vores søn var til 5 mdrs undersøgelse i går og blev vaccineret, men han har været lidt pylret, det sidste døgns tid, og har ikke spist så godt som han plejer, kan det være bivirkninger efter vaccinen, og hvor lang tid ville det vare endnu
Oscar på 5 mdr. blev også vaccineret igår. Har fået fortalt at feber kan fremkomme, op til 48 timer efter stikket. Så det gælder nok også for mathed, nedsat sult osv. 
Det er HELT normalt. Sådan fik Noah det også, og han fik 39,3 i feber. Var pylret i nogle dage og spiste ikke så meget
marcus havde feber i 5 dage derefter, og har siden døjet med alle mulige vira og andet træls, lægen siger det er fordi hans imunforsvar er langsomt til at komme igang igen efter sygdom, og han derfor er meget modtagelig, så det er rigtigt øv ;o(
min læge sagde at det faktisk var rigtig fint med et døgns feber efter en vaccine. Så vidste man nemlig at den virkede. Min fik feber ved 3 mdr, men intet at mærke ved 5 mdr.
Ja sikke en blanding  Sagen er den at jeg idag stod og kiggede på tandpasta - og synes kun der finder til 2 år+ ikke at Emily har tænder endnu, men blev da lige nysgerrig. Og så til rabarberne  Jeg er en klovn i et køkken, men idag da jeg stod og kiggede på en "fersk rabarber" var det at jeg tænkte tilbage på min barndom og tænkte - mums de smager godt (Det gør de jo overhovedet ikke!) Må jeg blande vanilje i, eller er det No Go i forhold til sukker? Tænkte jeg ville bruge det som "topping" til forskellig grød. Emily er ret vild med ting der smager af noget - men tror faktisk ikke hun gider blendede rabarbere  Jeg kan sværge på at de smagte anderledes da jeg var barn!
Jeg ved ikke lige det der med rabarberen, men den med tandpastaen kan jeg da svare på. Du skal ikke købe specielt børnetandpasta, men derimod kigge på flourindholdet i den almindelige tandpasta. De fleste børnetandpastaer indeholder for lidt flour. Min tandlæge anbefaler dem, som har 1400 eller 1450 ppm, men det afhænger også af dit drikkevand, og derfor bør man tjekke med sin tandlæge. Men børnenes tænder har altså ikke andet behov end dine egne tænder.
Uh, jeg husker også barndommens lækre rabarber, men da jeg luftede mit ønske om at få sådan nogle til at brede sig bagerst i min have, fik jeg at vide, at de er giftige. De er dog åbenbart ikke SÅ giftige igen, men nok til at jeg i hvert fald lige ville tænke mig om. Fundet på  :
Tak for jeres svar  Blendede de der forbandede rabarbere igår, hun spiste en skefuld og så var det slut - men helt ærligt, de smagte jo også forfærdeligt, så fair nok, jeg finder på noget andet til hende 
Kan du ike koge rababerne sammen med jordbær? Så bliver smagen noget bedre   Men det kan godt være at der skal sukker til rababerne 
Det er en god ide Fie, det tror jeg jeg vil prøve 
... ganske almindelige Colgate til Emma, og det har vi sådan set næsten altid gjort. Kun den første tube jeg købte var en Zendium børnetandpasta, men opdagede hurtigt, at Emma var ligeglad om det var det ene eller det andet. Zendiums børnetandpasta har i øvrigt et fluorindhold, der svarer til alm. tandpasta.
Man kan købe børnetandpasta for de 0-2 årige. Vi køber Zendiums børnetandpasta. For Lukas på 3 år betyder det faktisk lidt at der er Postmand Per på både tube og tandbørste.  Lukas har været ved tandlægen et par gange og har hver gang fået en lille tube Zendium til børn, så jeg går ud fra at tandlægen har sagt god for lige det mærke. Rabarber og jordbær plejer da at være en god blanding, men skal man ikke bruge det her ??-middel som jeg ikke kan huske hvad hedder, for at "ophæve" det skadelige i oksalsyren?
Hey alle skønne, kloge kvinder og piger  Jeg ville høre hvor mange scanninger i var til under jeres graviditet(er)? Var I til frivillige (og selv betalte) scanninger ud over dem hospitalerne tilbyder, og hvis I var, hvornår i graviditeten var det så? KH en absolut nybegynder 
Hejsa. Første gang var vi kun afsted til de 2 scanninger, som der nu tilbydes. Vi ville ikke vide kønnet, blot vide om baby var ok. Her anden gang skal vi også kun afsted til de 2 scanninger, som så godtnok er blevet til 3. Vi endte med kejsersnit første gang, så lægerne vil gerne holde lidt øje med størrelsen på baby. Måske de kan se noget om vi kan føde "rigtigt" denne gang. Og igen vil vi ikke vide kønnet, kun om baby er ok. Men hold op hvor de scanninger skønne - rart lige at kigge ind.... Pia
vi var afsted til 3 scanninger uge 12 nakkefoldscanning uge 20 misdannelsesscanning uge 32 ekstra scanning vi var til ekstra scanning i uge 32 fordi i uge 20 kunne de se at moderkagen lå foran "udgangen" livmodermunden, og lilledrengen havde for meget væske i den ene nyre, hvilket kunne betyde at der var stoppet i urinrøret så han muligvis ikke kunne komme af med urin, og nyren dermed kunne blive beskadiget og der ville kunne komme betændelse, (dog var det højst sansynligt ingenting, drengebørn har ofte mere væske end piger da der er længere ud gennem urinrøret. og der var intet galt da vi kom til kontrol ;o) vi valgte at vi ikke ville betale for scanninger selv, da vi gerne ville have noget til gode, og ikke havde behov for det ;o)
... i alt fem scanninger. Uge 5 Uge 6 Uge 7 uge 16 uge 19 Jeg blev terminscannet fordi jeg ikke vidste, hvornår jeg sidst havde haft mens. Damen som scannede kunne dog ikke finde noget foster, men fandt noget som lignede en blommesæk. Jeg blev sendt ned og få taget blodprøver, og skulle så have taget yderligere blodprøver to dage efter. De viste, at jeg var MEGET gravid, og jeg blev kaldt ind til scanning igen, fordi de var bange for, om det var en graviditet uden for livmoderen, når nu de ikke havde kunnet se fosteret. Den næste scanning viste så et foster som lå goooodt gemt, men der var ingen hjerteblink, så de ville gerne se mig igen ugen efter. Vi troede jo, at jeg var længere henne, så nu frygtede de, at det var en graviditet, som var gået til grunde. Ugen efter var jeg så inde igen og der var tydeligt hjerteblink.   Selv jeg (som ved de tidligere scanninger kun så gråt flimmer på skærmen) kunne se det. Pga rod i papirerne hos min egen læge, kom jeg først til 12-ugers scanning i uge 16, og fik i stedet for en nakkefoldsscanning foretaget en tripletest, som jo viste et sundt og raskt foster. Tre uger efter kom så 19-ugers scanningen, hvor vi fik at vide, at vi skulle have en pige.
afsted til en del, men det var pga jeg tidligere har haft kræft i underlivet. Først var jeg til 3 hos en privat gynækolog, henvist fra egen læge. Mener det var i uge 6, 7 og 9. Så nakkefold i start uge 13. Så MD scanning i uge 20. Også en vægtscanning i uge 30 mener jeg det var. Jeg har på ingen måde haft behov for de der private scanninger. Selvfølgelig har jeg også været heldig i forhold til så mange andre, med jævne scanninger, men ja, for mig har det været vigtigere at føle barnet, end at se barnet. Tror det er ret individuelt hvordan man har det.
Indtil videre har vi været til 2 scanninger ... NF - først i uge 11(+4) men der lå blob forkert så det var ikke muligt at måle .. Vi kom derfor ind igen 12(+3) hvor vi fik et fint resultat .. Vi skal så til MD scanning i uge 19, det glæder vi os rigtig meget til .. Og så tager vi en privat omkring uge 24-26, en 3D scanning, dog såfremt de kan lave den UDEN at vi får kønnet af vide, da jeg ikke ønsker det..
... at det bliver svært at undgå kønnet ved en 3D-scanning. Da vi fik at vide, at vi ventede en pige, havde JM ikke behøvet at sige det. Jeg kunen godt selv se det på billedet og det var jo bare de almindelige 2D-scanninger. Men selvfølgelig lå Emma sikkert også fordelagtigt til netop den oplysning 
De siger jo at de kun kigger efter køn hvis man selv beder om det .. Men nu må vi se, får vi det at vide så er der jo ikke noget at gøre ved det..  Ved ikke om jeg vil have flere børn, derfor vil jeg gerne prøve 3D denne gang..
.. er jo lige stor   man får den bare lidt på forskud.
de to alm på offentlig sygehus- dvs NF scanning og MD scanning og en 3d/4d egenbetalt på privat klinikken i Kolding... Ville se lillemand ligge derinde sådan rigtigt... Man skal bede om køn ellers får man det ikke at vide- og nej det er ikke altid nemt at se til en 3d scanning heller. Jeg kunne dårligt se det da hun viste mig det - hun kunne dog (hun er jo osse i træning hehe) - men til MD var der ingen tvivl heller ikke for mig selvom det jo var i 2d
Jeg har kun været til NF scanning og MD scanning.
...at man altid kan forvente masser af svar herinde   Det var rart at høre andres erfaringer og valg...har virkelig dage hvor jeg føler mig helt alene med min graviditet og jeg har konstant 1000 spørgsmål... KH
har det været NF (12+) Privat (16+, 2D+3D) MD (19+) Ekstra (25+) Herefter er kun endnu en privat scanning sikker. Den kommer til at ligge omkring 30+ efter anbefaling fra den private jordemoder (bedst mulig kvalitet, 2D+3D+4D). Sygehuset vil følge mig ekstra, men om de vil scanne det lille pus til hver kontrol, ved jeg ikke. Man kan jo håbe. 
...at vide til scanningen i uge 16? Undskyld min nysgerrighed 
var ikke meget for at vise det, men jo, vi fik kønnet at vide.  Og du skal ikke undskylde, men derimod bare spørge løs. 
...fedt at man kunne se det der...så håber jeg at jeg kan få det at vide i uge 17. Man kan da ikke styre sin nysgerrighed i 9 mdr!
der helt sikkert være gode muligheder for. Spørg evt. ved tidsbestillingen, om de har "garanti", så du kan komme igen en anden dag, hvis det ikke lykkes i første hug.  Vi fik en cdrom med hele scanningen (a la film), hvor alt der blev sagt undervejs af jordemoderen og os også er på. 
Jeg var til 4 scanninger - jeg havde en tid til nr. 5, dagen efter Karla er født  Ved MD scanningen havde jeg et proteintal, som var meget lavt, hvilket dog først kunne få betydning senere. Da jeg så var til kontrol for det, viste det sig, at jeg lå lige på grænsen til ikke at have nok fostervand. Så jeg fik tid til endnu to scanninger, hvor jeg så kun nåede den ene. Jeg synes, det var fedt at se barnet de første to gange, men de sidste to gange, var hun så stor, at man ikke længere kunne se hende på en gang, og det var knap så fantastisk (i hvert fald for mig). På trods af 4 scanninger kunne jeg ikke en eneste gang se, hvilket køn hun havde. Måske kunne dem, som scannede, det ved jeg ikke...
Jeg var til 3 scanninger i alt. Takke være med kære læge  Han havde sendt de forkerte oplysninger om min sidste mens afsted, så kom ind allerede i uge 9  Det betød at vi fik lov at se det lille vidunder igen i uge 13. Ja og så var vi til MD i uge 20. Hvor vi fik kønnet at vide. Det SKULLE jeg bare... er en vildt nysgerrig person, så at vente til baby kom ud neej !!!   hehe Vi kunne ikke selv se kønnet på scanningen, så var faktisk lidt nervøse. For hun startede scanningen med at sige, det bliver vidst en pige, men navlesnoren ligger lidt i vejen og kan godt skjule. Så målte hun bebs og slut. Tilbage sad vi som et stort spørgsmålstegn.. øhh hvad blev det så?? Men hun sagde stadig en pige.. Og heldigvis kom der også en Alice baby til verden. Men de sidste uger af graviditeten havde min mand marridt om at der ville komme en dreng ud   det var så galt at han spurgte JM om vi ikke måtte komme til en ekstra scanning og tjekke... haha
Er jeg den eneste der synes det er møgsvært at finde på gode gaver til manden efter man er blevet forældre? Førhen fandt man på romatiske overraskelser, og dyre gaver - idag priotere vi anderledes. De dyre gaver er forbeholdt børnene, og derudover er jeg totalt ideforladt når det kommer til manden... Nu har han så fødselsdag i næste uge, og vil gerne give ham noget han bliver rigtig glad for fra Silje og mig - men pengene er små... Han ønsker sig nogle trøjer, men de er lidt dyre - og samtidig synes jeg helt ærlig han er blevet for gammel til dyre fodboldtrøjer... Hvad giver I jeres mænd i gave, når I gerne vil vise dem at de er fantastiske mænd og fædre?
Jeg synes også det er meget svært. Min kæreste har også snart fødselsdag. På trods af barn vælger jeg at sende hende i pasning og så tager vi os en tur i biografen og ud at spise tror jeg. Det vil blive den første aften vi får for os selv siden Frida blev født. Desuden ønsker min kæreste sig absolut intet, og så ender det ofte med tøj, hvilket er ret kedeligt.
min mand fik en halskæde han ønskede sig i sølv til sit armbånd - han fik en gpser til jul... Kan stadig give ham et år han gerne vil ha - det blir det næste gang. Et ur til 1000-1500 kr som han gerne vil ha
Min mand har også snart fødselsdag... Jeg ved ikke helt hvad jeg skal give ham, men overvejer en ny tegnebog (den gamle er stort set faldet fra hinanden), en ny dartplade eller hvad det nu hedder. Hvad med et bælte, en biograftur, en dvd film eller sådan noget?
Hej piger, Er der nogen af jer, der har oplevet at få en underlig besk smag i munden efter stop med p-piller?? Jeg stoppede med pillerne for ca 3 uger siden, og har i løbet af den sidste uge følt mig mærkeligt oppustet, har haft jag/ kramper i maven/mellemgulvet og nu denne underlige beske smag, der ikke er til at vaske væk. I første omgang tilskrev jeg symptomerne en mulig ægløsning, men får man sådan en underlig smag i munden af det? På forhånd tak for svar. KH Anne
... er en metalsmag du beskriver, så er det et graviditetstegn. Men nej, jeg har aldrig prøvet det.
Jeg har godt søgt lidt på nettet og fundet metal-smagen som et symptom. Jeg synes bare ikke rigtigt, at det er en metalsmag jeg har. Smagen er mere bitter og sidder nærmest bagerst i munden/ spiserøret.
... på, at det ikke er halsbrand så? Jeg tænker stadigvæk graviditet. De underlige jag i maven kan være ligamentsmerter.
Hmm, det er heller ikke halsbrand -eller i hvert fald ikke sådan som jeg kender den, fra min tidligere graviditet. Jeg tror bedst, at jeg kan beskrive smagen som, når man spiser en valnød, der er dårlig   . Umiddelbart kan jeg heller ikke lade være med at tænke graviditet, men er alligvel noget overvældet over, at symptomerne kommer allerede dagen efter (eller det er i hvert fald det, jeg har regnet mig frem til). I min sidste graviditet husker jeg ingen symptomer - så er da lidt overrakset over, hvis jeg allerede nu kan mærke det så tydeligt 
synes du skulle tage en test. Ved vores første barn var jeg næsten 8 uger henne inden jeg opdagede noget. Ikke planlagt barn så lidt brystspændning lagde jeg ikke noget i. 2 gang meget ønsket barn og var ikke mange dage inde i graviditeten før jeg med sikkerhed kunne sige vi skulle have lille igen og ja testen vidste også positiv. Tror generalt at kvinder har en meget bedere fornemmelse for de små signaler 2 gang....
Ih, Anne.... Jeg synes det lyder meget spændende...  Jeg har det med at få en metalagtig smag i munden når jeg har ægløsning. Ellers kender jeg ikke rigtig til det. Har du det ellers godt?
Ja, det er lidt spændende. Jeg kan desværre ikke teste endnu, da jeg jo ikke er mere end et par dage henne (eller 2 + 2), så jeg tvivler på, at testen ville give mig noget reelt resultat. Det kan jo også være, at det bare er Æl, der gør, at jeg reagerer lidt sært eller at kroppen lige skal vænne sig til at være uden påvirkning af hormoner udefra - men må som sagt vente i spændig et par uger endnu. Annemarie: jo vi har det godt, men jeg sidder lige pt i en midlertidig stilling, så ville da gerne have den forlænget inden en evt graviditet. Der har dog været en del snak om det, så håber de tager sig sammen og får det løst, og gerne inden jeg begynder at bule alt for meget (hvis jeg altså overhovedet gør det). Hvordan står det til hos jer?? Knus Anne
Vi har det også godt... Nanna er efterhånden blevet 6½ måned   ....-hvor bliver tiden dog af. Laura og Emma fiser også bare derud af.... Det kunne da være rart hvis du får forlænget din stilling. Jeg håber da for jer der er gevinst, det ville da være dejligt.   ... Jeg tænker at vi snart må mødes....-engang når alt det her forbistrede sne er væk... Vi er sneet inde.....-igen.....! 
Nu er det slut....Imorgen får min lille pige på 3 år at vide, at det er slut med køjesengen. Jeg ved hun bliver meget ked af det, men efter denne aftens oplevelse, så må det bare blive sådan. Jeg har det simpelthen så dårligt med det der er sket  Frederikke havde sovet et par timer og jeg var i stuen, da jeg på overvågningen kunne høre. at hun moslede lidt rundt og begyndte at pive lidt. Dette var der såmænd ikke noget nyt i, da hun tit bliver lidt urolig når hun har sovet et par timer. Jeg går ned mod hendes værelse, for at putte hende igen. Men idet jeg går forbi overvågningsskærmen i køkkenet, fanger mit øje noget...Frederikke er ved at rejse sig op i sengen..Jeg løber alt hvad jeg kan igennem gangen og lige da jeg når ned til hendes dør, hører jeg bumpet. Simpelthen den værste lyd. Flår døren op og der ligger min lille pige skrigende på gulvet. Jeg kan ikke sige med ord hvordan det føltes, det stod helt stille inden i min hjerne, da jeg tog hende ind til mig og kaldte på hende. Årh hvor hun græd og da jeg tog håret væk fra hendes ansigt, var hun askegrå og hendes øjne var "underlige". Kæresten fik startet bilen og med Frederikke pakket ind i tæpper gik turen til skadestuen. Vi kom heldigvis kun til at vente i 5 min før hun kom ind til en læge. Hun blev undersøgt på alle leder og kanter og bagefter kom en anden læge og lavede "dobbelttjek". De mente, at hun havde været ekstrem heldig...At hun ikke havde registreret at hun var faldet ned og derfor ikke havde spændt i kroppen eller prøvet at tage fra i faldet. Nu sover hun i vores seng og vi skal tale til hende hver 2. time -I tilfælde af at hun har fået hjernerystelse. Hun har bidt sig godt i læben, men ellers er der pt ikke noget at se. Men nogle blå mærker er der nok kommet til imorgen. Jeg tror ikke det bliver meget søvn jeg får i nat. Jeg kan blive ved med at høre bumpet og det gør ondt inden i mig, når jeg tænker på hvor langt ned hun faldt og at der jo er betongulv under gulvtæppet. Samtidig er jeg bare så glad for, at vi ryddede op på hendes værelse inden hun skulle i seng, for ellers ville hun være faldet lige ned i den træ-dukkeseng hun legede med inden sengetid. Ja, tankerne er mange og kan mærke, at angsten er lige under overfladen. Jeg har tidligere gået til psykolog pga angst -Som bla omhandlede at jeg var bange for at der skulle ske min lille pige noget. Så nu får I altså lige min fortælling her, da det hjælper mig meget som "værktøj" til at holde angsten nede. Ja det lyder måske lidt underligt, men det kan sammenlignes lidt med, at jo flere man fortæller det til, jo bedre får man det. Måske jeg lige skulle sige, at grunden til at vi stadig har alarm/overvågning hos Frederikke om natten er, at hun ofte har næseblod om natten og vi på den måde hurtigere hører hende. /Anette -Som har dårlig samvittighed over, at hun ikke lige var 2 sekunder hurtigere
Føj for en grim oplevelse! Godt, at hun slap heldigt fra det. De små kan heldigvis holde til mere end os med de gamle stive skrog, men styrt fra en køjeseng er da selvfølgelig voldsomt. Det lyder som en god idé at få den pakket væk og vente nogle år. Fik hun møvet sig op over sengehesten eller faldt ud ved stigen? Som 3 årige plejer de at være meget modtagelige for alt hvad der minder om prinsesser, så som plaster på såret kan I måske sætte en lav seng med lyserødt net over og omkring (de der mosqito net, eller hvad de nu hedder)Måske hun ikke vil føle tabet af køjesengen så stort, hvis der bliver lavet en ny, fin prinsessehule til hende med en lavere seng. God bedring med hende. Hilsner fra Heidi
... hun må gå i søvne, siden hun rejser sig op på den måde? Godt at hun ikke kom mere til, og ja jeg kan godt forstå at køjesengen bliver sat på lager et stykke tid. Emma faldt også ned i går, da hun var kravlet på en fodskammel, og så vist glemte hvor der var fodfæste. Det gav også et ordentligt bumb, men der skete nu ikke noget, andet måske en lidt såret stolthed 
Ja det var ikke særlig sjovt, at opleve et sådan styrt. Men jeg trøster mig med, at hun ikke var rigtig vågen, så hun husker nok ikke selve faldet. Hun rejste sig simpelthen og strøg ud over sengehesten. Der har aldrig været tegn på det før, hun er en rolig og meget fornuftig pige i forhold til sin alder og det var også en af grundene til at hun fik lov at få sengen i sommers. Hun har aldrig leget oppe i sengen og der har aldrig været noget om morgenen. Da er hun selv kravlet ned af stigen, altid stille og roligt. Hvis hun er vågnet om natten, har hun bare kaldt på os og ellers blevet i sengen. Så det i aftes var slet ikke forventet. Så havde hun jo heller ikke fået lov at have sengen. I dag er hun glad og frisk som hun plejer at være. Hun leger, synger og danser, så hun ligner ikke en der har ondt. Når vi spørger hende siger hun, at det ikke gør ondt nogen steder. Hun er sluppet med et halvstort blåt mærke på den ene skulder, men hun ømmer sig ikke når jeg rører ved det. Så vi har nok været yderst heldige. Der er kun et lille problem....Hun græder hjerteskærende, når vi snakker om, at sengen må pakkes væk. Jeg har lokket med prinsesseseng, nye hestebilleder på værelset og frit valg af 1 stk legetøj i Toys, men lige lidt hjælper det. Hun elsker sin seng og bliver ved med at sige "undskyld mor, det var ikke med vilje. Må jeg ikke beholde min seng". Men altså, det nytter jo ikke rigtig noget, for jeg tror altså ikke mine nerver er til at lade den stå. /Anette
pakke vores børn ind i vat og der vil altid ske ting vi ikke kan forhindre. Kender så udemærket den følelse af at være 6 nanno sekunder for sent til at gribe barnet - og ja, det gør ondt. Slip kontrollen og nyd nuet (prøver jeg at gentage for mig selv). Godt der ikke skete hende noget, og selvfølgelig havde du ryddet op så der netop ikke skete hende noget alvorligt. Sådan en indre stemme har vi alle  Heldigvis klarer de rigtig meget de små mennesker.
... beslutning er, at sengen skal væk, så skal der ikke forhandles om legetøj og plakater, så skal den bare væk. Men kan man evt. gøre et eller andet, så det ikke er muligt for hende at tage sådan et skridt ud over sengen? En højere sengehest måske? Eller gå på kompromis, og købe en af de halvhøje senge? (med mindre det er sådan en hun har allerede?)
Hej, Sikke et styrt - og godt der ikke skete noget. Hvis det er sådan en dobbelt seng, hvor man kan lege under, ville jeg blot tage madressen ud, og ligge den på den nederste lege "plads". Så kan hun sove der. Evt lave en lav mini seng der nede, så hun stadig har sin elskede seng. Jeg må indrømme at jeg heller ikke tør have køjeseng (min datter er 3 år), da de jo kan gå i søvne, eller pludselig ville skynde sig op. God bedring med hende - Lene
I ikea kan man få sådan et telt til at sætte ovenpå deres høje seng, så kan barnet ikke rejse sig op eller falde ud over siden. Der er selvfølglig stadig hul i enderne. Den kan ses på deres hjemmeside.
Tak for alle jeres søde ord og kommentarer  I løbet af dagen viste det sig, at jeg var den eneste der mente sengen skulle væk... Men jeg synes bare , at som den stod var det ikke længere forsvarligt nu hvor vi havde oplevet hvor slemt det kan gå. Så jeg sagde, at med mindre der kunne laves noget der gav sikkerhed, så ville sengen altså ryge ud. Så ja, jeg med risiko for at blive kaldt svag, så er datteren i dag kommet i seng i sin gamle seng med nyt tilbehør. Der er blevet sat stof op i siderne over den del af sengen hvor stigen ikke er. Tror faktisk det minder en del om den Bettina nævner fra Ikea. Frederikke kan ikke falde ud af sengen nu og jeg har nok fået noget mere ro over mig selv. Men om 1-2 mdr. skal hun skifte værelse, da den kommende baby skal have hendes værelse. Så får hun et større værelse og helt sikkert en seng der ikke skal "pakkes ind". /Anette
Efter den lidt spændende optakt jeg havde i mandags, må det være tid til en opdatering til jer. Jeg kørte som planlagt afsted for at skulle undervise. Ringede til fødegangen lige inden afgang, for at fortælle at de muligvis fik mig at se senere, da jeg godt kunne mærke der var noget igang. Vi var dog enige om, jordemoder og jeg, at vente og se tiden an. Hun anbefalede mig et varmt bad og panodiler. Ja ja tænkte jeg, hun skulle bare vide hvor jeg var på vej hen  Afgang hjemmefra ca. kl. 15. Halvvejs fremme ved destinationen, må jeg have været i egne tanker, for pludselig da jeg ser frem på vejen, befinder jeg mig i venstre side af vejen, med en modkørende ganske tæt på !!! Jeg får undveget, kommer i slinger, bilen drejer rundt og stopper så. Aldrig har jeg været SÅ bange i hele mit liv! Var alt alt alt for tæt på at ramme den modkørende. Puha.... Jeg kom heldigvis intet bil. Bilen derimod, er på værksted, det bliver en dyr regning. Hurra for kaskoforsikring!!! Jeg fik åbenbart snittet nogle træer som stod i vejkanten, og det kunne den lille bil slet slet ikke tåle. Skæv foraksel og ødelagt kofanger både foran og bagpå, samt den ene lygte bagpå. Ups... Jeg får ringet til min mand og sagt han er nødt til at hente mig, da bilen er kommet til skade. Mere fik han ikke at vide, men han kunne høre på mig det skulle gå stærkt. Så han fik pakket bil (hurra for at vi har 2 biler så han kunne komme mig til undsætning!!) med hans to store piger, og så kom de ellers hurtigt frem. I mellemtiden måtte jeg ringe til min elev og fortælle historien. Hun var heldigvis ganske forstående. Jeg havde siden ca kl 14 taget tid på mine veer, som jeg på det tidspunkt stadig ikke rigtig troede på var veer, og der var efterhånden kun 4-7 minutter imellem. Varighed af dem havde jeg ingen anelse om, og smerterne var stadig ikke kraftige nok til at jeg kunne tro det var NU. Når jeg tænker tilbage ved jeg ikke hvad jeg må have forestillet mig, for alle tegnene på forestående fødsel var der jo. Ville nok bare ikke erkende det... Manden kom, vi fik kørt bilen på værksted, alt imens jeg havde regelmæssige veer. Så snart vi var kommet hjem satte jeg pigerne igang med at pakke en taske med nattøj og tandbørste, og prøvede på mest pædagogiske vis imellem veerne, at forklare at de nok skulle være storesøstre senere samme dag, så de skulle lige blive passet hos nogle bekendte imens. Derefter gik der ikke 5 minutter, så fik jeg vidst gjort det ret klart for både mand og børn, at NU kører vi! Jeg fik givet besked til dem der skulle passe pigerne, at vi var på vej, og så var det ellers bare afsted. Fik også lige ringet til fødegangen og oplyst at NU var det NU, vi var på vej så snart vi havde fået afleveret de store piger til pasning. Der var på nuværende tidspunkt kun 3-4 minutter imellem hver ve, som efterhånden begyndte at gøre ondt i den kaliber jeg havde forestillet mig smerterne skulle føles. Vi ankom til fødegangen kl. 17.30. Jeg kom ind til forundersøgelse for at se hvor langt jeg var. Jordemoderen, som har 26 års erfaring, følte og følte - og fik et helt forkert udtryk i øjnene. Så kiggede hun på mig og sagde: Du er fuldt åben! What tænkte jeg bare?!!!? Det kan jeg da ikke være? "Nå, men så er det vel nu" fik jeg sagt med et smil på læben inden næste ve kom, og det gav hun mig ret i. Ind på fødebriksen med mig. Så kom presseveerne ellers, skal jeg hilse og sige. NEJ hvor gjorde det ondt! Men slet slet ikke de steder jeg havde forestillet mig det ville gøre ondt. Jeg var så forvirret. Når man har forestillet sig ét, og det så foregår på helt anderledes manér, så føles det hele så uvirkeligt. Jordemoderen sagde PRES ved hver presseve jeg fik, men jeg var ikke klar til at det var allerede, så jeg gispede alt jeg kunne, og holdt barnet inde lidt tid endnu. Kunne i et øjeblik ikke overskue den smerte det er lige idet man presser. Fik sat et stort spejl op så jeg kunne følge med i hvad der foregik, det var kanon! Så da jeg endelig pressede til, kunne jeg se lidt af hovedet, og en masse mørkt hår   Ganske få presseveer senere, så var hovedet ude, og på næste ve kom resten af barnet flyvende ud af mig. SMUT sagde det, og ud kom det skønneste lille væsen. Eller dvs. den mest fedtede lille klump - men det var MIN klump! Og hun var helt perfekt. 10 fingre og 10 tæer, hovedet dækket af skønt hår, og ja.... Jeg var solgt! Kl. 18.35 kom lille Viktoria til verden, 1 time og 5 minutter efter ankomsten til fødegangen. Jeg bristede 3 små steder indvendigt, som blev syet efter moderkagen var kommet ud, og så fik vi ellers lov at være alene med den lille i en times tid, hvor vi bare lå og lærte hinanden at kende. Derefter blev hun målt og vejet: 48 cm lang og 2950 gram. En lille, men fuldendt og helt perfekt prinsesse. To timer efter fødslen sendte jeg manden afsted på pizzeria. Jeg var sulten og ville have durum   Da den var spist blev vi indlogeret på patienthotellet, slap heldigvis for barselsgangen. Må sige det har været en kanon oplevelse at være der, der var fred og privatliv, totalt luksus og ingen stress overhovedet. Vi kunne bare nyde hinanden og lære hvordan det var at være i vores nye roller som nybagt familie. Amningen drillede lidt, idet at Viktoria kun ville spise fra højre bryst. Så jeg måtte igang med malkemaskinen for at stimulere venstre bryst, og så give dette mælk på kop til hende, så hun fik nok råmælk. Efter 4 dage var amningen dog helt oppe at køre, og i dag, på 5. dagen, kom vi så hjem. Alt i alt har hele min graviditet og fødslen været super nem og overskuelig. Og de første 5 dage med den lille ny har også gået rigtig godt. Så satser på det fortsætter i samme dur   I så fald skal det ikke skræmme mig at snart få den næste!
Og I skal da ikke snydes for et par billeder af den skønne: 1 dag gammel: Den lykkelige familie:
Ih altså, tillykke endnu engang kære ven  Hvor er det bare skønt. Og hun er virkelig dejlig. Og meget meget lille 
Tillykke med en fine lille pige 
din smukke viktoria, og hold da op en beretning, godt der ikke skete dig noget, og sikke en nem fødsel, lyder lige så nem som min, men gik jo også lige stærkt...
Tillykke med den lille prinsesse  Hvor hun fin... Og hold da op en fødselsberetning   Men sikke god du er til at skrive, man blev helt fordybet i historien  endnu engang tillykke med din datter 
DET blir en fed historie at fortælle Viktoria når hun blir ældre det der  Tillykke med den lille ny - man fordyber sig helt i historien...
Hold da op en fødselsberetning! men det lyder som du havde en god og nem fødsel, rigtig dejlig at høre sådan nogle historier også, når man snart har termin  tillykke med lillepigen, hun ser skøn ud. pøj pøj med det hele.
Tusind tak til jer alle sammen, for jeres lykønskninger og positive kommentarer om min lille historie. Det var noget af en action-packed dag, som heldigvis endte på bedst mulige måde. Nu har vi snart været hjemme med lillepigen i et døgn, og det går bare helt forrygende indtil videre. Hun har f.eks lige sovet lur i 4 timer, og skal til at have mad. Dejlig nem og tilfreds er hun. Held og lykke til dig Arianna med den forestående fødsel. Håber min historie har kunnet dulme eventuelle nerver og skræktanker om forløbet. Det er ikke altid så slemt som man hører. Vær dog sød at undlade den del med at køre galt, folk bliver så bekymret for en!!
jeg har lidt sjove ting at fortælle her om min deglige graviditet   hehe Jeg er 21 år gammel og udlært klejnsmed, jeg er en mand fanget i en kvindekrop har jeg altid fået afvide hehe   men nu da jeg så blev gravid er det hele bare forandret sig så jeg rigtigt har kvindelige tanker hehe  jeg elskede min deglige arbejdsjakke før, hadede lange negle, brugte meget sjældent sminke, og kun en sjælendt gang om året kunne jeg logget ned i en kjole   . og mine sikkerhedsko de var bare det bedste altid.  så mødte jeg min deglige mand og han elsker mig jo så heldigvis som jeg er mennn alligevel ville han da gerne se lidt mere kvinde i mig, men det opgav han hurtigt, men nu efter jeg er blevet gravid er de kvindelige hormoner rigtigt begyndt at blomstre, jeg går op i mine negle er lange, prøver ihvertfald hehe, og jeg går i fine høj hællede sko der er rigtigt smarte hehe, og jeg går i en lang læderfrakke kul sort og ja sminken er også kommet meget i brug  og nu til min overraskelse af mig selv, var jeg inde og bestille tøj over nettet igår, og nu idag når jeg kigger på listen over ting jeg har bestilt har jeg bestilt 4 KJOLER ! sommerkjoler, . ! hva sker der lige med mig selv tænker jeg, for jeg går normalt en stor buge uden om dem, men nej nu bestiller man dem frivviligt, . hehe jeg forstår ik noget af mig selv, men jeg nyder det alligevel , og håber at det vil holde ved   for nu vil jeg heller ik længere arbejde som smed, så jeg går og ser om der måske er noget andet jeg kunne tænke mig at lave  plus. jeg har altid altid sagt til mig selv at jeg aldrig ville bo i københavn, (kommer fra lolland) og nu ja (BIB) nu bor jeg på NØRREBRO hmmm. . må sige man kan forandre sig meget på knap 2 år hehe  andre der kan fortælle at mn er blevet en helt anden efter man er blevet gravid?? :) mvh. den meget forvirede smed der nu er blevet alvor kvinde :9 hehe
Jeg er gravid med tvillinger. Jeg blev scannet første gang, da jeg var 8 uger henne, hvor der blev konstateret tvillinger. Her fik jeg at vide, at tvilligegravide anbefales at blive fuldtidssygemeldt i 24. graviditetsuge, da det er en hård belastning for kroppen, og børnene skal have ro til at vokse. Siden da her jeg fået 10 forskellige meninger om, hvorvidt man anbefaler fuldtidssygemelding i 24. uge eller kun deltidssygemelding. Jeg var til scanning i sidste uge, hvor jeg også talte med en læge, som sagde at jeg skulle gå til min egen læge og få en sygemelding. Da jeg ER ret belastet af graviditeten har jeg forberedt min arbejdsplads på at jeg ville blive fuldtidssygemeldt i denne uge. I dag var jeg så ved lægen. Hun nævnede ikke en sygemelding med et ord, så nu er jeg HELT forvirret. Så mit spørgsmål er til alle jer, der er eller har været gravid med tvillinger. Hvad var anbefalingen i jeres kommune?
Tillykke med graviditeten. Jeg kan fortælle at jeg blev helt sygemeldt fra uge 12. Min læge ville ikke tage nogen chancer når der var to. Er sosu-assistent på et ældrecenter med tunge forflytninger.
Spurgte du din læge om sygemelding? Tænker lidt at lægen måske regnte med at du var sygemeldt? Hvad siger jordmoderen? Jeg har altid hørt at man anbefaler tvillingegravide sygemelding fra 20 uge. Kender en der allernødigst fik lov at fortsætte på arbejde mod at hun fik en madras installeret på kontoret, så hun kunne komme hen og ligge ned i løbet af dagen, da det var det tunge pres på livmodermunden der kunne give en for tidlig fødsel.
Annemarie: Tak for lykønskningen. Jeg er skolelærer, så ingen tunge løft her. Til gengæld er jeg TRÆT, så træt, at jeg nærmest ingenting kan, når jeg kommer hjem fra arbejde. Maria: Da jeg var til jordemoder sagde hun at jeg som minimum skulle deltidssygemeldes. Den første gang jeg blev scannet sagde hende der scanner, at jeg som udgangspunkt SKULLE fuldtidssygemeldes. Jeg skulle have et stort ønske om og god grund til at blive på arbejdet. Sidst jeg blev scannet, sagde den læge jeg talte med bagefter, at nu skulle jeg gå til min egen læge og blive sygemeldt, men hun sagde ikke om det skulle være fuldtid eller deltid. I første omgang sagde jeg ikke noget til lægen, da jeg er sådan en, der føler, at jeg pjækker, hvis jeg på nogen måde kan slæbe mig på arbejde, så jeg havde bare håbet på, at hun selv sagde, at jeg skulle sygemeldes, så skulle jeg bare lade være med at kæmpe imod. Jeg ringede dog senere til hende, da min mand fik et halvt føl på tværs over, at jeg ikke var blevet sygemeldt. Han synes bestemt ikke, jeg har det godt nok til at blive ved med at arbejde. Lægens kommentar var; Jamen du har det jo godt, alt er som det skal være og børnene vokser som de skal. Der er jo ingen grund (altså ikke nogle komplikationer der er truende for børnene) Da jeg insisterede, og sagde at alt var aftalt med mit arbejde, gav hun sig dog. Jeg synes det er hårdt at de forskellige instanser ikke er enige om hvad der anbefales, så manikke har nogen reel mulighed for at vide, hvad man skal forvente.
problem - folk kan ha den samme uddannelse, men ikke samme opfattelse. Jeg kan på sin vis godt forstå din læge når hun siger det hele jo er som det skal være - hvorfor så sygemelde. Men på den anden side er det en større belastning med tvillinger - der er jo to børn at tilgodese. Kroppen udsættes dobbelt etc etc... Og man ved jo i forvejen muligheden for at føde for tidligt er større end med et barn. Hvorfor så tag den chance. Men det er alle jo ikke enige om - din læge har sandsynligvis ikke set lige så mange tvillinge gravide som eks scanningsdamen har - jeg ved godt de heller ikke var enige - men opfattelsen personligt samt arbejdsmæssigt kan således gøre deres meninger forskellige. Jeg sys dog det er helt fair at sygemelde fra uge 20 halvvejs gennem graviditeten OSSE selvom der endnu ikk er komplikationer.
Jeg har lige haft både de første og de sidste arbejdsdage i går og i dag. De første arbejdsdage efter et par måneder med sygemelding med stress på grund af dårligt arbejdsmiljø - og de sidste før sygemelding på grund af graviditet. Det var en interessant situation, synes jeg - min praktiserende læge mente, at jeg var helt klar til at starte op på fuld tid på den arbejdsplads, som jeg er blevet syg på (imens jeg er i uge 23 med tvillinger, sæføli), imens sygehuslægen og jordemoderen ville have mig sygemeldt fra uge 24. Jeg har i dag fået noget, som vist nok er helt nyt - nemlig en sygemelding fra sygehuset. Lægen deroppe sagde, at hun aldrig havde hørt om, at en praktiserende læge ikke ville sygemelde en tvillingegravid før. Hun har så hermed mødt den første. Ovenikøbet står der i den "gravid-bog", som jeg har fået udleveret hos min læge, at tvillingegravide bliver tilbudt sygemelding i uge 28 - men min læge mener ikke, at det kan komme på tale før uge 30. Tænk, han erkendte godt nok, at de på sygehuset nok havde set flere gravide med tvillinger end han, men derfor synes han altså alligevel, at han ved bedst! Tillykke med din sygemelding, det lyder som om, du har brug for den. Jeg er også begyndt at gå med støttebind på maven og vågne hver anden time om natten, fordi maven hiver i mig, og i fredags fik jeg en underlig smerte i venstre side og måtte bruge hænderne for at løfte venstre ben ind i bilen... og jeg, der troede, at jeg ville være en af de dersens supercool gravide, der rider indtil dagen inden de føder - nul putte, jeg er blevet en pyller i stedet for  mvh. tina
af af lægen der scannede mig på sygehuset i uge 24.. Alt var som det skulle være. Men det er normalen med tvillinger fik jeg at vide.. og ikke uden grund. En tvillinge gravid i 24 uge bærer jo lige så meget vægt som en alm gravid i 38 uge.. Det bliver hurtigt tungt og hårdt fra nu af.. :0)
det handler jo også om at være ærlig overfor sig selv og lægen!!! selv er jeg super god til at holde en facade, smile og se ud som om intet er galt, det gjore jeg da jeg var gravid, men da jeg var i 12 uge og blev babu babu kørt på sygehuset pga meget dehydrering, der fik jeg bare den: "hvorfor i alverden har du ikke sagt du havde det så skidt?" "er du klar over at du kunne skade både barn og dig selv ved at spille hård???" ja jeg fik virkeligt skideballe alle steder fra pga jeg intet havde sagt til nogen om hvor slemt jeg egentligt havde, jeg fik en sygemelding på stedet.... så ja selvom du måske selv mener du helst skulle fortsætte på arbejde, og måske synes du er frisk nok, skal du altså lige mærke efter hvordan du har det i virkeligheden, spørge andre i din omgangskreds til råds (ofte kan de mærke hvordan du har det) og så være ærlig overfor dig selv, din læge og din jordmor.. ikke kun for din skyld men også for børnenes skyld, føler du for en sygemelding er det det du skal have!!!!! også selvom arbejdet synes det er en dum ide ligesom min arbejdsplads gjore 
Tillykke med at du skal have tvillinger. Da jeg var gravid med tvillinger, fik jeg ved scanningerne at vide det var normalt med en sygemelding fra uge 28. Jeg blev dog sygemeldt i uge 26, da de 2 små ikke voksede som de skulle. Det var lægen på sygehuset der sygemeldte mig og jeg skulle ikke gå til min egen læge for at få en sygemelding. Hilsen Heidi
Sygemelding blev der ikke talt om da jeg ventede mine tvillinger, men jeg blev også færdig med mit studie svarende til at jeg var i 26 uge og kunne derfra gå og tage det roligt og nyde min ældste søn, inden den store familieforøgelse. Blev sat igang den 28 maj ( termin 10 juni ) og fødte den 29 maj en søn og en datter på 3000 gram stk. Jeg havde hele vejen igennem en super tvillingegraviditet og fødte uden komplikationer. Min første graviditet havde flere komplikationer også under fødslen, måske et produkt af, at jeg læste lige til om fredagen og fødte om søndagen, så ingen barsel pga studie. Så husk altid at lyt til kroppen, det var jeg glad for jeg gjorde anden gang, og fik en super graviditet. Så skulle jeg vælge at føde mine børn igen, ville jeg vælge at føde mine tvillinger. Mvh Birgitte
det lyder som en ønskværdig fødsel - og godt der ikke skete noget med dig eller Victoria under biluheldet. Og hvor ser hun skøn ud!
Faldt lige over denne kinisiske graviditetskalender, hvor man kan se om man får en dreng eller en pige ... Og så tænkte jeg det kunne være sjovt at høre om den holdt stik hos jer herinde? .. Vi vil ikke vide kønnet, så jeg må vente til august med at finde ud af om det passer vi skal have en pige- det er jo det jeg selv krydser fingre for ..   ..
været forkert alle 3 gange her!
Den passede da jeg ventede Emma. Et styk pige sagde den - og det blev det. Om den passer nu ved jeg ikke - endnu. Hvis den passer skulle det blive endnu en pige, men nu må vi jo se. 
Passer heller ikke her.
Som jeg plejer at sige, mon ikke der vil være en overrepræsentation af drengebørn i Kina, hvis den kalender virkelig passede?
den sagde dreng til os, det samme sagde scanningerne, og en dreng kom til verdenen ;o)
Min siger pige.... Men der kom det skønneste drengebarn ud 
gravid, viste den også, at jeg skulle have en pige, men så VIDT jeg ved, er Frederik altså en dreng 
gør det - dreng født i dec 2009 da jeg var 25. Så det passer denne gang hvis jeg husker korrekt. Det ahr det dog ikke gjort på min kusine - iflg den skulle hun ha to piger og en dreng men har to drenge og en pige hehe
Den siger jeg ska ha en pige, men så vidt jeg ved, så blir det en dreng, men det finder jeg ud af om 3-4 uger  Men tror nu lidt mere på jordemoderen end på kalenderen 
Ifølge den kalender skulle vi have en pige. Jeg har 1 stk. skøn dreng 
De havde den liggende i BabySam, da jeg ventede Karla. Ifølge den skulle jeg have en dreng. Denne gang siger den en pige, men det finder jeg først ud til sommer.
i følge kalenderen skulle jeg have 3 piger men den første er altså en dreng...
Her passede den heller ikke
Husk at det er hvornår barnet er undfanget, ikke født.. -Ved jo selvfølgelig ikke om det ændrer noget for din beregning..  Her passer kalenderen ikke, vi har to drenge og den siger piger begge gange..
ikke noget for det er det jeg har gået ud fra - han er jo født i dec og dermed undfanget i marts da jeg fødte 6 dage før termin som var d 15 dec
Hmmm... Næ, i følge kalenderen venter jeg en dreng, men sidste scanning sagde en pige. De har haft lidt svært ved at se kønnet til de forrige scanninger, så det er jo spændende. Blir det alligevel en dreng, så er der ingen billeder fra hjemmet de første måneder, ALT tøjet er lyserødt   
I følge den kinesiske kalender skulle min datter være en dreng...hmm badutspringeren i maven skulle også være en dreng, men scanningen siger det bliver en pige.
Ifølge den kalender skulle min lille dreng være en pige  Men der er jo også 50% chance, så selvfølgelig passer den på nogen og ikke på andre. Underlig kalender.
er der 50% chance for at ramme rigtigt, hvis man gætter (logisk nok). En hurtig og uformel optælling i denne tråd af de svar, hvor jeg har forstået, at I er sikre på kønnet, siger flg.: Korrekt: 5 Forkert: 19 Det må nærme sig en statistisk sikker konklusion om, at kalenderen oftest rammer forkert.  Med andre ord, byt om på pige og dreng i kalenderen, og du har pludselig størst chance for at få det rigtige svar. 
efter den kinesiske kalender skulle jeg vente en lille pige, mennn til min sidste scanning var der en lille tap   hehe. så jeg venter mig en deglig dreng heh 
i følge kalenderen skulle jeg have 2 drenge og sørme om ikke jeg har 2 stk lækre drenge børn, så her passer den  Nina
Nu synes jeg, jeg kan læse der er mange der er bange for at mavsen bliver grim efter fødslen, jeg vil nu gerne hjælpe med til at vise at sååå slemt er det heller ikke   Så here goes - med strækmærker og overflødige saddeltasker, her er min mave EFTER fødslen! Taget 2 mdr efter, og så slemt er det nu slet ikke  Hvis andre skulle synes de gerne vil vise EFTER maven frem, så vi kan lade de dejlige kommende mødre se at SÅ slemt er det heller ikke, så FREM med dem   Det er jo nu engang prisen for vores vidundere!!!    
Hvis bare man havde en mave så flot som din   Min hører vist desværre mere til under en skræmme kampagne, så den gemmer vi 
Her er min mave 3,5 måned efter fødsel. Siden billederne er taget er der dog røget yderligere 6 kg og blevet strammet en hel del op  Mig til højre i billedet..   Og så et lidt tættere på..  
ser jeg heller ikke sådan der ud (endnu)... Der er 10 kg mere på min lille krop end ellers og de sidder sgu på maven! Og så har jeg lidt flere strækmærker end dig osse - og ingen billeder to show for it lige nu. Men det kan jeg tag hvis jeg husker det... Men så nice ser min sgu ikk ud... (gid man kunne komme ud og bevæge sig rent faktisk!!)
Nope, jeg behøver ikke at skræmme nogen væk  Strækmærker og blæver er der for meget af her  .
Jeg er gravid igen, så jeg har heller ikke noget at fremvise. Men min mave blev faktisk rigtig pæn igen, og jeg HÅBER, at jeg også slipper for strækmærker denne gang. I andre er blevet helt pæne igen, hva? Efter ret kort tid. Jeg mindes, jeg var ret blød i temmelig lang tid. Og Juliette - den farve din mave har, pynter også gevaldigt, men det sommerbrune må man jo nok se langt efter...
sikke flot du er - skøn brun......... Min mave gik nu også hurtigt væk. Nu er der kun en delle fordi jeg ikke rider mere  Men satser da på at den forsvinder når jeg støver ridebukserne af
marcus skal starte i dagpleje den 4 marts. og han har absolut ingen rutiner hvad angår søvn, lige pt står han som regel op mellem 8 og 9 og er vi bare hjemme ham og mig hele dagen er han vågen et par timer for så at sove igen, men laver vi noget kan han sagtens være vågen der skal bare ske noget.. nå men det er i sig selv ikke et problem, for det er jeg sikker på hun nok skal finde ud af dagplejemoren. men jeg tænker lidt på kan jeg forvente at hvis jeg henter ham fra dp kl ca 15.30 så skal han ikke sove mere før han skal i seng til nat??? eller er det for længe?? han er 10 mdr nu næsten 11 mdr når han starter. skal han have 2 lure i dp eller bør en være nok??? hvad gør i andre med barnevogn?? jeg tænker lidt på, er det nødvendigt at have en ekstra vogn til dp, hvis han ikke skal sove når han kommer hjem og vi skal have den hjemme i weekenderne alligevel??? jeg har ikke tænkt mig at tage barnevognen med i bilen hver morgen og eftermiddag, men den må stå der i hverdagene, og så tænker jeg bare hvis han nu alligevel ikke skal bruge den hjemme i hverdagene hvorfor skulle vi så have en ekstra?? håber ikke det lyder for forvirrende, jeg har lige en masse kørrende i hovedet ;o)
Hej Ditte, Jeg vil anbefale dig at prøve at få lidt rytme på nu, så er det meget lettere for ham at finde ind i rutinerne i dagplejen. Langt de fleste steder får de små børn en lille time om formiddagen og få en længere lur fra middag af. I kan ex stå op kl 730 og lade ham sove fra 830 - 930 - og så putte ham igen kl 12 når I har spist. Det er typisk sådan rytmen bliver i dagplejen. Såfremt du ikke kører ham ind i en rytme nu, så finder han den helt sikkert hurtigt der nede, for der følger han jo resten af flokken ;o) Han har ikke brug for at sove mere når han kommer hjem, men vil nok gerne tidlig i seng.... Mht barnevognen havde vi den bare med mandag morgen, og tog den med hjem fredag eftermiddag. Havde ikke brug for en ekstra vogn, når den måtte stå der nede i hverdagene. Rigtig god held med det, du kan tro din dreng vil nyde at komme ud og lege med andre. - Lene
Mht. rytmen så er det Lene foreslår en god ide. Vi har købt en ekstra barnevogn til 300kr. + ny madras. Den er super fin, har blot lidt rust og er af ældre dato, men sikker. Vi har valgt at have en vogn mere fordi jeg får mulighed for at hente Frida til middag nogle dage, og så bliver det nødvendigt med middagslur derhjemme. Når vi har en ekstra vogn behøver vi kun fragte den frem og tilbage mandag og fredag.
Adrian er 7 mdr og startet i dagpleje for lidt over to uger siden. Han står som regel op ved 7 tiden og så afleverer vi ham mellem kl. 7.45 - 8.30. Han sover første lur omkring kl. 10 og tager gerne to timer. Hvis vi henter ham kl. 14 så sover han ikke eftermiddagslur i dagplejen, men derimod hvis vi først kan være der 15-16, så får han 2 timer om eftermiddagen. Når vi henter ham sent - dvs. 15-15.30, så sover han ikke mere førend han skal puttes til aften ved 18.00 tiden  Hvad angår barnevogn så har vi bare vores egen med derned mandag og tager den med hjem fredag   Ellers kan de købes brugte til billige penge og så kan du jo bare have den fast ved dagplejemoren  Held og lykke med det. Det er en god idé at prøve at få nogle rytmer ind i din dreng, det vil gøre det langt nemmere og mere trygt for ham at starte op - og nemmere for dagplejemoren, så hun kan følge de rutiner han kender hjemmefra 
Ellen var 10½ måned da hun startede i dagpleje, og hun har hele tiden taget to lure, en times tid først på formiddagen (8-9), som nu er ved at være skåret ned til ½, og så 2-3 timer over middag, det er ikke sjældent, at hun stadig sover når jeg kommer 15.15 for at hente hende. Hun sover så ikke mere før hun bliver puttet mellem 18 og 19, og bliver så vækket 6.50 hvis ikke hun selv vågner inden, får ren ble og kommer i tøjet og bliver afleveret ca. 7.25 og spiser så morgenmad i dagplejen. Det er en fordel for dagplejeren, at formiddagsluren ligger så tidligt, så de kommer op igen, så de kan nå noget inden frokost, hvis de skal på tur. Vi har kun én barnevogn, den kommer med mandag morgen og hjem igen fredag (evt. torsdag og fredag når de skal i heldagslegestue hver anden fredag). Vores dagplejer har ikke plads til at have barnevognene stående i weekenden, så ingen grund til en ekstra, når den alligevel skal med hjem der. Henter vi hende til middag en dag, eller har hun en enkelt sygedag, så sover hun bare til middag i sin klapvogn. Ellen havde i øvrigt heller ikke ret meget rytme da hun startede i dagpleje, men det kom meget hurtigt  God fornøjelse Merete
det lyder til der ingen grund er til at få fat på en anden, ikke fordi det vil være dyrt med en brugt vogn, men den SKAL nemlig hjem i weekenderne, og det er ikke sådan den vilde plads vi har til den slags køretøjer så vil da helst undgå det, og så tænkte jeg, at hvis jeg en dag skulle finde på at hente ham tidligt og han skal hjem og sove, så kan han vel sove i sin seng, det plejer ikke at være et problem ;o) mht rutiner, så havde jeg også en ide om at jeg vil forsøge at finde en ;o) og jeg kan vel ligesågodt være lidt hård og starte som det kommer til at blive, nemlig at han skal op ca 5.45 og afleveres kl 6.30. så tænker jeg lidt om ikke det ville være realistisk med denne rutine, sådan ca: ???? - op 5.45 - afleveres 6.30 - spiser morgenmad i dp - sove en lur 7-8.30 (dp vil gerne det er før 9 så de kan komme ud af huset) - leger og spiser - ud og sove 12-15 - 15-15.30 hentes - lege spise - i seng 18.30
da han kom i dagpleje. Dagplejemor klarede alt med rytmen. Han sov lur to gange dagligt i starten men efter ca 1 år kom han ned på en. Vi gjorde som hendes rytme for ikke at forvirre ham. Barnevogn har dagplejemor, så vi kunne beholde vores hjemme. Jeg er lidt øm overfor min - den var meget dyr. Tror ikke du skal være bekymret for dagplejere plejer jo at være nogle garvede koner med hensyn til små børn 
hun er nu ret ny, men har selv 3 små børn så hun ved godt hvad det handler om så jeg er egentligt heller ikke bekymret, det er nok mere fordi det er en stor omvæltning med rytmen, fra at stå op mellem 8 og 9 og til at stå op 5.45 det laver en del om vil jeg tro ;o) vi har selv en meget dyr oddervogn, og vil heller ikke have den til at blive brugt til andet end det den er købt til, nemlig marcus og hans sovebehov, den SKAL stå i et skur eller lignende da den jo gerne skulle holde mange år endnu ;o) men om vi behandler den godt hjemme og bruger den hver dag, eller om dp gør det samme kan vel komme ud på et, der er heller ikke noget ved at have en dyr fin vogn hvis man ikke bruger den tænker jeg lidt ;o)
Sabrina (tvilling 2) er ekstremt ferm til at "kravle" på ryggen. Hun karter derudaf! Flere gange har begge piger ligget på legetæppet hvor jeg et kort øjeblik har været ude af stuen. Når jeg er kommet tilbage, ja så ligger Sabrina ude på gulvet et par meter væk fra sin søster, som endnu ikke har hittet ud af trickset *gg* Når hun så ligger på maven, ligner hun en der flyver i faldskærm! Benene buer op og armene ud til siden, men kravle frem på maven kan hun ikke. Og dog, hvis jeg støtter hendes fødder med hånden så skubber hun sig frem. Isabella ligger hvor hun bliver lagt. Tror nu også at det er fordi hun er en lille klump i forhold til sin søster, som er en meget slank og fin lille pige. Specielt Isabella bliver stiktosset når hun bliver lagt på maven og stopper først når hun kommer om på ryggen igen. Må indrømme at jeg trækker tiden lidt nogle gange inden hun bliver vendt igen, for hun er en hystade så det siger spar to til alt! "Træner" tøserne i mave-ligning et par gange om dagen men sjældent med positiv udgang. Kan det virkelig være så ubehageligt for dem at ligge på maven??
Der er mange børn der ikke synes det er så sjovt at ligge på maven, især ikke når de er helt små. Ofte kommer det når de kan løfte sig op og lege frit med hænderne. Så træn du bare videre, måske det kommer en dag.
bliver også skrup hysteriske, af at blive lagt på maven på f.eks legetæppet. Hvis jeg der imod lægger dem på ammepuden, eller nærmere op ad ammepuden, er der ingen problemer - så vi intervaltræner på denne måde 
Dalton:  Man kan også rulle en stofble eller et håndklæde sammen og lægge under brystet på dem.
vi trænede meget kort tid af gangen. 10-30 sek hver gang han blev skiftet så gik der kun få uger og så blev han hurtigt bedre til det.
Hva så - hva sker der, noget nyt med du ved nok hvad??? Jeg har en Dain liggende og vente selvom jeg tror jeg har ret 
Jeg skulle lige til at gå ind og opdatere i tråden  - Jamen status er at jeg nu er 8 dage over tid, men testede negativt i går  Men, min krop driller meget ligenu.. Jeg træner 3 gange om ugen, og har tabt mig betydeligt på lår og i hovedet, men har taget på på maven  - Kan skisme næsten ikke lukke mine cowboy bukser mere  Jeg har halsbrand - eller, det tror jeg det er - min hals føles som om jeg har kastet op, men det har jeg ikk. Jeg har kvalme og menstruations smerter - men ingen menstruation. Også er jeg træt, og brysterne føles ikke som de plejer, men da jeg er blevet opereret i dem 3 gange (sidste gang er godt nok over et år siden), tager jeg ikke det som noget tegn. Men men men, nu er jeg bange for at min krop bare spiller mig et puds, fordi jeg inderligt ønsker et barn. Testen er jo negativ, og en uge over tid, burde man jo kunne få et klart svar. Men, min cyklus er normalt på 38-39 dage, og har været regelmæssig i 4 måneder. Nu er jeg på 47. dagen   - lidt irriterende hvis jeg skal til at bøvle med ureglmæssig menstruation igen. Især da der jo er nogle undersøgelser vi skal i gang med, hvis menstruationen kommer. Så, status ligenu er at jeg stadig ikke rigtig tror der er noget. Er nok bare blevet tyk 
Kender godt det med at man går en masse dage over tiden... inden vi fik barn ved hjælp af ivf.. gik jeg os og håbede inderligt at blive gravid. så nogen gange gik jeg hele 54- 56 dage til næste mens   men blev bare så skuffet hvergang.. Men krydser fingere for dig at den er der og de testbare har svært ved og fange dit hcg tal..
jo man kan ønske sig gravid næsten - MEN ens hcg kan osse være så lav at den ikke kan måles før 8 uge for den sags skyld. Jeg sys du skal smutte forbi lægen efter en blodprøve der kan fortælle dig det i stedet - forkalr hvorfor og at det altså er noget du har brug for NU!
Du er jo mere utålmodig på vores vegne, end vi selv er  Jeg har 2 teste tilbage herhjemme. Den ene bliver taget torsdag, og den næste søndag - hvis der altså stadig ikke er sket noget. Min kæreste skal desværre tilbage på skole søndag aften, så håber vi får noget vished inden, da han skal til eksamen fredag, og absolut ikke har behov for at gå og tænke for meget over det  Men, hvis de begge 2 er negative, og menstruationen stadig udebliver, så ringer jeg til lægen mandag, for så er jeg på 53. dagen, og har max været oppe på 52 dage, da min menstruation var ureglmæssig. Så det er planen nu 
ja for faen jeg kan sguette vene- det er så hamrende spændende altså! Jeg kunne bedre vente da det var mig selv end med alle jer herinde... Dumt... Måske men sådan er det jo bare hi hi... Jeg kan ikke gøre for det. Jeg kan jo ikke lade være at tænke på hvor mange uger du måske reelt er henne nu hvis der ER kage vel  Og så kan jeg jo godt lige at ha orden på tingene så hvis nu jeg tager fejl så skal jeg jo ha sendt den marabou daim der hehe...
Jeg har ingen billeder af maven efter fødslen, men 14 dage efter at jeg fødte Oscar, var min mave helt flad igen og jeg var tilbage på normalvægten. Og ikke et eneste strækmærke. Det er jeg selvfølgelig meget glad for. Men så var der så mange andre små skavanker såsom hårtab (Jeg tabte næsten en trediedel af mit hår og nej hvor så det trist ud!!), brystbetændelse osv.
Her er min mave. Sådan så den ud ca. 3 mdr. efter fødslen. Den er en af de få ting ved mig selv som jeg er stolt af. Juliette : Hvor har du bare en smuk kulør....Så flot brun og fin fin mave.  
jamen for at vise forskellen lægger jeg lige et billede ind fra jeg lige var blevet gravid og man intet kunne se, et fra jeg var højgravid og et 4 uger efter fødslen ;o)       som skrevet er billedet 4 uger efter fødslen, men maven så sådan ud allerede efter en uge hvor jeg også var på normalvægten igen.. idag er min søn 10 mdr og min mave er noget strammere og fladere end her og jeg vejer 7 kg mindre end før jeg blev gravid ;o) jeg er stolt af min mave, men jeg fik så heller ingen strækmærker og er ikke blevet lasket ;o)
Hvor er i flotte allesammen....-suk....  Efter en tvillingegraviditet og en "single" graviditet er min mave godt nok hærget. Min bugvæk er blevet slap og min mave er derfor stadig udspilet og kommer ikke ind på plads igen. Det er en operation der skal til. Strækmærkerne kan jeg leve med. I får ikke noget billede for så har jeg skræmt alle væk, der påtænker at få børn.
AnneMarie: Jeg tror også ens skind bliver ekstremt udspændt af en tvillingegraviditet.... Vi andre har det nok rigtig nemt.
jeg vejede 115kg da jeg blev gravid med magnus og kom ned på samme vægt inden jeg blev gravid med julie, fik så en gastrisk bypasoperation mens jeg var gravid med julie(vidste ikke jeg var gravid) kom ned på 67kg inden jeg blev gravid med oliver og er nu 6mdr henne med oliver og vejer 77kg så er meget meget spændt på om jeg kommer nok ned i vægt igen.. skal jo have fjernet hud så jeg også kan få en flot flad mave som jer;) så flad mave har jeg aldrig haft men får jeg om ca 1½år;)
Hvad kalder I jeres guldklumper når det ikke lige er ved deres navn? Her hedder tvillingerne: Isabella = matronen, hystaden og snork-frøken (1. fordi hun er en rigtig klump *gg*, 2. hun kan blive pi*** hysterisk hvis ikke det lige går efter hendes hoved og 3. fordi hun "snorkler"). Sabrina hedder = Truntemus og lille-pigen (meget blidere i sit temperament end søster og noget mindre *gg*) Storesøster Natasja på 2 år hedder Put & storesøster Rie på 7 år er Trold (kommer nogen gange til at bytte om på trold og put, hvortil jeg godt nok får både øjne og kommentarer om, at hun ihvertfald ikke hedder Put, men Trold! *gg*)
Oscar bliver for det meste kaldt Mini, Minimanden eller Mins 
Så blev det sørme vores tur til og være gravide..   Det dog noget tid siden vi fandt ud af det, men vi har kun fortalt familie og lidt venner det indtil første scanning var overstået..  Men jeg fandt ud af det den 25 dec. havde ikke fået min mens, som skulle være kommet ca den 20. Tænkte hmm hmm hmm, plejer altid og være præcis (var på p-piller) kørte over i brugsen for at hente et test, for det ville jo være rart og vide og man skulle tage et par alkohol frie julefrokoster... og det skulle jeg så..   efter 10 sek kom der 2 klokke klare streger  Selvom det overhovdet ikke er planlagt, så er vi rigtig glade ved det og glæder os som små børn. Og scanningen i dag var en super oplevelse, og alt var bare som det skulle være og er i 13+1 så termin blev sat til 29 Aug  Nu har kvalmen også taget lidt af, har haft 14 dage hvor jeg nærmest har boede på wc'et.. Nu det så trætheden jeg kæmper lidt med.. Også jeg blevet ekstremt følsom.. hihi.. Ihhh så fik jeg endelig skrevet min første tråd her inde, det har næsten kriblet i fingerne for at få lov.. har fulgt trofast med i det hele her inde, de sidste par måneder.. 
Mange gange tillykke - hvor er det fantastisk  Efter 14 måneders prøven her, håber jeg at jeg bliver den næste til at oprette sådan en tråd 
Rigtig mange gange tillykke med det! Det er simpelthen bare fantastisk! Så, kan det jo være vi ses til welsh-kåringen til sommer, begge højgravide  )
Så kan vi føde omkap... Jeg har termin d. 31/8
Mange tak skal i have  Camilla: Ja det gør vi sikkert, men det bliver nok manden der må løbe med vores ponyer til den tid, tror kun jeg har luft til og råbe fra sidelinjen til den tid 
Åh, ved slet ikke hvor jeg skal starte eller slutte.. Havde en hyggelig morgen med Noah, min, nu, eks, igår. Noah har været syg siden tirsdag og igår over middag blev det meget værre. Min eks skulle ind og hjælpe naboen i huset, så jeg var alene med den lille hele dagen. Jeg kontaktede vagtlægen igår eftermiddagsn og skulle komme med ham 17.30. Det var åbenbart vigtigere for eksen at være ved naboen, så jeg strøg afsted alene. Det viser sig den lille har mellemøre- samt lungebetændelse og er kommet på penicilin. Jeg ringer på vej hjem og siger det- hjem kommer en fuld eks der meddeler han skal i byen. Bye bye. grænsen er nået nu... det er 20 gang han kommer på den måde det sidste år. Har man barn, er man fælles om ansvaret. Selvfølgelig skal der være plads til byture, men han vidste vores dreng var meget syg! Så prioritere man anderledes! Han skred så bare og jeg har nu idag stadig intet hørt. Har pakket tøj til mig og den lille til det næste stykke tid, læsset bilen og er kørt. Går på kommunen på mandag, så må de hjælpe.. Det er SLUT nu. Undskyld det blev rodet, trængte bare til LUFT!
her fra. håber på at du kan få godt med hjælp og at lille noah snart bliver rask. pøj pøj med det hele.
reageret på samme måde som dig.... godt gjort selvom det er hårdt, håber du kommer igennem det og nyder livet med din søn. jeg var blevet tosset hvis tonny opførte sig sådan... jo han går da i byen, men er der altid 100% for mig og børnene, lige meget hvad...
Super seje mutti!!! Jeg havde sikkert gjort det samme, hvis jeg havde stået i din situation. Det må være en svær beslutning at tage, men når han har svigtet dig og jeres søn så mange gange, er det jo nok nødvendigt at gøre noget drastisk. Håber din lille dreng har fået det bedre, for det lyder bestemt ikke sjovt!
Undre mig lidt over, hvorfor det ikke er ex'en som flytter. Han er jo formodenlig glad for at være andre steder end hjemme, så istedet for at den lille syge og dig skal skifte omgivelser, er det jo vist mere rimeligt at det er ex'en som smutter, med mindre det dicideret er hans hjem og ejendom? At du ikke vil finde dig i det, kan jeg fuldt ud godt forstå. Her i hytten var sådan en opførsel bestemt ej heller accepteret.
Godt gået af dig   . Han virker da ikke særlig interesseret i sin søn eller jeres forhold   , så I er bedre tjent uden. Håber at din søn har det bedre
Hej alle, Jeg er begyndt at få enorm krampe i min venstre balle, det er specielt værst når jeg har ligget ned, enten slappet af eller sovet.. Er det normalt?
Under mine graviditeter har jeg været plaget af krampe i læggen. Det kom kun om natten, men jeg skal love for, at jeg vågnede, når det tog fat. Av av. Der findes helt sikkert en lægelig forklaring på hvorfor det sker, jeg kender den bare ikke  Mvh Heidi
Det er helt normalt. Jeg havde også rigtig mange kramper i mine lægge under min graviditet. Det kan hjælpe at tage noget ekstra kalktilskud, og så ellers lave strækøvelser, så musklerne kommer til at slappe af... Hilsen Karina
hej ænder har brug for jeres råd. vi har været ude at flyve og bagagefolkene har så ødelagt barnevogn.. vi får en skadesblanket fra flyselskabet og kontakter vores forsikringselskab. forsikringen er udbetalt men flyselskabet kræver et tilbud på hvad det ville have kostet at reparere barnevognen.. men hvor reparerer de barnevogne, det er en emaljunga som jeg sidste år købte brugt privat, så det.. og fabrikken kan vel ikke lave et tilbud hvis de ikke har barnevognen
jeg vil tro du kan gå i hvilket som helst babybutik hvor de har emmaljunga, når det er på flyselskabets regning tror jeg det er ligemeget hvilken butik det er, og så skal de nok se vognen og lave et tilbud ud fra det, så det kommer nok til at tage noget tid desværre... er den meget ødelagt???
Du går bare ind i nærmeste BabySam (el tilsvarende butik) og forklarer dem situationen ... Så kigger de på vognen, ringer til Emmaljunga og får en ca pris ... Denne pris skriver de så ned på et stykke papir som du kan tage med og sende til flyselskabet... Det er i hvert fald sådan vi gør det i BabySam hvor jeg arbejder ... 
erstattet en barnevogn som gik i stykker fra Rotterdam til København. Det var stellet det gik ud over. Da vi modtog det kunne det ikke foldes ud, det var smadret helt vind og skævt. Vi tog stellet med i BabySam som forhandler denne slags barnevogn. Der skrev de på en seddel at den skulle laves for xxxx antal kroner. I vores tilfælde var den ikke til at reparere og vi fik promte et nyt stel fra BabySam. Vi betalte i første omgang for stellet men da vores forsikring dækkede fik vi pengene tilbage fra BabySam. Stellet kostede 2600 kr. i 2004. Vi tog hjulene af før vi kørte stellet på lossepladsen. Så havde vi ekstra dæk til barnevognen så man ikke skulle lappe lige med det samme  Det er sjovt nok IKKE flyselskaberne der dækker skader. Næ de er dækket ind af en såkaldt Montreal Konvention (hvad faen er det ???). Men det er altid meget rart med en rejseforsikring i indbo forsikringen. Ihvertfald af os som rejser rigtig meget pga familie i udlandet. Beagle.
jo hos os er det flyet der dækker skaderne men vores forsikring der tager sagen med dem, og de har lagt ud for flyselskabet og derved skal forsikringen jo så have pengene af flyets forsikringselskab og det er dem der vil have en pris på reprationen. men tak jeg kontakter babysam
Normalt skriver jeg ikke så meget om familien, da jeg egentlig gerne vil have noget for mig selv. Men der sker så meget så egentlig er det jo rart nok at kunne dele med nogen-og det er måske nemmere over for folk der ikke ved hvem jeg er og ikke behøver at se face to face  Idag var vi på børnepsyk og få den endelige vudering på knægten.Diagnoserne lyder således: ADHD-den var vi 100% sikker på Tourette syndrom-havde vi snakket om Kognitiv motoriske problemer-er ikke sikker på at det er 100% navnet desuden er han FOR kontaktsøgene for fremmede-kan ikke huske hvad e kaldte det hold op det var hårdt.En ting er at selv tro at hanhar det, men hvor er det hårdt at få bekræftet+plus det løse vi ikke var sikre på og det vi ikke havde nogle anelse om. Heldigvis har han fået ADHD medicin i et år, da vi ikke ville finde os i at knægten skulle lide fordi systemet er langsom.Vi ventede 14 måneder fra vi blev henvist til i dag.Imellem tiden er knægten jo begyndt i skole- specialklasse, som vi selv pressede på at han skulle i.Nu skal medicinen så finjusteres da vi kun gav ham mindste dosis, og de er ikke sikre på det er nok. Touretten havde vi snakket lidt om, men var ikke sikre da det ikke er så slemt,de sagde også at det kommer mest frem når han bliver stresset.Der er medicin mod tourette, men kan desværre ikke gives sammen med ADHD medicin.Og da ADHD`en er værst vælger vi jo det. motorrikken-han har svært ved at vide hvor han selv og andre ting er. Derfor har han nemt ved af falde ned af stole og generelt slå sig.kæbemuskler er dårlige, og defor har han svært ved at tygge, savler meget og uklar tale. Generelt er det svært for ham at spise da det både er svært at styre arme, sig selv og og tygge dårlig.Så nu skalhan henvises til fys. og talepædagog. ikke fordig han er dårlig til at snakke, det bliver for det meste bare ikke så tydelig, især hvis han har meget at fortælle. Han er meget kontaktsøgende og tiltaler alle. også fremmede. De mener det er på grund af omsorgssvigt som spæd fra hans mors side.De mener det kan være en god ide med lidt psykolghjælp, så han kan lærer at omgåes folk også når han bliver ældre så folk ikke misforstår ham.Han vil jo ikke noget ondt bare gerne snakke med folk  puha, så kom det hele på skrift- Det lettede
Hejsa Selvom det kan være hårdt at få diagnoser på sit lille barn, må det også være en lettelse. For så har i noget at arbejde udfra, både hjemme, men også i institution. Jeg håber det bedste for jer 
heldigvis er vores hverdag meget rutine,da vi jo var sikre på ADHD.og det er heldigvis også det er fungere bedst...desværre kan vi ikke gøre så meget ved touretten men da vi nu ved det mest viser sig ved stress har vi da lidt at arbejde ud fra. kæbe problemer vidste vi også for i hans børnehave arbejdede de også meget på at forbedre det. Han får nok lidt mere tyggegummi end de fleste børn, da vi ved det også hjælper på kæberne, og de er også opmærksomme på det i skolen og sfo. der får han gulerod at gumle på 
Undskyld jeg spørger, men HVOR kontaktsøgende er din søn? jeg har nemlig en søn på 4,5 år som er enorm kontaktsøgende, han snakker til alle og springer gladeligt ind i hovedet på fremmede og snakker dem et øre af. Fremmede synes han er enorm chamerende, men jeg synes det er rigtigt trælst og pinligt! Ved du om det er noget man skal tage fat på? og hvem kontakter man med problemet? eller skal man bare se tiden an? Jeg må indrømme at jeg er blevet en smule nervøs efter at have læst din beretning   .
Jeg kan godt forstå det er rart med en diagnose, det er en hel lettelse...Vi har en dreng på snart 9 år som vi hellere ikke viste hvad fejlede som lille, men da han var 4 år fik han diagnosen infatil autisme...Og det var bare så rart at vide hvad der var galt og vi kunne få noget mere viden omkring og selvfølgelig kunne få nogle hjælpemidler,og den rette børnehave/skole...Så det gør det lidt nemmere i hverdagen  mvh Katrine
jo hilser på næsten alle vi går forbi. Hvis vi er oppe at handle kan han godt finde på at gå hen til fremmede- især børn og begynde at snakke med dem.På camping bsøger han andre i deres telte.hvis vi skal aflevere ham et sted F.eks til undersøgelse inde på psyk. for vi lige en knuser og så følger han gladeligt med pædagog... også selvom det var første gang han så hende.Han har ikke forbehold for fremmed men ser alle som sin ven.
... det er meget normalt, at børn tiltaler fremmede, så jeg tror ikke, at det er noget at være nervøs for Chiguli. Heldigvis kan der jo gøres noget ved de diagnoser, du nævner Marlene.  Jeg kender personligt en meget velfungerende dreng med ADHD og komikeren Uffe Holm lider af Tourettes, så det er da ikke umuligt, "at blive til noget" Det mest fantastiske ved diagnoserne er jo også, at I så ved, hvad I har af udfordringer. Og at I har en forklaring på, at jeres dreng måske ikke altid reagerer helt som andre børn.
lidelser af den art du nævner her er benhårdt, bådd for jeres dreng men også for jer som hans forældre, Louise i teorien har du ret men i praksis ser verden desværre ikke sådan ud. Har vores fætter på 9 år, ADHD - OCD - Tourettes, hver i sær ting der kan afhjælpes JA men i kombination en yderst svær coctail der ikke kan afhjælpes via medicin da de hverisær modarbejder hinanden som Marlene også skriver. De vælger dog at han er nødt til at have noget for det hele da han ellers slet ikke kan fungere, men væk kommer det ikke EVER, de har nu været nødt til at flytte til en anden kommune der har ressourser til at han kan få noget hjælp i skolen idet Greve kommune som de boede i før ikke ´mente at min. 1 sygedag om ugen var mere fravær end andre "normale" børn havde WHAAAT Vi taler om at drengen ikke spiser mad mere, eller omtrent intet han får så meget medicin både til dagen og natten, sover stort set ikke så jo tak at de overhovedet er sammen endnu er en gave, de har også en teenage pige med ADHD som de har været nødt til at sende på efterskole da hende og sønnen omtrent slog hinanden halvt ihjel hverdag grundet deres respektive sygdomme, det skal siges at selve udredningen måtte de selv bekoste hos en privat børne psykiater gennem min søsters arbejde idet man ikke kunne finde ud af hvad drengen fejlede på Roskilde Børnepsyk igennem 2 år. Desværre bliver det ikke lettere med tiden det er ihvertfald ikke den erfaring vi kan følge med i fra tætteste hold, men hvad skal man gøre det er jo ens børn og man kan jo heller ikke give op, vores fætter ser heldigvis ud til at være kommet godt igang på sin nye skole og det letter jo i den tid det går godt og det nyder de for de ved at det lige så hurtigt kan vende og blive noget bras igen. Jeg vil sender jer de bedste tanker og du skal vide at der er mange derude der har det som dig, har i meldt jer ind i ADHD foreningen de holder mange gode kurser både for forældre og pårørende så man kan få en større indsigt i hvad det er som gør at børnene har det som de har det og nogle værktøjer til at være sammen på en mere hensigtmæssig måde. Mange hilsner jeanne
Mathilde bliver kaldt dolli,mest fordi hun er en hystade og altid skal have opmærksomhed.... Christian har ikke noget kælenavn som sådan, men efter X-faktor er begyndt, kalder vi ham Poul   Fordi der var en til prøverne som hed poul og han kunne slet ikke synge, det synes christian var så sjovt og snakkede hele tiden om ham, derfor bliver han nu kaldt POUL  Mads har ikke noget kælenavn.....måske vi skal til at kalde ham klodsmajor fordi han altid skøjter rundt på sine ben  mvh katrine
Jeppe kaldte vi smølfen da han lå inde i maven, og det hænger ved nu 6 år efter, men vi kalder ham da som regel Jeppe. Lillebror Eskild, kom af gode grunde til at hedde mini-smølfen inde i maven.
Nicklas bliver kald for Basse eller Bassen af Kenneth og mig. Hos mormor og morfar bliver han kaldt Nuser og 'Morfars Fedtemås', sidstnævnte er Nicklas ikke just begejstret for mere 
I starten blev Linus kaldt basse eller bølle, men nogen gange gik det for hurtigt og jeg kom til at sige bøsse  Så ændrede jeg navnet til nuser og nuller(mand)     kan jo ikke passe at mor her skal gå rundt og kalde bøsse efter sin lille øjesten 
Jeg kalder min lille pige for: Baby (orginal hehe), eller Tulle.. Kalder hende egentlig aldrig ved hendes navn, Alice Sofia. Det er kun hendes far...
magnus bliver kaldt; magnusmusen, magnustagmus, magnussen, magnusmandsen, storebror, mavse(mener han selv han hedder) og mugmug( hans bedstemor) kalder ham sin dejlige rapand;) Julie bliver kaldt; jullebulle, julle, lillesøster, søster og hidseigprop... hun kan blive så sindsygt sur.. og kan jo ikke lade vær med at puste til ilden når det er og synge sur sur sur lille julle omkring.. så slår det helt klik og hun kyler eller river/bider i en.. vildt et temperament hun har;)
aka. Nuller, troldeunge(n)
Tobias bliver her kaldt for Tobisen, bissen, Tobi (toby) og så kommer vi til at kalde ham Bailey (det hedder vores hund   ) Da han lå i maven hed han Drible og da han blev født hed han Lille Fis Hans mormor kalder ham for guldklumpen 
og toppe - men det var mest da han lå i maven
hmmm her hedder marcus forskellige ting. de klassiske - Basse/Bassemand/Bandit/Bølle/røver osv farmoren kalder ham - bønnespire/bøf ja noget med mad  tanten og kusinen (1 år men moren "snakker" for hende) - Barcus mor og far - Babydreng/lille mus og kravlenisse mine veninder - fedtfjæs (der ligger en historie bag) men kært barn har mange navne, så jeg kan slet slet ikke huske alt det han bliver kaldt, det er bare det han for det meste bliver kaldt ;o)
Oscar hed først Knud da han lå i maven. Da han så blev født kunne min mor ikke vænne sig til at kalde ham Oscar, så nu kalder hun ham konsekvent for "Lille". Min venindes datter på 3 år kunne ikke sige Oscar men sagde i stedet "Okker", så nu hedder han stort set ikke andet. (Eller Okke eller Okkemand - i starten var han Baby-Okker)
Tja... Elias må finde sig i lidt af hvert: Mus, mousie, nuser, basse, lias, sveske, skat...og hvad hans mor ellers lige finder på  Mie
... B1 og B2. Eller drengen og pigen - selv om jeg ikke er helt ganske og aldeles sikker på, om det er en dreng og en pige eller to drenge endnu. De er stadig i indendørs svømmetræning  mvh. tina
Vores store datter Lucia bliver ofte kaldt Lulu eller Gurli Margrethe  Og vores lille pige Angelina bliver kaldt Angie eller også Gurli Margrethe 
jeg synes det er sejt af dig du bare er skredet. Han lyder ikke som en der er værd at samle på. Håber du og den lille har et godt sted at være til i finder noget fast.
Super sejt, gjort af dig  Synes, det er flot, at du flytter fra ham. Ham ex'en har jo tydeligvis selv valgt, da han tager i byen, når jeres lille Noah er syg.. Et kæmpe skulderklap til dig 
     Men har du ikke mulighed for at smide ham ud i stedet??
Tusinde tak allesammen. Det er nok det hårdeste valg nogensinde- men ikke det sværeste. Noah kommer først, og sådan vil og skal det være. Så er vi bedre forældre hver for sig og så kan han tage på tur når han ikke har ham. Selvfølgelig skal man have lov til at tage i byen MEN så synes jeg lige man aftaler det når man har en lille på 5 mdr OG når han ovenikøbet er så syg så hører det INGEN steder hjemme. Ikke i mit hovede ihvertfald. Det er hans hjem, derfor er det mig der naturligvis skal flytte... Han har dog nu tilbudt jeg kan være der til jeg får noget andet og så bor han hos sin mor indtil da, så Noah er i vante omgivelser. Kan ikke finde ud af om det bare er endnu et trick for at se om jeg bliver. Men det gør jeg IKKE! Beslutningen er taget og det har jeg fortalt ham. Er det virkelig af hensyn til Noah synes jeg det er flot af ham da det jo klart vil være bedst fremfor han skal vænne sig til at være her hvor jeg er nu og så flyttes igen når jeg får lejlighed,. Jeg ønsker ikke at være uvenner med ham og jeg håber at hele mit hjerte vi kan få et fornuftigt samarbejde omkring den lille. Han går dog fra at være snaksaglig og fornuftig og indforstået, til at true med at han står bedre hvis han søger om Noah, da det jo er mit der står uden et hjem. Det tager jeg ganske køligt eftersom han går i behandling for sit problem og der er lang vej endnu og hans omgangskreds og miljø ikke er til den bedre side altid. Mit netværk og ressourcer er langt bedre- dog står han emd højere løn, men penge er ikke alt. Knus fra hende der går fra at kunne overskue det hele og føle sig som en supermum, til hende der sidder grædefærdigt krøllet sammen i et hjørne
Øv, det er synd når det ender sådan, men enig i, at I begge er bedre tjent uden en alkoholisk mand/far. Flyt nu, for Noah er tryg hvor du har det godt, og hvis du bliver boende i hans hjem, risikerer du han kommer rendende hver gang han har fået for meget at drikke. Se fremad, det skal nok blive godt igen.
dog en trist situation, men flot af dig, at du vægter Noah's velfærd højest. Og det hører ingen steder hjemme, at han bare smutter når den lille er syg, og efterlader dig med hele ansvaret. Jeg var blevet rødglødende, hvis det var min mand der bare skred i byen på den måde. Man er to om at lave barnet, så må man også deles om ansvaret og sliddet med at have en lille. Og nej, han kan ikke tage Noah fra dig, især fordi du jo er den primære forældre. (grundet Noah's alder, så er han jo mest knyttet til dig, derfor er du den primære forælder). Så det kan du jo bare grine af, når han begynder at ævle om det.
... er det lettere sagt end gjort, og særligt hvis man bor i en kommune, som ikke har råd til den slags borgere. Min pointe er bare at det ikke er håbløst.
aldrig blive for hysterisk. Jeg har lige læst en artikel om en 3 årig pige, som døde da hun fik et stort vitrine skab ned over sig, så hysterisk nej-men forsigtig ja. Og det er kun positivt at tænke sig lidt om.
vores gamle lejlighed da oliver begyndte at bevæge sig rundt, han var en pilfinger der var i alt... alligevel lykkes det knægten at få stød 3 gange, for de dimser der piller man da bare ud, om ikke andet så tager man bare pæren... det eneste som virkede bare lidt af sikringerne var skabslåsene.. da jeg fik daniella sikrede vi intet, hun pillede heller aldrig... er så spændende at se hvad victoria gør til den tid...
Hold da op tiden flyver, min store dreng bliver 1 år idag d. 24-2-2010..... Han er en super glad dreng, får altid masser af møsser og krammer og han er bare så dygtig til mange ting. Han går helt selv og har gjort det en måneds tid, han kan sige mor, far, morgenmad, nøøøn-nøøn, mamam, mormor, hvad det, tak, sådan og en del mere udover en masse sort snak selvfølgelig....  Han er en stor dreng på 84 cm og vejer omkring 13,4 kg. I skal da ikke snydes for et billede af min lille charmetrold:  
med den smukke charmetrold
Han er bare for skøn, stort tillykke med dagen. Eskild bliver ½ år i morgen, tiden flyver bare afsted.
Hvor er han altså bare lækker... Kan godt forstå du er stolt 
Hold da helt op, hvor ser han sød ud - han ligner en rigtig bandit  Mange gange tillykke med ham..
bliver da helt rørt, man synes jo selvfølgelig altid selv man har verdens lækreste unge....    Og han ligner ikke bare en bandit, han ER en bandit, laver hele tiden ulykker... Især hvis han er stille og man ikke lige har ham i øjesyn, så ved man han laver ballade... Han er en rigtig moser der bare skal opleve det hele og gerne på en gang....
Hej alle Jer. Jeg er nysgerrig over hvordan I hver især klarede, eller ikke, at beholde hesten under/efter fødslen. Jeg er 12+2 og glæder mig til det hele, men har også bekymringer ang. det at beholde min skønne hestepige. Jeg har IKKE lyst eller forestiller mig heller at skulle af med hende, men lad mig lige høre om jeg lever i drømmeland eller om det godt kan lade sig gøre, på trods af at det bliver mega hårdt! Kom meget gerne med gode råd! Jeg har hende ikke hjemme men meget tæt på og hun går i løsdrift hvilket letter på staldarbejdet. Jeg har verdens bedste part, der nok vil kunne aflaste mig mere end normalt når det bliver nødvendigt. På forhånd tak for svar.
3 børn og en hest der står 25 km væk, jeg har en part som her under min graviditet har taget min hest som var det hendes egen, og her efter jeg har født forsætter vi sådan, regner selv med at tage ham 1-2 gange om ugen ca. manden tager børnene(så længe den mindste bliver ammet har jeg hende med derud), mens jeg er ved hesten, så her er det ikke et problem, selvom det er trist at jeg ikke selv kan tage ham hverdag, men som sagt har jeg alletiders part på ham som gør det perfekt...
tak for svaret det var godt at høre  , jeg ved ikke om det lyder utaknemligt at fokusere sådan på det... og ikke "kun" være helt vildt lykkelig over at være gravid, men jeg har jo et dejligt liv nu, ved det kun bliver bedre, tror også godt jeg kan klare skærene og har en dejlig kæreste der er ellevild over det hele... ... håber I forstår...
Det at du har en part må gøre det noget nemmere for dig  Især hvis din part har mulighed for at ride din hest oftere. Jeg har en plag på 2½ år som gerne skulle i gang med tilridning til sommer. Jeg kan bare ikke overskue det. Jeg har valgt at omprioritere. Der er mange der tager ud og rider når de små er lagt i seng. Det gider/kan/vil jeg ikke. Så nu er han til salg. Tanken om fuldtidsjob, barn, mand, hund, madlavning, rengøring, tøjvask - og så lige en hest. Jeg magter det ikke. Jeg vil hellere bruge tiden med lillemanden og så vil jeg gøre hunden til agility-stjerne + jeg gerne vil gøre noget godt for mig selv i træningscenter. Så sådan har jeg valgt at prioritere. Det bliver så på bekostning af min dejlige hypper 
jeg har ikke tænkt over dette før en veninde påpegede det idag... det bløde punkt i hovedet på victoria er meget lille, det passer med at når jeg røre det er det på størrelse med min fingerspids, for en uge siden var det meget større, min veninde har en søn på 1 år, og hans er meget større end hendes, samt da de havde mødregruppe sidst var de andres "hul" samme størrelse som victorias er nu, dette bekømrede min veninde, og da jeg mærkede efter lagde jeg også mærke til hvor meget det allerede er vokset sammen.... er dette normalt? mener da de 2 store havde meget større huller end victoria har nu, og hun er jo kun 4 uger..... hvad er det der sker hvis det vokser for hurtigt sammen? skal have sundhedsplejeske på torsdag, så må jeg høre hvad hun siger...
Malthes var også meget lille og jeg spurgte både læge og sp om det var normalt, jeg fik det svar, at der er stor forskel og bare der er et hul er det lige meget hvor stort det er. Malthe er i dag 2 år og fejler bestemt ikke noget. Lillebror Alfred har et kæmpe hul, så det kan være meget forskelligt fra barn til barn. Nina
Tror du kan tage det helt roligt. Elias har - i forhold til de børn i min mødregruppe - også et ret lille hul og han er sund og rask og helt normal! Børn er jo forskellige, og jeg har fået samme svar som Nina når jeg har spurgt hos lægen...bare der er hul  Mie
er jeg mere rolig, mener bare at have hørt at det ikke er smart hvis det lukker sig inden de er omkring 1 år til 1½, og da hendes kun er ½ så stort som da hun blev født, tænker man jo lige sine tanker ikke..... men er glad for at jeg har jer til at berolige mig*S*
Lige pt gider vores dreng Niklas på 10 mdr ikke at spise hans aftensmad. Uanset om det er kartofler med grøntsager, som han plejer at elske, eller pasta, ris og alt muligt andet.. Rimeligt frustrende, da han plejer at være rigtig god til at spise.  Har i oplevet det samme?? Og hvad gjorde i?? Diskede i op med alt muligt forskelligt, eller hvordan?? Tænker bare lidt, at han måske hen af vejen lærer, at gider jeg ikke spise det her, så kommer mor og far bare med noget andet...
også taget de "spring" hvor de ikke gider det mad vi laver, men vi har ikke lavet andet til dem, og idag spiser de alt... min svigerinde derimod, lavede/laver andre ting til hendes når de ikke gider, og idag hvor hendes er 2 og 3 år gider de ikke spise det der bliver serveret fordi de ved de får det de ber om.... når vi er der laver jeg en leg ud af maden, f.eks. den store på 3 siger altid .. det kan jeg ikke li.... hvortil jeg siger du skal smage... knægten smager og vil han stadig ikke, laver jeg små bunker af mad, og siger hvor mange kan du spise af bunkerne... evt. hvor hurtigt.... eller spiser du 4 bunker finder jeg frugt frem til dessert, og knægten spiser det hele.... det er selvfølge lidt svært med en på 10 mdr. men vil han ikke spise det mens i sidder og spiser, så lad ham sidde ved bordet og kigge, ik sæt ham ned, og så når i er færdige så vent en ½ times tid og så giv ham noget andet så han får noget.... et andet eks. vi havde besøg af min venindes dreng på 3, han var ikke sulten sagde han da maden blev serveret og ville bare lege vidre, min mand sagde til ham at han skulle sidde ved bordet, spise eller ej, skulle han sidde der, og efter et par min. begyndte drengen at spise og spiste 2 store potioner, men når han er derhjemme får han lov til at vente til han har tid til at spise om så kl er 23 om aftenen.... vi har aldrig problemmer med vores børn og mad, kan de ikke li det spiser de bare mere af det andet, kan de ikke spise mere sidder de ved bordet til vi andre er færdige osv...
Kan se, at vi er rimeligt enige.. vil heller ikke ind på den glidebane, at lave alt muligt for at få ham til at spise. Han må spise det, der bliver serveret.. Vil gerne undgå et kræsent barn, da jeg selv var sådan, og ved hvor træls det er, også som voksen.. Så må han lære det på den "hårde" måde.. Skal siges, at han også får natflaske, så han går ikke sulten i seng, og får altid tilbudt noget et stykke tid efter vi andre er færdige med aftensmaden.
Hej alle kære mennesker herinde  Puha, hvor skal jeg starte ? Historien er jo lang  Starter tilbage i 2006, blev gravid med min kæreste (Siden 20. marts 2005) vi ville beholde barnet ... Mine forældre var imod, kærestens mor støttede godt op ... Men da mine forældre vendte sig til tanken, ja så, som de selv sagde, begyndte de faktisk og glæde sig til den lille kom til verdnen  Men skæbnen ville det ikke sådan, for da jeg i 12. uge var inde til nakkefolds scanning, så sp bekymret ud og tilkaldte en over læge, det viste sig de ikke kunne finde hjertelyd hos fosteret  Da de målede og gjorde ved kunne de sige, mit lille barn, ikke havde været i live i omkring 2 uger, men det var dem en gåde hvorfor min krop ikke havde udstødt det  Så dagen efter kom jeg indtil en udskrabning, det var sindsyg hårdt tiden efter og er aldrig kommet mig over det, har gået til psygolog, men til ingen verdens nytte, jeg har simpelthen lært nu og leve med at tingene bare ikke skulle være sådan, desværre  Selvf. er jeg kommet vider men aldrig over det  Nå, men D. 15. Oktober 2008 fik jeg så pillet min p-stav ud af armen, da kæresten og jeg igennem de sidste måneder havde snakket meget frem og tilbage, og besluttet vi nu ville prøve igen   For ja, kæresten er den dag i dag stadig den samme, gennem næsten 5 år nu  Fik derefter min mens i : December, Feburar, April, Juli, September, November og Her i feburar ... Så som i kan se er der gået 2 måneder mellem de fleste gange men et par gange med 3 måneder mellem  Min mens har aldrig været regel mæssig ... Men kontaktede så i Oktober min læge, for og prøve og få en forklaring, kom derind et par dage sener og fik taget nogen blodprøver, som heldigvis var normale ... Som jeg også vidste råddede hun mig til og tabe mig, skulle gerne tabe mig 15 kg i alt, men til en start 5 kg inden jeg skulle komme igen i Dag (D. 24. Feburar) ... Det gik super i starten, med hjælp fra madlog   men så blev det jul og dum som jeg er tænkte jeg, argh kun jul 1 gang om året, så jeg kan godt spise til den og den julefrokost   Med det resultat jeg efter og have smidt 3 kg på en måned, nu tog 8 kg på, i løbet af december  Så nåede faktisk kun og smide 3 kg af dem jeg skulle have smidt til idag   men det er min egen fejl, selvf .... Men idag snakkede vi så lidt mere og hun lavede en underlivs undersøgelse (har ikke fået en siden min udskrabning) hvor hun udtog en celleprøve, den normale for og tjekke efter livmorhals kræft og Klamydia, så vi er sikre, men burde ikke være noget  Hun ville sende svaret over mail, da hun sagde det så HELT normalt ud ... Hun henviste mig så til en gynækolog... Hvor jeg skal ringe og få en tid i næste uge ... Men vi har som den hurtige nok har regnet ud, nu forsøgt i 16 måneder (1 år og 4 måneder) og er ved og nå derud hvor jeg efter hånden ikke tror på det kan lykkes, og går tit og frygter der er noget "galt" med mig så jeg ikke kan få børn  Min læge siger dog, at når det er lykkes en gang, burde det godt kunne lykkes igen ... Så kære HN, trænger til og høre nogen solstråle historier fra jer ... og hvad tror i ??? Er meget fortvivlet og på randen til og tænke det er håbløst ...
der er noget galt (og det håber vi selvfølgelig på, at der ikke er !), skal I nok klare det  For nogen er det nemt at få børn, andre skal kæmpe mere for det.. Ved ikke helt, hvad jeg skal skrive, udover held og lykke med det hele 
inden det lykkes ( og dette er efter 3 forsøg på fersiliteretklinik). Det skal nok lykkes for jer, men ved godt hvor utålmodig man bliver
Børn kommer når børn vil ... Man kan planlægge nok så meget - men de kommer først når de vil ... Sådan er det bare..   ... Fra 2000-2002 prøvede jeg med min daværende forlovede at blive gravid, det lykkedes en enkelt gang men tabte desværre 10 uger henne.. Vi gik fra hinanden og i et senere forhold prøvede vi et års tid, uden held .. Herefter var jeg faktisk indstillet på at jeg ikke skulle være mor på den måde .. Sidste forår genmødte jeg så en gammel x (fra før den første jeg forsøgte at blive gravid med) .. Vi faldt pladask for hinanden, flyttede hurtigt sammen og begyndte at planlægge bryllup ... Uden overhovedet at have forsøgt blev jeg så gravid ... Så derfor - børn kommer når børn vil ...   ... Måske har du endnu ikke bearbejdet tabet godt nok, og derfor er din krop ikke klar til en ny graviditet? ... Alt mulig held og lykke til jer med forsøget ..
Jeg tænker en gynækolog kan hjælpe dig på vej, og du har jo allerede en tid hertil  Din overvægt og lange og uregelmæssige menstruationer får mig til at tænke på PCO, prøv læs lidt mere om det. Hvis du har PCO er vægttab vigtig, men motion er endnu mere vigtig. Jeg blev hurtigt gravid med barn nr. 1, 3 mdr. tog det, da vi så skulle have nr. 2, tog det os 1½ år, jeg var i mellemtiden blevet ældre, dyrkede langt mindre motion og vejede 10 kg mere. Jeg fik konstateret PCO, og blev gravid da jeg havde smidt sølle 3 kg men også gik en tur i raskt tempo 40 minutter dagligt (+ alm. udmugning etc.).
Har desværre ingen solstråle historie, da vi selv har prøvet i 14 måneder  Men vil bare gi et kæmpe trøste kram, og håbe at gynækologen kan hjælpe jer..
i næsten 5 år før det lykkedes for os. Vi var turen om fertilitetsklinikken blev jeg blev ikke gravid på trods af insiminationer. Vi stoppede, jeg kunne bare ikke mere. Sidste dag var der en læge som hviskede til mig, at hvis jeg kunne tabe mig 25 kg ville der måske ske noget. Jeg tabte mig 35 kg og blev gravid i 2003, fødte i 2004 og holdt vægten. Blev gravid igen i 2007 og fødte 8 mdr. senere. Jeg er siden blevet undersøgt for PCO men har det ikke. Min krop nægtede bare at være gravid da jeg var overvægtig. Spøjs krop jeg har mig   Det er også lettere for kroppen med en lavere BMI, at klare den voldsomme belastning når man er gravid. Jeg ser det i bakspejlet af at jeg har en blodpropssygdom. Held og lykke, det skal nok lykkedes for Jer en dag  Beagle.
jeg skam min dejlig hyp. jeg kunne dog ikke ride under min graviditet. så jeg valgte at lade hende stå og nyde tilværelsen. hun går i løsdrift hjemme hos os selv så det har også gjordt arbejdet en del lettere. nu her hvor lillepigen næsten er 7 mdr gammel er ridningen endnu ikke kommet igang. selvom jeg rigtig gerne ville. så har min datter, og vejret bare ikke været med mig så håber stærkt på at nå det bliver forår at vi starter op på en frisk og så håver jeg at vi kan holde det godt ved lige.  jeg kunne ikke finde nogle part til min hoppe så vær glad for du har en til din hyp. for det hjælper da også utrolig meget. jane og tillykke
Jeg har stadig min hest, men det er slet ikke det samme som før! Jeg har så valgt at få hende ifolet, så vi venter føl til sommer. Det gør også at jeg ikke har så dårlig samvittighed over ikke at ride hende. Jeg kommer aldrig til at ride så meget som jeg gjorde før, men hestene er stadig i mit liv. Jeg er glad for det som det er.
Jeg havde hest opstaldet ude i selvpasserstald da jeg fik første barn, det gik rigtig fint, fik redet 3-4 gange om ugen. 2. barn har jeg haft hesten hjemme, købte en ny under graviditet (men måtte desværre også aflive den gamle under graviditeten   ). Jeg får redet/trænet 2-3 gange om ugen, har hestene i løsdrift, og bruger ½ times tid dagligt på at fodre, strø og køre halm/hø, udmugning klares med traktor. Jeg kunne tidsmæssigt sagtens ride hver dag, men bryder mig ikke så meget om at ride (mens baby sover) når vi alene hjemme, da træner jeg istedet lidt fra jorden. Jeg synes det lyder som om du har optimale forhold ift. at have hest og blive mor samtidigt, hesten står tæt på, men stedet er ikke dit eget, så dermed mindre praktisk arbejde og du har en part der kan tage over. Medmindre du får et barn der bare ikke vil sove en dejlig middagslur, ser jeg absolut ingen grund til du ikke kan beholde hende 
Tillykke Sofie:-) Jeg har jo endnu ikke født, men er næsten i mål. Teoretisk er der idag 11 dage til termin. Min hest blev skadet, lige som jeg opdagede jeg var gravid, så det "lettede" lidt nogle beslutninger. Han kom i løsdrift hele sommeren, og her til efteråret kom han så på stald igen, ganske tæt på mig. "desværre" i en stald, hvor man selv skal muge og gøre foder klar. Men jeg var ret åben omkring min situation, malede fanden på væggen, og fandt alligevel en løsning, i tilfælde af, med staldværten. Mit held er så, at jeg har fundet verdens bedste passer til hesten, som tager ham så meget som hun kan nu hvor jeg bare er lænket til huset grundet div besværligheder. Og de dage hun ikke er der, er der en anden fra stalden som lige kigger efter ham. Indtil for få uger siden var jeg i stalden dagligt, og deltog på lige fod med de andre. Og nød virkelig tiden med hesten. Lige nu savner jeg ham sindsyg meget, men er ved at affinde mig med, at vi skal finde et nyt niveau, når bebs kommer til verden. Så mit bedste råd er at vurder worst case scenario, og lig en plan... Så er man rolig, og slapper væsentlig mere af.
Jeg har valgt at lade hesten stå indtil jeg har født. Jeg er i 16+5, så kunne sagtens ride, men min trailer har været spærret inde i snedriver i 1½ måned, så har ikke kunne komme i ridehus med hende. Derfor får hun nu lov til at stå indtil efter fødslen. Men jeg savner det. I sidste weekend hjalp jeg til ved et springstævne, og det fortrød jeg. Jeg havde det rigtig træls med den manglende ridning, så nu tager jeg ikke ud til nogle stævner (bortset fra Hingstekåring -   ) før jeg selv kan ride med. Glæder mig til at komme igang igen, og håber lysten også er der når den lille er kommet.
Jeg måtte desværre aflive min hest i August (havde termin i Sept). Fordi han var syg længe op til gik han bare på døgnfold fra April måned, så det var på den måde nemt nok at have ham i graviditeten. Ellers havde jeg fundet et par parter (jeg fik desv bækkenløsning og kunne ikke ride/passe hest/gå fra ca 17. uge) eller lånt ham ud, jeg havde allerede flere gode emner der var meget interesseret. Jeg fik så et kolikbarn, og et kun nu kommet i gang med at ride igen overhovedet fordi jeg bare har været så træt og underskudsatig. Jeg rider 2 gange om ugen pt, og det er egentlig hvad jeg kan overskue. Fysisk har jeg heller ikke været klar ovenpå bækkenløsningen før nu. Jeg begynder så småt at kigge på hest igen om ca et halvt år, men køber nok først til næste sommer med mindre jeg finder den helt rigtige. Der er lillemanden begyndt i vuggestue og er ikke helt så superafhængig af mig til amning så det bliver lettere for far at tage sig af ham mens jeg er hos hesten et par timer   Men jeg får brug for en god part kan jeg godt mærke, hvor jeg før har haft hest alene.
Jeg startede med at have hest da jeg blev gravid, men da jeg har en let utilregnlig hes som godt kan bukke i ny og næ og lave ballade så tog jeg ingen chancer.. Jeg havde engenligt bare tænkt mig at lade ham stå, men hende jeg købte ham af i sin tid har så lånt ham og ja det ender nok med et tilbagekøb.. Om jeg så skal egen hest afgører nok om jeg kan finde den perfekte part også nøjes med det.. For jeg nyder faktisk og have de penge til os selv som normalt var afsat til hesten før, mere luft, ingen bekrymringer.. Men puha hvor er det HÅRDT ikke at have hest inden på livet når man har haft det hele livet og egen hest i små 13 år... Men på den anden side er jeg faktisk os glad for ikke at have hest når barnet kommer, så har jeg kun det at tænke på...
efter barn, det kan være svært at vide hvordan man har det når først baby er kommet til verden, personligt er mig og min hest nu på runde 3 og heldigvis er hun så rutineret udi hvad mor kan og ikke kan når hun er tyk så hun ikke kræver alverden. Har betalt mig fra udmugning her den sidste tid da det ikke er fysisk muligt længere men jeg kommer og hygger med hende og har hende i ridehuset så mange dage det er muligt så hun ikke falder helt sammen. Jeg kunne ikke forestille mig at skulle sige farvel til hesten pga børnene, min hest har været der lang tid inden de var i støbeskeen og hun er en del af mig, selvfølgelig kræver det benhård diciplin og en masse opbakning fra dem derhjemme og det skal man have talt om inden ellers kommer det someregel meget bag på især manden at han faktisk skal være ALENE med sit barn i nogle timer hverdag for at mor kan komme ud og være sammen med hesten, det bliver ikke til hele dage i stalden længere men man finder et niveau som dækker ens behov og samtidig gør at man får tid til det derhjemme. Hvis jeg havde valgt hesten fra var jeg gået i hundene allerede efter barn nr. 1, heste har været mit liv siden jeg var barn og har altid haft hest så her var det ikke en overvejelse overhovedet og det har lykkedes fordi min mand står bag mine valg og er en haj til at tage ungerne, tøjvasken, oprydningen, madlavningen, indkøbene lige så meget og nok lidt mere end mig, når vi skal være ærlige   . For mange er det også det økonomiske og den kan være svær for det kræver en solid økonomi at have børn/barn og en hest ude i byen, jeg har aldrig haft parter og får det heller ikke så det er bare at betale og se glad ud også i de måneder hvor rudekuverterne ingen ende vil tage. Mit råd er følg dit hjerte og tag en seriøs snak med manden om hvor meget du kan regne med hans engagement optil og efter fødslen, vores arbejdsdeling har egentlig ikke ændret sig væsentligt fra før til nu og det har nok gjort det hele lidt lettere, og så har jeg ikke haft svært ved at "forlade" mine børn alene med farmand eller mormor og morfar men det kan man ikke vide før man har dem i armene hvordan man reagere. pøj pøj med gravidteten
Hej, Hvis man VIL have hest, kan man også ;o) Jeg har en datter på 2½ - er høj gravid og har 3 heste. Jeg muger selv ud, og har siden dec slæbt vand til hver hest. Og det mest underlige - jeg nyder hver sekund ;o) Jeg vil ikke opgive min ridning, og mens du er hjemme på barsel, er der masser af tid til at ride mens bebs sover. Jeg har altid taget baby med i barne vognen, så har hun sovet mens jeg har trænet. Da jeg gik på barsel med den første, havde jeg 3 heste at ride hver dag, og det gik super. Da jeg startede på arbejde, red jeg om aftenen. Hun sover allerede kl 1930 - så er der masser af tid til at træne. Jeg har haft min datter med til adskillige stævner, hvilket jeg dog tror på bliver anderledes nu, hvor nr 2 snart kommer. Det skal lige siges at jeg har hestene hjemme, og ridehal lige ved siden af stuehuset (så babyalarmen kan række). Hvilket naturligvis gør det hele lettere. Men JA selvfølgelig kan du bevare ridningen - og være en super moar ;o) Held og lykke - Lene
Jeg red selv til jeg var 4 1/2 måned henne og stoppede så pga. smerter i ryggen. Derefter körte jeg ham hver dag til ridehus hvor min veninde red ham eller også skridtede jeg eller longere. Jeg havde ham hjemme og sörgede for alt selv hver dag, nogle enkelte dage mugede min käreste for at väre söd ved mig, men ellers stod jeg og mugede ud selv samme dag vandet gik:) Jeg var indlagt på barselsgangen i 4 dage og det er de eneste 4 dage jeg ikke har ordnet hesten. Jeg startede med at ride igen da bebse var 2 1/2 måned. Jeg flyttede dog hesten til opstaldning ude i byen, da det gör tingene lidt nemmere at man kun skal komme og ride og ik andet. Nu er vi lige flyttet til sverige og hesten er også flyttetmed og rider så vidt muligt hver dag, nu har jeg feks ikke redet i dag fordi bebse er syg, men det er jo sådan nogle ting man må tage med. Men så vil jeg også sige at jeg har en super forstående käreste som altså har kvalitetstid med sin sön hver eftermiddag for så står jeg klar i ridetöjet når han kommer hjem fra arbejde. Jeg nyder altså at have de 2 timer sammen med min hest, bare os 2, ligesom för bebse kom  Men klart bebse er nr. 1 nu og hesten nr.2, eller foresten da, käresten nr. 2...   he he...
Jeg har også beholdt hesten.. Vil ikke undvære det frikvater, man lige får derude. Dog søger jeg en part, så hun kan blive mere regelmæssigt motioneret. Jeg er derude ca 3 gange om ugen, og så passer farmand imens. Jeg havde også forhåbninger om, at jeg kunne ride, mens lillemanden sov, men sådan ville han det ikke. Han har aldrig været særlig god til det soven, så det må blive når farmand kommer hjem.
Super lige med denne tråd, da jeg netop søgte samme svar  Kæresten og jeg snakkede nemdlig om så sent som i går, at vi gerne snart vi have børn, men jeg har været i tvivl om hvordan det vil lade sig gøre at have hest på samme tid med et barn. Så dejligt lige at høre andres erfaringer og råd  /Louise
pony, da jeg begyndte i gymnasiet i 2005, og så var det meningen, at jeg skulle begynde at ride igen i 2008, da jeg blev færdig, men så fandt jeg ud af, at jeg var gravid.. Jeg ved slet ikke, hvordan jeg skulle have det til at hænge sammen med uddannelse og baby, hvis jeg også stadig havde en hest at tage mig af.. Min søn sover omkring kl 19, men så er jeg så træt, at jeg intet orker  Mit frikvarter består så af spinning i 1 time nogle gange om ugen.. Så får jeg både lidt tid for mig selv, motion OG det er ikke så dyrt, som at have hest 
Hej piger  Jeg har Alfred på 3 måneder og aminingen har fungeret fra start og han bliver ammet 100 %.  MEN i perioder på ca 1 uge bliver han sur når han lægges til og nægter at tage ved, det er vist 3 gang nu har sådan en periode (sidst periode sluttede for knap 2 uger siden). Når han har disse perioder spiser han 4-5 gange i døgnet hvilket jeg synes er lige i underkanten.  sidst han spiste i dag var omkring kl 12 og klokken er nu 16.45.  Han virker ikke sulten eller utilpas og sover fine lange lure, ja han er som han plejer, han vil bare ikke ammes.  andre der har oplevet dette?  Nina
det var det samme ved os, men det var ofte lige efter en periode hvor han havde været til rigtigt meget. jeg tror det var fordi han den ene uge prøvede at øge produktionen, og når der så var kommet mere så var der så meget at han kun havde brug for at ammes få gange indtil mængden af mælk var som han helst ville have den ;o) lyder måske fjollet, men det betød ingenting i forhold til at vokse og udvikle sig.
Hej Ditte Det er faktisk samme tanke jeg har haft, for efter han har haft en uges til hvor han ikke har spist ret meget, kan jeg mærke at der ikke er så meget mælk og når han så begynder at spise igen vil han spise hele tiden. Men dejlig Alfred ikke er ene om det  Det bedste ved disse perioder er at han sover op til 10 timer uden mad om natten 
dav dav i kloge hoveder derude hehe  jeg håber i kan hjælpe lidt her, jeg har læst man godt kan blive tyndhåret af graviditet men gælder det også andre steder på kroppen end kun på hovedet ?? det er fordi min kæreste lagde mærke til her i morges da jeg tog tøj på at jeg hehe måske trængte til at få barberet mig de intime steder, jaaa tænkte jeg og kiggede på mig selv og jo han havde sku nok ret hehe  men da jeg så gik i bad og ellers begyndte at få taget dusken og diverse hår under arme og sådan kom jeg ned til mine ben og måtte lige sådn tænkte en ekstra gang, for det ser ud som om de er nybarberede, kun et par enkle hår er der på min ben hist og pist og ellers er mine hår VÆK. . hmmm er det så lige sådan helt normalt at miste sine benhår??
Her vil jeg sige det er stik modsat. Efter jeg er blevet gravid, så vokser mine hår på benene som en i H... Jeg kan nærmest barbere dem hver dag, og stadigvæk så kradser de om aftenen..! Vil underligt..! Men, har læst, at når hårvæksten på benene stiger, så et det fordi man venter en dreng.. Så, jeg må vente til d. 29 marts for at se om den skrøne er rigtig i mit tilfælde..
Uh ja den behåring er både elsket og hadet... Elsket på hovedet, hadet andre steder  Jeg har langt tykt hår på hovedet og det er ikke blevet tyndere. Min kropsbehåring er heller ikke ændret, jeg barberer mig hver dag i badet. Det er ved at være noget besværligt når man er i uge 35, men det er en sejer hver gang! Det er efterhånden et stykke tid siden jeg har kunne se "den der", men det går nu stadig...
Tja, alt mit hår var som det skulle være under graviditeten, men ca. 1-2 måneder efter begyndte jeg at fælde helt vildt! (håret på hovedet, har ikke opdaget noget andre steder). Nu er det så slut me mit tykke hår for en tid. Håret er begyndt at gro ud igen, så nu har jeg en helt masse små irriterende hår, men sådan er det jo bare.
jeg havde en manke der ville noget under graviditeten...også andre steder på kroppen. Efter fødslen har jeg så fældet helt vildt meget, mest på hovedet tror jeg. Nu her efter 5-6 mdr er det begyndt at gro ud igen så nu har jeg sådan en masse små strithår over alt på hovedet. Det ser frygtelig usoigneret ud, men det bliver vel langt nok på et tidspunkt så så det ligger sig ned igen (har lidt krøl i det)
ikke kun mig der har uheld med håret under min graviditet hehe  et sted må de dumme hår på benene jo gerne blive væk   men kommer de igen er det da godt skraberen virker fint 
Min hårvækst gik også i stå under armene og på benene Det var så fedt. Men nu her ½ år fødslen er dem på benene desværre begyndt at vokse i samme tempo som før jeg blev gravid. Under armene bruger jeg sådan en maskine der hiver hårene ud så de er altid ca 2 uger om at vokse ud igen. På hovedet er alt som det plejer både under og efter. Fældede ret meget i efteråret men det var vel bare sommerparykken der var på vej af
Hej alle ænder   Vil lige fortælle lidt om hvordan det går med min lille Tulle pige  Hun er simpelthen super nem og dejlig. Siden i lørdags har hun sovet i sin egen vugge. Den første uge sov hun i mellem os   Men man begynder altså at savne sin bevægelses mulighed  Hun vågner ca. hver 3 time, ikke mindre, og får mad. Falder i søvn igen i løbet af kort tid. Når hun vågner SKAl maden falde med det samme.. hehe ellers er hun en lille hystade I løbet af dagen springer hun en søvn over. det vil sige at hun har 3 timer hvor hun er vågen. Har vi været ude med barnevognen sover hun en 4 timer fra middag af.. Hun spiser som regl kun et kvarters tid slipper selv, kommer på skulderen bøvser, gylper lidt og hikker .. Hun er ikke færdig med at bøvse af før hun hikker   Og så falder hun i søvn. I mandags havde vi så besøg af SP som kiggede på hende. En fin velskabt pige skrev hun   Hun vejer nu 3450 g Hun gik med spørgsmålet om hun tømte brystet, men nej det gør hun ikke. Hun mente jeg skulle pusle hende efter amning og så lægge hende til igen, men trunten vil altså ikke have mere mad når hun selv har sluppet. Og gør hun det så alligevel lægge hun der kun 2 min og gylper det hele op. Men som hun selv sagde har hun taget på, så det må jo være godt  Syntes lige i skal se dette billed af hende. Syntes hun er vild lækker på det her billed   (det er lidt hårdt at være baby) Og så et ikke gabene billede  Håber ikke i blev for trætte af den lange historie 
Dejlig lille pige, og det lyder da bare som om i har helt styr på det hele. Har hun fået et navn?
Hun fik faktisk sit navn for tjaa 1½ år siden. hehe Fik vi en pige skulle hun hedde Alice Sofia, så det blev det  Er faktisk lidt overrasket over hvor "nemt" man falder ind i det at have en baby. Var lidt spændt på at holde sådan en lille ny, men man gør det bare. Om natten ja igen man gør det bare. Det ligger bare så naturligt 
Hvor er det dejligt at læse at det bare går godt. Den måde du skriver på, giver mig virkelig indtrykket at det falder dig så nemt og naturligt med sådan en lille bebs. Skønne, skønne billeder. Var det egentlig dig der engang oprettet et indlæg der handlede om at du var tvivl om i hviklet omfang du havde lyst til at amme? Kh. Mette
:) Rigtig husket, det var mig og min amning. Det går rigtig fint med amningen. Hun kunne desværre ikke få fast selv, så bruger ammebrik. Skal dog forsøge en dag at fjerne den. Men der kommer den der amning op igen, skal tage mod til at fjerne den. Nu føelser jeg mig tryg ved ammebrikken, så lige at gør det anderledes, bliver en dag til får taget mig sammen. Egentlig en underlig måde at være på, det ved jeg godt, men ja det må jo forgå inde i min hjerne...