Hej HN'ere Jeg ved simpelthen ikke hvad jeg skal stille op - vi er ramt af uheld på uheld på uheld. Og når vi så tænker "nu kan det da ikke blive værre", så sker der igen noget nyt, og det bliver bare ved. Hvad dælen kan man gøre for at stoppe det?? Vi har haft nogle rolige år, hvor mange ting er gået fint. Sidste forår blev min hest så meget syg, det var et sammenfald af uheldige omstændigheder, som gjorde at hun blev så syg af et lille ubetydeligt sår, men jeg kæmpede for hende, og idag er hun ridehest igen. Men det kostede skæld ud fra dyrlæger over at jeg ikke ville aflive, og naturligvis også en mindre formue, som jeg stadig betaler af på. Så havde vi egentlig fred og ro hele sommeren og efteråret, men i december fik den ene af mine gamle ponyer tarmslyng og måtte aflives. En uge senere får min kanin et anfald af en slags og bliver lam i bagkroppen, også den måtte aflives. En uge senere får min hund det meget dårligt, men kommer sig dog til næste morgen. Fire dage senere får min anden gamle pony kolik, det koster 4 dyrlægebesøg før det er overstået. Så går det meget godt et par uger, så bliver ridehesten halt på først det ene bagben med en forvridning, bagefter det andet bagben med en infektion. Undervejs bliver hesten skør i hovedet og render afsted, så jeg får snurret longen omkring min finger, og flækker en bruskplade. Det kommer til at koste et år med hævet finger, og pt. virker en stadig ikke for godt. Samme dag, da vi er kommet hjem fra skadestuen, bliver jeg under udlukning løbet direkte ned af 700 kg. ridehest, men slipper dog med et par ømme blå mærker. Jeg starter hesten op igen, og det kører faktisk rigtig godt, den går bedre end nogensinde før, og nu tænker vi, at der vel snart kommer ro på det hele... Men ak nej, min kæreste vælter på motorcykel for 14 dage siden, brækker en meget uheldig knogle i foden og er stadig indlagt, han skal opereres for 3. gang i den kommende uge. Og idag, ja, så bliver jeg for første gang smidt af min hest. Jeg skulle ride et kursus i dyre domme, men hesten er helt fra den pga. uro i hallen, og den tager den for fulde hammer og bukker mig af. Jeg lander på lænden og får pænt ondt, men har det da nogenlunde nu. Og så tænker jeg bare: hvad gør vi galt? På mange punkter er vi heldige; tingene kunne jo være gået meget værre. En øm lænd efter en flyvende afsidning, og en brækket fod efter et motorcykel-styrt er jo sådan set billigt nok sluppet. Men alligevel er det som om, vi er ramt af uheld. Det er i hvert fald ikke mange uger fra midt december vi har fået i fred og ro, før der igen dukker noget skidt op. Og mine nerver er ved at være godt og grundigt tyndslidte, der skal ikke meget til før jeg er ved at dø af skræk. Jeg synes altid vi gør hvad vi kan for at undgå uheld, vi har altid sikkerheden i orden og går med livrem og seler, og uheld kan selvfølgelig ikke undgås - men er der noget man kan gøre, for at få det til at holde op? Eller oplever I andre også kæmpe stimer af uheld? Jeg har længe arbejdet på god karma, men det er åbenbart ikke effektivt nok....
Det lyder som en grum stribe af uheld I har været igennem. Je håber at I begge bliver okay igen hurtigt! Men hvad skal man sige... I har valgt nogle farlige "redskaber" (heste og motorcykel), der ER høj risiko ved begge dele. Mange er heldige at undgå skrammer, men I er tydeligvis ikke blandt dem. Det er bare øv, og alternativet ved I sikkert hvad er.  Hvad angår de andre dyr så er det virkelig trist, men sådan er det desværre at have kæledyr. Derfor gør det jo alligvel ondt hver gang (det ved jeg fra mig selv   ) for selvom de ikke kommer til skade eller bliver syge så lever de kortere tid end os, og det er altid svært at sige farvel. Husk at livet har sine sinuskurver, og jeres har vist været nede og dykke, men på et eller andet tidspunkt begynder kurven at stige igen, I må bare være tålmodige! God bedring til fod og lænd!  Lene
Synes også, jeg har haft et træls år. Sidst jeg talte sammen, havde jeg haft dyrlæge 8 gange på et år, tror måske det er kommet højere op nu. Min søster døde i alt for ung alder sidste år. Har fået en regning på skat på 30.000, fordi de ikke kan lægge tal til, og trække fra. Ja, det er surt, når der kommer det ene oveni det andet. Men tror, man bare skal se det positive, og se, om der trods alt er kommet noget positivt ud af det? Det er der her, jeg har lært at sætte stor pris på tingene.
med alle de uheld i har oplevet/oplever indenfor kort tid. Prøv i hvertfald at gøre noget dejligt sammen, som i begge sætter pris på at lave, for at samle kræfter til livets nedture. Det kan være noget så enkelt som at nyde en film sammen, køre på skovtur og nyde en smuk udsigt - ved din kæreste ikke kan noget pt. Der sker desværre uheld eller tab for alle ind imellem - jeg mistede en baby i 2001 ved vuggedød i mors mave kalder lægerne det. I 2004 døde min dejlige svigermor af kræft. I sept. 2010 måtte jeg aflive min elskede hoppe pga muligvis tarmslyng - fredag den 13/4-12 måtte jeg lade min ene elskede hund aflive da den havde uhelbredelig kræft - og helt uventet døde vores nr 2 hund den 14/4-12 pga en blødning mener dyrlægen kombineret med hundens sorg over hendes søster var blevet aflivet dagen før. Vores kære hunde er så SAVNET(det er ikke mange dage siden det sket). Ja nogen gange går der helt @!#$ i livet. Jeg glæder mig meget over jeg har en dejlig søn, en hest der fyldte 29 den 15/4-12 hun trisser stille rundt og har det fint, og en hest på 9 år. Samt vi har anskaffet os en kær hundehvalp. Jeg sørger for at få nogle pigeaftener med mine veninder, det giver god energi. Samt hygge med min søn og mand. Med venlig hilsen Mette Nielsen
Ja, jeg kender det. Stortset hele dette her år har også været et helvede for mig.   Det er bare så uheldigt og mega nedren. Men du bliver nødt til at prøve at se lyst på det selvom det er svært. :( Lav noget du godt kan lide og prøv at slappe af.
min hest på 9 år var halt efter forvridning sidste efterår og på hospitalet og blive røntgenfotograferet - han blev haltfri igen men er nu halt igen. Skaden sider samme sted igen.
Tak for jeres svar allesammen. Det er egentlig "rart" at høre, at vi ikke er de eneste, som gennemgår nogle trælse stimer af uheld ind imellem. Jeg er godt klar over, at livet kan komme med mere død og ødelæggelse, end hvad vi har oplevet, men derfor er det nu alligevel svært at forstå, at uheldene ikke kan få en ende. Jeg tror I har ret i, at det vigtige er at fokusere på det positive, og så huske at nyde livet, så længe det hele går godt, og få det bedste ud af tingene, når det går skidt. Jeg kan da i hvert fald mærke, at jeg i noget tid ikke har fået sat pris på, at min krop fungerede godt - for av hvor er det bare træls at have så ondt! Og jeg kan også mærke, at jeg i en lang periode har haft det sådan, at nu kunne jeg altså ikke klare mere. Men sådan hænger livet jo ikke sammen, og jeg er blevet udfordret med mere, end hvad jeg troede, jeg kunne magte. Og jeg står stadig, jeg passer mit arbejde og tingene derhjemme, får besøgt kæresten på hospitalet og får redet hesten. Så i stedet for at tænke, at man ikke magter mere uheld, død og ødelæggelse, så er det nok meget bedre at fokusere på, at det da går meget godt. Og jeg kan også mærke, at jeg skal blive bedre til at stoppe op, mærke efter, og give mig tid. Man kan jo lige pludselig godt finde tid til en eftermiddag på sofaen, når bare ryggen gør ondt nok. Der var det måske vigtigere at få gasset helt ned ind imellem, i stedet for altid liiige at skulle nå at ordne haven, støvsuge, rydde op, osv. osv. Så det er nok en meget god lektie, at uanset hvor travlt man synes, man har, så er det altså vigtigere at lytte efter, hvad man egentlig har brug for.