Ja tanken melder sig hos mig fordi jeg bor i en ejerforening ( kun 2 opgange ). Den ene opgang har altid kunnet finde ud af det, mens den anden ligner noget @!#$. Vi har drøftet dette emne utallige gange på vores generalforsamling og der loves bod og bedring, men det ligner stadig @!#$. Jeg tror kun det tager mig ca. 10 min. at feje og vaske min repos. Har folk så travlt idag at de ikke kan nå dette ? Eller er de for "fine" til at udføre sådant arbejde ? Løsningsforslag modtages gerne inden årets generalforsamling 
Sæt betalingen op for fællesudgifter, og få en udefra til trappevask. 
Jeg kender en der fik nedsat huslejen mod at de vaskede trapper. Men ja, tror nogen finder det uværdigt. Ved bare ikke hvorfor 
Ja ideen har været oppe og vende, men dem der kan finde ud af det ( i den ene opgang ) vil ikke acceptere fællesudgifter hævet fordi andre ikke vil vaske trappe. Synes bare det er mærkeligt de hellere vil leve i det svineri, end tage en tørn ?
Jamen det er de vel bare nødt til. Ellers må de jo melde sig som trappevasker i den anden opgang. Eller den ene opgang vasker selv og den anden betaler sig fra det. Jeg forstår nu heller ikke det kan være så svært. Men folk gider vel bare ikke.
Har du prøvet at bo på kollegie med fælles køkken og bad ? Det er fuldstændigt det samme - nogle steder fungerer det med oprydning og det hele - andre steder sejler det og er ulækkert. Jeg ville også stille forslag om at få hævet fællesudgifterne, og så få en udefra til at komme og gøre det. Evt før jeres fællesmøde få et tilbud hjem på hvad det vil koste. For helt ærligt - så tror jeg ikke I kan tvinge de andre dovne hunde til at gøre, hvis ikke de gider gøre det i dag. MVh Charlotte
Enig med Morgan, det lyder meget som det typiske kollegie  Nogle folk GØR bare ikke sådan noget, ofte af dovenskab, går jeg ud fra (hvis man kan sidde bøjet over sin PlayStation, så kan man også bøje sig over et trappetrin?). Jeg synes det er synd og skam, at de "renlige" skal straffes med ekstra udgifter, den holdning har jeg altid haft.. Også derfor jeg har meldt mig ud af køkken-"fællesskabet" på kollegiet. Når jeg ikke bruger det, sviner jeg det ikke. Og jeg vil ikke straffes for at andre sviner  Måske i skulle gøre ligesom på mange kollegier: der bliver simpelthen sat en seddel op med hvem der gør det rent i hvilken uge, og hvis det ikke overholdes, har folk ret til at hælde corn flakes ind af vedkommendes brevsprække.(     ) Eller blot melde vedkommende til boligforeningen/ejerforeningen/hvad i nu har  Måske kan i indføre et bøde-system, så skal den "skyldige" betale for, at der kommer en person og rengør dét, som vedkommende ikke fik gjort. Jeg ved ikke om sådan noget overhovedet kan fungerer i praksis, men måske kan i lave en mildere version af det? 
... at få enighed om den slags, for nogen vil have det meget rent, andre går knap så meget op i det. Og nogen er helt ligeglade. Kan man ikke foreslå på generalforsamlingen at hver husstand har ansvaret en uge - der laves en liste over hvem der er ansvarlig og hvis man ikke har udført arbejdet på et nærmere bestemt tidspunkt (f.eks. lørdag kl 12) skal man betale en bod for det - der ryger direkte i lommen på en der så kommer og gør det. Det kan jo være viceværten der afgør om arbejdet er udført (eller udført godt nok) og nogen har nok en teenagesøn eller datter der gerne vil tjene lidt ekstra indimellem.
i mine øjne. Så må fol ksku op med pungen. De vil jo gerne have at det ser pænt ud. Forkælet ....
Her hvor jeg bor (boligbyggeri)skal der også vaskes trapper, men har hver 3. uge (skal kun gøres en gang ugentlig og efter behov) og her kan man betale sig fra det eller gøre det selv! Hvis man ikke selv har gjort noget inden ugens udgang, så får man pænt et brev om at det SKAL gøres inden næste dag kl 12 eller også ligger der en regning fra et rengørings firma! ^ jeg ved det af erfaring, da jeg var taget på ferie den uge jeg havde trappevask (havde fuldstændig svedt ud at det var den uge, da jeg lige var kommet fra en anden lejlighed, hvor jeg havde en anden uge, UPS!) det blev en dyr æffære :p
Hej. Vi blev i december ejer af vores første Fellpony. En super dejlig hoppe på 8 år. Vores datter er 10 år og har endnu ikke ret meget erfaring med ridning.Men det går bare så fint med at ride den. Ved ikke om vi bare har været heldig,men vi har ihverfald fået en kanon stabil og MEGET rolig pony:-)Vi kan gøre alt ved hende og vores datter kan selv håndtere hende fra jorden. Vi har i forvejen friesere og vi var også brændt varm på Fell ponyen,da den efter sigende skulle have samme rolige gemyt som de sorte perler -og så overnikøbet ligne en mini frieser. Og det må jeg sige vi har fået i Fell ponyen:-D Så med vores erfaringer indtil videre,kan jeg kun anbefale denne dejlige race:-D Mvh Susanne
tillykke med jeres fell pony.. det er da bare skønt din datter selv akn håndtere hende.. det er lige sådan en pony jeg leder efter, og krydser da fingre for at det er sådan generelt for de fleste fell ponyer. syntes bare at dem der er til salg er enormt dyre, ellers er de plage, og vil jo gerne have en lidt ældre pony.. men måske der kommer den helt rigtige en dag.. som sagt har jeg jo rigelig af tid til at lede 
Jeg har haft Fell ponyer i nogle år nu og min erfaring er at det generelt er en ret cool pony og nemme at arbejde med. Jeg er selv en lidt forsigtig rytter,men jeg er slet ikke bekymret for at ride ud..Min vallak på nu 7 år,har aldrig så meget som bukket eller stejlet eller løbet med mig,tværtimod passer han på mig og afstemmer sin opførsel efter mit humør/overskud. Selv min datter,der ellers er bange for at ride,tør ride ham. De andre jeg har,har hele vejen igennem været søde og nemme i al omgang. Vi gå ture med dem og udsætter dem generelt for mange indtryk,og det er sjældent de gider så meget som at vippe med ørerne. Fell ponyen skal behandles med kærlig og konsekvent hånd,men så får man også en fantastisk pony,der kan håndteres af børn med voksenhjælp. Det er en utrolig loyal pony,der,når man har lært dem at kende går igennem ild og vand for sit menneske.
Kære Eva Jeg tilslutter mig koret   Min erfaring med fell ponyer er helt sikkert også, at det er rolige, stabile og venlige heste med et robust og sund sind. De ponyer jeg har redet på skovtur og i dressur, har været dejligt arbejdssomme, glade og samarbejdsvillig. Jeg har endnu til gode at opleve en fell pony panikke. Den typiske reaktion ved f.eks. "farlige ting" er nærmere, at den stoppe op og ikke vil gå istedet for at rende væk  Jeg ville mene, at det er et glimrende valg som børnepony. Held og lykke med det! -LuMe
Hej Eva Jeg kan kun tilslutte mig de andres erfaringer med Fellponyen. Mine børnebørn på 4 og 6 elsker at tusse rundt på dem. Men Selvfølgelig er der sikkert nogen som skiller sig ud, men jeg tror nu det kommer an på opdragelse langt hen af vejen. Jeg har også tilredet fellponyer og der er aldrig unoder. De tager alting som det kommer. Der er mange plage i Dk, men det er jo en meget ny race her i landet. Men jeg syntes der er mange plage som er ved at nå alderen til at kunne påbegynde træningen og tilridningen, så kan man også sætte sit helt eget præg på en "uspoleret" nysgerrig, stabil, arbejdsom og super kærlig pony  Held og lykke.
Hej Eva jeg kan kun give de andre ret, fell ponyen er utrolig rolig,kold, jeg får måske redet en gang om mdr,men tager min og rider tur, selv om hun har gået hele vinteren uden at blive redet, er der ingen problemer, købte min første for 7 år siden, et hoppeføl til min datter på 5 år,nu har vi 11 stk, jeg har aldrig oplevet at de er løbet i panik, bliver de forskrækket over noget, stopper de op, kigger, ryster på hovedet og går videre.Har heller aldrig haft problemer i tilridning, jeg sætter min datter op på dem, de snyser lidt til hende ben, og så gå vi, næsten for nemt, så du skal ikke være bange for at køb en plag. Selv vores 6 årige hingst tager min datter til stævner, og ingen opdager han er hingst, hvis de ikke kigger i programmet. Du skal være velkommen til at komme og se denne dejlige race.
...?? kort og godt... Jeg får en fejl-side.
Den skriver således:  
Slet ingen der kan hjælpe lidt??
udover at ingen læger i Allerød bruger sitet men jeg kan søge på læger i hovedstaden. Er det mon svar på dit svar?  Kh. Mette
Det betyder måske nok at det er et problem hos mig, siden det virker hos dig/andre... underligt. Vil du prøve at sætte linket ind, måske bagvejen virker... *longshot i know*
Hej Jeg kan måske hjælpe. Jeg kunne heller ikke få siden til at virke til at starte med, men fandt ud af, at det var min browser, der var forkert. Hos mig virker siden kun, hvis jeg bruger explorer. Håber det hjælper hos dig.
Aaah dejligt, med noget konstruktivt   Takker det må jeg prøve
JAaaaaaamen det VIRKER JO! 1000 tak 
Jamen det var så lidt. Jeg var selv totalt frustreret, før jeg opdagede det 
Ja, jeg vil gerne tabe nogle kg. og jeg tænkte om det ville være ok at udskifte sådan noget som det daglige indtag af chips/popcorn ud med nødder, og tørrede bananskiver? Dét der såkaldte frugtslik som man bl.a. kan købe i coop? Eller er det ikke spor bedre? Tænkte jeg ville bruge det som en blid overgang og så dereftere begynde på noget gulerod/agurkesnack, evt. med en lækker dip til. Nogen der har nogen gode forslag til opskriften på en sådan dip? Håber i er friske på at komme med nogle gode ideer 
Nødder er fint, men du skal ikke spise ret mange af dem  De der bananskiver er no go...
Tørret frugt i små! mængder. Der er tit tilsat sukker til de tørrede bananer. Nødder og mandler er gode fordi de har den gode slags fedt. Du kan selv lave dip ved at tage yougurth naturel og røre op med forskellige krydderier.
Hvad med en god 85% chokolade? Det er sundt og man behøver ikkke så meget. Der er meget fedt i tørret frugt, selvom det er den sunde slags. Evt. kunne du tage en kold tyrker i en uges tid og så se om du kan komme i gang med bedre vaner. En uge er overskueligt, hvis du virkelig VIL.  Lene
Sorry, men min erfaringer er, at en kold tyrker er vejen frem. Efter bare én dag, har jeg ikke den samme trang mere.
Hvis du ønsker at tabe dig bør du ikke spise mere end 10 mandler, eller andre nødder, om dagen. Fedtet deri er sundt fedt, men de er stadig ekstremt fedende.
At spise færre kalorier og spise sundt er IKKE det samme! Altså nødvendigvis... Tørre frugt og nødder er langt sundere end chips, fordi det ikke er tomme kalorier, transfedtsyrer osv. Men prøv at fine sunde snaks ned fra hyldern og læs kalorieindholdet, feks solgte de nogle rugstænger i Netto en overgang som umiddelbart så sunde ud, rug, lidt kerner og frø - men de indeholdt ca samme kalorier som chips... Men de er da selvfølgelig meget sundere da de var uden de der frygtelige transfedtsyrer og fyldt med fibre. Og det er klart at det er bedre for ens krop med en håndfuld mandler og tørret frugt end f.eks micropopcorn der laves med MEGAusundt fedt, men det er ikke slankekost. Faktisk indeholder tørret frugt langt mere sukker end frisk frugt pr 100 g, og det er trods alt naturligt sukker, ikke proceseret - så det er sundere, men regner man rent i kalorier er der ikke meget vundet. Et lille trick er at popcorn kan faktisk laves helt uden fedt i en microovn - i hvert fald hvis det er en god en. De kan poppes helt uden fedt, men det er svært at få saltet til at hænge ved. Men majs er jo stadig kulhydrater.... Held og lykke
svar! Jeg tror, at jeg vil tage en kold tyrker og så simpelthen måske lave mig noget lækker dig af youghurt naturel og så lave nogle agurke/gulerods stænger til i stedet 
Hejsa. Jeg håber der er nogen herinde der kan hjælpe mig lidt, da jeg er lidt på "herrens mark"... Jeg arbejder pt. som maler, men kan ikke holde til det, og skal derfor finde på noget andet. Jeg vil derfor gerne læse til fysioterapeut, men kan se at jeg nok ikke opfylder kravene. Jeg har afsluttet 1. år på HHX, men sprang så fra igen. Jeg har derfor nogle fag, som jeg kan få papirer på, at jeg har afsluttet, det har jeg fx. haft gjort da jeg skulle bruge det på matematik. Men er der nogen der ved, om det er muligt at tage de fag jeg mangler, som enkeltfag, eller er det ikke nok? Skal jeg have en HF, eller afslutte min HHX? Og er der nogen der ved om man kan tage en 1 årig HF, i stedet for den "almindelige" på 2 år? Det syntes jeg at have hørt noget om, men jeg er ikke sikker. Håber at høre fra nogen kloge mennesker, da jeg syntes det er en jungle at finde rundt i 
Dem som aller bedst kan give dig svar er uddannelsesinstitutionen. Så hvis jeg var dig, så ville jeg ringe til dem og forhøre mig, for at være 100% sikker på hvad reglerne er. Så risikere du ikke at blive vildledt fordi nogle måske kan huske hvordan reglerne var for fx 2 år siden. De har det jo med at ændre sig. Men held og lykke med det. Jeg blev uddannet til fysioterapeut i sommers, og synes det er et rigtig spændende studie og et udfordrende job 
Altså kvote 2 er til for folk som har lidt andre kompetencer end et fint gennemsnit, men om du kan søge ind på kvote 2 ved jeg ikke, jeg ville høre ad på den skole du vil søge ind på om hvad de siger til det du har, og hvad du skal forbedre for at blive overvejet.
Okay, jeg må prøve at ringe til dem. Tænkte bare der måske var nogle herinde der havde totalt styr på den slags 
Selvom det er kvote 2 skal du have en gymnasial eksamen. Derudover bliver du fx vurderet hvad du ellers har lavet. Her vægtes arbejde med mennesker som fx job i en vuggestue eller på et plejehjem. Du skal også skrive en motiveret beskrivelse over din ansøgning. Arbejdet som fysioterapeut kan være fysisk hårdt, og jeg synes derfor, at du skal tale med en af uddannelsesinstitutionerne om du fysisk vil kunne holde til det. Send mig evt. en PB hvis du har nogle spørgsmål omkring selve studiet, og jeg vil forsøge at svare 
Jeg plejede at lave et eller andet lækker - men sundt - når jeg følte den der sukker/slik/chips-trang .. F.eks. lavede jeg en overgang bruchettaer i ovnen, bare med rudbrød i stedet, og jeg er også vild med ristet rugbrød med en smule røget laks på, eller ristet rugbrød med leverpostej og agurk. Ellers spiser jeg græsk salat i store mængder, ææælsker det <3 På den måde får jeg alligevel stillet tranget til noget lækkert .. og hov, lavede også advocado-rejecoctails 
Hey allesammen jeg har idag planlagt at lave lidt balanceøvelser med mine elevhold uden sadel... har i nogle ideer til hvad man kan lave... tænker at de skal: nogle der har andre ideer? det er piger i alderen 7-14 år
Armene ud til siderne med lukkede øjne, evt. i trav. 
Michael: haha jah god ide... kan allerede forestille mig hvordan de store piger ser du i øjenene når jeg siger det til dem 
Hej, Armsving - først den ene, så den anden og tilsidst begge samtidig. Bokse ud i luften - jo hårdere, des bedre (skal næsten "smælde" i skuldrene), en af mine favoritter. Nå tæerne på modsat side af hesten (højre arm til venstre fod). Ligge på knæ på sadlen, hvis det kan lade sig gøre, ellers på meget tykt underlag, så hestens ryg ikke trykkes. Armene ud til siden og dreje overkroppen til den ene og anden side. Longering over små spring uden bøjler, uden tøjler - når balance er opnået igen men med hænderne i siderne eller armene strakt ud til siderne. Slå knuder på tøjlen, så den ikke rutscher ned og så styre hesten med vægt og sæde. Alternativ afsidning: Få en hjælper til at holde hesten. Sid sidelæns i sadlen, naturligvis uden bøjler på. Grib godt fat om forsvisel og bagsvisel, glid en lillebitte andelse ned ad sadlen i den side, benene vender til. Sving benene energisk op og bagud og rul ned ad hesten = baglæns kolbøtte, hvor man lander på benene ved siden af hesten. Lidt hjælp måske nødvendigt i starten. Udføres naturligvis med ridehjelm, så man ikke slår hovedet, hvis man slipper sadlen for tidligt... Kig evt. i materiale om voltigering - der er mange øvelser, man godt kunne bruge til balancetræning for "almindelige" ryttere. MVh Jette
Da jeg var barn, fik vi nogle gange stukket et engangskrus med vand i hver hånd. Skulle så lave diverse øvelser uden at spilde... Det var både i spring og dressur...
takker for ideer... vi endte med at lave de fleste af øvelserne ovenfor, og så trav uden tøjler og med lukkede øjne i longe... og slalom uden brug af tøjler alle tingene uden sadel
Cool.   Og hvordan så de så ud i hovederne. *GG*..
de 8 af dem gjorde det bare og de sidste 2 skulle lige overtales engang og så gjorde de det også
Hvis du får dem til at flytte hænderne op bag på ridehjelmen (hænderne skal helst ligge oven på hinanden, og ca. nederst på hjelmen, ikke oppe oven på hovedet) både træner de balancen og kommer automatisk til at rette ryggen - prøv selv hvor du sidder på stolen nu. Det er faktisk en rigtig god øvelse for sæde og holdning, omend måske lidt kedelig 
Varmt vand og så burde du kunne komme til at skubbe det fri med en finger 
bunden i vejret og ind i ovnen ved 200 grader, oven på en bagerist med bage papir på, så liggerdet sig ligeså fint på bage papiret
Varmt vand virker for mig sveske 
VARMT VAND  ..Eeeeendelig ikke i ovnen, det er ikke alt glas, der kan holde til det..! Mvh Krissie
Hej Ja, som overskriften siger, hvordan kommer du ned af hesten efter endt træning? Spørger fordi jeg har lidt problemer med at komme ned nu, da min mave vokser  Er blevet anbefalet at svinge benet over hestens hals også hoppe, men for det første føler jeg at der så bare er frit fald, hvis han skulle hoppe til siden eller noget og for det andet, så er jeg absolut ikke så smidig/i balance, at jeg kan gøre det  Så kom gerne med idéer 
Kan du ikke bruge en skammel eller lign. ? Hilsen Mette 
Det gør mig forfærdelig ondt for drengen, hans familie og jer andre som var knyttet til ham... Har selv et par tykker på nogenlunde samme alder og ved ikke hvad jeg vil gører hvis det var mig som mistede på så trakisk en måde... Tror det vil værer godt for din søn, at ligge et brev samt blomster som du omtaler, men tror også det er vigtigt ikke at presse ham til at gå helt han til ulykkestedet hvis han ikke vil. Måske han stopper 20 meter før og bare vil stå der, så ynte i skal værer 2 voksne. En til at ligge blomster og brev, og en til at stå ved din søn, hvis det skulle blive nødvendigt.... Tror ogå det er vigtigt, at snakke rigtig meget med ham om, at et tog om sådan ikke er farligt, det kan jo deværrer give traumaer senere hen hvis der ikke bliver taget hånd om det... Men er sikker på du har talt meget med din søn i dag, men pørgsmålet vil aldrig blive bevaret, om hvorfor det lige skulle værer en din søn kendte, som blev kørt over af toget... Spørgsmålet vil med garanti komme mange gange, samt mange andre spørgmål det næste lange stykke tid... Syntes klart du skal få fat i en shykolog, kun lige til at tjekke op på om din søn kan klare sig igennem denne oplevelse ved egen og fam. hjælp, eller om han skal støttes lidt merer....I voksne skal jo også igennem denne oplevelse med/uden hjælp.... Mange varme hilsner til drengens fam. og andre som stod ham nær, Jeg føler med jer alle, og tænder et lys for drengen. Har sådan lyst til at tage jer alle til mig, og give jer et kæmpe knus, så knus herfra og håber i klare det....
Puha - børn og sorg - er den værste kombination man, som forældre skal håndtere.. Det har det været for mit vedkommende, om ikke andet. Man føler sig så magtesløs - og kan ingenting gøre for, at løse deres hjerteskærende ulykke. Men netop erkendelsen af det, er nok de største visesten. Først vil jeg lige sige, at selvfølgelig kan din søn få et brev med i kisten. Alt andet ville undre mig. Tror drengens forældre vil blive meget taknemmelige for, at der blev sendt et brev fra en god kammerat, med i kisten. Så hvis I som forældre ikke kender hinanden godt nok til, at du vil opsøge de pågældende forældre - så send det med posten. Det må I ikke undlade. De har kun det tilbage, som var - og alt er velkommen, som bekræfter, at han var her og ikke bliver glemt. Giver det mening? Jeg har oplevet, at ville gøre noget - men holdte mig tilbage fordi jeg ikke ville trænge mig på, i sorgen. Fik senere rigtig god kontakt til moren - og fortrød bitterligt, at jeg ikke gjorde det dengang. Hun havde bla. modtaget et kort fra en dame, som tit havde set hendes, nu afdøde datter, lege på gaden og udtrykte de varmeste følelser omkring, at det smertede hende, at hun aldrig skulle se det glade barn igen. Selvom det var fra en vild fremmede, var det kort meget værdifulde for moren. Og det er meget smukt, at din dreng vil gøre det. Ellers så vend det med skolen, hvis de gik på samme skole. Skolen har helt sikkert en sorg-politik og tager nogle initiativer, i forhold til samme. Hvis I har nogle billeder af ham, som hans forældre ikke har - evt. taget hos jer til fødselsdage el. lign. så få lavet kopier. Og når der er gået et par uger, så send også disse. Det er kæmpe betydning for de efterladte, at deres børn lever videre, i andres minder, end kun deres egne. Børns sorg kommer i bølger. Du kan opleve en knust dreng det ene øjeblik - og en glad legende dreng, det næste. Det vigtigste er, at de både får lov til, at sørge, når sorgen melder sig - men lige så vigtigt, at de får lov, at holde "pause", når de opfører sig, som intet var hændt. Det jeg lærte, da min datter mistede sin far, som 6årig var, at anerkende de følelser og tanker hun havde. Hun var meget bange for, at der skulle ske noget med andre i familien og bar meget omsorg og sorg, for hendes bedsteforældre og os andre. Jeg gjorde alt for, at fjerne de dystre tanker og følelser. "der sker ikke noget med mig, det lover jeg - jeg er her altid" og "farmor og farfar skal nok klare den, de har jo dig, som de er så glade for" Indtil psykologen gjorde mig opmærksom på, at jeg derved faktisk fortalte hende, at det hun følte var forkert. Glemmer aldrig første gang, jeg istedet kiggede hende dybt i øjnene og sagde "det kan jeg godt forstå skat - det er også rigtig skræmmende, når nogen bare forsvinder fra den ene dag til den anden".. Hun blev så lettet og det blev meget nemmere for mig, at "være i". Derved var jeg også en mere synlig og ærlig voksen, hun "turde" fortælle hvad der skete indeni. Så anerkend hans reaktioner. Og erkend overfor dig selv, at du ikke kan gøre noget, som helst, som fjerner hans smerte. Kræftens bekæmpelse har lavet meget godt materiale, til børn i sorg. Det er godt på den måde, at meget af det er lavet af børn, som har mistet - og derfor taler det "børnesprog" - som de kan forholde sig til. Puha - går ud fra det er togulykken... Det er umenneskeligt og slet ikke til, at bære. Du må meget gerne spørge eller skrive PB... Varme, varme knus og tanker
Vil lige indskyde, at en psykolog ikke kan kurere sorg. Sorg er noget man skal lære, at leve med. Men på sigt, skal man være meget opmærksom på følge-symptomer og her kan man overveje psykolog. De mest udtalte symptomer hos børn er, hvis de pludselig får det svært socialt - at det bliver svært for dem, at omgåes venner og skabe relationer til andre mennesker. Eller hvis der sker væsentlige ændringer i indlæringen. Hvis skolen laver et fælles initiativ, mener jeg absolut man skal gøre brug af det og deltage. Men man skal passe meget på med, at gøre sorg til noget sygeligt - som kan misfortolkes af et barn, som værende noget forkert eller noget man ikke må føle. Hvis man skal noget, skal man som forældre få hjælp til, at hjælpe sit barn.
Lov mig, at du pakker brevet ind i et plastpose, så det ikke bliver ødelagt af vejr og vind - og derved giver drengens forældre muligheden for, at gemme det.... Man er ikke til ulejlighed, eller trænger sig på! Tro mig... Har de evt. en eller flere fælles kammerater, kunne man jo tage kontakt til de forældre og mødes - så børnene har hinanden. God fødselsdag i morgen 
Måske håndbold-klubben gør et initiativ. Og når det var her, de havde kontakten, var det da oplagt... Det var voldsomt på alle måde - og det første halve år, troede jeg aldrig vi blev mennesker igen  Men vi har heldigvis, som race, en overlevelsesevne og styrker vi ikke kender til - som først viser sig, når vi har brug for dem. Pigen jeg omtalte tidligere, var et barn jeg passede i en børnehave jeg arbejdede i. Hun blev dræbt i et trafikuheld - og jeg var på barsel, på daværende tidspunkt. Så var jo knust - men følte mig også lidt "forkert" i min sorg og min medfølelse for forældrene. Der gik et halvt år, før jeg rigtig fik talt med forældrene - og aldrig siden, har jeg holdt mig tilbage, hvis nogle omkring mig mistede. I dag er moderen en meget nær veninde til mig. Vi mødtes flere gange, hvor hun bare gerne ville høre om pigens mange timer i børnehaven - pludselig meget værdifulde timer, som hun ikke havde været en del af. Og så "stjal" jeg billeder fra de andre børns bøger, af pigen, som moren fik. Det har så stor betydning, at man "viser" ansigt og tør, at møde dem, der hvor de er. Og selvom man kan føle, man trænger sig på, eller undskylder, at man jo blot bærer en promille af deres sorg, så er det så vigtig, at de ved man tænker på dem. Mange holdte sig også væk her - og det gjorde mig så ked af det. Min datter havde jo brug for, at vide, at mange tænkte på hendes far og ville huske ham. Og enhver form for afbræk i ens sorg er velkommen - det er under alle omstændigheder aldrig i vejen eller upassende. Send dem en hilsen - det varmer! Knus
Vores svar krydser vist hinanden. Og du trænger til, at sove  Skriv endelig, hvis der er andet jeg kan gøre. Når jeg skriver, vi heldigvis ikke får brug for vores erfaring igen, er det jo ikke helt sandt. Og det gør mig kun godt, at kunne dele ud af den. Det er barske løjer, at stå med selv... Og jeg var selv på herrens mark og famlede mig frem i blinde, et langt stykke hen ad vejen.
rigtig ked af at høre. Det er en rigtig trist situation du står i. Jeg håber på at i kommer så godt igennem det som muligt, og at din søn får det bedre. Det er rigtig flot at du skriver om det og spørger om råd, istedet for at benækte situationen. Bliv ved med det. Jeg har ikke selv børn eller erfaring med børn, og jeg har heller ikke mistet nogen tæt på mig, men jeg kunne ikke lade være med at skrive. Jeg syntes det er så flot at du kan være så stærk for din søn, at du venter med at vise dine bekymringer om ham, til han ikke er i nærheden. Og jeg syntes at det er rigtig flot af din søn at han vil skrive et brev til sin ven. Hvis jeg en dag skulle sige farvel til en af mine venner, vil jeg hellere sige inde i mig selv "her hviler du" end "her skete ulykken". Så jeg ville hellere ligge brev og blomster på gravstenen, end at skulle gå ud til ulykkestedet før jeg var klar til det. På den måde får din søn også en god mulighed for sige farvel til sin ven, uden at der er for mange fremmede i nærheden af ham, så han føler sig så tryg og beroliget som muligt. Det er en rigtig god ide at din søn kommer til psykolog. Ikke at der er noget i vejen med ham, men mere for at få snakket om det og få nogle ressourcer/indgangsvinkler til at få bearbejdet sorgen. Jeg tror også at du selv bør tage et par timer hos en psykolog, da du også selv på mange måder er ramt af tragedien. Derudover kan en psykolog også give dig nogle gode råd til hvad du bør gøre og hvad du ikke bør gøre, for at din søn får bearbejdet sorgen. Men det aller vigtigeste er at du er der for din søn er, at du giver ham støtte og opbakning, og at i får snakket rigtig meget om det hele. Men det ved du selvfølgelig allerede. Jeg tror dog saktens at du kan lade ham se at du også er berørt over siturationen (altså det er ok at være ked af det). Jeg undskylder på forhånd hvis det hele allerede er blevet snakket om her i tråden. jeg vidste ikke helt hvordan eller hvad jeg skulle sige, så det tog mig en stor del tid at skrive færdig. Og jeg undskylder også hvis mine råd ikke helt passer, da jeg som sagt ikke selv børn eller erfaring med den form for sorg hos et barn. Jeg håber at det hele får løst sig godt, og at dig og din søn får en rigtig god fremtid. De bedste forhåbninger og tanker herfra, Lasse
... både ham der er væk og dem der står forvirrede og ulykkelige tilbage. Jeg synes det lyder som gode råd både at tilbyde ham at gå ud med blomster til ulykkesstedet og til graven - og at skrive et brev han måske kan få med i kisten. Selv om du ikke kendte forældrene godt, er jeg stensikker på at et medfølende brev (som følgeskrivelse til din dregns brev som han gerne vil sende med i graven) vil blive værdsat meget. Jeg kan ikke forestille mig andet end at de har brug for al den støtte og medfølelse de kan få. Også selv om de lige nu nok er så meget i chok at de ikke opfatter hvem der støtter - men det at man VISER dem at man også er ked af det, vil blive taget frem, husket og være en hjælp - på den lange bane. Håndboldklubben har forhåbentlig noget fælles omkring dette, så de sammen kan gå til begravelsen, og måske sende en fælles buket. Det er et stort chok når man første gang mister nogen man kender - og når det sker så pludseligt og voldsomt - og for et barn i samme alder - må det være endnu mere forfærdeligt.
Hvordan har I det i dag?? Jeg kan se, det blev sent for dig  Håber du får kontakt, med nogle andre forældre i dag, så I kan bruge hinanden.
Det var dog ganske forfærdeligt  Jeg er uddannet pædagog, og overvejede meget at skrive bachelor omkring børn i sorg og krise. Jeg kan varmt anbefale dig bogen: Sorg hos børn, af Atle Dyregrov. Han er ekspert på området, og bogen er ekstrem spændende, og giver en, en masse værktøjer, man kan bruge, når barnets venner/familie dør.. Den kan købes her: Eller garaneteret lånes på biblioteket
De værste og sværeste ord, der er kommet ud af min mund nogensinde, var da jeg skulle fortælle min datter, at hendes elskede far, var død. Hendes første reaktion var; "Åh nej,Så kan jeg ikke komme til ridning mere"... Det lyder til, at du har en sund og dejlig varm dreng  Tanja, din søn er rigtig heldig, at han har dig! Og det er så super sej, at du handler og forholder dig til, hvad der skal ske og hvad din rolle er i det. Da min datter var omkring psykologen senere i forløbet, var meldingen tilbage at; min datter var selvfølgelig i sorg, men det var en sund sorg. Og vi fik stor ros for, at hun var oplyst og åben omkring, hvad der var sket. Det er en situation, man som forældre, ønsker man kunne skåne dem for og som man kan forbande, rammer dem. Men man skylder sine børn, at forholde sig åbent til det. Og det gør du!!! Håber I, trods alt, får en okay fødselsdag i dag 
Skammel....? Jeg bruger altid skammel eller lignende, når jeg skal op på hesten, men ned....? Der får jeg et problem, eller jeg har det allerede, men det går indtil maven bliver større endnu 
er ved at være et problem, ville jeg nok stoppe med at ride indtil bebsen er kommet... Og så går jeg helt naturligt ud fra, at du er gravid og ikke bare som andre (mig) er blevet lidt småfed 
Jeg bruger også skammel både op og ned - jeg har bygget en solid trappeskammel af affaldstræ og den står fast på ridebanen. Desuden rider jeg western og der må man gerne stå ned i bøjlen  Så en hest der står helt stille, en skammel og stå ned i bøjlen - det virker for min stive krop - om det vil virke på en gravid mave skal jeg ikke kunne sige.
 hi, ja...men problemet er ikke at ride, men at komme ned af hesten. Jeg plejer at tage fødderne ud af bøjlerne, læne mig frem, svinge højre ben over hestens rumpe og hoppe ned, men det at læne mig frem er ikke så fantastisk mere, da forenden af sadlen (kan ikke huske, hvad det hedder), så trykkes op i maven. At hoppe ned er heller ikke et problem. Er kun i uge 18.
Forstod godt at det kun er "at komme ned" der er problemet   Men så er der vel ikke så meget andet end at træde ned i venstre bøjle, når du skal af, og lade dig være så meget oprejst som muligt.... 
jeg har brugt en olietønde, da den er højere oppe.. det kræver blot at hesten har lært at gå hen og stille sig imens man kravler af.. min nuværende hest er ikke trænet nok til det, der stiller jeg hende og sætter skamlen og kravler op.. men jeg er udover den tykke mave he he..
Jeg svang benet over halsen og rutshede ned, da maven var så stor at jeg nærmest hang fast 
Jeg står altid i venstre bøjle når jeg svinger højrebenet henover hesten, støtter med hænderne, slipper bøjlen og hopper ned. Måske kan det give lidt mere luft til maven? Nogen mener, at det er sikkerhedsmæssigt uforsvarligt, fordi jeg har en fod i bøjlen imens jeg hænger der på den ene side. Men for det første har jeg jo sikkerhedsbøjler på, og for det andet er det bare den eneste måde jeg kommer af min hest uden at klunte ned og genere hesten. Jeg kan simpelthen ikke finde ud af at svinge højrebenet ordentlig henover hesten, hvis jeg ikke står i den anden bøjle. Så havner benet på bagsvidslen, og så hænger jeg ellers der med et ben i hvert verdenshjørne - og det er vist heller ikke til meget gavn...
Inden graviditet slap jeg begge stigøjler og svingede højre ben over og landede på jorden. Da min mave blev større brugte jeg en skammel eller noget andet meget højt. Har én gang gledet stille af hesten med maven ind imod sadlen. AV!
Jeg ( pga mine korte ben) gør det at jeg stiger op på en skammel og når jeg skal ned , holder jeg med hænderne på forsvitzelen og hopper udfra hesten . så er der ingen maver, der er i vejen   . Så kan jeg nemlig bøje i knæene i landingen og mister dermed heller ikke balancen .
Jeg har altid svunget mit højre ben over halsen og så "rutsjet" ned af sadlen på hesten   Det er en hurtig måde at komme ned på   Og der kommer din mave ihvertfald ikke i vejen 
jeg gør det samme som rasmus modsat, beholder foden i venstre bøjle mens benet svinges over hesten, når benet er kommet over på den anden side slipper jeg også venstre bøjle og glider ned, fordelen er man ikke behøver læne sig ret meget frem på denne måde, men som rasmus påpeger er det måske ikke så sikkerheds korrekt.
Jeg ved ikke med jer andre, men jeg får de underligeste morsomme billeder for mit indre øje   , når jeg læser alle de fikse forslag til ts. Der kunne nok blive nogle sjove videoklip ud af det, hvis nogle af de mest specielle måder blev optaget og illustreret  Held og lykke med nedstigningen og maven Vh Helene
Ville det være en ide at træne heste i at du stiger på og af fra noget der er så højt at du kan nå det med foden fra sadlen, så skal du bare have benet over halsen, men ikke glide ned?' Så skla du selvfølgelig finde noget der kan bruges til formålet....
Nogle skriver at de undlader at stige ud af venstre stigbøjle, indtil de lander. Men tro mig, det er UMULIGT når du når længere hen i din graviditet. Det klemmer og trykker gevaldigt at have det ene ben presset op imod maven (hvilket man har, hvis man har en alm. størrelse hest og ikke en pony). Der udover er det ikke sikkert (gravid eller ej). Jeg har ladet mig stige af på en stak paller, som var meget højt oppe og ladet skamlen stå ved pallerne, så jeg havde en trappe af gå ned af fra pallerne. Før det steg jeg af på nogle halmballer, som lå helt fast inde i ridehus. Det bump det giver, når man lander og stiger af på normal vis, er heller ikke særlig rart, når man er meget gravid, synes jeg. Held og lykke med projektet   og husk, at motion på hesteryg ER godt,(så længe man ikke falder af selvfølgelig!).
Så min mave var af ok størrelse. Jeg svang bene over som normsæt men holdt siden til ned ad hesten, synes det virkede fint for mig...
Hvis du stiger op fra højre, så skulle det ikke være et problem at stige af i venstre bøjle. Det med at hoppe af hesten er nok ikke den bedste ide, når man er gravid. Stig af hesten, som du kommer op, bare til modsatte side, så skader du ikke sadlen.
Du må simpelthen bare lære ham at lægge sig ned på kommando, så er afsidningen ligetil 
Har lige set Station 2 og bagefter SKAT på job, begge programmer på TV2. I guder hvor er jeg træt af at se folk unytte vores system på groveste vis, værende pære dansk eller indvandre. Men det er bare kun indvandre der vises... er der rigtig noget om snakken, er det er en flok tæppe sælgere og hundehandlere??? Jeg syntes det er svært at blive klog, men det irritere mig meget, at jeg konstant ser de dårlige tilfælde og derfor også har meget mere modstand mod indvandre, end jeg havde for 10 år siden. Hvad siger i? Er det danske samfund bare for nemt at udnytte, eller lukker vi simpelthen de forkerte familier ind? Jeg bliver ihvertfald rigtig gal i hovedet når jeg ser hvad der foregår.
Ja, jeg ved ikke helt om det er den rigtige overskrift, men noget skulle der jo skrives  Jeg er efter nogen år med privat opstaldning atter vendt tilbage til rideskole-livet i den forstand, at min kærestes søster har en stor 2'er pony som jeg rider.  Nu er jeg ikke nogen stor pige, men er da 173 cm høj med en vægt på 63 kg, så jeg har hele tiden været meget fokuseret på først at opbygge ponyens kondi med en blanding af ride/løbeture i skoven med ejeren ved siden af samt løsgørende arbejde med meget fokus på balance for at opbygge primært ryg- og bagparts musklerne. Nu er vi kommet til at den rides ca. hveranden dag blandet tur/dressur/spring, men stadig med meget fokus på frem og ned samt balance, når nu jeg er i den store ende for ponyens styrke og størrelse. Der er ikke de store planer med ponyen udover at få styr på det grundlæggende, så der med tiden måske kan komme en lidt mindre og yngre part til Norbert, der helst ikke skal blive udfordret alt for meget med hans pony-nykker  Nå, men: Jeg rider så rundt den anden dag i et ret fyldt ridehus. Super træning for Norbert, som normalt har meget svært ved at fokusere, og gerne render rundt med hovedet højt for at holde øje med det hele. Det gør han dog meget lidt af denne dag, og jeg roser ham højlydt når han laver noget godt. Især i overgangene som han har svært ved, dels for at gøre ham opmærksom på at han gør det rette, men egentlig primært for at sikre mig at jeg har hans opmærksomhed. Her er det så jeg undre mig første gang. Trods vi er ca 8 inde i hallen, er jeg den eneste der roser min hest, højlydt. Men også den eneste der ikke råber af min hest?! Det er længe siden jeg har hørt så meget "Ej, NU holder du altså op!". Jeg får også et par bukketure på den lille pony, men det nytter bare intet at råbe af ham. Okay, der er vi vel så forkslelige mht. behovet for højlydt ros, fred være med det.  Men så begynder især 2 af rytterne at "ride". Hestene får 2 min skridt, og så er det ellers fuld samling og øgninger/schenkelvigninger/ traverser/ osv for fuld udblæsning med det samme. De bliver ikke redet i holdning, men hevet ind med snuden og så ellers fremad. Når de så protestere ved at smide med hovedet, takte urent, så fik de lige schenklerne ind i siden, et højlydt råb fra rytteren, og så ellers kajetræk i tøjlen. Der var en del yngre ryttere både til hest og ved barrieren. Så snart ridehuset blev tømt for tilskuere og lidt flere heste, jamen, så kunne rytterne pludselig godt falde ned og ride hestene i en lidt mere hensigtsmæssig form. Dette har jeg så oplevet et par gange, og påtalt det pænt overfor den ene rytter (med svaret at den bare havde været lidt dum den dag. Det skal siges at hun ellers normalt rider sin hest meget fint) Jeg skal slet ikke gøre mig hellig. Jeg er selv ganske alm "dressur-rytter" og har startet en del stævner med min gamle hest. Jeg skal ikke sige mig fri for at have for meget fat i snotten på bl.a. Norbert når han har en af de dage hvor galop kun kan foregå med 120 km/t og hovedet højt oppe som en giraf.  Men er jeg den eneste der har oplevet/oplever, at der ofte er ryttere på rideskoler (primært) der prøver at "gøre sig til" overfor et evt publikum, andre dygtige ryttere eller en underviser der ikke er deres egen når de rider? Hvis ja, hvordan har i så påtalt dette? Nogen er jo nemmere at sige noget til end andre, og jeg er slet ikke ude i at skulle diskutere ridestil, men måske mere gøre de enkelte ryttere opmærksom på den fejl de begår. Måske de slet ikke selv er klar over hvor forfærdentligt det ser ud?!
Jeg kan genkende det første du nævner - det med at være den eneste, der roser verbalt. Jeg gjorde rigtig meget af det, da jeg havde Whisper. Jeg ved ikke hvordan man ellers skulle rose? Når man rider har man jo tøjlerne i hænderne, så man kan jo ikke komme ned og klappe hvis det fx er i galop eller generelt en øvelse der kræver, at du ikke slipper tøjlen. For mig at se er der ikke andre måder at rose hesten på, og jeg gjorde det i stor stil   jeg elskede at se Whispers små ører lige vende tilbage mod mig når jeg roste ham, så vidste jeg han lyttede  Men du kan tro jeg har fået mange mærkelige blikke for det!  Især de voksne ryttere med deres DV-heste. De sad altid og sagde aldrig et pip, og hvis os snottede pony-ryttere (dvs mig) roste hesten verbalt, så fik vi lige et "damn du er weird" blik med på vejen! Dog oplevede jeg ikke, at de skældte ud verbalt heller, de sagde faktisk stort set ingenting.. Der blev tit straffet, som du beskriver, med spark i siden eller et rap med pisken. Og det var selvfølgelig ikke alle, der red sådan, skal det lige siges  Og det var sjovt nok de samme ryttere, som også gjorde det med at vise sig frem, når der var "publikum". Det gjaldt også pony-ryttere, så drønede de rundt i fuld galop på hovslaget, for at vise hvor hurtig deres pony var. Det er lidt noget pjat, man burde koncentrerer sig om hesten, og ikke hvem der står og kigger på  Og herre GUD jeg har også lavet mange fejl, det er slet ikke det!  Men lige præcis hér skildede jeg mig nok lidt ud.
Ja, det har jeg oplevet. Forskellige steder, desværre. Jeg har også oplevet at folk ikke roser deres heste. Når jeg rider så bruger jeg også meget stemmen som ros og taler lidt "babyagitgt" til ham når han gør det korrekt. Fordi han rent faktisk opfatter det og bliver mere afslappet når jeg gør det. Han bliver sådan lidt glad af det kan mærke på ham. Jeg får mange kommentarer om "hold kæft hvor du snakker" eller hvorfor snakker du så meget når du rider hehe. Jeg forklare dem at jeg roser min hest og så bliver de lidt mærkelige at se på. Men jeg er sådan set ligeglad   Det hjælper på min hest og jeg bruger derfor stemmen meget. Også når jeg bremser ham så siger jeg også prrruuu osv. Jeg roser også min hest ved at give efter og lade ham være i fred når han gør det korrekt.
Godt at høre jeg ikke er den eneste der taler til min hest   Det har jeg nu altid gjort, men indrømmet, så gør jeg det mere med denne pony, da det hjælper den med at bevare fokus når der er mange andre i ridehuset   Dog dæmpet, så det kun er min hest og evt "forbipasserende" der hører med - kan nemlig huske en veninde der altid kom med et meeeeget højlydt "DYYYGTIIIG" til sin hest hver gang den hoppede et spring. det blev jævnt irriterende i løbet af en hel springtime  Når jeg lige læser mit eget indlæg igen kan jeg se, at jeg har brugt lidt meget plads på at forklare hvordan jeg red - men uden at forklare hvorfor jeg skrev det. Det er mest fordi det er meget få der - af hvad jeg har bemærket - giver sig tid til at mærke "hvordan er min hest idag". Det er som om, at nu de er kommet ud til hesten, så skal den ha' hele armen! Norbert får sandelig også lov til at lave noget, og var idag ret så træt efter en hård træning med nedsidning, samling og galoparbejde.   Men 4 ud af 5 dage står den på spring/løsgørende arbejde/tur og ikke samling - for han skal jo ha' opbygget de der muskler før de kan bruges. Men det er ikke den samme indgangsvinkel jeg oplever. Og igen - alle må da ride som de vil, men det er som om der hersker en form for konkurrence i det daglige om, hvem der er bedst/har den smarteste hest/osv. Og det har jeg bare meget sjældent oplevet i en privatstald?! Jeg ELSKEDE da at vise min hest frem på stævnepladserne, og den lille Norbert skal måske også ud og prøve det, men: I det daglige, der var det altså en hel del mere vekslende træning end det jeg her oplever 
Jeg roser også min hest. Både ved at give efter, rose med stemmen, og evt. klap på halsen med indvendig hånd. Når det så er sagt, så er der også nogen der, efter min mening, "over roser" der heste. Forstået på den måde: Der bliver  : DYYYGTIIIIIG, efterfulgt at nogle   KLAP KLAP KLAP på halsen. Nogen gange tænker jeg om hesten overhovedet kan kende forskel på om den har gjort noget godt eller skidt, da der bliver råbt og "slået" i begge tilfælde. Selvfølgelig kan man ikke rose for meget, men jeg synes lige man skal overveje om man "overfalder" sin hest, når man roser. Og så er der også dem der SKAL tale engelsk eller svensk til deres heste - det kan jeg altså ikke lade være med at fnise lidt af. "ooohh goooood booooy, eller BRA BRA" fnis, men hesten er nok lige glad ;O) Nu til tråd starter, jeg kan fint følge dig. Det er også en rigtig god spiral at rose. Forstået på den måde, man roser, hesten bliver glad og gør det endnu bedre, man roser endnu mere osv. Og det bedste af det hele er, at man efter rideturen er blevet i godt humør og føler at man har lavet en masse godt. Fremfor hvis man skælder ud hele tiden og kommer ind i den negative spiral. Måske har hesten hverken gjort det værre eller bedre, men hvis man har rost, for selv den mindste lille fremgang, bliver det en bedre tur for alle.
Jeg synes de fleste ryttere hos os roser hesten verbalt. Jeg småsnakker en del med hesten, navnlig når vi er ude på vejene hvor der er så mange farlige ting ;o) Jeg bruger i høj grad også stemmen til at standse hende eller dæmpe hende. Men det er ikke så velset, hvad jeg sådan set er ligeglad med. Hellere sige prrrrr end hive en masse i tøjlerne ;o)
Har siden 2005 haft 3 uheld : en hvor en mercedes smækker op i bagparten af min bil hvor jeg holder for rødt. 1 hvor jeg bliver kørt ned bagfra på motorcykel og en hvor jeg påkører et rådyr på motorvejen med omkring 120 km/t. Den kommer springene ud fra en støjvold og da det første jeg ser til den er da den rammer min lyskegle på bilen. Er i tvivl om hvorvidt den overhovedet når at lande på vejen inden jeg rammer den. Heldigvis dør den med det samme. Anyway jeg lider af VOLDSOMME smerter i skuldre, nakke og lænd. Så voldsomme at jeg får synsforstyrrelser, ikke kan nogen som helst og har kvalme. Jeg æder iprener som andre spiser vingummier. Har fået taget røngten billeder og de viser ikke noget. Og indtil nu er jeg støt på den der attitude: spis nogen piller og lad være med at pive. Efter at have læst lidt om piskesmæld vil jeg næsten tro det er det jeg har. Men hvordan griber jeg det an? Har jo ikke ondt hver dag...eller ihvertfald ikke så ondt som de dage hvor jeg sidder og tuder. Hvad har i gjort? Jeg er flyttet i august og har fået ny læge. Har været der en gang og overvejer at prøve at se hvad hun siger til det eller skal jeg bare lære at leve med det?
Skal du da til læge igen. Og meget gerne velforberedt, så lægen ikke kan spise dig af med pladder. Selvfølgelig skal du ikke fylder dig med piller! Så sundt er det altså heller ikke for kroppen.
tror det bliver lidt svært, at bevise at det anhænger sammen med uheldene, hvis du ikke har henvendt dig til læge enten med det samme eller dagen efter uheldene. Men snakmed læge få en erklæring på hvad det er og så snak med en advokat bagefter. hilsen helen
Helen: har været på skadestuen med alle 3 uheld. Fået taget røngten ved alle -har været meget ved min gamle læge og har i alle årnee været gentagne gange afsted med min ryg. så det er bestemt ikke "nyt" i min journal at jeg har smerter.
Jeg lider selv af piskesmæld jeg fik i en rideulykke i november 2006.. Fra november 2006 og til sommer 2007 gik jeg uden diagnose... ja faktisk uden at rigtig snakke med lægen... Jeg havde hvad jeg gik ud fra var spændings hovedpine og spændings smerter i nakke osv... På det tidspunkt arbejde jeg 5 dage om måneden i døgnvagt... dvs mange fridage... Så jeg havde mange dage hvor jeg kunne komme mig og klare mig osv... Da jeg fik et almindelig fuldtids job, måtte jeg kaste håndklædet i ringen efter 3 mdr.. og har ikke været i job siden (sommer 2007)... Har også fået taget diverse røngtenbilleder osv osv osv... Og der er selvfølgelig intet at se.... Min læge sendte mig videre til en MR scanning (for tjek efter discus prolabs i nakken)... Men det var der ikke, istedet fik jeg diagnosen piskesmæld... Har siden været henvist og bruger af tværfagligt smertecenter i aalborg, hvilket har været godt... Du kan bare sende en PB hvis du vil vide mere 
.. til os på SU  Jeg har tænkt at forkæle kæresten her imorgen, fordi jeg kan  Jeg har snoldet helt vildt hvad det gælder desserten,   For har en chokolade fontæne der skal bruges, og en masse frugter der lige hoppede ned i min kurv  Jeg tænkte på at gennemrode fryseren hvad det så gælder aftensmaden, men sad og blev helt inspireret! Hjemmelavet spaghetti med kødsovs - En rigtig lady og vagabond ret! Hjemmelavet spaghetti med laks og tilbehør! Pangasius filet i tomatsovs med ris og eventuelt nogle ovnstegte grøntsager! Nogle der har nogle eksempler på let og lækker aftensmad? 
... ved pastaen, så smager dette her godt:  Hilsen Sif
Godaften HN For et par dage siden var der et indlæg om hvilke job vi alle havde, men jeg kan bare ikke finde det!   Jeg er nok bare blind. Men der var én herinde der arbejdede som tog stewardesse kan jeg huske, og hende vil jeg gerne have fat i - og I andre der arbejder/har arbejdet hos DSB/Arriva  Jeg har længe tænkt og overvejet at det kunne være et fedt job, men jeg mangler råd og inspiration til hvordan man skaffer sådan et job 
er det denne her?
Lasse: Ja, det er lige præcis den!     Tusind tak for hjælpen 
Hej Nu kommer der endnu en "hvad hedder filmen" tråd, men jeg har virkelig brug for hjælp. Nærmest hele min venneflok tror jeg er blevet gak-gak, for de mener bestem aldrig at have hørt om følgende film: Det er en tegnefilm, der blevet sendt i juledagene engang. Den handler om en and/fugl, der bliver vingeskudt under et vintertræk. Den styrter ned og er ved at blive spist at en ræv, men en stor rotte/bæver redder den. Anden/fuglen tilbringer vinteren sammen med Rotten/ræveren, og hele filmen slutter dramatisk på et skibsdæk hvor den genforenes med sin familie. Jeg kan ikke huske så mange detaljer, men én ting kan jeg huske; Rotten/bæveren danser riverdance. Det er især den riverdancende rotte/bæver mine venner står helt af på  Jeg håber meget, at der er nogen der kender den. Jeg har prøvet at google lidt, men det er dælme svært, især fordi jeg ikke er helt sikker på detaljerne  Så kom kom, rensag din hjerne og hjælp mig 
Detaljerne er rigtige - for jeg så den nu i julen, men hvad den hedder kan jeg desvärre ikke huske.  Men den der rotte/bäver overvintre ikke med anden - det gör dens lille fugleven, som også er blevet väk fra mor og far. Fulgen er vist en söpapegöje.
den kan jeg også godt huske, men kan da heller ikke lige huske hvad den hedder... hmm må i tænke boks.
eller The first snow of winter ...og ikke mindst riverdance klippet:
jaaa, det er den det er den, i hvert fald den som jeg kommer på ud fra det du skriver, jeg sad lige og kiggede på google og fandt den nemlig også:) hvor godt, den er sååå søøøød:)
Det er lige præcis den   Tusind tak. Nu kan jeg vise dem klippet, så de tror på mig 
Allerførst vil jeg sige at jeg føler med drengens forældre og også med jer, for det er et stort chok, når et barn mister livet. Da jeg var 12 år mistede jeg min badmintonmakker i en drukneulykke. Vi var på samme årgang, ikke i samme klasse, men spillede badminton sammen (jeg holdt så op med det, for det var næsten ikke til at bære). Jeg husker at mine forældre talte meget meget mig om det og jeg husker begravelsen, hvor jeg og en masse andre børn græd rigtig meget. Men det var en god måde at få sagt farvel, vigtigt selvom det var rigtig svært. Det var min første begravelse, og pludselig kom døden alt for tæt på. Der blev lagt breve og blomster fra nogle, og jeg ved at det betød meget for forældrene (de kendte mine forældre perifært). Jeg fortsatte med at være veninde med hendes lillesøster i mange år indtil vi flyttede langt fra hinanden. Vi talte aldrig om hendes søster, men vi tænkte helt sikkert begge på hende i den første tid når vi var sammen. Året efter mistede jeg en klassekammerat i en bilulykke. Vi var på det tidspunkt kun 10 i klassen (lille årgang), og det kunne mærkes! Det var næste værre, også fordi det skete i skoletiden i et frikvarter. Der blev talt meget om det i klassen med lærerne, mine forældre talte igen med mig. Hun blev begravet ved siden af den anden pige, og det var umådelig svært at stå der igen, kaste en rose ned på kisten, og så især se den tomme plads i klasseværelset i de næste mange dage. Jeg tror lærerne var mere opmærksomme på at få talt med os om det, også fordi det skete så kort tid efter den anden ulykke, og de to klasser var som sagt små på en skole, hvor de fleste kendte hinanden også på tværs af klasserne. Jeg husker begge episoder som du beskriver med perioder med dyb sorg og gråd afløst af perioder hvor jeg legede (dengang ude på landet var man ikke så meget fremme i skoene som 12-årig). Lidt efter lidt begyndte man at tænke mindre over det, men så sent som i sommers gik jeg hen til gravstederne og tænkte på pigerne (jeg er nu 41). Jeg er også typen der kan græde over en hund vi mistede for mange år siden, selvom jeg er voksen, så jeg kan virkelig godt forstå hvor svært det må være for din søn (og jer andre). Jeg synes det er vigtigt at I bliver ved med at tale om det der er sket til du kan mærke at din søn næsten ikke "gider" mere. Det er et stort chok for et barn, og tankerne fosvinder ikke i løbet af en uge eller to. Alt hvad der kan sættes ord på og komme ud af tankerne er godt, også om nogle måneder hvis I kommer forbi ulykkesstedet eller kirkegården. Det er værre hvis man forsøger at "beskytte" børnene ved ikke at lade dem se eller deltage i det som kommer efter sådan en ulykke, for nok glemmer man, men der kan forme sig rigtig mange dystre tanker efterfølgende, hvis man ikke får bearbejdet sorgen, og det kan præge livet fremover. Jeg ønsker alt det bedste til jer og især din søn, og jeg håber virkelig der vil gå lang tid før han igen skal tage afsted med nogen! Lene
... håndterer sorg meget forskelligt - men det med at pludselig tænke på de "praktiske" ting som "hvem skal nu være målmand" er vist meget normalt - det er jo en af de ting hvor de SER at der mangler en person. Og det er nemmere at udtrykke DEN bekymring, end alle de andre tanker der vælter rundt i hovedet på en. Det med at få et brev med i kisten synes jeg er en sød tanke - og jeg er sikker på at forældrene vil værdsætte det. Selv om de kun kender dig perifært, vil de helt sikkert også værdsætte hvis du lige sender et "følgebrev" med, og fortæller at du også er ked af det og føler med dem. De opfatter det sikkert ikke nu - men på længere sigt ER det en trøst med dem der viser at det menneske man har mistet, også betød noget for dem.
Det gør mig virkelig ondt for jer og de andre efterladte. Det er forfærdeligt - især når det sker i alt for tidlig en alder. Der er sagt så mange fine og rigtige tind i denne tråd, som der ikke rigtigt er grund til at gentage. Dog tænkte jeg på det med, at børn håndtere det forskelligt. Man aner ikke, ikke engang med ens eget barn, hvordan de håndterer det bedst. Man kan, fordi man kender barnet godt, have en rigtig god idé om det, men man finder først rigtigt ud af det, når man lader dem gøre det på deres egen måde. Da jeg mistede min far var min datter 6 år. De havde et virkelig nært forhold. De var sammen flere timer om dagen, og hun forgudede ham. Det gør hun stadig. Jeg var så meget i vildrede, men blev enig med mig selv om, at selvom hun kun var 6 år, så var hun nødt til selv at tage stilling til det hele, for det eneste, jeg var helt sikker på var, at hun aldrig ville tilgive mig, hvis jeg skjulte så meget som den mindste detalje for hende. Hun valgte at være med til det hele. Faktisk havde hun svært ved at slippe. Det var ganske forfærdeligt at se hende ligge henover ham, da han lå på sygehuset og var død. Hun græd ikke hele tiden men ville bare ligge med hovedet på ham. Engang imellem var hun lidt ude af rummet, men så ville hun ind igen. Heldigvis var vi mange familiemedlemmer der kunne skiftes til at være der sammen med hende, selvom hun nu ikke som sådan virkede som om, hun lige der havde brug for os. Da han var kommet i kisten, ville hun se ham igen. Min mor gik ind først for at tjekke, hvordan han så ud, så der forhåbentligt ikke var det store overraskelsesmoment. Han så fin ud, og hun fik lov. Det eneste jeg i den sammenhæng ikke fandt hensigtsmæssigt var, at bedemanden ikke gav os de par minutter til at komme ud, før han lagde låget på og begyndte at skrue skruerne i. Det larmede så meget og var så definitivt. Det var hårdt for hende. Hun har også haft forfærdelige dage og nætter, hvor hun græder og savner sin morfor. De er blevet meget mindre forfærdelige med tiden, og jeg tror, det har hjulpet, at hun har fået plads og forståelse for sine følelser, som andre også siger her. Det hjalp hende så meget at være med i hele processen på sin egen måde, så alle skridt kunne være små skridt. Et ad gangen. Uden huller eller uoplyste øjeblikke, der skulle springes over. Det er ikke sikkert, at hun har samme behov næste gang. Alting ændrer sig så hurtigt, og det hele handler bare om at være lige dér og give plads til det hele. Også alle de praktiske tanker, som vi andre i en vis grad jo også benytter os af, når vi arbejder med vores sorg. Når man er lige dér, så gør man alt det, der er det helt rigtige. Det gør du også for din søn. Med venlig hilsen og de varmeste tanker Jean
For, at dele det med os!!! Hvor var det godt - mest af alt for din dreng - hvor er i seje og gode mennesker <3 Man skal ikke bruge overskud til, at dele sin sorg - det giver overskud og er med til, at man kommer videre, at nogen tør nærme sig... Knus
... at i gik derned og fik taget den afsked. Både for din egen dreng og for dig - og så sandelig også for forældrene. Jeg er glad for at læse at I blev og gik over og talte med dem - det jeg har hørt flere gange når nogen har mistet er at det er forfærdeligt at andre simpelthen ikke TØR tale med dem. En af mine kollegaers søn mistede en klassekammerat for et årstid siden. Han var selvfølgelig knust, men var i lang tid bange for at gå op til hendes grav, for "tænk hvis hendes forældre er der. Hvad skal jeg sige". Heldigvis mødte han og hans mor dem i byen en dag - og hun er ikke bange for den slags, Så hun nævnte sin søns frygt, og de søde mennesker sagde at det ville glæde dem at møde ham deroppe, og at han ikke behøvede sige noget. Et Hej ville være fint. I øvrigt har det vist været en hjælp for hendes søn at hun (der mistede sin mor meget tidligt - i en tid længe før man overvejede at en psykolog kunne være en hjælp)jo har været en stor sorg igennem. Hun kunne bl.a. fortælle ham at uanset hvad han følte omkring det, var det i orden - også vrede og tanker som "Hvorfor så hun sig ikke for" Jeg tror personligt at den er vigtig at have med - det er ok at være vred og stille de spørgsmål.
det vigtigt at huske på, at man ikke skal være bange for at gøre de efterladte kede af det. De er allerede så kede, som de kan blive. Nogle af vores gode bekendte mistede deres 20-årige søn på hans fødselsdag i en tragisk trafikulykke. Vi valgte at møde op i kirken til bisættelsen. Det er det mest forfærdelige, jeg nogensinde har været med til. Luften var tyk af sorg, og forældrene fuldstændig knuste. Men det betød SÅ meget for dem, at der blev vist deltagelse - at man ikke bare er ligeglad. Jeg tænker, at du en gang imellem skal være den, der tager initiativ til at tale med din søn om kammeratens død. Så ved din søn, at det er legalt at tale om, selv om der er gået 6 måneder, 1 år eller længere tid. Det er meget voldsomt for børn at opdage, at børn også kan dø. Heldigvis lader det til, at du er rigtig god til at tage hånd om din søn og hans sorg. De bedste tanker til drengens efterladte
Først og fremmest vil jeg udtrykke dyb medfølelse med alle der har mistet i denne tragiske ulykke. Jeg har læst tråden flere gange men ikke vidst hvad jeg skulle skrive. Men da du Tanja beskriver hvordan alle børnene lagde blomster o kort og efterfølgende du og din søn snakkede med forældrene, blev jeg hamrende rørt og stolt. Da min mormor mistede sin mand, mistede hun samtidig rigtig mange bekendte, og nogen i byen gik sågar over på det andet fortov for ikke at møde hende. Den reaktion ramte hårdt. Jeres omsorg og medmenneskelighed er beundringsværdi og meget betydningsfuld. Jeg sender et varmt knus til dig og din søn med ønsket om at i kommer bedst muligt igennem sorgen.
Super godt tænkt   at stille jeres erfaringer til rådighed for andre, som kunne komme i samme situation.
Har du stødt på denne??? Lyder som noget, du måske kan bruge...
Kan kun sige: stor respekt Tanja for det du gør i en svær tid.
Jeg prøvede også den med, at "svinge" højre ben over halsen. (red til en måned før termin)... Men jeg har altså også siddet "fast" fordi jeg ikke kunne få benet helt over på den anden side    Har/havde så også en bombesikker lille islænder, så der var ikke så langt ned  Held og lykke, håber du finder en må der virker (:
... og sådan kommer jeg både op og ned.  Jeg har sådan en metalskammel som håndværkerne bruger med tre trin på, så kommer man godt op i højden og så kan man nemlig komme af ved at svinge benet over hovedet på hesten.
Godmorgen til alle og tak for alle jeres idéer  Hesten bliver skam parkeret ved en skammel eller noget andet højt, når jeg skal op. Og ville sikkert også kunne parkere der ved nedstigning, men det er jo ikke højden som er mit problem. Det er når benet skal over hestens bagdel, så trykkes maven ned i forenden af sadlen og det er meget ubehageligt, når det ikke bare er fedt  Sad onsdag på ham foran stalden og overvejede den ene og den anden måde, men at svinge benet over hans hals vil ikke virke for mig. Jeg ville føle at der så bare er frit fald og min balance bliver nok ikke bedre med ekstra kilo foran. Hmm, må finde på noget, for vil ikke stoppe allerede...
som har behove herfor.. Der er da intet i den udsendelse der siger noget som helst om hvor længe de viste personer har været i landet.. Det kan da sagtens være nogen, der er født og opvokset her.. - og ja, de irriterer også mig helt vildt.. Især ham der sagde "Den gider vi ikke bruge" om det der afstemnings halløj de havde fået.. Og så var der dem fra Vollsmose, der tog politibetjentens radio og lavede totalt grin med ham.. Nogen af dem fik heldigvis stoppet deres kontanthjælp og blev sendt i aktivering.. De var så ikke engang smarte nok til at holde lav profil i forbindelse med deres snyderi.. Det hedder i øvrigt indvandreRE og irritereR - i hvert fald i de sammenhænge du har brugt ordene - og tæppesælgere er i ET ord.. Sprog er jo også et punkt hvor vi er rigtig meget efter "dem".. 
... er vi alle en flok tæppesælgende hundehandlere. Faktisk er det bare et psørgsmål om tid før jeg begår mit store kup mod kommunekassen - og jeg vil gøre det udelukkende fordi jeg er 2. generationsinvandrer. Og der må jo være masser af penge, for der er vist ikke vildt mange indvandrere i min kommune - så kommunekassen må være SPÆKKET med penge - der kan ikke være nogen af de etniske danskere der modtager noget som helst (og da slet ikke noget de ikke er berettiget til) Jeg må hellere også finde på noget mere kriminelt at foretage mig end bare socialbedrageri - og så er jeg 8-10 børn bagud i forhold til min oprindelse! Medierne fortæller nemlig HELE sandheden, og den er jo at "indvandrer = ond og kriminel" "Etnisk dansker = stakkels offer for egen godhed" Eller noget... Lad fordommene få frit spil! Vidste I at hvis jeg får et barn, med en etnisk dansker - og det barn får et barn med en etnisk dansker - og DET barn så begår noget kriminelt - så vil det statistisk set være gældende som "anden etnisk oprindelse" fordi oldefar ikke var fra et europæisk land. Men hvis jeg vinder et eller andet eller opfinder noget smart - så vil medierne juble over at det blev gjort af en dansker....  
men en undersøgelse har vist, at det er indvandrere, der tager de fleste underbetalte , trælse jobs, da det økonomisk ikke kan betale sig for mange danskere eller de simpelthen ikke gider pga trælse arbejdstider. Tankevækkende.
der er ikke noget om snakken, det tror jeg ikke på , jeg tror der er nogle der udnytter systemet, MEN det er der så bestemt også mange mange pære danskere der gør. Så jeg tror ikke på at de kun er sådan, jeg kender mande med anden etniks baggrund som har job, og fået familie og aldrig har været støttet af det offentlige, hvorfor hører vi ikke on dem så ? De udgør nu også en meget stor del af indvandrene .
Jeps - ofte! Til gengæld er danskerne faktisk rigig gode til at brokke sig når deres avis f.eks. ikke kommer til tiden. Og tit SKAL til lige indskydes at "Det er også sådan en haleneger der går med den, han gider nok ikke når der er lidt is" eller "Den dumme polak forstår jo ikke hvad der står på listen" eller "sådan en kinøjser kan vel hverken læse eller skrive, så han fatter ikke at jeg skal have avisen ind ad døren, i stedet for at jeg skal gå HELE vejen ud til min postkasse" - eller lignende modbydeligheder overfor mennesker der i forvejen har et hårdt og utaknemmeligt job. Til gengæld er der ingen ende på problemerne ved SELV at tage jobbet, hvis man er ledig. Puuh nej - op kl 2 om natten og ud på knallert i sne og regn... Pyf!
Ja ja £isbeth, som du selv sagde: Lad fordommene få frit spil 
... fordomme går begge veje - sjovt nok  Men når man er parkeret på brokkeriets landingsbane hører man en hel del - og bemærker hvem man hører det fra (selv om der heldigvis også er mange søde mennesker der ringer) Jeg ved i øvrigt godt at der ER adskillige danske bude også (endda også mange der er glade for jobbet) - til gengæld har jeg anbefalet en DEL (fuldt arbejdsdygtige) mennesker at søge dengang distributørerne virkelig manglede folk. Uden nogen viste den store interesse...
Jeg er enig med dig Lisbeth, mange i DK er meget fordomsfulde. Vores tidligere regering gjorde jo mange i ting forhold til indvandre i DK og ihverttilfælde udtænkte de sammen med Pia Kjærsgaard, en hel masse tiltag for at få "sortsmudsken" til at holde sig fra DK, eller i det mindste at få "dem" til at opføre sig som en af "os". Skægt nok var selvsamme regering og Pia K meget stolte af de danske områder i udlandet hvor man formåede at holde fast i den danske kultur som i bla. Solhjem USA Verden er sgi underlig....
men uden jeg gider tage den store diskution (som vi alligevel) aldrig ville blive enige om er der nok en grund til at tingene blev gjort af den tidliger regering . Der er mange der synes at nok var nok
Havde for nogle år siden et kortere forhold til en mand, der viste sig at stemme DF - og så havde han ret kraftige meninger om, at indvandrere alle snød og bedrog statskassen! Den diskussion vandt jeg dog rimelig nemt. Manden var selvstændig håndværker - og han lavede MANGE sorte penge...Og så var samtlige af hans dvd-film kopier...Jo jo, moral er godt, men dobbelt moral er dobbelt så godt 
Ja, her på det mørke nørrebro har vi jo massere af indvandrer, faktisk er man i min opgang en del af en minoritet hvis man hedder et efternavn der ender på -sen. Er der meget kriminalitet? Næ, det synes jeg nu ikke... Jeg har fået stjålet min cykel, men det er vidst mere undtagelsen end reglen her i København. Er der mange kontanthjælpsmodtagere? Hmm.. svært at svare på, det står jo ikke ligefrem på postkassen! Er der mange utaknemmelige snyltere? Igen, meget svært at svare på. Hvad der tilgengæld er, er en masse søde naboer som smiler og taler til en når man møder dem i vaskeriet (hvilket er mere end man kan forvente af de blegansigter der bor i opgangen). Der er en masse krudtugle unger som leger i gården og som råber og skriger - præcis som andre danske børn. Der er massere mennesker som taler deres eget sprog indbyrdes, men nu har jeg selv været udenlandsdansker, og hvis man møder en dansker der, så taler man altså dansk. Alt andet virker helt fjollet! Blandt teenagerne i blokken går nogle piger med slør, andre gør ikke. Nogle går og taler om drenge, andre taler om deres lektier eller anden ligegyldig hverdagssnak - der er i hvertfald ikke så mange som man skulle tro, der går og planlægger terrorangreb. Kort sagt er vores blok som så mange andre, vi har vores uromagere, men vi har så sandelige også alle de andre slags mennesker der findes i DK. Jeg læste i en artikkel i weekendavisen at forskellen på antallet af kriminelle i de såkaldte ghettoområder og så i et andet repræsentativt område, er 1%!!!!! Dvs. i et almindeligt område lever 99% uden at lave ballade, og i ghettoområder er det så 98%...
Viser jo også kun det de ved sælger... og noget at brokke sig over, er danskerne jo gode til   Så måske derfor de kun fylder kriminalmagasinerne med kriminalitet, begået af folk af anden etnisk herkomst... jeg ved det ikke,
En etnisk diffentieret undersøgelse af kriminalitet viste at en libanesisk mand var ca 10 X mere kriminel end en dansk. Undersøgelsen tager højde for at der er relativt flere danskere i Danmark. Rapporten hedder noget i retning af "etniske minoriteters overrepræsentation i strafferetslige domme" og er lavet af forskere fra SDU. Det handler ikke kun om hvad der sælger - det er vist desværre mere en kendsgerning.
Var 2. genetions indvandrer. Så ud med ham. Så kan vi udvise min niece, der har nasset sig til en lægeuddannelse. Ud med hende! Så er der min svigerinde, der er vuggestuepædagog- ud med hende! Og hendes børn, den ene læser godt nok biologi, den anden bliver student til sommer. Ud med dem,hvorfor skal de nasse på det danske samfund? De bliver sikkert kriminelle! Den eneste, der har RET til at være her- er mig. Jeg har stamtavle på både fædrende og mødrende side tilbage til 14-hvidkål. Det er ikke noget at prale af, men det er sandt. Hvor mange af Jer andre "danskere"- kan prale af det?! Så ud med Jer! Jeg glæder mig allerede til, at jeg kan sidde helt alene med fødderne oppe- og være dansk.
som velintegreret indvandrer, der er i gang med at læse Jura, kunne jeg ikke være mere enig.
VIL du være krakilsk, spiller du dum eller har du vitterligt ikke fattet at det er indvandrere fra ikke-vestlige lande der hentydes til i debatten??  Det er da helt super, hvis nogen vil undre sig, men hvis man bare gør det for at hærge en debat, så synes jeg da, man skal blive væk..
Jeg roser også min hest når den gør det rigtigt - men jeg er så også en af dem som giver den en ordentlig verbal overhaling når den bliver ved med at gå sine egne veje. Det er ganske effektivt, for det er et "signal", som den kender fra jorden. Jeg foretrækker klart at råbe af min hest, fremfor at slå den, flå den i munden, eller hvad folk nu ellers finder på. Råberiet er måske nok temmelig tydeligt for andre, men jeg synes det er en mild måde at sige til min hest, at "nu er det altså nok". Mht. anden del af spørgsmålet, så har jeg også set især unge ryttere, som har mere travlt med at få deres ridning til at se ud af noget, end rent faktisk at ride godt. Jeg kender en som formåede at hidse sin ellers meget, meget rolige hest op, sådan at hun kunne råbe til os andre om hvor vild den var, sparke og slå lidt på den, og så være stolt af at hun kunne styre sådan et vilddyr. Men man skulle altså ikke være meget ældre en teenagealderen for at se hvad der foregik   Det er vel en måde at komme til at føle sig dygtig på, men det siger bare mere om, hvor lidt vedkommende evner. Jeg har meget mere respekt for en person som kan ride sin hest lydig og rolig, end for en som kan rive hesten rundt i øvelser. Hvis bare man sparker hårdt nok kan de fleste heste vel gå sidelæns.....
Jeg syntes du har fat i en rigtig vigtig problemstilling  Jeg har oplevet ovenstående scenarie både på almindelige rideskoler og på private opstaldningssteder, så jeg mener ikke der er den store forskel. Det er langt hen ad vejen menneskeligt, at vi alle gerne vil vise vores "bedste" når der er tilskuere på og så går man let på kompromis med ridemetoder og sund fornuft. Tøjlen bliver nemt kortet et par ekstra centimeter og det kan være svært at bevare forståelsen og tålmodigheden, når ponyen igen rykker hovedet op eller skyder skulderen ud. Så kan det være fristene for især de helt unge ryttere, lige at hive lidt ekstra eller give et rap med pisken. Det kan være svært at sætte fingeren på, hvad man skal gøre for at komme denne "kultur" til livs, da jeg er bange for at mange ikke for alvor er bevidste om det. Ligeledes kan det være svært at "gribe ind" overfor den slags små-situationer, hvor man måske lige syntes den ene eller anden har sparket for hårdt til sin pony, eller savet den vel meget i munden. Det kan hurtigt komme til at virke en anelse overhysterisk. Men jo, man skal helt sikkert tage fat i folk og tage en snak med dem. Jeg har selv gjort det i flere tilfælde, men det kan være svært at trænge igennem til 15 årige mutte piger, der rider sammenbidte rundt på deres ponyer. For piger i den alder, betyder det alt, at andre anerkender dem for det de gør. Mange af dem, er yderst følsomme overfor kritik eller forlag der kan tolkes kritisk. Ligeledes tror jeg heller ikke at kombinationen af ponyer og teenagehormoner/temperament, altid er af det gode. Dermed ikke sagt, at det samme kan være tilfældet for voksne ryttere. Det kræver en smule robusthed og selverkendelse, at "turde" fejle i offentlighed. Derfor kan man tydeligt mærke at mange ryttere bliver presset og gerne vil levere noget perfekt, når de ikke er alene i hallen. Det er ikke fordi de hverken er onde eller dumme, de er bare mennesker. Jeg tror der skal være mere fokus, især måske i blandt de helt unge ryttere, på at få fokus på glæden ved at ride og være sammen med ponyen på en positiv måde. Det er helt fint for mig, at folk har ambitioner med deres ponyer, men ambitionerne må aldrig stå i vejen for den måde man behandler dyret på. Det burde måske tages op som obligatoriske kurser i rideklubberne, hvor det blev ridset op for eventeulle nye medlemmer, hvordan man ønsker "omgangstonen" med andre levende væsner foregår 
Jeg roser verbalt, men det er ogsaa muligt at rose ved at 'lade hesten vaere i fred'. Min tidligere ridelaerer stilede efter at rytteren 'nul-stillede sig' i sadlen og undlod at forstyrre hesten, saa snart et signal var givet, og hesten havde svaret. Netop troen paa at man imponerer ved at 'give hesten gas', eller hvad det nu er for sludder Andreas Helgstrand som regel fyrer af, er det problematiske ved den maade der rides 'professionelt' dressur paa nu til dags. Det er forkert, men alt for mange heste lider under deres rytters tro.
Jeg er nok en af de lidt stille ryttere der ofte roser ved at give hesten fred når den går korrekt og et lille klap til den side hesten evt. er stillet til. Dog bruger jeg ofte "Braaaa", mest fordi jeg engang havde en underviser der sagde det en del. Og egentlig tror jeg det er ligemeget hvad man siger til hesten, den reagerer nok mere på tonefaldet eller hvis den kender til en bestemt kommando. I forhold til hvorvidt man "viser sig frem" i et ridehus med tilskuere, tror jeg det hænger sammen med nervøsitet. Hvis jeg dagligt skulle træne i et ridehus med masser af tilskuere, ville jeg nok også være lidt mere stiv, end når jeg rider hjemme.
jeg er blevet påkørt et par gange , folk ser bare ikke min bil, nå men der har jeg meldt det til forsikringen hvergang fordi , hva nu hvis , der bliver noget senere, så er jeg dækket ind.
Jeg har haft et lille piskesmæld... Og er kommet igennem! Men det var hårdt arbejde at blive rask. Jeg var heldig at komme i hænderne på en virkelig dygtig fysioterapeut. Lægen sendte mig til fys pga. smerter, men det var fysioterapeuten der sendte mig til udredende undersøgelser på sygehuset og ham der ud fra disse gav mig diagnosen. Dette virkede for mig: Behandlinger hos fys - i starten hver 2-3 dag. Efter noget tid, begyndte jeg at styrketræne - i starten med fys på sidelinien. Jeg gik lange ture og senere begyndte jeg at løbe da fyssen sagde, at motion var vigtig for at kroppen kunne restituere og blive stærkere. Jeg kunne ikke ride i starten, men ret hurtigt kom jeg dog igang (i starten kun skridtture), da det var væsentligt for min psyke. Jeg fandt ud af, at et stødabsorberende pad under sadlen sparede mig for mange stød og det er jeg stadig afhængig af i dag. Jeg gik også til massage i lang tid - det løsnede op for alle de spændinger man jo får i hele kroppen når man har ondt et sted. Jeg prøvede også med akupunktur, men det synes jeg ikke gav noget. Jeg ønsker dig rigtig god bedring! Det er sørme lang tid du har gået uden behandlinger...
æder jeg ibumetin blandet med pinexx næsten hver dag, nogle dage er selvfølgelig bedre end andre. så at der var en som har været med ved fys og massage osv, hvordan fik du råd til det???? jeg skal igang med at kæmpe imod forsikringsselvskab og arbejdsskadestyrelsen da de mener at fordi jeg ikke har været meget på arnejdsmarkedet ikke har krav på erstatning. så skal have fundet en god nakkelæge samt advokat på fyn, men det virker virkeligt uoverskuligt når man ved at det kan tage flere år at få en afgørelse, hvordan klarede i andre det? en nu havnet på pension da ingen rigtig vidste hva de skulle stille op med mig og efter har det fået åbnet for pandorasæske med glemte ting fra barn/ungdommen som åbenbart er meget normalt også...????
det var godt, for så er det registreret, tag kontakt med en god advokat, så kan personen vejlede dig, jeg brugte selv en advokat, som klarede det hele, ens forsikring dækker de fleste af udgifterne og erstatningen de sidste. hilsen helen
Var involveret i en forfærdelig trafikulykke i 2002. Overlevede på mirakuløsvis uden mén - bortset fra, at jeg fik hjernerystelse og piskesmæld. Symptomerne er gravist blevet værre og værre. Har desværre   været til lægen HVER gang, jeg havde meget ondt. Dette har resulteret i, at der INGEN erstatning er til mig idag for alt den svie og smerte. På trods af, at modkørende part var 100% skyld i ulykken og kørte fuldstændigt hasarderet. Det er en dommer i retten fuldstændig lige glad med, hvis ikke man har stående i ens lægejournal, at man har været til kontrol MANGE gange. Det var ikke nok, at jeg var indlagt længe som følge af ulykken og skulle have hjælp til ALT. At jeg mistede noget af min hukommelse og koncentrationsevne m.m. Jeg blev informeret om, den gang, af praktiserende læge, da jeg gik til ham første gang, at man intet kunne gøre for at afhjælpe smerterne, men at jeg da kunne få en henvisning til en fys. (Som jeg i øvrigt selv skulle betale). Når en læge siger sådan til mig, ser jeg ingen grund til at komme rendende igen og føle mig som en hypokonder. DESVÆRRE. For det skulle jeg have gjort. knap 5 år efter ulykken vælger jeg i samarbejde med min svigerfar at lægge sag an i mod modparten i ulykken. Advokaten var ikke sikker på, at jeg havde en chance, da jeg netop ikke havde beviser på, hvor meget ulykken havde påvirket både mit arb.liv og privatliv. Idag arbejder jeg stadig som sygeplejerske, og er glad for mit job. Men FØJ for nogle hårde dage jeg har ind imellem. Det svier og brænder nærmest langs rygraden, jeg har ikke en dag uden smerter i nakke, skuldre og arme eller hovedpine osv. Jeg er endnu ikke, selv efter alle de år, vågnet op en morgen uden hovedpine og/eller spænte muskler og sener. Der udover kan jeg ikke stå stille i længere tid af gangen, sidde ned ret længe, ligge ret længe m.m. Det er min stædighed og vilje, der gør, at jeg kan have et almindeligt arbejde idag. Men guderne skal vide, at der er hårde dage... Det satte også en stopper for at jeg kunne ride lange ture uden at få ondt og nogle dage er min store passion dressur bare en umulighed. Jeg har brugt en formue på fys og kiropraktor, træning m.m. Det eneste der hjælper i en kort periode, er special massage. (Kan beskrive dette nærmere hvis nogle ønsker at vide mere). Det er dyrt, mend et hjælper lidt. Desværre tror jeg, at mange mennesker der døjer med piskesmældsskader, må leve med det uden lindring, særlig hjælp eller for den sags skyld erstatning. man vænner sig til at have ondt, man vænner sig til at indordne sig efter smerterne ja. Men ens livskvalitet bliver aldrig det samme igen..
Hej tror desværre du får problemer med erstatningen, da det kan være svært at bevise hvad ulykke der er skyld i piskesmældet, så du skal have en advokat med speciale i personskade. Og så skal du bede din læge om en henvisning til en ct scanning, den kan finde skaderne. God bedring
Så kom dagen for min tid hos min nye læge, hun konstaterede som den første nogensinde : Piskesmæld. Yes! så er jeg nemlig ikke hypokonder mere. Hun udskrev nogen andre piller og er nu igang med at sende mig rundt i systemet hos diverse specialister.
Jeg fik piskesmæld og hjernerystelse for et år siden. En meget dygtig massør har nu fjernet alle symptomer: hovedpine, tinnitus, svimmelhed, træthed, kvalme, synsforstyrrelser og smerter bag det ene øje. Mit atlas-axis led sad skævt og rigtig mange symptomer kom derfra - resten fra spændinger i resten af kroppen efter uheldet. (sygehus og læger har ikke kunnet finde noget) Så mit råd: find en rigtig god massør, læg is på nakken flere gange dagligt, og hvil efter behov. Jeg har på to måneder flytter mig fra med nød at næppe at kunne klare en deltidssygemelding til nu både at kunne passe fuldtidsarbejde og have et liv ved siden af. Insister på at blive rask!
Det kommer til at tage sin tid. jeg kæmper stadig på 6 år. for at få en erstatning og evt. en ny uddannelse. eller bare finde ud af hvad der skal ske i fremtiden. jeg blev påkørt af en fuld ung mand på motorvejen, med en fart på 180 kmt. intet de har sendt mig til har virket. måtte opgive alt. sælge den hest jeg havde den gang. min bil. flytte i mindre lejlighed og flere børn kan ikke komme på tale, da lægen er 99% sikker på at min ryg ikke kan holde til det. jeg fik sammen med piskesmældet også nogen forskudte lendevivler og min højre skulder gik af led, fordi jeg self havde sele på..... i dag lever jeg med smerterne hverdag. men har kraftigt beslutet mig for at det ikke skal forhindre mig i at ride. og har været så heldig at FÅ en hest der simpelhen stopper når jeg mister balancen eller krafterne i ryggen. :0) Han har gjort det så meget nemmer for mig:0) KH Mia kæmp vidre det skal nok lykkedes
Jeg har selv piskesmæld og hvis du intra i at høre nærmere skal du være velkommen til at skrive en PB.
Ak ja jeg er den lykkelige indehaver af 3 piskesmæld pådraget inden for 2 år. 1 bilulykke og 2 alvorlige rideulykker. Sådan. Mine gener var så alvorlige og voldsomme at der slet ikke var tvivl om diagnosen. Det tog dog 2 år og adskillige besøg hos speciel læger, før jeg fik en erstatning, da min mengrad blev sat til 8 procent som så gav 80.000 kr, men har brugt langt over 80.000 kr på behandling. Det sidste piskesmæld pådrog jeg i en slem rideulykke i 2008. Jeg har prøvet alt, akupunktur, zoneterapi, Kranio-sakral terapi, antidrepressiv medidcin, epilepsi medicin som også givet til nerveskader, fysioterapi, psykolog, massør og varmt vands badning, det eneste absolut eneste der har virket er kiroprakter og med god grund. Da hun tog røngtenbilleder af min nakke, fik jeg et chok og kiropraktoeren ligelides. Mine nakkehvirvler var vinderskæve og helt forskubbede, dette havde de ikke set efter inde på sygehuset, kun efter brud. Jeg har nu gået til kiroprakter siden dengang, og i starten var det 2 gange om måneden, nu er jeg helt nede på hver 2-3 måned. Og uden daglig hovedpine konstant, ikke længere ugentlig migræneanfald og slemme smerter i nakken og skuldren. Men ridning er næsten ikke muligt længere. Det er meget meget begrænset hvad jeg kan holde til, desværre, savner det så meget. Men de der bump fra hesten, går lige i nakken, op i baghovedet og giver mig en vanvittig hovedpine som giver mig opkast. At kører over et bump på cykel, er den direkte vej hjem i seng. Jeg kan ikke hoppe, løbe osv. I dag har jeg hovedpine 3-4 dage ud af syv og migræne anfald 1 gang om måneden ca, og har smerter i nakken. Det meste kan tages med piller jeg får fra lægen. Men resten må jeg lærer at leve med. Jeg er ung, kun i tyverne. Jeg håber inderligt at min krop på en eller anden måde helbreder sig selv, måske heler sig selv lidt med tiden. Så et godt råd, prøv kiroprakter.
Jeg glemte helt i min begejstring over massørens trylleri med min nakke, at fortælle at jeg også har haft god effekt af kiropraktik. Men det rykkede altså først for alvor mht hvor meget jeg kan holde til efter jeg fandt denne massør: fokus-massage.dk Det kan være svært af finde en behanlder der er dygtig nok, så prøv at finde ud af hvem eliteidræt'en bruger i dit område - kan man ofte se via f.eks. håndboldholds hjemmesider. Behandlere kan ikke det sammme, selvom de har samme titel. Og for lige at give min kiropraktors råd videre: pas på ikke at lade det at være syg blive en del af din identitet. - Super godt råd, som jeg prøver at følge.
Hehe, umiddelbart så "passer" Stein Bagger vel egentlig meget godt på manges "fordomme" om "de kriminelle 2den-generationsindvandrere" så, gør han ikke??.  Fordomme opstår jo ofte af en eller anden form for erfaring, enten personlig eller andenhånds..
Altså min ene kusine er gift med en amerikaner. De bor i DK, og han læser til lærer. Han er ikke kriminel hehe. Min anden kusine er gift med en marokkaner. Jeg ved ikke lige, hvad han laver. Men han er heller ikke kriminel. Og deres indvandrebørn er heller ikke kriminelle. Jeg er heller ikke ren dansk afstamning (det er nok de færreste, der er). Min oldefar er spansk. Men med hensyn til debatten om kriminalitet, så er det rigtig nok, at det er indvandre fra IKKE-vestlige lande, der fører i statistikken. Og det har måske noget at gøre med kultur. Man ser jo også mange fra øst-landene, som kommer til DK for at lave kriminalitet.
så kommer min absolut ikke-kriminelle, totalt regelrette kæreste fra... RUMÆNIEN!!!   Det er virkelig en "afstamning", der kan få folk til at holde ekstra godt fast i pungen/håndtasken... I øvrigt er hverken hans søster eller mor kriminelle.. Hans mor arbejder med kriminelle når hun tolker for politiet men det er vist også det nærmeste de kan komme.. Jeg har kendskab til en fra Marokko der havde indtil flere domme bag sig INDEN han fik en dom for at have stukket sin ex-kæreste ned.. Det er da bare ikke det eksempel jeg bygger min holdning på.. Det er egne oplevelser og i særdeleshed statistikken, der taler et meget klart sprog.. Det man kan diskutere er så HVORFOR, det forholder sig sådan..
Men sådan er det jo. Folk får deres fordomme, af de oplevelser de får med de forskellige folkegrupper. Det er bare lidt ærgeligt, hvis fordommene bygger på andres fordomme, og hvis der bliver generaliseret alt for meget. Jeg mener heller ikke, at alle fra østlandene er kriminelle. Der er da ansat en polak på gården, som arbejder utrolig meget, og ham er der i hvert fald ikke problemer med. Til gengæld har min genbo fået stjålet sin bil, og tyven var så fra Polen. Han blev da heldigvis fanget ret hurtigt. Der er vist også mange fordomme om sigøjnere. At de alle sammen skulle være trick-tyve eller sådan noget. Det har jeg i hvert fald "hørt" - og så er vi tilbage til fordommene.... hehe.
til indvandrere fra ikke vestlige lande. Problematikken er at mange ikke gør sig klart hvad ordet indvandrer omfatter! Begrebet indvandrer er med tiden blevet meget negativt ladet. Jeg er fra et andet EU-land og derfor er jeg indvandrer, selvom jeg er vokset op med stort set de samme værdier som man vokser op med i DK. Jeg læser Jura og er endnu ikke dansk statsborger. Når jeg fortæller folk at det endnu ikke står øverst på min ønskeliste at blive dansk statsborger, er jeg pludselig bare endnu en indvandrer der ønsker at nasse på det danske samfund. Tværtimod har jeg i sinde at blive i DK og bruge min uddannelse her. Grunden til at jeg endnu ikke er dansk statsborger er at jeg føler, at jeg på nuværende tidspunkt stadig ville miste en stor del af min identitet. Folk opfatter mig som værende dansk, der er ingen der kan høre på mig at jeg ikke er det og mit efternavn slutter på -sen. det kommer gang på gang bag på folk at jeg ikke er dansk statsborger. Men jeg har oftere end jeg mener jeg burde selv fået eller været til stede når andre har fået en sviner om at de er indvandrere og ikke integrerer sig samt at de burde tage hjem. Så længe det man gør passer ind i andres tankegang er det fint man er her, men så snart der er det mindste så er man lige pludselig en dum indvandrer. Så pas på med at anvende ordet indvandrer så generelt uden at gøre det klart for jer selv og andre hvilket del af den kæmpe gruppe begrebet omfatter i hentyder til. Gør det klart for jer selv at selv den mest velintegerede indvandrer næsten ikke kan slippe for at være en "dum indvandrer" i det danske samfund.
... ville det så ikke være mere interessant at se på folks uddannelsesniveau, arbejdssituation, mentale sundhed og bopælsområde frem for på hvor de - eller deres forældre - er født. Prøv at læse denne artikel  der fortæller noget om fordelingen i fængslerne. Det er psykisk syge og folk fra belastede områder der ofte ender i fængsel. Indvandrerne er ofte overrepræsenteret i de belastede områder - og vil dermed naturligvis også være overrepræsenteret i fængslerne. Tager man højde for befolkningssammensætning i forhold til det, er der faktisk ikke en voldsom forskel mellem danskere og indvandrere. Her er endnu en artikel der tager emnet op - og hvor der netop tages højde for folks baggrund
Tror sgu man skal passe på med at konkludere noget eller lave et virkelighedsbilleder ud fra udsendelser der er lavet på folks ugerninger og ulykker. Bor i en såkaldt ghetto, det er ikke indvandrene der er problmer med. Det er pærehvide danskere.
men honey det betyder jo ik at der også er MASSER af problemer med indvandrer andre steder eller er vi nu ude i at skærer aller over en kam .bare på den omvendte måde der er ik nogen kriminelle der hvor du bor kun danskere ergo er alle indvandrer ærlige ??
vi er alle mennesker... Og vi kan ikke alltid gøre noget for hvor vi er født, og hvad vi har oplevd. Eller At man må flygte fra Krig. tror brøkdelen af de der kommer hertil vil udnytte systemet. Men det der går skidt, jo det skal da blæses op i media. Men det er hellere ikke nemt. De har meget mer svært med at få arbejd, fordi at mange dømmer ud ifra at de ikke er danske... Men de har stadig en familie de skal forsørge. nu arbejder jeg et sted hvor jeg har 25 ansatte. Og jeg ville hellere, meget hellere have ansatte der IKKE er danske  Nu er jeg ikke selv dansk, men fra nabolandet Norge. Men arbejdsmoralen f.eks blandt dansker er da noget af det verste... Mens dem der kommer fra Polen, Tyrkiet, Serbien, Sverige, DE VIL arbejde. De vil forsørge sine familier. Og mit indtryk er mere at det er danskene der udnytter sit Danske system... Man får da mere penge på bistand, enn hvad man får i et supermarked for f''n Synes vi alle skal kigge indad, og huske at vi alle er mennesker, enten om vi er hvide, gule eller sorte. om vi tror på gud, Allah eller Buddah. og der findes "dårligere" mennesker af alle religioner og lande.
sjovt min erfaring er lige stikmodsat men ja det er så forskelligt hvor man befinder sig og hvad man oplever
Jeg er enig med   og desuden tager jeg afstand fra generaliseringer. Jeg syntes at man skal se på det enhelte mennseke i sin helhed, med baggrund og hele skidtemøget, i stedet for at dømme hele folkefærd. Indvandrere fra ikke vestlige lande er lige så forskellige i moral, som vi er i DK.
Ønsker lige et par gode råd fra i kære HN´ere..;:-) Har i oktober sidste år mødt en sød fyr, og faktisk været sammen 24/7 lige siden. Han er 35 og far til 2 mindre børn. Disse børn blev jeg hurtigt introduceret for, og samarbejdet omkring dem, mig, faderen og moderen fungerer finno..:-) Dog lagde jeg hurtigt ud med allerede på en af de første dates, at sige, jeg ønskede også selv at få børn en dag.. Han fortalte ærligt og åbent, at han var blevet steriliseret for ½ års tid siden, men at det jo godt kan omgøres, eller man kan tage s..celler fra og injicere ved kunstig befrugtning i kvinden. Men han havde jo ikke "regnet" med at hans daværende kone var utro, og han derfor skulle ud i nyt forhold (derfor han var blevet steriliseret dengang nr. 2 barn kom)... Han kan ikke sige, ja eller nej til endeligt at svare på om han ønsker flere børn, men siger, han jo må tage stilling, den dag jeg kommer og stiller ham et ultimatum, om han vil eller ej. Jeg er vild med ham..elsker ham...vild med hans unger... og ser ham som faderen til mine børn (1-2 stk).. MEN.. skal jeg stille ultimatum allerede nu? Jeg spilder måske tiden?? Og skal man opgive et lykkeligt forhold blot fordi man gerne vil have børn?? Skal lige siges, jeg selv er snart 32 år, og bliver jo ikke yngre.... været single en del år efter et længere forhold..men allerede i sidste forhold (der varede 5 år, også var begyndt at tale børn), så jeg har snart været skruk i en 7-8 år efterhånden..:-)) Gode råd modtages med kyshånd :--))
jeg synes da du skal nævne det for ham så i har klare linier fra starten selvfølgelig vil han kunne forstå dig han har jo også sine egne børn (:
Tak for dit svar... Jeg har skam nævnt det for ham.. ( prøv at læs mit indlæg igen ,-))) Mit spørgsmål gik på om der skulle stilles et ultimatum nu..;-))
Ville nok tage en snak om det, hvis du ved at du VIL have dine egne børn, så må han jo tage stilling til det - Men er du parat til at smutte, hvis han siger "ikke flere børn"?
At gøre dig klart hvad du virkelig gerne vil. Er tiden kommet til børn er det næste spørgsmål (ret indlysende) om det er tid til at stille et ultimatum. Det lyder som om manden er til at tale med, indstillet på at overveje det. Mærk efter inde i dig selv hvad der er det vigtigste for dig og så gå efter det. Held og lykke
Jeg fortalte min mand på vores første date, at valgte han mig, så var det uden børn. Syntes, det var bedst, at have rene linjer, da jeg var/er afklaret med ikke vil have børn. Jeg ville ikke spilde hverken hans eller min tid, hvis han virkelig ønskede børn. Mit bedste råd vil være, at du hurtigt finder ud af, hvad der er vigtigst for dig - ham, som far til dine børn, kun ham og dig eller dig med en anden, som er far til dine børn. Og så meld det ud til ham, så hurtigt så muligt. Så hvis dit valgt er, at du vil have børn, ja så ville jeg sige det nu... Held og lykke med det:-)
Jeg tænker hvis du stiller ultimatum nu og han siger nej, forlader du ham så? Som jeg ser det sidder du med 3 trumkort på hånden - de 3 mennesker du elsker. Du kan smide dem fra dig hvis han ikke ønsker børn, og så risikere du at du aldrig møder en anden mand at få børn med, det er der jo ingen garanti for at du gør. Som jeg læser det har han ikke sagt nej til flere børn, men det lyder som om han ikke er klar lige nu. Min veninde havde det lidt ligesom dig, hun mødte en mand med en datter, han var 100% alenefar ( pigens mor var død af kræft ) og han meldte klart ud, han ønskede ikke flere børn. Min venindes ur tikkede også for vildt, men hendes kærlighed til manden og pigen sejrede, de var hendes trumfkort.Efter en årrække var han pludselig alligevel klar til at lave en unge sammen med hende, så de har idag en søn sammen. Håber du kan forblive i dit forhold og opleve at få eget/egne afkom med manden ved din side. Mvh Birgitte
Jeg ville bede ham om at tage stilling nu. Ikke som ultimatum, og at det skal være her-og-nu, men det er da trist for alle parter at bygge noget op som par og med bonusbørn for så at bryde op nogle år efter på grund af noget, man kunne have afklaret tidligere. Synes jeg... Det må da også give noget utryghed i forholdet, at man ikke er enig om så vigtig en ting og jo altså overhovedet ikke ved, om forholdet har en chance eller ej. Tænk hvis I en dag også gerne vil giftes. Det hedder jo til døden jer skiller - eller til spørgsmålet om børn jer skiller? Men det vigtigste er at gøre op med dig selv først, om du VIL have børn. Hvis du kan leve fint uden, så er det vel ikke så nødvendigt at tage den nu. mvh. tina
Jeg kunne forestille mig, at sandsynligheden for børnesucces er mindre, når han er steriliseret. Jeg mener også, at det kan gøres om, men uden garanti for succes. Jeg kunne også forestille mig, at hverken fortrydelses-behandlingen, eller den behandling, du beskriver, er gratis. Det skal du nok også have med i dine overvejelser  mvh. tina
... stiller man kun hvis man er klar til at tage konsekvenserne - i dette tilfælde at måske afbryde et ellers velfungerende forhold, på grund af nogle ikke eksisterende børn. DU kan jo rent faktisk ikke være sikker på at der ville kunne komme børn selv om han ikke var steriliseret - og selv hvis han siger ja til at få omgjort operationen, er det heller ikke den sikre vej til babyer. Men du må jo gøre op med dig selv hvad der er det vigtigeste - for hvis børnene er vigtigere end hvem du deler dit liv med, så er det vel på tide at droppe ham og finde en anden. Hvis du er 32 år har du ikke så længe endnu før det vil være MEGET sent at få børn. Og måske endda FOR sent, da din fertilitet jo også falder med alderen. Personligt kan jeg ikke forestille mig at sige farvel til en jeg elskede, for nogen der ikke eksisterede og måske aldrig kom til det. Men jeg har heller aldrig haft det store behov for at få børn, så jeg har svært ved at forstå trangen.
Jeg ville tage en dyb indånding og slappe lidt af! Du mødte manden i oktober, så i stedet for at stresse over hvor vidt han skal være far til dine børn, så nyd i stedet at være nyforelsket, nyd at du har mødt en dejlig mand, der har nogle søde børn som du kommer godt ud af det med. Du er stadigvæk i første stadie, hvor han selvfølgelig er manden i dit liv, men vent nu og se om han også er det om 1 år, så kan du stille et ultimatum. Til den tid vil det være fair. Alt for mange glemmer desværre at leve i nuet og nyde det de har! Det er bare min mening!
totalt enig med Stephanie. træk lige vejret,- og lad være at være så desperat. nyd dog livet, og se hvor det bærer hen,- det er jo ikke et væddeløb!
Kan sagtens følge dig i at du gerne vil have børn.. Hvad med måske, at starte de indledende faser? Jeg mener få undersøgt om i faktisk kan få børn? Han skal jo undersøges om det kan laves om og det vil også være en god ide hvis du blev undersøgt, for og se om alt nu stod vel til hos dig.. Tænk nu hvis det slet ikke kan lade sig gøre? Så er det jo en hel anden situation.. Så er der måske lidt mere konkret, at gå ud fra.. Synes der er så mange "hvis'er" i dette her.. Så er i også igang i en fase og det bliver lidt mere håndgribeligt og måske lidt nemmere at tage stilling til.. Det er måske også lidt nemmere for ham at overskue, at bare få undersøgt, om det i det hele taget kan lade sig gøre, istedet for bare at sige jeg vil have børn.. I tiden med de indledende faser, bliver det måske også nemmere for dig og mærke efter, hvor meget han betyder for dig og hvor meget du er villig til at give, for at beholde ham..
Hej Jeg kan sagtens følge dig, TS! Selv er jeg 33, så har heller ikke alverdens tid. Jeg har en skøn kæreste som jeg har været sammen med i over 2 år nu. Da vi mødtes, talte vi om børn, som vi begge havde lyst til. Ja faktisk så min kæreste som en naturlov at han da skulle have børn. Siden har vi ikke snakket så meget om det, andet end lidt om holdninger til abort osv. Så i efteråret tog jeg det lidt op igen, og der sagde manden at han slet ikke var sikker på at han ville have børn! Forestil dig lige hvor chokeret jeg blev  Jeg havde det rigtig dårligt i et par dage, fordi jeg netop følte at jeg nu var nødt til at vælge: skulle jeg blive hos ham og vente og se, eller skulle jeg kaste alt det vi to havde sammen overbord for et håb om at jeg kunne møde en anden mr. right som ville have børn? Jeg valgte at blive, fordi jeg synes at det vi har sammen er for godt til at smide overbord for noget som er så usikkert. Jeg aner jo ikke, om/hvornår jeg så ville møde "faderen til mine børn", og heller ikke om jeg overhovedet kan få børn. Samtidig er jeg ikke en af dem som ikke kan leve uden at få børn, selvom det helt sikkert er et ønske. Hvad dette ender ud i, ved jeg jo ikke. I mine værste øjeblikke tænker jeg, at det kan ende med at vi af en eller anden grund går fra hinanden om 10 år, og så sidder jeg der og har forspildt min chance for at få børn. Men det jeg holder fast i er, at han ikke har sagt at han ikke vil have børn, bare at han ikke er sikker. Vi flyttede sammen for 3/4 år siden, og vores er det første længerevarende forhold han har haft, mens jeg har prøvet det før. Og han har brug for tid til at vænne sig til at bo sammen, men elsker det. Helt ærligt, så håber jeg at han finder ud af at han gerne vil have børn. Men hvis han ikke vil, så tror jeg nok at jeg godt kan finde ud af at være tilfreds med vores nevøer og niecer og hesten. Det håber jeg.
Vi trænger til at grine vores popoer i laser herhjemme, så har besluttet, at jeg vil leje et par sjove film.. men jeg kender mest til gysere, så er helt blank her.. Hjælp  Hvilke film vil i anbefale?
godt lide action og humor sammen. Grinede helt vild til " ck" selvom den snart er gammel - det er kanon sjovt når den der hund snakker med og synger "who let the dogs out" Ellers syntes jeg " " er rigtigt sjove !! Men det kommer an på hvad slags film man er til. Hav en dejlig "Grin popoen i laser aften" 
Også dem med "adam sandler". de er også rigtig gode mange af de nyere, men det er nok lidt mere romantisk-komiske film.
Bad boys - Men in black - og piraterne er set og de var SUPER sjove  Adam Sandler, han plejer at være sjov, det var helt sikkert et rigtigt godt bud 
... an på hvad du finder morsomt. Jeg er stor fan af Mel Brooks. Jeg ved godt at det er lidt ældre film, men det gør dem ikke mindre sjove efter min mening. F.eks.  ,   eller  Men det krææver vist at man kan lide det ekstremt gakkede og aldeles politisk ukorrekte. Verdenshistorien er f.eks. delt op i en del små klip fra forskellige perioder - nogle på et par minutter ( ) og andre tager meget længere tid. Romerriget og den franske revolution tager en del tid. Den spanske inkvisition ender med sang, dans og synkronsvømmende nonner.
jeg er vildt "american teen moovie" type. American pie fired up old school grown ups (okay ikke helt teen movie, men den er sjov!)
Hvis animationsfilm er acceptable også, skal I helt sikkert se Tangled (eller To På Flugt, som den hedder på dansk). Det er en Disney - og den er hylende morsom!
I hele denne uge giver Helles Rideudstyr 10 kr. pr. ekspedition i støtte til julemærkehjemmet Fjordmark. "Grunden til at jeg har valgt at støtte julemærkehjemmet Fjordmark er, at jeg har en kunde hvis barn har været der. Det har været den bedste oplevelse for pigen. Hun er kommet hjem med selvtillid og troen på at hun er noget, og at hun kan det hun sætter sig mål for. Kort tid efter så jeg en udsendelse om julemærkehjemmet, og interviews med børn derfra. Det var super glade børn, nogle fortalte at de for første gang i deres liv havde fået venner. De fik motion, de tabte sig, det var kort fortalt bare livsglæde der lyste ud af dem. Det rørte mig dybt. Men der blev også talt om at julemærkesalget er faldende, nok især fordi folk i dag ikke sender så mange julekort som før. I dag sender man jo bare en email med julehilsener, og julemærkehjemmene er helt afhængige af gaver og bidrag fra fonde, firmaer og private." siger Helle. Helle havde gået og tænkt på, hvad hun kunne gøre for at støtte. Det er nemt nok bare at skrive en chek, men hun ville også gerne gøre opmærksom på julemærkehjemmene og deres fantastiske arbejde, som gerne skulle fortsætte mange år frem. "De har brug for al den hjælp de kan få. Flere og flere børn står på venteliste, og desværre så falder julemærkesalget år for år." Der er ekstra gode tilbud i butikken i denne uge, så der forhåbentlig vil være et par ekstra salg, der er med til at støtte Fjordmark.
Dette initiativ synes jeg bare er SÅ godt - så godt at jeg da fremover vil tænke i at handle her         fra mig 
SOS skal være indianer til stævne og min hest skal have lidt maling på jeg prøvede med det finger maling til børn men nøj det er svært at få af.. nogen ideer til noget der er let at få af ? jeg skal nemlig ride dressur om søndagen så der skal han være ren.. det skal være noget der er nemt at få fat i ikke fra speciel butik eller noget skal bruge det imorgen tidlig har hørt lidt om kridt ??? nogen der har erfaring med det ?
Prøv at se i denne tråd, der er nogle ideer: God fornøjelse! Lene
Jeg kan ikke foreslå hvad du skal gøre. Men tillykke med din nye hest. Jeg kiggede på dine billeder, hvor er det en flot hest. Held og lykke med ham 
tillykke med din nye smukke hest  Jeg kan jo kun svare ud fra, hvad jeg selv ville have gjort, og hvis det var mig, havde jeg helt klart ventet til marts/april udfra nedenstående "bekymringer" Meget lang Transport i dårlige vejr forhold. Temperatur, vind og vejrlig generelt. Ikke vant til fold. Kort pelset / tyndhudet. Ikke vant til dækner. Ikke vant til is, sne osv. - og med tanke på hvor mange ting, der kan gå galt med hesten i forbindelse med ovenstående, så havde jeg helt klart taget den ekstra ventetid med, hellere det end at hesten starter sit liv Danmark, hos nye mennesker, som den endnu ikke er tryg ved, med en masse dårlige oplevelser, og måske hvis man er rigtig uheldig, flere dyrlæge besøg, som man ellers kunne have undgået. Mht. Transport firmaer, så havde jeg Googlet løs, fundet flere forskellige, fået nogle tilbud, og hentet evt. referencer på nettet om dem jeg var interesserede i. Måske nuværende ejer har en Transport samarbejds partner, du kan jo altid spørge, om de kende nogle gode  Endnu engang tillykke med ham. Mvh. Karina
Jeg bliver simpelthen nødt til at sige: GUD, hvor er den smuk! Tillykke med ham!
Hvis det var mig, ville jeg da have ham hjem nu. Jeg kan godt se at der er problematikken med vind og vejr, men hvis han er vant til at stå inde, kan han så ikke gøre det ind til det gode vejr kommer? Desuden er det jo Danmark vi snakker om - Det gode vejr kan lige så godt komme i over morgen, som det kan komme i marts, man ved det bare ikke!
Jeg ville nok lige vente lidt, alene pga kulden under transport, han kan jo ikke røre sig for varme.... Hvis han alligevel ikke er vant til fold kan han jo holdes inde ved ankomsten - måske en god ide alligevel sådan lige et par dage for ikke at få for mange omvæltninger på en gang. Måske kan du lige tjekke med vejrudsigterne hvornår den strenge frost ser ud til at forsvinde - så længe det er over 0 tror jeg det er ok. Pelsdyrene er tit mindre sarte end vi tror. Vores egene danske heste fik jo også lidt af et temperaturchok i år da kulden kom pludselig og hårdt, de fleste klarede det jo fint. Kæmpe stort tillykke med at det endelig lykkedes! Og videre held og lykke med ham!
ham hjem.. så har du i det mindste muligheden for at han kan få lov at røre sig hver dag og vende sig til danske forhold før der går for meget forår i det-- Dækner indefor kan klares og tanken om at den skal stå inde fra nu af til marst er næsten ubærlig for mig! Jeg ville sørge for den blev vænnet til at have dækken på dernedefra.. så ville jeg putte et godt et på den i transporten og så ville jeg tage den hjem.. også ville jeg der begynde at træne den i at være ude,, stille og roligt,.. nu ved jeg ikke hvor du skal have den stående og hvad den kommer fra,, for hvis den ikke er vandt til hopper så kan det blive noget af en omvæltning hvis der er hopper på stedet og den samtidig skal lære at gå og slappe af på en mark!!
Vil HELT klart anbefale "Brudepiger" eller "Tømmermænd i Vegas"  Hvis du også kan lide noget, der lidt ældre kan jeg anbefale "Dum & Dummere"
tømmermænd i vegas og tømmermænd i thailand   
 - simpelthen en sindsyg god og meget sjov action film   Elsker den film - kan se den igen og igen   Med Cameron Diaz og Tom Cruise. Det bliver bare ikke bedre 
Hvis du er til danske film, så er "Klassefesten" lige udkommet. Og den er sindsyg sjov!!!!!! Troede først, at den var sådan lidt plat lige som fx julefrokosten men nej...... Den er vildt sjov uden at være totalt plat. Selvfølgelig er den bare underholdning men god underholdning! Maria
Wild hogs og Old dogs med John Travolta. Begge er hylende sjove 
Hvis I er til det lidt mere bizarre, så er næsten alt med Monty Python morsomt  Deres mest kendte film er nok "Life of Brian", og jeg synes personligt den er rigtig morsom. Derudover kan jeg godt lide Jim Carrey, og filmen "Me, Myself and Irene" er ret underholdende 
hjem og finde det firma jeg brugte sidst.. Marcel jordan kørte min sidste gang og der kom de bare hjem i god stand.. (eller de jorde de ikke men det var ikke hans fejl) han ringede på vejen for at fortælle mig at den hoppe jeg skulle have ikke ville spise,, så jeg lige var klar når hun kom hjem med noget "lækkert" det er service i min verden.. super fed bil, styr på tingene og kom til tiden!!
Forstår slet ikke, at du vil have den hjem   Den ser jo frygtelig træls ud - mon ikke du hellere skulle læsse den af hos mig - den kan du da ikke være bekendt at have stående i stalden  Føj han er lækker. Hvis du har nogle jævne græsfolde han kan komme ud på, så ville jeg tage ham hjem. Hvis han ikke er vant til fold - så skal han alligevel starte med få timer af gangen - så jeg ville få ham hjem, så han er vant til at gå på fold, når de gode foldtimer kommer til april/maj. Men har du knoldede jordfolde, hvor han skal gå forsigtig rundt for ikke at brække benene - så ville jeg lade ham blive - medmindre du har et ridehus, hvor du kan starte med at have ham løs de dage foldende stadig er frosne. Temperaturen ville jeg ikke bekymre mig så meget om, hvis ud altså er villig til at pakke ham ind i dækkener. VH Kira
Hvor er han da bare SKØN! Synes du skulle læsse ham af hos mig i stedet   Ej, pjat. Har ikke rigtig nogen mening om din problemstilling, men synes bare din nye hingst var så lækker at jeg lige måtte kommentere. Dine andre heste er dog også rigtig flotte 
LÆÆÆÆÆÆÆÆKKER HEST! Men det har jeg skrevet til dig på Hg:-) Jeg ville tage ham hjem. Forstår godt at det kan blive lidt et chok for ham at der er køligere her. Men hesten er vant til at stå på stald. Så du kan jo holde ham inde og er det bare én dag godt vejr så kan han jo komme lidt på fold til han vænner sig til det. Iøvrigt så vil det blive varmere i Portugal/Spanien når vi kommer til Marts/April, så du vil uanset have en temperaturforskel at tage højde for. Pak ham ind i dækkener og tjek om han har det for varmt /koldt. Han skal nok kunne klare det. Hvis det var mig, så var han allerede på vej hjem:-)) Hellere hjemme hvor man kan holde øje med dyret:-) TILLYKKE MED HAM
Er der nogen som kender elefanternes "fodertider" i Aalborg Zoo... Vi har en elefant fan, som her helt tovlig med at se dem inde i stalden til fodring. Men vi har ikke været heldige at ramme det ret tit og de har ingen "plan" på hjemmesiden. Nogen der ved om det er tilfældige tider de kommer ind, eller er der bestemte tider hvor man kan være heldig? Det samme med girafferne, når de får foder i de lange rør, som de piller ud med tungen. STORT HIT at se på. Så skal årskortet vist luftes i weekenden, det kunne være guld med en elefant oplevelse. Hilsner Helle (og elefant fanen Alfred, som også var udklædt som elefant til fastelavn)
Hvad med at ringe til Aalborg Zoo, så snart de åbner ? Odense Zoo, vi giver program med hvor alle fodringstiderne står i. Vi har os Giraf fodring hvor gæsterne kan få lov og komme op på en rampe og fodre dem. Det koster 60 kr pr ps og er man under 7 år må der gå en voksen gratis med. 
Kan man udfra tallene på en sadel se, hvor gammel den er? Jeg har en Kieffer sadel, hvor der på indersiden står trykt i læderet: 8366 10 1 Er der nogen der ved det? 
Der er forskellige meninger om tallene, nogle siger de ikke betyder noget andre at man kan læse alderen ud af dem. Det bedste bu er at kontakte kieffer   og skrive tallene og se om de kan hjælpe dig.
8366 er bare serienummeret, mens 1 tallet betyder at det er en 17" sadel. Kieffers sadler laves kun med medium bom som standard, og sadlerne tilpasses derefter den enkelte hest. Tallene henviser til sædestørrelset: 0 = 16" 1 = 17" 2 = 18"
tidligere kunne man se produktionsåret på en kieffer sadel i øksnen ved stigremmen. Altså den man sætter stigremmen om i sadlen - der er en lille stjerne hvori der på nogle/tidligere sadler står produktionsåret (ved ikke om man gør det på de nyere kieffer sadler) eks. 98 (= 1998) 00 = 2000 Så ved man selvfølgelig ikke hvor længe den har hængt i butikken, hos producenten mv. men det giver da et lille hint.
Mange tak for hjælpen alle sammen, jeg vil kigge på stigremlåsen i morgen! 
Hej En hest er blevet påkørt og der er sket skader på biler osv. + et beredskab er sendt til stedet for at spærre af, rydde op, spule blod af vejen osv. Men hvem skal betale for det??? Er det hestens ejers ansvarsforsikring eller bilistens forsikring? Jeg spørger af nysgerrighed, men også fordi det er mig som skal sende regningen på beredskabet som har været på stedet. Hvad mener i? Jeg håber, at hesten døde på stedet og at der ikke var nogen personskader.
Det er jo pålagt os alle, som hesteejere, at have ansvarsforsikring på vores heste, så det må være ejerens foriskring der betaler. Men ellers prøv at kontakte et uvilkårligt forsikringsselskab og hør ad.
Det mener jeg også...har sendt en forespørgsel til mit eget forsikringsselskab. Vil bare høre jeres mening 
Men mon ikke også det kommer an på forholdene. Altså er hesten rendt ud af folden og derved "løbet ind i" bilen, eller har rytter redet den langs vej og bilisten ikke udvist hensyn? Men ja det er jo lovpligtigt at have ansvarsforsikring på sin hest, så der burde, under alle omstændigheder, være en forsikring der dækker. Men er det ikke som når to biler rammer sammen, så udveksler man forsikringoplysninger på skadestedet? Egentlig et interessant spørgsmål..
Har fået svar fra både First Horse (hvor min hest er forsikret) og et andet forsikringsselskab (hvor jeg har andre forsikringer, men hvor min hest er gratis ansvarsforsikret under min indboforsikring). Begge siger, at det objektive ansvar er hestens ejer, da det er en løsgående hest. Som den ene forsikring sagde "Det er jo hesten, som ikke overholder færdselsloven"....hvilket jo er korrekt. First Horse snakkede så også om juridisk ansvar osv. Jow jow, jeg bliver så klog her på mit job 
hvis denne hypotese:  
Ja det er jo lidt interessant egentlig, for iflg lovgivningen sidestilles en hest med et køretøj og så må der jo nødvendigvis gælde samme regler/love som hvis to biler støder sammen? Måske det er en god ide at tage en advokat med ind over hvis man kommer i den uheldige situation.. Håber ikke at der er sket noget voldsomt siden spørgsmålet er kommet?
De gamle havde en snak den anden dag om en lidt lignede sag ren hypotetisk. Vi har en pige til at ride vores pony og nogle gange er der andre veninder der låner hende. Vores spørgsmål gik så på hvad nu vidst der skete noget. Fx vi rider en tur lang en vej en bil kommer for tæt på og hesten/ponyen sparker bag ud og rammer bilen fx i det den kører forbi (der er tale om normal kørsel her) Der er det rytters ansvarsforsikring der skal dække. Smider hesten/ponyen rytteren af og hesten her efter forvolder skade så var det hesten/ponyens ansvarsforsikrning der skulle dække. Men i forhold til TS indlæg vil jeg da også mene, at er der snakke om en heste er er stukket af så er det hestens ansvarsforsikring.
Hestens ejer har netop en ansvarsforsikring for at dette bliver dækket. Hestens ejer er objektivt ansvarlig ift. de skader hesten har forvoldt i dette tilfælde.De nærmere omstændigheder er underordnet medmindre bilens fører har handlet MEGET MEGET groft uagtsomt eller evt. er kørt direkte ind i hesten med fortsæt. Jeg havde den diskussion med en lektor til en af mine timer i erstatningsret, fordi min egen pony lige var blevet påkørt under omstændigheder hvor bilisten måtte have været klar over at de mennesker der hoppede rundt ude ved vejen (med lygter) har forsøgt at få vedkommende til at stoppe. Bilisten kørte videre og ramte min Pony, det var mig der var erstatningsansvarlig og den ansvarsforsikring jeg havde tegnet for hesten der skulle dække. Hestens ejer er i et sådant tilfælde lige så objektivt ansvarlig som en hunds ejer er når hunden går til angreb på et andet menneske/dyr.
Det er det uheld nord for Struer jeg "arbejder" med...
Det kan godt være mig der er uvidende, men hvis to biler støder sammen - uden hest   hvem får så regningen, da ikke bilisterne? Er det så ikke det samme i denne sag. Mht. dækning af skader på materiel og personer er det vel hestens ansvarsforsikring der skal dække. Men beredskabet troede jeg vi alle betalte over skatten?
Det gør part 1. altså bilisten som er skyld i uheldet... Det er også den bilist som får regningen, hvis der f.eks. er ramt et skilt, autoværn eller noget andet af vejens udstyr. Det er bilistens ansvarsforsikring som skal dække de skader, ligesom de skal dække den anden bils skader. Inkl. Vejmyndighedens beredskab som skal ud og afspærre og rydde op efter sammenstødet. Så, det du har egentlig en pligt til at fortælle Vejmyndigheden (Stat eller Kommune), når du rammer vejens udstyr, ligesom du forhåbentlig fortæller ejeren af bilen eller huset du rammer. Vejmyndigheden vil hellere bruge skattepengene til at gøre vejene mere sikre, lægge nyt asfalt osv. i stedet for erstatning for påkørte skilte osv. I ovennævnte sag må det være hesten, som er part 1 og den må/skal have en forsikring.
Nu ved jeg ikke om tingene er ændret efter ny lov om ansvarsforsikring, men fik en hest kørt ned af lastbil for snart 15 år siden. Dengang hed det, at hvis hesten var håndteret korrekt, og man ikke havde handlet uansvarligt fx trukket bare i grime uden tov el. lign, så var det billistens ansvar. Han havde "ikke kørt efter forholdene" hvis han overså hesten, selvom han var chanceløs i forhold til mørke, fart på hesten osv. Og det kan jo godt virke uretfærdigt, men sådan var det..
Umiddelbart skulle jeg mene at færdselsloven er sådan her skruet sammen. 1.1 Er der en løs hest i trafikken - så overholder den ikke færdselsloven - og som sådan bliver den ansvarlig for en evt. ulykke - og ejerens ansvarsforsikring skal dække evt. skader 1.2 Er hesten løbet ud af indhegningen fordi denne ikke har været forsvarlig - så kan hesteejer blive ansvarlig - det vil sige, at forsikringsselskabet kan kræve at hesteejer selv betaler for skaderne - det dækkes altså ikke af forsikringen. Dog skal forsikringen betale i første omgang - og så efterfølgende stævne hesteejer. 2. Man kommer ridende i vejkanten på sin heste - en bil overhaler og hesten springe til side og rammes af bilen. Her er det bilens ansvarsforsikring der skal betale. Hest og rytter anses som en del af trafikken og overholder færdselsloven - da de samtidig er den "svage" part - er det bilisten der skal tage ekstra hensyn. 3. En person kommer trækkende med en hest i vej siden - en bilist kører roligt udenom hesten - hesten bliver forskrækket - og sparker efter bilen og laver en bule. Her er det stadig bilistens egen forsiking der skal dække - Igen - Person og hest er den "svage" part - altså skal bilisten sikre at der ikke sker noget. Det kan man så mene er latterligt - man bør have styr på sin hest inden man tager den med i trafikken - men som færdselsloven er skruet sammen - sålænge hesten befinder sig i henhold til færdselsloven med en person på ryggen eller ved siden - så vil det ALTID blive bilistens skyld, hvis der sker noget - præcis ligesom bilisten altid vil få skylden hvis en cyklist påkøres. Kan I huske den mand, der kørte over en bakke med lovlig hastighed - og braser ind i en flok cykelryttere, der kører midt på vejen. Cykelrytterne havde INTET at gøre midt på vejen - og bilisten overholdte alle færdselsregler - men bilisten får skylden - da cyklisterne er den "svage" part. Tror der er mange der ikke ved dette - jeg tænker på det hver en latterlig bilist fræser forbi en hest - mon de er klar over, at de næsten ALTID vil få hele skylden - hvis de sker noget. VH Kira
eller rettere pony, i sin tid havde tabt mig på en tur hvorfra den så valgte at løbe hjem, og under vejs lige stod i vejen for en bil der blev totalskadet, var det bilejerens forsikring der skulle dække skaderne. Noget med at han som billist skal være opmærksom på hesten, som er et dyr og som handler derefter.... Det må vel være lidt at sammenligne med at skade bilen ved at påkøre eks. et rådyr.... Men det er altså 20 år siden..... Reglerne kan jo godt være lavet om siden.... (Dengang var hesten også dækket af almindelig ansvarsforsikring)
Måske lidt OT for emnet, men puh, - der kører jeg forbi dagligt og beundrer dagligt den fold med heste, der må være impliceret. - Så godt bilen i godt, men forbandt den ikke lige med den her ulykke da der i første omgang blev sagt Struer. Stakkels hesteejer! Og selvf. også de forulykkede.
I følge den nye hestelov er det altid hesten der har skylden og dens ejer der skal betale uanset om det er bilen der er skyld i påkørselen. "hesten har altid skylden" - mine heste er dækket via mine landbrugsforsikringer. En almindelig forsikring på hest dækker så vidt jeg ikke - medmindre der er tegnet en tillægsforsikring. Så det kan blive en dyr skade hvis forsikringerne ikke er i orden.
Hej Per Det var jeg simpelthen ikke klar over - at der var indskrevet ændring om det i hesteloven. Gælder det kun for løse heste - eller også når man færdes med hest i hånd eller under rytter? Jeg har også mine heste dækket under landbrugsforsikring. VH Kira
Hvis en bil påkøre hvad-som-helst har han kørt for stærkt og det er bilens forsikring der skal dække... Min søsters hest blev kørt ned, den var rendt ud af indhegningen og op på hovedvejen, den stod med forparten i grøften og bagparten på kørebanen, blev påkørt, brækkede bagbenene og måtte aflives.. føren af bilen havde kørt det man måtte ifølge vejskilte, men fik skylden da han ikke havde kørt efter forholdene.. "kan man ikke nå at stoppe køre man for stærkt uanset hastighed" ... vejen er en hel lige strækning hvor man let kan se ulykken skete om morgenen.. Hun fik 40.000 af bilens forsikring som havde været hestens købspris 1/2 år tidligere.. Hestens ansvarsforsikring skal bruges hvis hesten forvolder skade på eks. mark, have, person eller løber ind i en holdende bil...
Nu er det sådan at lovgivningen blev ændret så der er objekivt ansvar for løsgående heste, dette blev gjort i forbindelse med at ansvarsforsikringen blev lovpligtig for heste. Så den dag i dag vil det som udgangspunkt altid være den løsgående hests forsikring der skal dække ved et trafikuheld. Der skal MEGET MEGET tungtvejende grunde til at en bilist den dag i dag kan komme til at være erstatningsansvarlig i forbindelse med påkørsel af en løs hest. Før i tiden var det oftets bilisten der var ansvarlig, men retsstillingen er altså ændret tilbage i 2008 (tror jeg det var).
Er den store forskel ikke om hesten er løsgående eller under rytter?? Altså er den løsgående/stukket af, så er det hestens forsikring, hvis den rammes, Men føres den korrekt under rytter eller trækkes korrekt, så er det bilens forsikring? Hvor før i tiden var det billisten uanset...
Her følger lige en lille historie: I mandags er jeg blevet fundet bevidstløs på en villavej, tæt hvor jeg bor. Min cykel lå ved siden af mig og min stakkels hund lå henover kroppen på mig og vogtede. Ambulance og politi blev tilkaldt og de unge drenge som fandt mig, fandt også min mobil og ringede til sidste opkald som heldigvis var en god veninde som boede i nærheden. Hun stod der selvfølgelig hurtigt, tog min hund og fulgte efter mig på hospitalet. På det her tidspunkt er jeg fortsat bevidstløs, iskold og bløder fra hovedet. Jeg bliver selvfølgelig undersøgt på alle leder og kanter og vågner endelig. Problemet er dog at min hjerne på ingen måde fungere, jeg ved ikke hvem jeg er og spørger konstant min veninde hvem hun er da jeg glemmer svaret i løbet af 2 sek. Jeg er også blind da min synsnerve er blevet midlertidig lammet af slaget i hovedet. Ca. kl 6 tirsdag morgen 'vågner' jeg selv og spørger meget forvirret en sygeplejeske om hvor jeg er og hvordan jeg er kommet derhen? Her får jeg at vide at jeg er indlagt på intensiv og at jeg har været ude for et uheld. Jeg har selv ingen minder fra lørdag aften - tirsdag morgen! Jeg bliver senere om tirsdagen overført til alm. sengeafsnit men skal fortsat være under observation. På dette tidspunkt kan jeg svare på hvem jeg er, men ikke hvilken dato, hvem vores statsminister er, ej heller hvilket årstal vi har. Samtidig er den ene side af mit hovede hævet op så mit ene øje er lukket sammen. Jeg har frygteligt ondt, både uden på og inden i hovedet. Onsdag er jeg blevet udskrevet og har været i pleje hos min familie. Jeg er stadig meget træt, lidt forvirret og øm. Jeg husker stadig INTET. Ingen ved om jeg er blevet ramt af en bil, væltet af mig selv eller noget helt tredie, men jeg havde formentlig sluppet billigere med den skide hjelm. Så det er min opfordring. Jeg rider altid med hjelm da min familie ikke skal ringes op af en læge og få at vide jeg har slået hovedet. Det kom de til alligevel. Håber der er bare 1 som vil tage min historie til efterretning. Synes selv min cykelhjelm er fin, vejer 260gr og kan indstilles til at passe en hue under også:  
Sikke da en historie. Må være meget ubehageligt ikke at kunne huske noget. Men synes godt nok det er hurtigt du er udskrevet efter de skader du beskriver her. Godt du har en familie til, at tage sig af dig. Meget flot hjelm du har købt dig.
... med en hjelm. Hovedet kan man ikke passe for meget på. Jeg håber at du snart er frisk igen, og ikke ender med at få mén af det voldsomme slag du må have fået. Godt at drengene fandt dig og havde åndsnærværelse til også at ringe efter en der kunne hjælpe med hunden. Jeg har i de seneste år oplevet flere af mine kollegaer (der cykler i København) komme forslåede og forskrækkede på arbejde. Der er faktisk ikke mindre end TRE af dem der i de seneste 5 år har haft uheld der har resulteret i efterfølgende indkøb af cykelhjelm. Så da jeg begyndte at cykle igen forrige år, købte jeg også en hjelm - og jeg har været vældig glad for den. Og skulle jeg ind imellem blive i tvivl om det smarte ved den, kan jeg kigge på mine gamle klassebilleder - og huske Christinn der kun blev 15 år gammel. Det var før man fandt på det med cykelhjelme.
Føj for en oplevelse!  Jeg rider ALTID med ridehjelm, jeg har ikke nerver til andet. Jeg har også investeret i en ny cykelhjelm til når jeg skal begynde at cykle om nogle måneder (flytter tættere på uni). Jeg tænker sådan, at jeg skal altså bruge min hjerne, ellers får jeg aldrig min drøm opfyldt om at blive dyrlæge. Desuden ville jeg hade mig selv resten af livet, hvis min kæreste og familie (især mine to små brødre) skulle ringes op og få at vide, at jeg er blevet en grøntsag. Håber andre vil tænke det samme. Det er sgu ikke kun for ens egen skyld, det går meget ud over ens nærmeste også.
Tak for de søde ord. Jeg er selvfølgelig blevet udskrevet i 'tiptop stand'. Da jeg kom ind med ambulancen har jeg været i samtlige maskiner de kunne køre mig igennem, også fordi jeg jo af gode grunde ikke kunne fortælle hvor det gjorde ondt. På intensiv var jeg sat til alle mulige sære maskiner der kunne måle ALT om mit helbred og på alm. stue blev jeg vækket hver time for at få målt blodtryk, tjekket pupiler og svare på dumme spørgsmål (og ja, hvad vores statsminister hedder er et dumt spørgsmål kl. 4 om morgenen). Men jeg har givet min familie, venner og bekendte en grim forskrækkelse og ikke mindst mig selv. Det vil være printet ind i hukommelsen i lang tid at vågne i en fremmede seng, med drop, elektroder og jeg-ved-ikke-hvad stikkende ud af hele kroppen, uden den fjerneste idé om hvor jeg befandt mig, hvad der var sket og hvornår det var. Det er forresten også en sær fornemmelse at føle smerte men ikke kunne huske hvor smerten skulle komme fra eller hvorfor. Igen, jeg håber at der er bare en som vil læse den her vilde historie og tænke at cykelhjelmen nok er det værd. I får lige nogle billeder så I kan få en idé om hævelsen hhv onsdag aften og torsdag morgen:     God aften til alle og HUSK HJELMEN
puhhha sikke en oplevelse, rigtig god bedring til dig:-) Mvh Naja
Jeg skal ha en opstalder, og vil gerne høre jer, hvad der skal stå i en kontrakt, vi skal sørge for fodrer og ind og udlukning, så pigen skal bare muge ud selv, hesten kommer til at stå på spåner så der skal jo fjernes klatter dagligt. Håber nogle har et godt forslag ? Mvh
Jeg kan ikke hjælpe dig med den perfekte kontrakt. Men prøvat kigge på nogle rideskolers hjemmeside. Der er ofte en kontrakt de bruger. Så kan I rette til og få det til at være som i vil have det. Det er vigtigt med kontrakt, har hørt om flere hvor forventningerne med tiden har været anderledes end først aftalt. Held og lykke med din nye pensionær.
Vi har næsten lige været ude i samme søgning. Jeg surfede rundt på en del opstaldnings-hjemmesider og fandt kontrakter. Samtidig har Pernille Skinnerup en meget udførlig opstaldningskontrakt på sin hjemmeside. Den brugte vi som model, og tog så lidt fra andre sider og fjernede også noget... (Syntes nemlig den var lige i overkanten. Og alligevel ikke helt dækkede vores koncept). Men kig evt. på  Det jeg syntes var vigtigt var at der udførligt stod hvem, der har ansvaret. I princippet for det hele. Hvem fodrer hvilke dage, lukker ud, betaler hvis hest/ejer ødelægger noget, sørger for ormekur, smed osv. Med venlig hilsen Katrine
Der skal også stå, at opstalder kan kontakte dyrlæge på ejers regning, hvis ejer ikke er til at få fat på, i tilfælde hvor dyrlæge er nødvendig. Men ellers kig rundt på div. opstaldnings-steder og læs deres kontrakter.
Hej i kloge hoveder  Jeg føler at jeg er i en fase i mit liv, hvor jeg ikke kan bestemme mig for hvilke vej jeg skal gå. Jeg tænker lidt på om jeg skal besøge en Clairvoyant eller en anden der kan se hvilke vej jeg skal gå. jeg ved godt at de ikke siger sådan men, men måske kan jeg få nogle lede tråde.... Er der nogle der nogle der har været i samme situation, og kan komme med nogle råd...  
Jeg har ingen personlig erfaring, men jeg kender flere, der har haft rigtig meget glæde af, at være hos en håndlæser. Det var helt utroligt hvad hun kunne fortælle om dem, bare ved at se i hånden, et var så vildt. Alt hvad hun sagde blev optaget. Jeg håber du finder noget der kan hjælpe dig, og jeg ønsker dig alt mulig held og lykke med at finde den rette vej. MVH SD.
Er håndlæseren også clairvoyant, er det en fordel. Jeg prøvede selv at lære håndlæsning, men hvis jeg gik efter ren analyse, gav det ikke mening. Linierne ændrede sig så for øjnene af mig, og fik hjælp fra mine guider. Så kommer man bedre rundt om det, og fik meget ros. 
Kan ikke komme med nogle gode råd, men har selv tænkt på at besøge sådan en, syntes mit liv er lidt i hårknude, så jeg følger med i tråden
Jeg har heller ingen personlige erfaringer på det område, men kunne også vildt godt tænke mig at prøve at komme til en clairvoiant   Nogen der kender en god en i nordsjælland?
Igår var der en der havde lagt et vittigt billede ind af hvordan racismen startede, nogle der ved hvor den er blevet af? er den mon blevet slettet?? Skulle lige vise manden den, og kan simpelthen ikke finde den nu 
blev slettet. Men jeg kan så ikke finde tråden om en hund der står og gøer i en lejlighed i en beboelsesejendom...???
øv det var ellers fed humor   mon det er denne her du leder efter? 
Hesteprut - Kig under "Husdyr"-forum.   Det andet foto florerer bl.a. på Facebook og andre netsider og bør være til at finde. 
det kan vel egentlig ikke komme bag på nogen at gårsdagens tråd med billedet er blevet slettet, når man tænker på Bomburs tråd hvor hun havde lagt billeder af sig selv, hvor man på det ene - hvis man forstørrede det og kiggede godt efter med en lup, kunne ane skyggen af kanten på et bryst!!! Gårsdagens billede var ikke helt så uskyldigt som Bomburs billede.
Hvad med den engelske patient... god fornøjelse heidi
Walter for elephants kunne min mand godt lide. Ellers var vi også begge ret så imponerede over Drive som er en god kombination. God fornøjelse?
Tænkte straks på Changeling, den er nok ikke ligefrem romantisk, men en fantastisk film, som begge vil kunne holde ud. Rigtig god aften til jer begge!!!!
Filmen " det er kompliceret" er simpelthen hylende morsom, og jeg kender ikke nogen mænd der ikke har kunne trække på smilebåndet flere gange... Haha.. God fornøjelse..
helt klart være Knight and day med Tom Cruse og Cameron Diaz, der er den rette blanding af action og kærlighed 
Ladder 49 er min yndlings film, og den ku' min ex også godt lide! 
Stine, hedder filmen "Det er kompliceret"? Jeg kan ikke finde den og er altid på jagt efter sjove film, så hvis du kan huske lidt mere.. 
"det er kompliceret" kunne måske være "Det' inviklet"?
It's complicated = Det' indviklet (egentlig en mærkelig oversættelse med den apostrof) Nå, men den vil jeg anbefale, den er ret sjov og sød.  Lene
"De fire Årstider" ("Four Seasons") af og med Alan Alda, meget god. Måske ikke lige meget romantisk, men sjov og fortæller om parforhold og mænd og kvinder. Også er den faktisk både enormt mosom- og vækker til lidt eftertanke. God fornøjelse med, hvad I nu ender med at se.   
Fiduscat: Changeling? Nej "plottet" er da for brutalt  Hvad med "a walk to remember", "remember me", "just married" - er både sjov og romantisk, det samme er "the proposal". Water for elephants er fint men forvent nu ikke alt for meget af den 
Helt klart The Proprosal. Romantisk og virkelig sjov! Den elsker min kæreste og han er ellers virkelig ikke til langt de fleste andre "tøsefilm" 
Jeg ville anbefale "Killers" - den er lidt i samme stil som "Knight and Day" men personligt synes jeg at Killers er bedre   .
Romantisk men ofte en af mændendes favoritter: Ladyhawk og lommetyven  Trailer: Tror skudda selv jeg vil købe den 
The Ugly Truth er virkelig morsom, klart en romantisk film også for mænd
Nu er det jo lidt sent, men jeg vil lige smide en til film i bunken til en anden god gang  Jeg er stor fan af "Crazy stupid love". Den virkelig sjov, men samtidig romantisk. Det er en helt fantastisk gennemført film, og så er dejlig Ryan Gosling en af hovederolleindehaverne 
Armageddon... Super film med et par år på bagen!!
Ja det er den.. "Det er indviklet".. jeg havde ikke filmen ved siden af mig, kunne kun huske den engelske titel, og så oversatte jeg den bare.. (   ).. Men den er altså helt vild sjov...
at Valentine Day er par dage siden nu. Men "The Help" kan klart anbefales både til mænd og kvinder. Du skal forvente at du kommer til at tude et par gange iløbet af filmen.
Australia, er for mig en af de største film i nyere tid, og her er da det hele. Romantik, spænding, humor, natur, krig, kærlighed, og ja vi var to der "åd" den rådt første gang, også med en tårer i kanten af øjet  Annette