væggen, og da jeg lukker øjnene ser jeg et billeder af en brunhåret pige, har aldrig set hende før(!) samtidig begynder der at komme en kold, konstant, blid vind direkte mod mit ansigt, sådan er det lidt tid, så begynder det at komme fra siden, jeg ved at katten ligger i senge, så vender mig om kigger om det er den der ånder mig i hovedet, men det kunne det ikke have været, for den lå langt nede i senge. Der bvar INGEN vinduer eller døre åbne, og "vinden" kom direkte fra væggen, det kan ikk have været mig selv, da der ikke var små "hak" som når man ånder ind eller ud  En af mine veninder har prøvet at ligge og sove på loftet sammen med sin lillebror, der vist nok spillede playstation eller sådan noget, da stereoanlægget neden under pludselig begynder at spille, det starter og spillet på det højeste(!). Hun var sikker på at det havde været helt tændt så det er vildt underligt!! Elsker sådanne debatter, synes det overnaturlige er vildt spændende. Og kan ikke forestille mig en materialistisk verden, engang i tidernes morge var der   der skabte det hele, og det var IKKE "the big bang", for for at det skulle kunne opstå er der noget der skal have skabt en kæmpe stor komet(eller hvad det nu var) først;) Min mor mener, at der måske er en gammel mand i huset, som gemmer vores ting, for det sker virkelig tit at ting bliver væk, og det lyder ikke usandsynlig, men det kan altså også være ret spooky en gang i millem, sad en gang og kiggede på en ting, og så lige pludselig, et kort sekund, ofrsvandt den(det er dog ret sandsynlig, at det var synsbedrag   )
Jeg har haft så mange underlige oplevelser og jeg KAN ikke rationalisere det, og forsøge at skubbe det væk på logisk vis. I vores gamle hus her på Amager, var der med garanti spøgelser. Vi sad engang, hele familien på nær lillesøster der var lagt i seng ovenpå, og så en film i tv. Pludselig begynder lillesøster at vade rundt ovenpå - meget tydelige klask af bare fødder mod gulvet. Mor går op og tjekker, og kommer ned igen, ligbleg - lillesøster lå nemlig sødt og sov. Når jeg skulle sove, i det hus, oplevede jeg virkelig ofte at være lige ved at falde helt hen, for derefter at opleve en frygtelig kulde, og en stemme der meget stille hviskede: Vickieee... Vickieee... VICKIE! Eller dengang min mor stod op, en tidlig lørdag morgen, for at gå ned i køkkenet og holde mig med selskab - hun kunne jo høre at jeg var gået igang med kopper og tallerkener. Bortset fra, at jeg sov trygt på mit værelse nede i kælderen.  Samme kælder var formentlig det stod vores ånd opholdt sig mest. Hvis jeg gik i bad på vores store badeværelse dernede, og ikke lige havde fået trukket forhænget ordentlig for, så skulle denne her ... hmm... ånd... nok sørge for at det blev det! En anden ting der gør at jeg ikke er i tvivl, er det jeg har hørt fra min lillesøster. Idag er hun 12, men denne replik stammer fra da hun var 5-6 år gammel. På det tidspunkt, var jeg efterhånden blevet overbevist om at det var en meget ung pige, måske et barn, vi havde i vores hus. Jeg havde lagt Josefine (lillesøster) i seng, og skulle til at slukke lyset, da hun bad mig lade være. Hun sagde: "Jeg kan ikke lide det når pigen kravler op til mig". Eller dengang min kusine kiggede over hovedet på mig, mens jeg lynede hendes jakke (hun var på daværende tidspunkt omkring 3 år gammel), og smilede og vinkede glad. Jeg kiggede tilbage (sad i deres have i England), men så ikke andet end et stort æbletræ. Jeg smilede til hende, og spurgte hvem vi vinkede til - hun svarede: "Det er de gamle mænd der engang har boet i huset". Min teori er, at børn kan se, fornemme og høre ting, som de endnu er for uspolerede til at forstå er "forkerte". Børn ved endnu ikke at det de ser, er noget de senere helt automatisk vil frasortere. De sætter ikke spørgsmålstegn ved ting som vi andre ville få helt galt i halsen. Som man bliver ældre og begynder at forstå "rigtig og forkert", ser man ikke længere de her ting. Man lukker. Nogle mennesker beholder deres åbne sind, og det er dem der kan tale med og se ånder. Min kæreste nægter at tro på ånder. Han er flyttet ind i mine forældres gamle lejlighed og her har vi efterhånden oplevet så mange mærkelige ting at han NÆSTEN har overgivet sig. Selv bor jeg nu i en lille hyggelig 1 værelses og her er absolut ingenting   Det er super dejligt. Jeg er helt fri 
jeg tror bestmt på dem, jeg er ikke et sekundt i tvivl. Jeg har oplevet flere mærkelige ting, en dag min veninde og jeg sad og så en gyser, i selve filmen sad en dreng og så tv, men tvet blev ved at skifte kanal. Pludselig kom der danske reklamer på vores tv (filmen var engelsk), men dvden kørte stadig, og fjernbetjeningen lå på bordet, det var ret spukie. Og i over en længre periode, havde jeg set en skikkelse jævnligt gå fra soveværelset og til toilettet (det kunne jeg se fra stuen af). Jeg troede jeg var ved at blive tosset, og sagde en dag til min mor, at jeg nok skulle snakke med en psykolog, hvorfor siger hun, Jamen sådan og sådan, så sagde hun... ej har du også set ham... det var virkeligt spukie. Men siden den dag har vi ikke set ham.jeg tror det var min farfar.
Jeg tror også på ånder/sjæle kald det hvad du vil. Jeg er nok ret lukket da jeg ikke har oplevet en ting - i hvert fald som jeg har bidt mærke i. Jeg lå i min seng på mit værelse der lå mellem min brors og mine forældres og læste, alle var gået i seng, hundene lå inde hos mig. Jeg havde to skuffearrangementer med 3 skuffer i hver, fyldt med tøj og sko stående for enden af min seng, de stod oven på hinanden men fladt på gulvet - der var altså hverken ben eller hjul under! Pludselig vælter BEGGE, de tipper simpelthen forover! Den store af hundene lå i armene på mig inden skufferne ramte gulvet!! spookie siger jeg bare! Det viser sig så at der har boet en gammel dame der før som døde i huset! Den store af hundene har haft set hende før i stuen nedenunder, en dag min søster var alene hjemme havde han stået og gøet direkte ind i stuen - der var selvfølgelig ingen... Vi brugte egentlig aldrig stuen selvom det var 2 stuer ud i ét brugte vi kun den ene, vi havde computeren derinde men der var altid så koldt - selvom varmen stod på det samme som varmeapparatet i den anden stue - måske 4 m væk! Jeg mistede min bedste ven sidste år og ville rigtig gerne i kontakt med ham, men jeg synes det kan være svært at dømme fup fra fakta.
Nej, jeg tror ikke på ånder og den slags.... Men alligevel er jeg fascineret af historier om spøgeri - jeg sad klistret til skærmen dengang Åndernes Magt blev vist på TV.
Ja da. Tror på ånder, både at der er gode og onde, for nu at dele det op på den måde. Vil dog ikke på nogen måde beskæftige mig med det, fordi jeg ikke kender spillereglerne så at sige. Det kan for nemt gå hen og blive farligt, hvis man kommer i kontakt med de/det forkerte..
Ånder... Tja jeg kan aldrig rigtig bestemme mig. Og det tætteste jeg har været på at tro, at de altså er der var i sommers til skt hans. Vi havde et bål nede i engen sammen med mine forældre og et hold naboer. Derud over passede vi også min niece på dengang godt og vel 1½ år. Bålet ligger lige op til en markvej, som snor sig forbi engene og ind igennem noget skov. Et par gange går Emma (min niece) lidt hen af stien og kigger henad mod skoven. Hun siger klart og glad: "hej" og vinker Og spørger også: "hva laver de?" og peger (naturligvis ikke perfekt udtalt;)). Derud over opdagerjeg at også naboens gravhund står og stirrer i retningen og knurrer lidt ind i mellem. Men ja, måske er der bare en logisk forklaring. Måske var Emma bare træt og hunden ja, den er værre for hvis der har været et dyr var han nok stukket efter det i stedet for at bare at glo. Det var sikkert en skovtrold  Mvh Rikke, som i øvrigt har FØDSELSDAG i morgen 
...også oplevet min del af ting og sager.... Jeg fik af vide for nogle år siden af en jeg kender at hun kunne se at jeg var meget åben over for sådan noget. Det skulle jeg passe på med da jeg kunne tiltrække de "forkerte"...Dengang følte jeg mig heller ikke klar til noget som helst, men nu føler jeg selv at jeg er ved at være klar til at finde ud af noget mere om den anden verden...Så prøver at finde ud af hvordan jeg kommer "videre" herfra så jeg kan blive klogere på det hele... Men nogle af de oplevelser jeg har haft kan jeg da lige skrive ned her: Da vi flyttede til karlslunde (jeg var vel 13 år) begyndte jeg at fornemme at jeg aldrig var alene når jeg var i huset.... Når jeg sad og så tv eller var på værelset føltes det altid som om der stod nogen og kiggede. Synes det var ret ubehageligt fordi jeg vidste at jeg var alene...Kunne enten hører fodtrin, eller nogen der rømmede sig, kunne mærke det blev lidt køligt nogen gange, eller at der ligesom var en der rørte min kind... Sagde aldrig noget til mine forældre da jeg faktisk troede jeg var lidt halvtosset... Efter et par år fik jeg værelse i den anden ende af huset (da det var meget større end mit gamle). Men næsten hver aften omkring kl. 01 stod der en skikkelse henne foran min dør, uanset om lyset var slukket eller tændt (skal lige siges at jeg altid har været natteravn så sov næsten aldrig før kl. 02). De første gange jeg så en skyndte jeg mig under dynen (for alle ved jo at der er sikkert under en dyne....godt så). Og når jeg så turde kigge igen var der ikke noget. Tænkte tit om jeg måske havde sovet og så drømt det? Men for det meste var jeg ikke faldet i søvn når jeg så det.... Men i løbet af et halvt år viste skikkelsen sig tættere og tættere på mig og jeg var seriøst ved at skide grønne grise for at sige det mildt, men igen, man siger ikke noget til mor nej. En dag blev jeg lidt gal og tænkte fanden heller nu vil jeg vide hvad det er. Så jeg spurgte lige ud "hvem er du og hvad vil du", kunne fornemme en der smilede men forsvandt så. Blev lidt ærgelig for ville gerne vide hvem det var, men fornemmede straks at det var en "god" en der var der. Efter et par dage hvor jeg blev ved med at spørge, viste han sig til sidst for mig så jeg kunne se hvem det var...Det var min morfar der var død nogle år forinden:) Han fortalte at han var min skytsengel og altid ville passe på mig, fik godt nok en klump i halsen. Og siden den dag følte jeg slet ikke ubehag ved at være i det hus, for vidste jo at det var ham der var der. Det sjove er så da jeg flytter hjemmefra. Der tænkte jeg at nu måtte jeg fortælle min mor det. Hun siger så at hun også har set ham mange gange og altid har vist det var ham   Hun ville ikke sige noget til mig da hun troede jeg ville blive bange....Ja tak det har jeg sgu også været indtil jeg fandt ud af hvem det var... Men det mest spooky er at den dag han døde, døde han kl. 18.31. Da vi kom hjem fra hospitalet var alle vores ure gået i stå kl. 18.31...og "hans" ur som vi havde fået af ham, kom aldrig til at gå igen....Det synes jeg godt nok var lidt spooky... En anden ting som jeg også lige vil fortælle hvis der er nogen der gider læse mere:) Før vi flyttede til karlslunde boede vi i et parcel hus i greve. Vi flyttede ind da jeg var 8 år og jeg har aldrig følt mig "sikker" i det hus, hadede det bare så meget:( Det var især kælderen der var slem fordi det altid lød som om der var nogen der nede, enten at nogen snakkede eller at nogen kaldte på mig... I det hus gik jeg i søvne stort set hver nat (har ikke gjort det siden), og hver nat vågnede jeg for foden af trappen med min lampe i hånden. Jeg var fuldstændig rædselsslagen når jeg vågende dernede, det var forfærdeligt:( Især fordi det virkelig føltes som om der var nogen der ville noget ondt:( Ubehageligt hus:( Men i bund og grund er jeg ligeglad med om folk tror på den slags eller ikke gør. Jeg ved at der er mere mellem himmel og jord og det er det eneste der betyder noget for mig:) Tina