Ja manden og jeg havde den underligste samtale iaftes  Der er snart tid til den 3 årige understels undersøgelse, og sådan bare i sjov kom vi til at snakke om det at være læge. Må en læge nægte at undersøge en patient til den gynækologiske undersøgelse hvis der fx kommer en patient der ikke har været i bad i 14 dage, og han kan lugte hende inden hun næsten smider bukserne? Eller skal lægen være prof nok til at holde vejret og foretage undersøgelsen? Jeg mener lægen skal være proff og udføre undersøgelsen men manden mener at lægen har lov at sige nej tak du, gå hjem og vask dusken inden jeg skal kigge på den   , så derfor kunne det faktisk være lidt sjovt at høre hvad der egentlig er rigtigt. Manden skulle jo nødigt gå rundt og tro han har ret   og ja jeg ved godt vi er underlige, men vi fik faktisk rigtig meget sjov ud af den samtale, men det må jeg hellere lade være med at skrive om fnis.
nej det tror jeg ikke han må 
Ved ikke, om der er regler for det, men tænker ja.... Jeg arbejder, som fys og har før arbejdet på klinik. Er sikker på hvis der kom en meget meget uhygiejnisk person ind at jeg måtte sende vedkommende hjem igen. Der rammer bare pengepungen, men der er grænser for arbejdsmiljøet. Om det gælder for lægerne tror jeg, men ved det ikke. De er jo "aflønnet" anderledes. Men som behandlende fagpersonale, bliver jeg tiltider også overrasket over hvor langt min grænse er. Kors, hvor vi nogen gange bliver udsat for meget, men der skal noget mere til at jeg væmmes - har næsten altid set det, som er værre 
Godt spørgsmål, jeg ved det faktisk ikke   Mon ikke de fleste læger er proff og bare skynder sig mest muligt  Min gamle veninde troede hun havde fået en blærebetændelse hvilket det ikke var, og lægen måtte "lede" videre... Det endte med GU, hvor lægen så tørt konstatere " Hold da op, du lugter godt nok af fisk hernede" - det var i stedet en sygdom dernede - men ikke så prof udtagelse af en læge... Sys jeg   Min veninde var self ved at dø af skam!
jo at det er en del af at være læge, osse at måtte tage det uhygiejnske med - jeg mener de skal da osse undersøge en endetarm, skedekatar (som osse lugter) osv osv osv. Bakterier og lugt er sådan set en ret stor del af at være læge når det kommer til stykket.
Min mor var prøveklud til en behandling, hun fik kun behandlet halvdelen af ansigtet og man kunne sagtens se forskel. Da hun kun fik den ene behandling holdt virkningen sig ikke længe måske op til 14 dage. Men alle der skulle gætte hvilken side hun var behandlet, gættede rigtigt, også efter nogle dage.
prøvede denne behandling sidste år- købte den på tilbud via down town. Den var behagelig nok at få- men dr var absolut ingen ændring at se bagefter. derfor ikke pengene værd i min verden. Karina
Jeg overvejer den der hedder Madonna eyelift - er der nogen der har prøvet den ?
stute det kan du jo egentlig godt have ret i, tænker bare adrr bvadrr   
sygdomme der får en til at lugte af fisk i underlivet, det handler ikke nødvendigvis om dårlig hygiejne. Jeg tror gynækologer har lugtet sin portion af ildelugtende underliv, det er jo som oftest en indikator eller et symptom på noget andet.
Hvis det er en alment praktiserende læge og undersøgelsen er en rutinemæssig smearprøve vil jeg da umiddelbart mene at lægen gerne må foreslå at patienten får en tid en anden gang og så sørger for at få taget et bad forinden.. Hvis patienten nægter må lægen ikke afvise at udføre undersøgelsen.. Det at tage bad og holde en god personlig hygiejne er noget der nemt kan gå galt når der er noget andet i vejen.. Det kan f.eks være psykisk sygdom, misbrug osv.. Hvis man får at vide af f.eks en læge at det nok ville være en god ide at tage et bad så tror jeg at langt de fleste vil gøre det.. Jeg har arbejdet som sygeplejerske på en medicinsk afdeling, hvor der ofte blev indlagt mennesker med alkoholmisbrug, og der har da været en del af patienterne der forinden indlæggelsen ikke havde været i bad... siden sidste indlæggelse..   ..
Godt spørgsmål.. Jeg ved at dyrlæger må, hvis de fx ikke ønsker at aflive en ellers rask hund, fordi ejer synes den er "skør", men dyrlægen sagtens kan se at den er fin, og det er ejers behandling af/overfor dyret, der er problemet. Der er dyrlægen jo privatansat, og i sin gode ret til at sige, at dét skal de finde en anden til at gøre, da det er dem etisk umuligt. Men læger? De er jo tit ansatte af det offentlige, altså på sygehusene fx. Jeg gad egentlig godt vide det.. Man er vel vant til en vis form for lugt/ klamme ting, man lærer sikkert at lukke næsen.. Da jeg var i praktik hos en dyrlæge, spurgte jeg under en operation, om man skulle være "stærk" i øjnene mht blodet osv. Hun sagde blankt nej: det er din mave, der skal være stærk, for lugtene overgår alt hvad man ser! Er sikker på det samme gælder for læger, mon ikke de er udstyret med en sej mave også 
Det får mig lige til at tænke på min kære gamle veninde, der skulle arbejde over så hun nåede ikke hjem i bad inden undersøgelsen. Hun nåede dog lige hjem og vende og i hendes forfængelighed (hun er normalt top-trimmet div. steder) griber hun den første og bedste deodorant på spray flaske hun kan finde i skabet og giver sig et pist af det i underbukserne. Da hun kommer ind til lægen udbryder han overrasket, "hold da op, du havde da ikke behøvet at pynte dig så fint dernede!!" Hun er totalt uforstående, men da hun kommer hjem og trækker trusserne ned er der glimmer over det hele. Hendes datter havde været til udklædningsfest og havde derfor købt en flaske glimmer til at sprøjte i håret... Det var den hun havde grebet i farten!! Så hun har af gode grunde ikke heddet andet end glimmer-då$en siden da 
... den historie er en gammel joke, men stadig ganske sød  Jeg har læst/hørt den bare med brug af guldspray. Same - same 
Ved godt den kørte som joke, men hun gjorde det rent faktisk... Så den er altså god nok 
jeg lugter ikke af noget som helst. hvis man lugter til min arm (og jeg selfølgelig ikke sveder eller noget) har man samme lugt som resten af mig  jeg ved man siger et "sundt miljø" er lidt surt og har en syrlig lugt..
Det er SÅ pinligt, at komme til at grine ukontrolleret, når man sidder helt alene! Vil du venligst advare en anden gang? Ang. ham lægen der udbrød at der lugtede af fisk, tror jeg det skal tolkes som at han observerede et symptom, nemlig fiskelugten, som er et symptom på ubalance i syrebalancen/baktussefloraen. Det må svare til når lægen kigger på en influenza og udbryder "ja, du har godt nok et højt infektionstal" eller hvad de nu siger. Spøjse samtaler TS har med sin kæreste. I må hygge jer gevaldigt. Er jeg i øvrigt den eneste, der har ignoreret de sidste 3 af de der invitationer til undervognsbehandling? Jeg ser INGEN grund at bruge samfundets penge på dyre lægelønninger, når jeg har det godt, og i øvrigt ikke har nogen som helst kræftformer i familien, på nogen af siderne, så langt tilbage vi er nået i slægtsforskningen. Kære sundhedsvæsen: brug dog de penge på noget andet end at sende skræmmende breve til halvdelen af den voksne befolkning. Hvis folk absolut vil kigges i kutten flere gange på et årti, kan de da selv bestille tid.
Nej du er ikke den eneste, men jeg synes du latterliggør det faktum at (unge) kvinder faktisk dør af livmoderhalskræft. Nu har vi heldigvis fået en vaccine som er med til at beskytte fremtidens generation af kvinder - synes jo det er trist at miste livet pga noget som kunne være opdaget ved en rutine undersøgelse og måske dø fra små børn. Såvidt jeg ved er der ikke den store arvelighed involveret ved livmoderhalskræft. Mvh Janni
Tro mig - et uvasket underliv er altså langt fra det værste man kommer ud for i den branche 
Hej alle folk på HN. Jeg har virkelig brug for nogle, som vil lytte til mig. Jeg har brug for nogle råd og vejledning. Jeg går i 1.g på STX, og det går rigtig fint. Er egentlig rigtig god til at prioritere min tid og får altid lavet afleveringerne fint. I min fritid kan jeg enormt godt lide at dyrke motion. Samtidig har jeg 2 heste, hvor jeg bruger den ene. Det er ikke noget seriøst, bare lidt øvelser og så noget leg og rideture i det fri. Jeg startede for 1½ år siden med at dyrke seriøs motion og jeg er nærmest afhængig af det!  Jeg har de seneste måneder følt, at jeg har mindre og mindre overskud til min kære hest. Hun betyder alt i verden for mig og jeg nyder hendes selvskab når jeg er ude ved hende. Men det er som om, at jeg bare sommetider hellere vil løbe, som jeg jo også holder af. Og så kører det rundt i mit hoved - fordi jeg i forvejen har ultra nemt ved at stresse mig selv. Det er jeg dog med tiden blevet bedre til at "håndtere". Jeg vil jo ikke sælge hende, og part er ikke en mulighed (hun er kun blevet håndteret af mig de sidste 6-7 år jeg har kendt hende) og der ligger en længere historie bag. Jeg får simpelthen bare så dårlig samvittighed når jeg ikke kommer ud til hende, og der er altså bare nogle dage hvor jeg ikke orker hende, så er det lettere at fjerne tankerne ved en løbetur. Jeg synes nemlig ikke det lyder af meget at komme ud til hende mandag, måske tirsdag, måske torsdag og så de weekender hvor jeg er hjemme... Åh jeg føler mig så skidt tilpas omkring det  - hun er islænder og står derfor på fold 24/7.
jamen er en part eller passer ikke lige det der løser dit dilemma her?
Hej Tanica. Hvilken form for hjælp tænker du på? Økonomisk hjælp fra enten den nye eller gamle kommune? Vh Mette
Det tror jeg altså ikke at man kan. Eller dvs. det håber jeg ikke man kan. Hvorfor skal kommunen hjælpe dig økonimsk med at flytte? Kan ikke se hvorfor din nuværende kommune eller en ny kommune skulle hjælpe dig med at flytte. De kan hjælpe, hvis man er i virkelig nød, men ud fra dine sparsomme oplysninger lyder det ikke til du er i akut nød men blot vil flytte fra dit barns fader. Det er selvf. en anden sag hvis mande slår dig eller barbet eller misbruger dig/barnet på en eller anden måde. - Komtesse
der skal meget tungtvejende grunde til at få hjælp til en lejlighed - men du kan altid søge om lån til indskud i kommunen, hvis du flytter i en almennyttig bolig - ikke ved privat leje...
Kan man søge om bolgindskudslån ved leje af almennyttig bolig. Man kan også søge om en enkeltydelse hos kommunen hvis der sker væsentlige ændringer i ens liv. Dette er også et lån. Det skal søges hos den kommune de fraflytter, så vidt jeg husker. Men du må ikke hænge mig op på det. Har selv stået i en situation for nylig, hvor jeg pga et voldeligt forhold valgte at flytte meget langt væk. Min gamle kommune mente så jeg skulle blive i kommunen og bare finde en anden lejlighed.
Jeg tror simpelthen bare ikke en part duer. Jeg tror hverken det ville fungere for parten eller hesten. Grunden bag er en længere historie 
jeg tænkte såmænd også bare at nogen gange er det mest indlysende lige præcis den ene ting man ikke selv ser 
Ja, det har du ret i. Og jeg har virkelig også overvejet det, men det er bare ikke noget jeg har særlig meget lyst til 
Hvis hun bare går som "klappepony" en kortere eller længere periode, så er der ingen skade sket  Jeg går ud fra, at der bliver taget hånd om hende i løsdriften mht. foder og vedligehold af fold mm. Så har hun sine ponyvenner og kan frit bevæge sig rundt. Lad hende da stå! Du er igang med en uddannelse og både den og vennerne skal passes. De næste par måneder er alligevel vejrmæssigt småkedelige, men så kommer foråret og de lysere/længere dage! Måske vil lidt af ridelysten vende tilbage der? Ja, der vil være et par enkelte eksamener først på sommeren og så kommer der en god lang sommerferie. Når vejret er til det, så tag da ponyen med ud på en løbetur? Det kræver en lille smule øvelse fra jer begge, så hun følger dig i dit tempo, men det kan sagtens lade sig gøre (og kan være temmelig hyggeligt, at have en kingsize "hund" med rundt i skoven). Fakta er, at du vil ikke sælge og du ønsker ikke part. Så er der ikke ret mange muligheder tilbage. Hun lever tilsyneladende et fint hesteliv uden at du står og nusser hende bag ørerne fem gange om ugen.
Hej Camilla, tak for din opbakning, det betyder meget lige nu  Jeg er helt enig i, at når de lyse aftener kommer, og jeg kan tage på aftenture med hende, vil det helt sikkert komme igen. Det hjælper meget på det! Jeg skal bare være bedre til at fjerne min dårlige samvittighed!
Jeg flyttede for 2½ måned siden min islænder i løsdrift. Det er desværre længere fra min bopæl, men til gengæld ville jeg så "kun" være i stalden 3-4 gange om ugen. Fakta er, at jeg sjældent rider mere end tre gange om ugen, så jeg brugte lidt rigeligt med tid på at ordne boks hver dag. I løsdriften er der fællesskab om udmugning og turnusordninger ved fodring. I starten var det svæææært, ikke at tage ud i stalden hver eneste dag uden at få kulsort samvittighed  Så begyndte jeg at "nedtrappe" til kun 5-6 gange om ugen  Nu er jeg der så vidt muligt hver anden dag og det har frigivet meget tid de andre dage, hvor jeg kan være praktisk derhjemme eller pleje andre interesser (kagespisning hos veninderne skal også holdes vedlige). Sæt i stedet et rimeligt mål for dit samvær med ponyen. Er det kun nu på søndag i denne uge, så er det helt ok. Sørg så for at   tiden! Men lad være med at sige til dig selv: "åh, jeg   tage derud i morgen...". Nej, det burde du ikke, hvis det kun resulterer i stress og jag. Min pony hygger sig i sin løsdrift med grovfoder 2 x dagligt og han er hullet som en si efter grimeleg   . Jeg kan aldrig nogensinde erstatte hans hestevenner. Du skal ind i en lidt anden dagsrytme end du er vant til og det tager tid.
Tak, tak, tak. Dine beskeder betyder alverden for mig! For selvom jeg "holder fri" ved at fx løbe en tur i stedet og siger jeg skal ud til hende i morgen så, får jeg det skidt hvis jeg så IGEN ikke kommer derud fordi jeg måske har haft en lang dag og egentlig hellere bare vil have en afslappet dag. Jeg træner nemlig meget fra jorden og det er hjernegymnastik nogengange 
... skal der også være plads til. Men du må holde dig selv lidt op på dine aftaler med din hest. Det skal respekteres på samme måde, som hvis en veninde inviterede til aftensmad. Hvis du føler, at du har tid og overskud, så tager du af sted til veninden/ponyen. Hvis ikke, så må du takke nej. Du aflyser jo ikke din veninde ti minutter før, vel? Ok, det kan ikke helt sammenlignes, men mentalt skal dine aftaler med dig selv overholdes. Og du ved jo godt, at når står i stalden/sidder hos veninden, at så er det jo faktisk ret hyggeligt  Lav en plan, der eksempelvis hedder "onsdag og lørdag: pony". Så har du nemlig super samvittighed mandag, tirsdag, torsdag, fredag og søndag  Og hun skal jo helst være i bare nogenlunde form til sommerferien og den lange, lyse aftener 
Præcis. Det er nogle gode pointer du kommer med! Tusinde tak for din hjælp! Det er rigtig dejligt!  Mine forældre siger også at jeg skal stoppe med den dårlige samvittighed, og ellers er der jo en mulighed: salg. Jeg har bare lidt den holdning, at det er MIT problem, IKKE min hests, derfor er det heller ikke fair bare at kaste hende væk. Så må jeg ligesom arbejde med mig selv. Det er jo mig der er problemet 
- gående interesse i teenageårene. Man må gøre sig klart at ca 85-90 % af pigerne mister interessen for hesten. Vi har haft rigtig mange her...min 12 stk...og det starter, som du beskriver det.Desuden har jeg selv haft to teenagebørn igennem processen. Først bliver de dårligere og dårligere til at passe boksen og hesten og vandet på folden og indlukningsaftalerne og udstyret osv osv.....så flytter de måske til et sted, hvor der er løsdrift eller fuldpas....pga økonomi eller at de "ikke kan overkomme at bruge 5 min" på at muge, selvom de bor 5-10 min fra stedet (det er ret tankevækkende at være vidne til). Så skrider smedeaftalerne lidt.....så skrider ridningen (mere).Og så kører spiralen ned... hestene kan ikke lide det, skulle jeg hilse og sige.Heste har følelser og tilknytning til deres menneske (medmindre det er en som ikke evner det). Jeg synes det er helt OK at kun ride 3-4 gange om ugen, men de der HOLDER ved, kan altså finde ud af at aftale sig ud af fx mugning med nogen andre, de kan finde ud af at passe undervisning og at holde både sig selv og hesten i hæderlig form. Nogen heste egner sig som foldbums, andre slet ikke- de skal have deres menneske og de savner hvis de har været vant til at være i tæt kontakt og aktivitet. Jeg kan ikke vide hvordan din er.....men som voksen, der har oplevet det du beskriver med rigtig mange teenagere...ville jeg da sælge hesten. De ender 8-9 ud af 10 gange med at blive solgt alligevel.Eller aflivet/givet væk pga diverse særheder og skavanker. Heste med skavanker skal holdes igang, det er uanset om de er fysiske eller psykiske...ellers har den tabt al salgsværdi lynhurtigt. Det hører med til teenageårene at sortere i sit liv og træffe valg, men det er synd, når heste/ andre dyr, bliver gidsel. Nej, det er ikke det du vil høre,jeg ved det. Der er en enorm diskrepans mellem et statement som "hesten betyder alt for mig" og så den manglende evne til at handle på hestens ve og vel/ tage sig sammen-elementet........men det er helt normalt for alderen.At sige det ene og gøre det andet......nej, hesten betyder ikke længere det samme som da du var yngre. For hvis den gjorde det, ville du også passe den, dvs   det som der er behov for. Du må vel spørge dig selv om hvad er forskellen på at have en aftale med hesten og med dine løbesko ??
også dig , Eva. Men se tiden an, Anne og giv det et halvt år. Skriv evt ned , hvor meget du er ved din hest, og se om et halvt år, om det fortsætter som en nedadgående spiral, og så sælge hende.
i noget af det samme - bare lidt senere end dig. Jeg havde hestene hjemme hos mine forældre, indtil jeg var 22 (da var jeg startet på uni og besøgte kun hestene hver anden weekend - min lillesøster stod for den daglige pasning). Da jeg så stod for at skulle flytte hestene i opstaldning ude (havde jeg aldrig prøvet før), kunne jeg pludselig se, at med alle de andre ting, som jeg også havde i mit liv, så var der kun tid til hest 3-4 gange om ugen. Og jeg havde den SORTESTE samvittighed over ikke at tage derud hver dag - jeg kunne jo se, hvordan en af de andre piger gjorde det - hun havde også 45 min. i bus hver vej, læste på et lignende studie og var ALLIGEVEL hos hestene 6 gange om ugen ca. Det gik bare ikke - jeg blev stresset over ikke at have tid til at slappe af, stresset over ikke at have samme tid til mit studie, stresset over at se pengene sive ud af min opsparingskonto, og vigtigst af alt - jeg var stresset, IMENS jeg var hos hestene, fordi jeg skulle nå så meget, og så var der også en kæreste, der ventede. Da jeg boede hjemme, beskrev jeg hestene som "yoga for sjælen" - det var hos dem, jeg slappede af og gearede ned. Den følelse var pistvæk. De heste betød stadig alt for mig følelsesmæssigt (og ja, det kan de godt, selvom de ikke passer ind i ens liv på et bestemt tidspunkt, hvis man har haft dem mange år forinden), og netop FORDI at jeg holdt så meget af dem, besluttede jeg at sende dem videre til andre, der havde mere tid/energi til dem. Det kan jeg jo fint sidde og fortryde i dag - 6 år senere, hvor jeg står for at skulle købe hest igen indenfor de næste par år, og jeg allerallerhelst bare ville have min "gamle" vallak, som desværre døde hos nye ejer sidste år   Men sådan er det, man må træffe nogle valg og tage konsekvenserne. Hvad du skal gøre, ved jeg ikke. Camillas råd lyder fornuftige - og ja, du skal ihvertfald se tiden an og ikke gøre noget overilet.
Hej Jeg syntes du skal overveje meget, om ikke der er et andet menneske der kan give din hest et dejligt liv med masser af opmærksomhed og nærvær!! Så kan du være glad for dit liv som det er nu, med skole, motion, venner og tid til at leve uden dårlig samvittighed! Jeg er så gammeldags at en hest er altså et dyr!! det er jo ikke din søster du skal slippe.. Når dit liv så er klar til det kan du finde en ny skøn hesteven igen. Mvh Helle
I din situation ville jeg gøre en af 3 ting.  1. Hvis din hest ellers blir tilset, fodret, har foldtid 24/7, har foldkammerater.. osv... ville jeg ikke have dårlig samvittighed over at give den en lang "ferie". Bare den blir taget af, med alle de basale ting. Og du så tager ud til den 1-2 gange om ugen. Som du kan få passet ind. Hvis du gør op med dig selv, at sådan er det bare for jer lige nu. Og så se når vejret blir lidt bedre, om lysten ikke kommer tilbage af sig selv. 2. Find en voksen sød og ansvarsbevidst rytter til at hjæpe dig. Heste kan godt knytte sig til anden person, trods svær fortid og evt dårlig behandling. Ved fra egen erfaringer med dårlig behandlet heste. Hvis det er det der er problemet for dig. Er det fordi du selv har dårlig erfaring med en part, så kom over det... for hestens skyld  Der findes gode parter, der overholder ting og aftaler. Bare du ligesom gør klart hvad dine kriterier er. "Smil" 3. Find et opstaldningssted med fuldpas. Så de tager hånd om din hest, passer den osv. Sæt den der på en slags langtids ferie ophold som foldbums. Og kom forbi indimellem for at bevare kontakten til den, og tjek op på at den har det godt. (Det n være en dyr affære, hvis det også skal være et ordentligt sted.) Du har anskaffet dig hesten, og har også ansvaret for at den trives og blir passet. Magter du ikke selv en periode, så er det på tide at be om hjælp. Til slut, syntes jeg lige du skal have med på vejen. At jeg syntes det er  . Det er et lille skridt på vejen at du gør dig tanker om, hvordan du skal løse "din dårlige" samvittighed.  Der er alt for mange der bare lader stå til. Jeg håber du finder en vej, for jer begge. Så du kan få ro i "samvittigheden".
smid den i løsdrift, hvor den bliver fodret, givet hø . Så er der ingen dårlig samvittighed! Så har den som blommen i et æg, og du behøver ikke komme, andet end når du gider. 
`Hvorfor skulle kommunen hjælpe hende? Fordi vi bor i et velfærdssamfund og betaler 50% i skat  Og jo, man kan godt søge om lån samt evt. akut bolig i kommunen. Har hørt dem give afslag vist de mente at boligen var for dyr, men ellers ikke 
Nielson. Sikke en fordom. Nu kender jeg ike grunden, men fik selv hjælp da jeg blev tæsket halvvejs til døde, og stod uden midler. Livet er IKEE altid nemt!!!!!!!!!!!!!!!!!!
Stina - Tror lige du skal læse hvad Nielson skriver igen, evt indtil du forstår det.. Nielson skriver jo netop at kommunen skal hjælpe fordi vi betaler 50% skat..  Ikke noget at sige til at HN er, som HN nu engang er, når folk kaster om sig med beskyldninger, fordi de læser forkert 
jeg læser altså også Nielsons indlæg ganske harmløst og ikke det mindste negativt.. En gang imellem skal man lige tælle til ti og læse et indlæg en gang mere..
ER er komplet ligeglad hvem der hjælper, hvis bare nogle hjælper. Måske jeg har denne indstllling efter 7 uger i koma, efter gentagende overfald, af en "såkaldt" kæreste?
Men jeg syntes altså du lige skal tælle til ti og komme ned på jorden igen..
Øøhhh Tina, hvis du læste alle indlæg ordentligt, så ville du se at nielsons indlæg, er et svar på komtessens, og det er komtessen som du skal snerre af og ikke nielson. !!
Hvad? Hvor?  
Jeg kan nok bare ikke komme mig over det jeg blev udsat for. Kan godt se det fornuftige i jeres indfald, og ´Beklager mit `anfald Håber i hn-ænder kan leve med det 
hejsa, nu kan min mand snart få sin indefrosne dyrtid udbetalt, men jeg kan ikke forstå at han skal betale 40% i skat af indesteånde, jeg mener jo bestemt at han er blevet beskattet af renterne der er løbet på igennem årene - er der en herinde der kender reglerne/baggrunden for dette? på forhånd tak for hjælpen Karin
Kan det tænkes at du tager fejl ang at han er blevet beskatttet tidligere? fandt blot dette : Ved udbetaling af din LD-opsparing skal LD trække en afgift til staten på knap 40 pct. af dit indestående. Afgiften skal ses i lyset af, at du ikke tidligere har betalt skat af de midler, du har i LD.
netop det - han betaler skat af afkastet hvert år Karin
Du skal betale ca. 39 pct. i afgift til staten, når du får udbetalt din opsparing fra Lønmodtagernes Dyrtidsfond. Udbetalingen har ingen betydning for størrelsen af dine andre pensioner.
Han betaler skat af afkastet, altså de 11626.95 kr, som er kommet fra puljen LD vælger. Ligesom andre pensionsordninger skal LD betale skat af afkastet (pensionsafkastskat). I LD er skatten på ca. 15,3 procent. I breve og på kontooversigter fra LD kalder vi det for Skat af afkast. Du kan på pensionsoversigter fra LD og ved at logge ind på ld.dk se, hvor meget LD har trukket på din LD-konto til skat af afkast. Det er LD, der er skattepligtig, og du skal ikke selv indrapportere dit LD-afkast til SKAT. Du kan heller ikke blive fritaget for at betale din andel af skatten.
at det der hedder skat af afkast ikke er skat man selv betaler? Hvis det er det bliver man jo dobbeltbeskattet Karin
Er pointen ikke, at der er betalt skat af afkastet men ikke af hans indestående?  Der er jo to slags penge her, det han har sat ind (hans opsparing), og de renter/afkastet, der er løbet på. Det er (så vidt jeg forstår), kun det sidste, han indtil nu har betalt skat af.  Når han får sin opsparing udbetalt, skal der så betales skat af den også, de er de 39 %, furius skriver om.
så er der ikke opsparet mere end: resten op til :
Hej Alle. Jeg synes virkelig det er dejligt, at I vil hjælpe mig   og at i tager min situation seriøst, og ikke bare kommer med nedladende kommentarer, som at jeg "bare" skal sælge hende! Jeg har taget alle jeres forslag til mig, og føler at jeg allerede har fået det bedre med min samvittighed men også at det fungerer bedre nu  Så mange tak skal I have!!
Har en veninde der også bruger meget tid på anden motion - som i RIGTIG meget tid. Det er det der gør hende glad, men hun har så også de her heste, som hun også har lidt dårlig samvittighed for. Men de bliver jo passet godt og trives fint som klappeheste - det tror jeg også din vil gøre. Du må gøre det der betyder mest for dig, og har du råd og vilje til at have en klappehest - jamen hvorfor ikke? Selv rider jeg kun få gange i ugen, nogle gange kun en gang om ugen og min (e) hest (e) ser nu lige glade ud mandag-søndag uanset hvor meget jeg har redet. De får jo deres foder og et klap på mulen hver dag, så de er godt tilfredse 
er i samme dilemma, og har lige sat den ene til salg. Han vil aldrig trives som foldbums, da han er mere menneske-glad end mine forældres labrador  Men interessen er bare ikke den samme desværre. Hvis din er glad og tilfreds som foldbums, så skal du da slet ikke have dårlig samvittighed. Og ellers som en skrev, så tag hende med på løbeturen hvis det er muligt. Håber du finder en løsning der giver dig ro i sjælen 
tager hun nok ikke skade. Jeg studser bare lidt over denne sætning:
Hvis hun står et stykke fra dig ,hvorfor så ik løbe ud til hende også ride hende en tur også løbe hjem så har du slået to fluer med et smæk 
nu har heste jo ikke bedt om at blive motioneret, nusset m.m. af mennesker, heste er heste og så længe den bliver passet ordentligt og går på fold 24/7 så lider den ingen nød. Min dressurhest har haft pause i godt ½ år hvor jeg også kun kom ud og red ham 2-3 gange om ugen og det var en KAMP at tage sig sammen til at komme afsted, jeg vidste han blev passet efter alle kunstens regler men samvittiheden havde det alligevel dårligt. Vi valgte så at flytte ham hjem og så kan jeg jo bare gå op og klappe ham (hvis han da ellers gider komme hen til mig) når jeg har lyst, han har en grundkondition der siger spar 2 så selv om han har stået flere måneder uden at se skyggen af en sadel, så fortsætter vi bare hvor vi slap sidst. De fleste heste der går på fold bevæger sig faktisk temmelig meget, så min erfaring er at det ikke går ud over deres kondition så de ikke kan holde til en aftentur i sommerperioden, du rider jo ikke hård dressur og så slem er en hyggetur i skoven altså ikke for hesten!!! Din hest har det sikkert super også selvom du ikke står og klapper hende hver dag, nyd du dit studie og venner + løbeture (   - ja jeg løber ikke med mindre der er noget stort og farligt efter mig   ) og så tænk på at hesten er hest og faktisk ikke beregnet til at rides på, det er os mennesker der har fundet på at det er sjovt/praktisk, så hun savner det nok ikke. Dressurkræet herhjemme vil gerne arbejde og er godt tilfreds når vi kommer afsted men han stortrives altså også med bare at hygge rundt på folden sammen med kammeraterne og ikke lave en meter andet end hvad han selv gider  pøj pøj med den dårlige samvittighed, det er bedre at du så ER der når du kommer ud til hesten end at du mentalt er et helt andet sted fordi du er stresset, kunne ikke drømme om at læsse min hvis jeg var stresset for så er det ikke nogen fornøjelse hverken for ham eller dig. Havde en hoppe jeg selv avlede på et tidspunkt og da jeg tilred hende, kom hun ud og lave noget hver 2-3 måned, så læssede vi en sadel på hende og tullede en tur i skoven og så fik hun igen lov bare at gå til hun blev støvet af næste gang, det fungerede også superfint. Har heste gående herhjemme der ikke har haft rytter på i 2 år og de ser super ud så vent du bare og så nyd sommeren, den er lige om hjørnet  hilsen Vipse
Hej. Hvorfor tager du ikke hesten med ud og løbe?  Vh Charlotte
For indbetalingerne...... hovedreglen er at hvad der skal svares skat af ved udbetaling, har man fået fradrag for ved indbetalingerne. Derfor er det korrekt.
Hej alle sammen. Jeg står i den situation at jeg synes der er ALT for meget galt med mig, og at lægen ikke gør nok. For det første lider jeg at kraftig hovedpine og rygsmerter stort set hver dag, og har gjort det længe. Derudover lider jeg af kvalme og svimmelhed, og føler mig svimmel hvis jeg står op i længere tid. Jeg har været til lægen flere gange, og min mor har endda måtte hente mig på arbejdet og kører mig til lægen akut fordi jeg ikke kunne stå op længere end 30 sek uden at blive svimmel, og få symptomer på at besvime. De har ikke gjort andet end at sige jeg skal bevæge mig og henvise til fysioterapeut. Sidste år arbejde jeg 4 dage om ugen i 7 timer om dagen (stående), red hver dag og følte mig egentlig aktiv. der gik jeg til lægen og klagede over det, der fik jeg første henvisning, ca et år efter var jeg igen der oppe da jeg ikke kunne klare skole pga ryg smerter. Nu går jeg i skole, og sidder derfor meget ned og rider 2-3 gange om ugen, dermed er jeg ikke så aktiv, her får jeg bare at vide at jeg skal begynde og træne og være mere aktivt, hvilket i mit hoved ikke giver mening da jeg sidste år havde samme smerter med var aktivt. Hun henviser mig til fysioterapeut men mener jeg selv skal gøre noget. Det skal siges at jeg har hovedpine HVERDAG og er meget hæmmet af det :/ Derudover lider jeg af svamp i skeden, som kommer hver måned og som jeg HELE tiden føler mig påvirket af, da jeg har ondt nogle gange (selvom svampen ikke er der), jeg har manglede s*x lyst pågrund af det, og har ondt under og efter s*x selv jeg IKKE har det. Derfor påvirker det min kærestes og mit forhold, hvilket jeg er virkelig ked af. Jeg er nu blevet podet nogle gange og jeg kan ringe op når det bliver slemt (altså hver måned) og bede om piller, men lægen vil ikke gøre andet, siger jeg skal lærer og leve med det :/ Derudover lider jeg af noget stress og depression som en anden læge var rigtig sød og hjælpsom med i starten, men til sidst blev det lidt alla "Det er ikke så slemt, tag dig sammen" Altså jeg er meget tryghedsnarkoman, føler mig alene, har angst for at tage det offentlige alene og græder næsten hver dag fordi jeg ikke kan få mit liv til at fungere. Nu er det altså for meget, altid påvirker mig ufattelig meget, og føler ikke lægen vil tjekke ordentlig efter, for hver gang jeg kommer med noget kommer lægen med kommentaren "Du kan ikke fejle noget, du er kun 20 år" Er jeg galt på den, eller har lægen ikke gjort nok ? Beklager det blev så langt
... lyder det ikke som om du bliver undersøgt ordentligt. Men det lyder heller ikke som om du selv gør en indsats for at forbedre dit helbred. Lægen siger at du skal træne i forhold til rygsmerterne og har endda henvist til fysioterapeut. Selv om du var mere fysisk aktiv sidste år, med f.eks. stående arbejde, er det jo ikke direkte træning - nok nærmere slid! Var jeg dig ville jeg nok prøve at træne målrettet efter at styrke ryggen - og ved samme lejlighed se om det kan være spændingshovedpine du har, måske netop noget der stammer fra rygsmerterne. Der kan sagtens være en sammenhæng Fysisk aktivitet kan i øvrigt også sommetider været en hjælp både mod stress og depression (selv om det selvfølgelig ER svært at komme i gang, når man har det. Lidt noget der bider sig selv i halen). Var jeg dig ville jeg nok prøve at føre en dagbog over smerterne. Gerne suppleret med information om hvor meget motion du har fået hver dag og hvad du har spist. Inklusive medicinforbrug, alkohol, rygning og andet du indtager. Måske vil den hjælpe dig selv til at se en sammenhæng mellem smerter og træning (eller måske noget kostrelateret) - og kan den ikke det, kan den måske vise lægen hvor der IKKE er en sammenhæng. Og det vil under alle omstændigheder styrke din kommunikation med lægen, hvis du kommer med noget dokumentation på hvad du oplever i din dagligdag. og så vil det give dig selv en følelse af at du tager ansvar for din behandling og for din sygdom og reelt prøver at gøre noget for at finde ud af HVAD der er galt. (Bliver din kæreste også behandlet, når du bliver behandlet mod svampen?? Tag den del med i dagbogen)
jeg vil skifte til en anden læge, selvom det måske ikke er gratis. Så du få udreddet alle de ting, du går og kæmper med,og få henvisninger til specialister og måske en psykolog.
Du går op til din læge, slår i bordet og går ikke derfra (siger du) før du har fået en henvisning til en special læge med henblik på din ryg. Før han sender dig videre på et hospital til flere undersøgelser mht svimmelheden (evt scanning, det kan være gigt i nakken) Samt at han sender dig videre til en gynækolog. BUM. Slå nu i bordet!!!
Det koster 185 kr at skifte læge. Tager du noget mod hovedpine, hver gang det gør ondt? For meget smertestillende kan godt ha' den modsatte effekt. Spiser du vitaminer?? Jeg har d-vitaminmangel, og det kan godt gøre ondt i lænden/ hoften. Hvad gør du ved svampen? Heldigvis længe siden jeg sidst har haft svamp, men plejer at få en dobbeltbehandling: Både creme OG stikpille. Og enkelte gange en pille til at sluge. Sådan en bredside plejer at klare det. Ellers siger jeg som de andre der har svaret
hej sådan skal man ikke have det når man er 20 år, det er helt sikkert. var det mig ville jeg gøre flere ting.  jeg ville for det første få en anden læge. Du skal selvfølgelig undersøges ordentligt med ryg hovedpine, og henvises til en psykolog, forhold til din depression og angst. klart. få tjekket vitaminer, blodtryk, og jern. Men for at du kan undersøges ordentligt, skal du føre en dagbog, både på det som går godt, men også der hvor du har problemer. hverken underdriv, men heller ikke overdriv. Gør den struktureret så din læge kan overskue at læse det i gennem. Eller renskriv og tag noter med. lav også et kort oprids som du har gjort her, over hvordan historikken har været. motion og kost kan gøre rigtig meget ved svamp og depression. Sukker hvede, alkohol. er absolut ikke godt for svamp og heller ikke for depression. prøv at google lidt på kost og svamp og kost og derpession. Der er altså meget nyttig information at hente. tænkt gode grøntsager, koldpressede olier, kerner nødder og kød. og masser af vand. og som en anden skrev så lav målrettet træning for ryg nakke. evt i samarbejde med fysioterapeut. sundhedssystem kan hjælpe dig med noget, men det som kan hjælpe dig mest, er virkelig at give det en slag for sundheden. held og lykke hilsen Rkke.
Tak for alle svar ! Det skal siges at jeg har lavet ALLE de øvelser jeg har fået af læge eller fysioterapeut, men efter kort til har jeg så mange smerter at jeg ikke kan mere (altså efter flere dage) og det er ikke fordi jeg presser mig selv, ofte kan ikke en gang lave dem alle :/ Jeg spiser ikke piller hver gang jeg har hovedpine, for så ville jeg indtage piller hver dag. Jeg gør det når det er virkelig slemt og det påvirker mit syn og hørelse .. så måske en gang om ugen eller hver anden uge. Tager mest ipren for ryggen. I forhold til svamp ringer jeg op og får nogle piller, som jeg kan tage, og så går der en uge og det er 'væk' I forhold til kost og motion så læser jeg Ernæring og sundhed, så ved hvordan kost osv skal fungere, så er ret sikker på det ikke er det der spiller ind. Jeg vil prøve og lave dagbog og se hvordan det ser ud 
Din svimmelhed og hovedpine kan skyldes så mange ting. Jeg begriber derfor ikke at lægen bare sender dig hjem uden en diagnose. Har du fået tjekket dine øre for propper, vand, sten eller andre ting der påvirker balancenerven? Jeg ved at skedesvamp meget ofte kan skyldes stres og angst. Istedet for at behandle svampen når den kommer, så skal den forebygges. Jeg ved der er en masse dumt i de stikpiller man får på recept mod svamp. Der findes en stikpille som ikke indeholder andet end mælkepulver og stivelse. En kvinde som arbejdede på majeri opfandt denne stikpille fordi hun ikke ville have alt det kemi man får hos lægen ind i sin krop. DEnne mælkepulver stikpille hedder Ladybalance. Du kan købe dem på nettet. Man kan knække dem over i to så man kun smutter en halv op. De er gode at bruge lige efter menstruation. Bare tag dem inden du sover så de når at blive opløst og ikke falder ud. Du har meget tankeaktivitet i hovedet og du trænger til afklaring. Det er derfor du må insistere på at få en dignose fra lægen. Bed også om at få en henvisning til en øre-næse-hals læge. Du skal have tjekket dine øre også. Du bør også få taget nogle blodprøver hos lægen. Tjekke stofskifte, tjekke om du eventuelt mangler noget vitamin og mineral og saltbalance. Du bør også få en henvisning til en psykolog. En god psykolog kan give dig nogle værktøjer til at håndterer din depression og angst, og det er også rart at tale med en psykolog, for de har 100% tavshedspligt. Alt hvad du siger kommer aldrig ud. Det er rigtig rart. Pøj pøj med det hele. Med en god portion stædighed, skal du nok blive udredt.
sådan er det at genoptræne sin krop, det gør nuller naller. jeg tager selv smertestillende hver dag og går til fys 2 gange om ugen. det gør hamrende ondt og jeg har endnu mere ondt når jeg træner, men sådan er det at rette op. for mig at se har din læge ret mht til ryg osv, som kan hænge sammen med hovedpine og svimmelhed. svampen ville jeg kræve en henvisning til en gynækolog så i kan komme i bunds problemet 
Den med hovedpine, svimmelhed og rygsmerter lyder som mine symptomer. Jeg bankede i bordet hos lægen efter at fysioterapi ikke hjalp, og hvor jeg som dig fik det værre af øvelserne. Jeg blev henvist til Hovedpine Ambulatoriet, hvorefter neurologen sendte mig til en MR Scanning. Den har vist noget der kunne være årsagen til smerter - MS (Sklerose). Jeg fik også at vide jeg ikke kunne fejle noget - jeg var jo kun 21 dengang. Jeg er nu 22 og muligvis Sklerose-ramt eller har tendens til blodpropper - disse ting skal en undersøgelse nu pege på. Jeg vil anbefale dig at blive henvist til nærmeste Hovedpine Ambulatorie - de tager over når andre ikke kan hjælpe.   Jeg begyndte blandt andet på Delepsine Retard, der hjælper mig med at sove om natten og tager de værste muskelspændinger. Held og lykke med det. 
i snart mange år danset med varierende læger for at få afklaret mine forskellige skavanker - og har sjældent fået forklarende svar på noget som helst.  Jo - jeg har en mindre diskusprolabs neders i lænde - og to degenererede disci midtthorakalt - men det forklarer bare ikke alt det andet.  Lige nu går jeg og venter svar på en scanning af min ene skulder - så må vi se om jeg kan få noget fornuftigt ud af det  Jeg er selv fysioterapeut og gør naturligvis hvad jeg kan for at holde mig så fit som muligt ... Jeg har ud over træning (Fitness og løb, ridning og alverdens cirkustricks i form af udspænding, pilatesøvelser, yogaøvelser og hvad ved jeg ellers til enkeltstående problemer) i mange år gået til forskellige behandlingsformer - kiropraktor, fysioterapeut, osteopat, akupunktur, massage, kraniosakralterapi ... Og jeg blander stadig mine behandlinger efter hvad jeg har fået erfaring for virker bedst i situationen. I løbet af vinteren var jeg efterhånden så træt at jeg ikke længere kunne hænge sammen og med en følelse af at det blev værre og værre   Ikke fedt når man husker fra da man var bare lidt yngre hvor meget krudt og energi man havde! I første omgang blev jeg testet for fødevareintolerance af vores søde kostvejleder på min arbejdsplads. Svaret var intolerance over for kartofler og mandler. Der faldt lige nogle brikker på plads - ingen tvivl om at maven fungerede bedre og faktisk opdagede jeg også at den helårssnue jeg har rendt omkring med i mange mange år også blev bedre - fantastisk! Desværre var det ikke nok - og jeg endte i stedet op med at få foretaget en Vega-test - endnu et hop ud i den virkeligt alternative verden. Og sikke meget spændende info jeg fik ud af det!   Hun fik sat fingre i alle de kritiske punkter i kroppen, min elendige lungefunktion, mavetarmproblemerne (Som stadig optræder!), smerterne - det hele simpelthen! Og så blev jeg ellers sendt hjem med 2 homøopatiske midler til udrensning af mavetarmsystem og lungefunktionen samt genopretning af hormonbalancen! Status nu er at jeg har overstået første stadie af udrensningen - jeg skal testes igen i morgen og jeg er godt spændt. Først og fremmest har jeg fundet nogle energireserver frem jeg helt havde glemt eksisterede! Dernæst kan jeg mærke at jeg ikke længere bliver så stiv i kroppen (Min kraniosakralterapeut var også inde på at jeg pludselig slap nogle spændinger som vi godt vidste var der men som ikke tidligere har været specielt arbejdsvillige!) selv om smerterne stadig er der. Og så er mine blødningsforstyrrelser blevet VÆSENTLIGT bedre! Jeg kan nærmest ikke få armene ned  Det jeg vil frem til er - du skal tage ansvar for dit eget helbred - som andre har sagt det BANK I BORDET!!! Du skal naturligtvis undersøges i alle ender og kanter - det kan godt være du "kun" er i starten af 20'erne men det er ikke godt nok at du skal blive 30 og måske rigtig syg (Uopretteligt!) før der sker noget! Men dernæst ville jeg søge ud i det mere alternative for at få nogle støttende behandlinger - kraniosakral terapi er et godt sted at starte for dine spændinger og smerter. 
Hej Mads og monopolet... øh nå nej... Hej Hn.  Har et lille dilemma, som jeg håber i kan hjælpe mig med. For nyligt er en meget ung mand (lige fyldt 17) flyttet ind i samme bebyggelse som os. Det er komunen der har fundet lejligheden til ham. Jeg kender noget af hans familie fra et tidligere job. De er utroligt søde og elskelige mennesker, men så vidt jeg kunne se, ikke med det største overskud. Der har været nogle små episoder hos drengen bl.a to gange smadret postkasse, en smadret rude og fester der udviklede sig til slagsmål eller højrøstede skænderier. Han er som sagt ung så det følger jo nok med det at være flyttet hjemmefra og jeg havde ikke tænkt mig at gøre mere ved det. Jeg har trods alt også selv været ung og han skal jo lige have en chance for at finde sig til rette som udeboende. Men siden han er flyttet ind så er der dukket herreløse cykler op i bebyggelsen. Nu har vi boet her i små 5 år og det har ikke været et problem før han flyttede ind. Jeg ved selvfølgelig ikke om det er ham, der stjæler dem og bruger dem som transport hjem eller lign. Det kan jo også være hans venner eller en helt tredje part. Jeg har overvejet at smide en lille seddel i hans postkasse hvor jeg gør opmærksom på at det virker påfaldende at der dukker cykler op efter han er flyttet ind. Men hvis det ikke er ham så er jeg bange for at han kommer til at føle sig angrebet og får følelsen af at han er dømt skyldig på forhånd grundet hans baggrund. En dreng der flytter hjemmefra som 16 årig, får en bolig på komunens regning har nok ikke brug for flere dyk. Har også overvejet at ringe til politiet og gøre dem opmærksom på at der befinder sig stjålne cykler i bebyggelsen, vil ikke fortælle dem om ham da jeg jo langt fra er sikker på at det er ham. Er meget i tvivl for i bund og grund kommer det jo ikke mig ved og jeg burde jo nok blande mig uden om, men hvis han stjæler så synes jeg at der skal sættes en stopper for det, ikke nødvendigvis ved at indblande politiet. Men hvad synes i og hvad havde i gjort? Mvh Anja
Kontakt bestyrelsen (eller viceværten) og bed om en oprydning i gården. Så sætter de sedler op i opgangene med, at alle cykler skal være mærket med navn og adresse inden d. 1. juni 2013 og resten vil blive bortskaffet (om de så ryger til Politiet ved jeg så ikke). Du   jo reelt set ikke, om det er ham og det vil være synd for en i forvejen belastet knægt, at blive beskyldt for noget, såfremt det ikke er ham.
Det er faktiks et fint råd. Det tror jeg bare at jeg voil nøjes med at gøre. Tak for svar. 
En meget kedelig historie om en meget umoden datter (myndig), der næsten ingen erfaring har med mænd.  Hun bliver hovedkuls forelsket i en 13 år ældre "lykkeridder", der fylder hende med den ene fantastiske historie efter den anden (han vil købe et RIDECENTER til hende, købe top-heste, hund, bil og 117 andre ting). Desværre er han gældsat til op over sit hoved, står i Ribers, og har gældsat sin KÆRESTE også (som han STADIG har et forhold til, bag min datters ryg.  Min datter er desværre så naiv, så hun lukker øjnene for ALT, og er igang med at gældsætte sig, så hun kan betale hans forbrug (bl.a. hotel og vandrehjem, da de ikke kan bo i "hans" lejede hus, hvor hans kæreste jo bor....)  Han har på papiret et firma, så jeg formoder, han laver lønsedler til hende, så hun kan låne alle steder. De arbejder vist ikke.  Desværre er bruddet med min datter så voldsomt, at jeg slet ikke kan komme i kontakt med hende. Ved ikke, hvor hun bor, og hun tager ikke sin tlf. Men hendes regninger kommer jo her.  Kender kun til hendes skæbne gennem en fælles ven, der stadig taler lidt med hende. Hun har brændt ALLE broer til sit tidligere liv.  Det skal siges, at hun lærte ham at kende for KUN EN MÅNED SIDEN......  Ja, hun er ikke for smart  .  Nu til mit spørgsmål:  Vi har 5 heste, heraf 3 konkurrenceheste, en gammel pony og et føl. Disse heste har jeg købt og betalt, samt altid betalt foder, smed, stævner, undervisning, dyrlæge osv. Hun har kun haft 3 mdrs arbejde alt i alt.  Desværre har jeg ført hestenes ejerskab over i HENDES navn, da man jo ikke forventer at ens egen datter stikker en kniv i ryggen på én.  Nu er hun rejst, og har taget hestepapirerne med.  Men hestene skal JEG gå og passe, og betale alle udgifter på. Først sagde jeg, at jeg ville have halvdelen af deres værdi, i små, bløde afdrag, da hun ikke bare kunne tage dem.  Men efter at have passet dem i en måned, uden at høre fra hende (samt 32 bure med hamstere, kaniner og pindsvin, der ikke var skiftet i 3 mdr), er jeg blevet SÅ TRÆT AF DET, så hun bare kan hente sine dyr.  Men nu viser det sig, at han IKKE finder hende et sted til dem, som han har lovet (og han vil nok ikke have hele hendes menageri derop). Eller ialtfald svarer hun ikke, når jeg sender en SMS.  Hvordan kan jeg få dækket mine udgifter og min tid? Jeg tænker, om jeg kan tage pant i den dyreste hest, så han ialtfald ikke kan sælge DEN?  Jeg vil jo også gerne have, at hun ikke mister ALT, når hun engang vågner op.  Lige nu er hun ved at ødelægge hele sit liv. Og jeg kan INTET gøre. Alle, der stiller spørgsmålstegn ved den nye fyr, cutter hun af med det samme.  Jeg ved godt, det blev et langt og meget underligt indlæg.  Men jeg har virkelig brug for nogle fornuftige mennesker, der gider lytte og give gode råd.  Det er som en gyserfilm, bare x 20   Tak for din tid 
Hej allesammen. Jeg er lige flyttet ind i en lejlighed og man kan vist roligt sige at rengøring ikke lå højest på tidligere ejers prioriteringsliste. Badeværelset er total kalket til, og kan simpelthen ikke få bugt med det. Har brugt det der hedder kalkvæk op til flere gange. Hvor jeg først har affedtet det hele med noget universalrens, og så bagefter pløret kalk væk på. Ladet det sidde i 10 minutter hvorefter jeg har skyllet det af, og sørget for at skrabe alt vand væk bagefter. Dog kan jeg ingen ændring se. Har I nogle gode humoderråd til hvordan jeg kan få badeværelset bare en smule pænere, uden det kræver en renovering?
Jeg tvivler på du slipper af med kalk, uden at bruge knofedt. Toiletrens er faktisk yderst effektivt mod kalk. På med toiletrens, lad det sidde 10 minutter, og så ellers i gang med at skrubbe. Hvis det er en glaslåge, så er en highflex yderst effektiv, og der skal kun vand på den ru side, og så skrubber du, efterfulgt af en afskylning og en aftørring. Det er muligt at den også kan anvendes til fliser, men vil ikke garantere det.
Jeg anvender forresten også highflelx på amaturer.
Har skam været nede og skrubbe godt og grundigt. Har opbrugt tre svampe på det  Gør det nogen forskel om der er farve i WC-rensen eller ej?
Årh det ved jeg ikke   Plejer bare at bruge det vi lige har.
Det lyder til at være en meget ubehagelig situation, du står i. -Både følelsesmæssigt, ansvarsmæssigt og økonomisk. Mit bedste råd er, at du skal kontakte advokatvagten og undersøge, hvad der er det juridisk rigtige at gøre ift. evt. at tage pant i en af hestene.
Ja.  Det er en helt utrolig situation, som jeg ikke ville ønske for min værste fjende (hvis jeg havde nogen   )  Jeg har også tænkt på en advokat. Men de vil nok se lidt mønt, før de gider sætte sig ind i en så kompliceret sag. De er vist mest til "almindelige" ting. Og jeg har udelukkende mine sygedagpenge (ca. 10.000 om måneden til ALT, inkl. husleje, el, forsikringer osv).  Tænkte, at nogen måske havde været i samme situation, med fx pensionsheste, folk var rejst fra? Selvom det nok er nemmere, når der foreligger en lejekontrakt.
Advokatvagten er gratis og findes i en del byer. Prøv at google. 
Pyha for en situation. Jeg har desværre selv været "fjolset" .. men kom ud efter 4 år og en gæld på 150000,- Heldigvis havde jeg intet af værdi der kunne tages dengang. Jeg vil råde dig til at gå til retshjælpen og få deres vejledning. Det er gratis og findes i alle byer. Jeg ville også skrive et brev til din datter og sende det anbefalet og med kvittering så du ved at hun har modtaget det! Her kan du gøre opmærksom på at du nu skiller dig af med alle hendes dyr og at der herfra afregnes for hestene til kr ... om måneden. Evt gæld for dette udpantes i hestene. og disse kan ikke sælges sålænge der ikke er betalt for dem. Bare som en start ... Mange tanker herfra
godt en hesteadvokat vil snakke med dig i telefonen og give et råd eller fortælle dig, hvordan du kan/må/skal forholde dig. Prøv at ringe til en i nærheden af dig - du kan højst få et nej, hvis han/hun ikke vil råde dig i telefonen uden betaling.
TS - jeg har ingen råd (de andre har skrevet dem) men hvor er den en ØV situation at stå i. Du får et stort cyberkram herfra, jeg håber du finder en løsning på det praktiske med dyrene og at barnet vågner op hurtigst muligt. Men når hun er voksen og myndig er det jo nok ret begrænset havd du kan gøre, ud over at være klar til hende NÅR hun så vågner ....
... lyder det som om hun er en af de kvinder der mister hjernen når de bliver forelskede. Trist, men uanset hvor meget man som forælder har lært dem om økonomisk ansvarlighed og om at ikke sætte sig i gæld - så glemmer de det når der kommer en med en masse løfter og yndige ord. Hun VIL komme til at betale af på det her i de næste mange år af sit liv - måske ender hun med at gældsætte sig for livstid. Men hellere at hun kommer til at betale sin gæld, end at de der har lånt hende penge, skal æde det tab - det er jo ikke dem der er dumme og naive. Det eneste du kan gøre er at begrænse dine egne tab. Skaf dig af med alle de af smådyrene du KAN komme af med, så du ikke skal passe dem. Og hvis du kan, så tag pant i den/de mest salgbare af hestene så du kan få dækket resten. Du skal IKKE tage pant i dem for at kunne betale hendes kommende gæld - den er hendes ansvar, og de kreditorer som låner hende penge i god tro, skal jo ikke bedrages. Men sørg for at redde din egen økonomi!
Puha føler godt nok med dig. Det lyder ikke rart med sådan et "barn" der ikke hører efter gode råd. Har selv været lidt turen igennem, dog med en 14-15 års der har været totalt blæst og blottet for realitetssans og opsøgt de helt forkerte venner. Det aftog heldigvis efter hun blev 15 og fik en fornuftig kæreste. Nu er hun lige blevet 16 og er helt almindelig teenager - med de udsving der nu engang er. Men mens det stod på var jeg sgu lige ved at gå ned med flaget flere gange  Håber din datter kommer til fornuft rimeligt hurtigt og at du trods alt kan tilgive hende når hun kommer tilbage. Hilsen Anne
Skræmmende - min første tanke er "gad vide om det er min ekskæreste hun er løbet ind i?".. puh. lige så min mave snørre sig sammen!  Kan ikke rigtig komme med andet end : Jeg håber hun vågner op!...  Held og lykke, i en svær tid.
andet for end at få fat i en heste advoket, og se om ik du pr tlf kan få lidt "gratis" fifs! Du må komme af med det du kan, og forhåbenlig kan en advokat bidrage med at du kan få det mistede ind via hestene- men det blir jo en del i længden kan man sige.
om i monstro havde fælles bankrådgiver? Om man kunne komme til at tage en snak med vedkommende om hvad man tror hun er på vej ud i, og så vil banken evt være mere obs på situationen og muligvis forlange mere dokumentation ved optagelse af lån, måske endda smække kassen i eller undslå at øg en kassekredit etc. Måske kan hun så flytte bank, måske ikke. Hun skylder nok snart meget væk og så er det ikke lige så nemt at flytte bank. Når han ikke kan malke hende til sit forbrug længere så kan det jo være der kommer lidt mere sand natur frem til overfladen og måske ender hun med en lidt mindre gæld end hun ellers ville have opbygget. Kaster hun sig ud i de dyre desperate forbrugslån bliver det sværere. Men måske man så kan flytte det over i banken til en anden rente den dag ballonen revner. Kors hvor lyder vi som nogen gamle koner egentlig ...:-) Mvh Tina
kan sommetider være dyrkøbt både i penge og følelsesmæssigt. Håber for dig du får en god direkte kontakt til din datter snarest. Bedste ønsker herfra. Mvh Janni
Der var på et tidspunkt en tråd om en, hvis pensionær havde efterladt to heste. Der var også et link til noget advokat-rådgivning, som tegnede det meget godt op. Jeg ser lige om jeg kan finde noget... mvh. tina
Fandt den ikke, den er nok ældre end et år. Og jeg er helt sikkert gået i seng før 23 i dag. Det var en kvinde, der skrev om, at en pensionær havde efterladt, jeg tror det var to heste. Der var en del frem og tilbage, og så var det vist Henrik fra HN, som spurte en advokat og linkede til hendes skriftlige svar, som gjorde det hele meget mere overskueligt. Hvis andre er oppe efter 23 og har lyst til at søge  mvh. tina
Advokat-artiklen om manglende boksleje er her:  (Den kan genfinde via   i den grå boks nederst på alle sider).
Hejsa Hun lyder da utrolig naiv og smådum din datter, undskyld   Håber hun får øjnene op og i kan genoptage forholdet og det må blive en ordentlig lærestreg for hende. Mht. hestene så er der kommet en ny lovgivning mht opstaldere der ikke betaler deres regninger, jeg går ud fra hun har sine heste opstaldet hos dig, får som "voksen" og myndig betaler man jo selv og passer og er ansvarlig for sine dyr? Men den giver dig lov til at sælge hesten/hestene og få dækket dit tab. Men kontakt en advokat eller den lokale rideskole, de er mere inde i den nye paragraf;o) Håber det bedste for jer begge og at det ikke kommer dertil:o) Kh. Søs
Tak for alle Jeres gode råd og varme tanker.  Desværre har jeg jo aldrig lavet en kontrakt for opstaldningen, da det jo var min datter, osv... Så jeg ved ikke, hvor godt jeg står.... Vores fælles ven, der har været på talefod med hende hidtil, har skrevet, at hestene ikke bliver passet mere, da han intet hører fra hende. (Hun havde bedt HAM om at fodre dem m.m.). Han har skrevet, at de bliver afhentet af dyrenes beskyttelse en af dagene (trusler for at vække hende).  Den eneste reaktion er, at hun nu har TOTALT blokeret hans og hans kærestes profil på Facebook, hvor de ellers var venner. Intet har vi hørt. Jeg har fundet ud af, at hun pt har gældsat sig for over 100.000 kr. i diverse låneforretninger.  Det er ret meget på 3 uger..... PS. Dværghamstere, unger af Afrikansk Hvidbuget pindsvin m.m. sælges   
Den allerbedste kalkfjerner er Sterlings. Den er på sprayflaske. Flasken er blå og kan som regel fås i SuperBest.
Jens: Kan alle typer fliser tåle det?
Jens: Mange tak. Ja tænkte nok at man lige skulle være lidt obs. Bruger altid hansker når jeg gør rent, ellers sprækker mine fingre, især her om vinteren, men tak for advarslen 
opløsningen med saltsyre kan misfarve fugerne.
Hejsa Til det sidste med sorte fuger, så er det eneste super effektive middel jeg har fundet Mellerud Skimmeldræber, det virker bare også forsegler det også fliserne, så det ikke kommer så nemt igen:o) Mvh. Søs
Hej Nu ved jeg ikke om det er et kæmpe område, men du kan da prøve at tage noget toilet papir og hælde edikke på så det er gennemblødt, klask det på væggen hvor der en kalk plet og lad det sidde i 1/2 time og skyl så af, gnub evt. med en svamp derpå, du kan da prøve at lave et forsøg med det.
Husk at gennemfugte alle fuger inden anvendelse af skrappe midler. Syren æder nemlig også fugen. Gennemvædes fugen med vand, så fortyndels syren, når den rammer fugen, og dermed nedsættes styrken. bruger du saltsyre, stærk eddikesyre så husk handsker og gerne briller samt god udluftning. Og til dem der ikke allerede ved det, så brug ALDRIG klorholdige rengøringsmidler sammen med eller lige før/efter syre. Det danner syredampe, der, hvis de indåndes, ødelægger/ætser lungerne. (som laborant er jeg nok lidt miljøskadet -så beklager hvis nogle finder mit indlæg overforsigtigt)
til at bruge Harpic new, den BLÅ lime scale et el andet, da vi havde samme problem her da vi flyttede ind. Både håndvask og bruse nichen var kalket grundigt til. INTT virkede af div afkalkning - men dette gjorde. Det tog vel ca 3/4 af kalken rent faktisk. Ellers ville mit bud osse være eddike, efter forsegling/vådgøring ect af fuger først
du kan evt. også prøve med denne kalkfjerner.. den er FANTASTISK. jeg bruger den uopblandet, sprøjter på, lader sidde 15-20 minutter og skyller af, og man kan se det løsner kalken med det samme.. hvis det er rigtig slemt kan man jo bare skrubbe på det..
Edieke, ligesom når man afkalker kaffemaskine. Det tager også kalken i badeværelset 
Jeg har nu siden midt december haft smerter i ører strålende ud i kæbe/kindben/tunge/gane. Jeg er undersøgt af ørenæsehalslæge som intet kunne finde og sendte mig videre til ørenæsehalsafdeling på køge sygehus, de kunne heller ikke finde ud af hvad der er galt. Venter lige nu på en tilbagemelding fra dem om hvad der skal ske fremover. Tager oxynorm når smerten bliver for meget men de tager kun lige toppen så det er til at holde ud. Nogen som har prøvet noget lignende ? Eller nogle som evt. har forslag til hvad det kan være, da jeg er ved at blive vanvittig.
mit bedste bud er at du har smerter i dit kæbeled, måske er det gået af led eller du har slået det skævt på et tidspunkt, det kan give smerter i både øre og tænder/mund det er nemt at rette op - jeg sender lige et link til dig jette
Kæbeled er undersøgt, og de mener ikke det er det. Men de har da hverken taget røngten eller scannet, så måske er det det alligevel. kigger lige på dit link, og tak for svar.
trigeminus neuralgi?
Såvidt jeg kan læse mig frem til så er det smerteanfald som varer max 2 min., mine smerter er konstante men kan varierer lidt i intensitet. Kom endelig med flere forslag !!
Måske betændelse i en kindtand/visdomstand? Jeg fik i hvert fald jag i øret, da jeg havde betændelse i en tand, som så blev rodbehandlet.
Det lyder som en sag for tandlægen. Nerverne i/ved tænderne forgrener sig vidt, og kan give smerter på steder, man ikke tror har noget med ens tænder at gøre, for man har jo ikke ondt i tænderne...
Visdomstænder var faktisk mit første bud da jeg var på sygehuset, især fordi mine visdomstænder ligger ned i min kæbe. Men det afviste lægen på sygehuset (noget nonchelant synes jeg) Måske skulle jeg ringe til min tandlæge og få taget røngten, så har jeg da i det mindste foretaget mig et eller andet.
Kære HN. Jeg har en dejlig familie jeg kan snakke med - men de er som de er, jeg kender dem, og bortset fra min mormor med det rebelske islæt tror jeg ikke de kan hjælpe mig i denne situation. Vær søde at læse hvad jeg skriver, og fortæl mig hvad i ville sige til jeres datter/søster/veninde/kusine i denne situation, og vær ærlige. Kort fortalt, så er jeg 28 år gammel, og bor alene. Jeg er lige flyttet næsten helt ud i Nyminde Plantage i et skønt træhus, hvor hesten står udenfor døren (Ikke helt problemfrit, men han er der!) og hvor jeg har uendelige turmuligheder i skov og strand, samt dejlig og dygtig underviser lige foran døren. Jeg er enlig, og kan godt mærke mit biologiske ur tikke - ikke så meget med børn, men vil jeg være "Lene Alene og Stærk" resten af mit liv? Som tyveårig fik jeg diagnosen "Aspergers", og ja, det har jeg da. I middel/svær grad. Derfor er jeg "Bare Lene", jeg har gået på husholdningsskole og klarede mig derefter flot på Kirkemusikskolen og tog en pæn Organisteksamen, noget jeg også arbejder med nu. Min omgangskreds er lille, men jeg har fået nogen fortræffelige venner gennem min omgang med et helt usædvanligt ægtepar her ude vestpå. Desværre rammer nedskæringer jo vilkårligt, og grundet lukning af en af mine kirker står jeg nu i en lidt kedelig finansiel situation. Her kommer så dilemmaet. Jeg bor på i en drøm (Også selvom det er en anden kvindes drøm jeg lever i, den er nu ret komfortabel), forholdsvist tæt på min arbejdsplads og min elskede Bork Vikingehavn, samt HAVET... MIT HAV. Da jeg begyndte at komme ude på Bork Vikingehavn for over et år siden mødte jeg en fyr jeg syntes var rigtigt sød - men HOV! Nogen nævnte at hans kæreste lå i veer, og så trak jeg omgående følehornene til mig! Vi har været gode kammerater og flirtet lidt for sjov, som jeg gør med alle fyrene i min gruppe, om de så er 18 eller 68, det er godmodigt drilleri, flirten, lidt grove ord og masser af respekt for hinanden. Men nu har han henvendt sig til mig. Han er nu single da hans kæreste er gået (Der er vist også en del smuds mht. hende som han er ved at opdage nu).  P bor på en gård inde i landet, 30 km fra mit arbejde, og han bor alene, men har sine børn hveranden weekend. De er 10 hektar eng, skov, å og sø til, en flot renoveret og pudset gård hvor han har et lille dyrehold, og nu har han tilbudt mig at flytte ind! For det halve af hvad jeg betaler her kan jeg få et værelse på 60 m2, delt køkken og badeværelse, internet og Tv, og min hest med. Der er græs nok til at lave hø til min hest (og hovdyr nr. 2 som jo kræves efter loven). Godt nok har jeg ikke vestjyllands storslåede natur, men "bare" 5 hektar privat skov at tulle rundt i med min unghest, og en skov i nærheden. Jeg tror sagtens jeg kunne få det til at gå med P. Han er skidesød! Han sagde at hvis jeg lavede mad og købte ind (Naturligvis med delte udgifter) skulle han nok holde fællesområderne rene - der er vist nogen der har hørt om mit mangel på rengørings-gen  Jeg ville spare flere tusind om måneden. Jeg ville få et stort fradrag i kørsel, min bil er meget lille og økonomisk. Jeg ville kunne spare op igen, lægge penge til side, ikke behøve arbejde 10-15 timer ekstra om ugen i en grillbar for at opnå det. Men jeg er bange for at jeg også risikerer at trække mig ind i mig selv og føle mig mindre selvstændig, mindre stærk, og blive "Kun Lene". Lige nu er jeg Stærke Lene der bor i den fantastiske drøm af et hus derude hvor solen skinner, vinden blæser, og himlen lige er lidt mere blå end andre steder, hvor havet suger tristheden ud af en, og hvor man kan lade sin melankoli få fuld løb med grå vinterskyer og et hav der bruser som vreden i ens sind! Åh, der er mange variabler - fællesskab og besparelser trækker mig østpå, friheden, HAVET og drømmestedet holder mig her! Giv mig råd!
Hej(: Vil lige prøve at høre hvad i hn,er mon bruger på at købe mad om mdr. ca.? Min mand mener faktisk at vi(en familie m 4 halvstore drenge og mor og far) burde ku leve for ca.3000 kr pr. mdr. Jeg mener det ville være "nemmere" med det dobbelte hvis man siger at det også skal dække feks. shampo og ajax. Hva mener i? mvh charlotte
Jeg ved ikke rigtig hvor jeg skal starte og slutte med det her, så undskyld hvis det bliver lidt rodet .. Jeg har brug for lidt godt gammeldags HN-syn på tingene, men hold det nu i en pæn tone tak. Altså, jeg er sammen med den er fyr - og har været det nogle år. Det har egentlig gået fint, vi har været glade, og jeg har følt det har været MANDEN, i ved? Nu er der så sket det, at det i løbet af de seneste måneder er begyndt at gå op for mig, at vi måske ikke helt vil de samme ting - eller ønsker os de samme ting af en kæreste. Tegnene har egentlig også været der før, men det er som om at jeg har været lidt forblændet af forelskelsesrusen på en måde, og var lidt villig til at se gennem fingre med en hel masse. Sagen er, at jeg egentlig i bund og grund ikke "bare" vil have en kæreste, men en livspartner. En jeg kan dele mit liv med, sorger og glæder, en jeg kan tale med og som bekymrer sig om mig og har det på samme måde med mig som jeg har det med ham. Med det mener jeg en som også gerne vil dele livet på den måde. Kæresten har det så ikke helt på den måde - han er ikke rigtig til det der med at dele sorger og følelser, og han vil heller ikke rigtig tage del i mine interesser, eller høre om dem. Han vil til gengæld rigtig gerne have jeg tager del i hans. Ikke fordi jeg forlanger at han skal kaste sig over ridning eller boglæsning, men mere at han for eksempel ville lytte når jeg gerne vil fortælle om de nye bøger jeg har købt. Ligesom jeg gør når han fortæller om den baggrund han gerne vil bygge til sit akvarie. Jeg er bare meget i tvivl, om jeg på en eller anden måde forlanger for meget. Altså, jeg sidder jo ikke og siger vi skal have timelanger samtaler om følelser eller problemer hver dag, men jeg ville jo gerne hvis jeg kunne komme til ham hvis jeg var ked af noget eller havde et problem. Samtidig vil jeg jo også gerne tale om ting med ham. Bare ting, altså som man nu taler med andre mennesker om hvad det nu lige kunne være - hvad man har lavet og så videre. Men det er bare som om han ikke rigtig vil det så meget eller helt på samme plan. Han vil helst tale om sine interesser, og han gider ikke høre om mine. Eller mine følelser eller problemer. Jeg tænker jo umiddelbart: okay, han er en mand - følelser er måske ikke hans ting. Men samtidig bliver jeg egentlig lidt ked af, at han for eksempel overhovedet ikke gider lytte når jeg er ked af det eller ude af den - at han ikke bekymrer sig om det. Han har for eksempel sagt engang jeg havde en virkelig hård periode på jobbet og med andre ting, om jeg "ikke bare kunne være glad og lade være med at gøre det så svært". Og det kan jeg slet ikke forholde mig til. Jeg blev vildt ked af det - altså, man betror sig til ham, og det er så det han har at sige til det? Jeg mener, min glæde må da - fordi vi er sammen - betyde noget, eller hvad? Jeg tror egentlig bare gerne jeg vil have lidt perspektiv på - andres tanker og meninger, for jeg er føler måske lidt at min egen tankegang kører i ring. Så kom frisk - og i må også gerne fortælle lidt om hvordan det er med jeres mænd. Hvor meget deler i, hvor meget snakker i og så videre.
jeg har netop lige forladt min kæreste gennem 1,5 år fordi vi ikke ville det samme, jeg ville have den eneste ene som jeg kunne giftes med og få børn med og han ville pludselig ik giftes eller have børn før han blev 45 år ( er 38 nu) og så længe vil jeg ik vente så jeg sagde farvel for 2 uger siden og det har jeg ik fortrudt
Kan du se dig selv, sidde om 5 år, i samme situation, hvor intet er ændret og føle dig lykkelig og glad? eller vil du fortryde du ikke hoppede ud i livet igen, og gav en anden en chance for at møde en fantastisk kvinde og dele sit liv med? en som værdsætter dig og nyder jeres små samtaler,. ? bliver du kun for trygheden i et forhold? har du gjort dig nogle tanker om hvad der gør dig glad? Det er i bund og grund kun dig som kan bestemme dit valg, livet er valg på valg, - hvilken vej vil du gå ? vil du blive i status quo som du er utilfreds med eller søge nye veje og måske finde lykken? (ingen garantier der) - men du åbner for muligheden. lav en for og imod liste, vil du have børn ? vil han ? vil du rejse ? vil han på camping? .. er i bare vokset fra hinanden? - og føler du dig egentligt "misligeholdt" i jeres forhold ?. Er du glad nu? Det er kun dig som kan træffe det valg.  Gitte
Det ved jeg jo egentlig også godt: at det kun er mig der kan vide hvordan jeg har det, og dermed træffe det valg. Men jeg er lidt bekymret for, om jeg rent faktisk forlanger for meget - som i at jeg er totalt galt på den eller noget i den dur. Mine tanker går meget i retning af, om jeg er totalt urealistisk, forlanger noget som egentlig ikke kan eksistere eller hvad. Det tror jeg lidt udspringer af, at manden selv overhovedet ikke kan se problemet i noget af ovenstående, og han forstår da slet ikke hvorfor jeg har brug for at tale så meget. Jeg har faktisk en for og imod-liste, men lidt ligesom med det ovenfor bekymrer jeg mig lidt om, hvorvidt jeg er blevet en kost der forlanger en hel masse som er fuldstændig uopnåeligt for nogen. Argh, synes godt nok det er svært.
Kort og godt: Følelser lyver aldrig. Det du føler er det du føler - og mangler du dybde i dit partnerforhold, så er det det du mangler. At han så ikke mangler noget og synes tingene er gode som de er.....det betyder ikke, at du er forkert på den. Du lytter til dig selv nu og du kan vælge enten og negligere dine behov eller handle ud fra dem. Har selv måttet afslutte et forhold fornylig til en ellers utrolig sød fyr - han ville mig 100% og ja han ville nærmest være noget han ikke var for og kunne blive sammen med mig - men han havde simpelthen ikke evnen til og kunne give mig det jeg havde behov for i et forhold. Jeg følte mig forkert når jeg sad og "hældte vand ud af ørerne" - følte jeg kunne have talt med mit køleskab. Kunne ikke dele mine hverdagsoplevelser med ham og føle mig mødt. Fortalte jeg om en oplevelse med en af hestene....så stod jeg bagefter og følte mig dum og tænkte, at jeg ligeså godt kunne have holdt min mund. Ligeledes var det hvis det var noget dybere. Fysisk var forholdet perfekt - men mentalt manglede jeg alt for meget til og kunne blive i det. Det var meget meget svært og afslutte det forhold - netop fordi han jo var noget af det sødeste og jeg var og er ikke i tvivl om, at han elskede mig til op over begge ører. Det var en fyr som - hvis jeg ellers kunne - kunne have været sammen med resten af livet...han var blevet hos mig, det er sikkert. Men jeg har ikke fortrudt mit valg. Vi udvikler os hele tiden i de forhold vi er i og nogle gange kommer vi til et punkt hvor vi ikke kan udvikle os mere sammen med den partner vi har. Og jeg er nok nået dertil hvor jeg ikke vil nøjes... Du er ikke urealistisk - du er bare en kvinde der søger mere dybde, forståelse og indlevelse end du modtager nu. Og den slags mænd som kan give dette, findes derude. Pøj pøj med dit valg.
Velkommen i klubben. Jeg er ved at søge lejlighed. Har været sammen med manden i 7 år. MEN der kan gå for meget børnehave i den. Og du ved - fint nok, at vi PIGER er pigesure, men når mændene også bliver det, så holder det sjove, bare. Det har vi patent på. Og ja, præcis, ikke interesseret i os, det er min heller ikke. Han kan se, en hest har 4 ben og en hale, og det er det. Jeg tror nu heller ikke, jeg kunne være sammen med en fyr, der selv var rytter. Hvis han vovede at kommentere, hvordan jeg gjorde tingene!! Så det er ok. Men man skal også føle, man bliver "større" ved at være sammen med en kæreste. En .. synergi.. Ikke bare 1+1 =2 Men at det skal give meget mere!! Vi er nede på at over 2 måneder har vi snakket sammen ca. 3 uger af den tid. Så er det ligesom ikke noget værd mere.  Som vi lever pt., er det 100% som at bo alene. Vi har hver vores liv, laver hver vores liv, og undgår hinanden. Og så ville det være bedre for os begge at slippe for hinanden.
findes der mænd, der hjertens gerne snakker om følelser og alt muligt andet - jeg har en (og han kommer aldrig på markedet igen   ), og jeg har mødt flere. Det lyder som om, at din mand gerne vil snakke, men kun om ting han selv interesserer sig for - ikke om ting, der interesserer dig/går dig på/I kunne være fælles om. Det lyder ikke særligt givende. Godt nok er mænd og kvinder forskellige, og JA, vi har et større behov for at dele - men hvis jeg ikke kunne komme til min forlovede med alt og intet og forvente engageret respons, ja, så ved jeg da ikke .... Han er min fortrolige, og jeg er hans. Selvfølgelig forventer jeg ikke, at han er lige så excited over de bøger, jeg læser, som jeg selv er - men han hører meget gerne, hvad de handler om, eller hvis jeg finder nogle passager, som er helt geniale. Men vi er så også begge lingvister, så selvom han ikke læser særligt mange bøger, er han også meget interesseret i sprog, kultur og "den gode historie"  Måske skal du ud at finde en, du har mere til fælles med? Eller som i det mindste er mere interesseret i at lære om nye ting? 
Hej kære HNére Håber meget nogen vil dele deres erfaringer med permanent til hår. Jeg har utrolig fint og sart hår og vil meget gerne have en mild permanent for at få lidt fylde. Jeg søger med lys og lygte efter frisører i Sønderjylland der laver "milde permanenter" der er meget skånsomme for håret. Please, hjælp. Kunne rigtig godt tænke mig navn på frisører der laver disse milde permanenter eller navnet på selve permanenten. tusind tak
Lige meget hvad permanenten hedder, er de altså ikke særlig milde mod håret. De fleste permanentmærker har naturligvis en variant til tyndt/fint sensibelt hår, men dermed ikke sagt at det er sundt for håret!! Hvis håret ydermere er farvet, er det ekstra skrøbeligt! Sommetider må man også bare være realistisk mht hvad der kan lade sig gøre med ens hår. Det burde frisøren kunne vejlede dig om. jeg kender desværre ingen frisører i Sønderjylland , da jeg selv er fra Roskilde. har du langt hår? For så skal du overveje det meget kraftigt synes jeg!
Hvis det bare er for at få volumen, har du så prøvet volumepulver? Det er intet mindre end genialt. Matas har en, og schwarzkopf har en virkelig vild en. Et eller andet lilla/sælv bøtte og et 2-tal i navnet.
Wow, hold da op det er meget,   og så for en mand hun kun har kendt i 1 måned! Han må godt nok have snakketøjet i orden! Håber hun kommer væk fra ham hurtigt, og håber du får afsat nogle af alle dyrene.
Dette er blot en tanke... Er det muligt, at du kan få hende i ribers ved at bruge den manglende betaling for opstaldning? Jeg tænker, at det vil begrænse hendes mulighed for at optage flere lån, så hun ikke ender helt på r*ven. mvh. tina
Stakkels jer begge to! har du tjekket din indboforsikring? De dækker i nogle tilfælde advokathjælp, der kan sikkert være lidt selvrisiko, men uden udsigt til at hun betaler, så tror jeg det kan betale sig for dig at betale den og så få prof hjælp.
Det er så godt som umuligt at få hende i RKI når i ikke har lavet kontrakt. Jeg ville også tale med en advokat omkring dette. Din datter skal nok komme igen så snart hendes kæreste har udnyttet hende for sidste krone. Så snart hun ikke kan optage flere lån, skal han nok kasserere hende. Min søster har lige været noget lignende igennem. Hun blev stormende forelsket i en mand der kunne snakke som et vandvald. Inden for en måned bliver min søster gravid med ham. Han sagde til hende at han var nyskilt, men at ex konen stadig boede i huset med deres to børn så hun kunne få den helt rigtige lejlighed som snart var ledig. En måned efter min søster blev gravid, flytter konen ud af huset og overdrager hendes del af ejerskabet af huset til min søster. Min søster flytter ind, og hendes nye kærste er hele tiden væk. Han forsvinder uden at sige noget og kommer hjem hver nat kl @!#$. Min søster finder ud af han ikke er skildt. Min søster kan ikke klare mere af hans forsvinden og alle hans løgne og flytter ud af huset som viser sig at være på nippet af en tvangsaktion. Det vidste hendes kæreste i forvejen. Det endte med at min søster boede i huset i blot en måned, og flyttede i et skummelt sted alene og gravid. Jeg tilbød hende at komme hjem til mig, men det ville betyde hun ville miste sit job fordi jeg bor i den anden ende af landet. Selvom hendes kæreste havde udsat hende for så meget bedragerig, var hun stadig forelsket i ham. Han var hurtigt ude af billedet. Han gad hverken hende eller barnet. Hun er enlig mor i dag med en datter på snart 1 år, med en gæld på 300.000 på grund af hans løgne. Han fik lige halveret sin gæld ved at forføre min søster. Han fik hvad han kom efter. Psykopater findes virkelig. Din datter skal nok komme igen når hendes kæreste har fået alt ud af hende. Hestene må du tale med en advokat om. Pøj pøj med det hele. Det skal nok løse sig. Vi mennesker har en utrolig evne til at overleve og komme ovenpå igen.
Mon ikke du skal starte med at skrive regninger for det arbejde du udfører for hende (passe dyr), og så på den måde vil du måske kunne tage pant i hestene, hvis hun ikke betaler de regninger ! Det er noget med at regninger og rykkere skal sendes anbefalet. Samtidig skal du bede om at få hestenes papirer tilbage, da du ikke må have hestene i din stald, uden at have de originale papirer tilgængelige iflg. lovgivningen (så vidt jeg lige husker) - papirerne skal følge hesten!
Rebecca....  Man skulle næsten tro, at det var samme person, din søster har været udsat for.  Skriv mig for sjov lige en PB, så vi kan udelukke, at det er den samme.  Min datter holdt op med at tage sine P-piller allerede efter første uge.....  Desværre er hun alt for forvænt og usikker til at finde / passe et arbejde. Hun har levet af min understøttelse altid, på nær 3 mdr, hvor hun havde arbejde.  Helena:  God ide at skrive alt op. Det vil jeg gøre   Jeg holder Jer alle opdateret i tråden
... laver falske lønsedler til hende, som hun bruger til at optage lån, bør han jo kunne knaldes for dokumentfalsk! Han (og hun) vil også få et problem når det er på tide at indbetale skat for den fiktive løn. Jeg synes godt nok at det er trist med kvinder der i den grad taber hjernen når de bliver forelsket.
Åh nej dog. Lyder til at hun er ramlet ind i en god og rigtig dygtig professionel bedrager. Det må man huske. 100.000 på 3 uger. Hvordan kan det lade sig gøre? Jeg kan næsten ikke se, hvordan det ikke kan koste hende (og dig) hestene. En skam din økonomi ikke er til det, ellers kunne du måske have lokket med at købe hestene af hende til spotpris (mon ikke han kunne overtale hende til at syntes det var en genial ide?). Jeg kom til at tænke på, TS kan vel ikke skrive regninger på sit pasningsarbeje af hestene hvis TS er sygmeldt (er det rigtig forstået??) ? Selve udgifterne + boksleje m.m. kan hun selvfølgelig tage penge (pant) for. Jeg havde skrevet en hel masse til dig, men det forsvandt. Så Jeg vil bare give dig den største krammer i verden. Sikke et mareridt at se sin datter i den situation. Lad os inderligt håbe hun IKKE bliver gravid. Tænk hvis HAN skulle være en del af hendes liv, resten af livet, med den tilgang har har til hende   . KNUUUUUS!!!!
Jeg føler sgu med dig Annette.. Hvis jeg kan gøre noget må du sige til.. Du kan evt skrive privat. I øvrigt tak for et godt stævne i søndags, din nye hvalp er super sød... Mvh Mette Herskind..
Til dig / jer Det er ligeså umodent at udstille sin datter på en offentlig side, hvis i ikke har råd til at passe hestene så må i sælge, slagte. længere er den ikke. Og lad datteren drage eghne erfaringer, og søg selv hjælp. Døtre bliver når de er 18 myndige gerefter kan man ikke stille krav om forældre kærlighed men i kan juridisk gøre krav på penge for hesteholdet.
Tænk.. jeg jeg vidste ikke, at man bare sådan uden videre må sælge/bortskaffe andres menneskers ejendom? Jeg troede, at det hed tyveri/hæleri og var ulovligt, men der kan jeg jo bare se... Jeg håber, at TS får udstedt nogen regninger og kørt en advokat henover, så ejerskabet på hestene kan overdrages korrekt og hestene derefter afhændes for at få dækket udgifterne. Og at datteren vågner op rigtig, rigtig snart...
har du sat dig ind i loven, siden du skriver sådan? Hestene står i datterens navn - så nej de hverken må el kan bare lige slagte el sælge datterens heste - som opstalder hænger de på den. Og eneste reele mulighed er at kontakte en god hesteadvokat, som kan hjælpe dem- så dem åske kan få det videre. men uden en opstaldningskontrakt er det ik sikkert det er muligt. Om endj eg dog tror man kan være heldig, at få øjnene der skal se, til at betegne hestene som forladte af ejeren. Jeg tænker egentlig lige, om ik tro og loveerklæring her kan komme i spilfra landsregistret? Og hva det af komplikationer efterfølgende kan give, hvis datteren kommer tilbage og laver vrøvl? Nåh det ved en god heste advokat naturligvis.
Jeg synes da ikke at TS udstiller nogen   der er jo hverken nævnt navn på datter eller kæreste og TS egen præsentation er jo også rimeligt anonym. TS spørger jo om råd herinde ligesom så mange andre. Så længe at datteren har papir og pas på hestene så kan TS jo ikke hverken sælge eller slagte dem. Og de må jo heller ikke transporteres uden pas, så TS kan ikke bare køre dem til datterens adresse Det kan godt være at datteren er myndig, men derfor behøver hun jo ikke at kunne tage en voksen og moden beslutning omkring sit liv. Som forældre vil man jo nok under alle omstændigheder være bekymret for sine børn og hjælpe dem næsten uanset hvor tåbeligt de disponerer over deres liv og fremtid Hilsen Anne
Mig mere end 1 time og få genplaceret de heste og de resterende dyr hos nogle andre ejere, hvis jeg stod i din situation, og ikke kan/vil huse dem. Papirer eller ej. Så skulle jeg med glæde tage kampen op med et stk utaknemmeligt afkom og ditto kæreste om retten til og gøre ovenstående. Selvtægt - tja. Men hun er gået langt over hvad hun kan tillade sig. Jeg havde sgu' ikke fundet mig i, at et voksent barn behandlede mig som en dørmåtte. Sælg de dyr du vil, og behold dem du har lyst til. Du skylder INTET. Og så må du ikke vakle, når hun kommer vrælende hjem om ca 3 måneder. Det kaldes og drage erfaringer.
M pedersen: meeeeeeen..... man kan jo ikke sælge eller slagte nogle dyr uden papirene på dem   ??
utroligt, at man overhovedet kan TRO man kan sælge dyrene UDEN papirerne på dem. De må IKKE transporteres uden = en evt ny ejer risikerer KÆMPE bøder på at transporterer dem hjem! det samme gælder TS hvis hun selv flytter dem ud. Det er ulovligt- og du opildner så TS til at gøren oget ulovligt OG strafbart. Fantastisk... Hun skal og bør gå den rigtige vej - TS har sandeligt osse noget at lære her. Eks. at man ALTID laver kontrakt - at papirerne ikke må være mere end maks 3 timer væk fra hesten, da de skal kunne nå frem jvf. dyrlæge mm. Faktisk kan en dyrlæge bede om at se hestens papirer hvis denne skal komme ud - og så skal man kunne fremvise papirerne for denne. Jeg ahr en veninde der har prøvet at stå og måtte bortforklarer papirer der ik var der, fordi hun ventede på en underskrift der manglede på en hest.
Er der noget som helst nyt?
Jeg synes, at det ville være en god idé at få fjernet de visdomstænder, hvis de ligger ned i din kæbe. Du kan risikere, at de gror hen mod rødderne på tænderne ved siden af, og så skal der nok komme smerter for alvor!  Jeg havde selv to visdomstænder liggende på samme måde, de gav mig dog ingen gener, men tandlægen forklarede, at det kunne de meget vel komme til. Så ud med dem, de skal jo ikke bruges alligevel. Det kunne i hvert fald være en udelukkelsemetode. Lene
Har nu været hos tandlægen, det er ikke visdomtænderne ifølge ham. Til gengæld, skærer jeg tænder om natten så mine kæbemuskler er totalt anspændte, derfor har jeg nu fået en bideskinne til at sove med. Om smerten så er kommet fordi jeg skærer tænder eller jeg skærer tænder pgr. af smerten kunne han ikke svare på. Jeg har stadig intet hørt fra sygehus på trods af utallige telefonopkald for at rykke dem, hver gang med svaret," det er lige på trapperne du skulle gerne få besked en af de nærmeste dage"  Får massage + akupunktur 1 gang om ugen hvilket har dæmpet det lidt. Har snakket med egen læge og vi er nået frem til det temmelig sikkert kan være stressrelateret. Det som stresser mig skulle gerne være overstået d. 30 maj, så håber det "bare" er det.
Ja, det prøver jeg jævnligt. Min tandlæge siger, det er inflammation i kæben, der stråler ud. Hver gang kan jeg næsten ikke åbne munden. Jeg får en stærk gang ibumetin, selvom jeg er overfølsom overfor det. Jeg har også noget med nerverne i ansigtet, kan ikke huske, hvad de hedder, men min læge undersøgte mine nerver, og spurgte bagefter, om jeg havde det som om, jeg havde en kartoffel i munden. JA. Kan ikke huske, hvor det var, jeg ikke kunne bevæge mig så meget, om det var tungen, eller hvad. Vi var hele registeret igennem.
Hej Cooper Jeg har - desværre - noget der minder meget om det du beskriver. Det startede for mig sidste år i februar. Jeg fik ganske forfærdeligt smerter i højre side af ansigtet og op langs mit øre, lige pludselig i sporadiske anfald. Især omkring tænderne. Det gjorde så ondt at jeg blev fuldstændig desperat og jeg følte at jeg var ved at blive vanvittig. Jeg har født 2 børn, den ene på 4,6 kg så jeg ved godt hvad smerte er, men det her var næsten værre. Jeg var sygemeldt fra mit arbejde i flere uger. Jeg kom til lægen, til tandlægen, videre til neurolog og fik herefter røntgenfotograferet hele mit ansigt incl. alle tænder. Intet kunne de finde, men konlusionen var, at det var trigeminusnerven der gik kramper. Altså - og GUDSKELOV - ikke den almindelige trigeminus neuralgi som kan være invaliderende, men en variant af det. Årsagen var stress og kulde. Jeg meldte mig ud af den bestyrelse som jeg sad formand for, kom til en osteopat der afspændte trigeminusnerven, begyndte at gå til yoga og klæder mig nu meget meget fornuftigt og varmt på både inde og ude. F.eks lægger jeg nu her om vinteren, min dyne på radiatoren ca. ½ time inden jeg skal i seng   da bare det at komme ned i en iskold seng kunne udløse et anfald. Der har været lidt af det, her i vinter igen, da det var allerkoldest, men jeg passer rigtig meget på mig selv nu og det har hjulpet meget. Det råd vil jeg give videre til dig, hvis det er det samme du har. Der findes noget medicin mod epilepsi der kan afhjælpe smerterne, men der er mange bivirkninger, så jeg valgte at lægge mit liv om i stedet for. Grunden til at det gør så vanvittig ondt er fordi trigeminusnerven er en kranienerve. Held og lykke til dig.
Tak for din historie. Kom dine smerter i anfald eller var de konstante ? Mine er konstante men med varierende intensitet. Jeg har også været en del sygemeldt, men har lavet svendeopgave med en makker som er en paphat (ikke en jeg selv valgte) og det har været meget stressende, skal op til selve svendeprøven i maj, så håber at når den er overstået så kan jeg få lidt mere ro på.
Da mine smerter værst, var de også konstante, men med varierende intensitet. Jeg fik de der sporadiske anfald, hvor jeg intet kunne foretaget mig før de var overstået, men imellem "anfaldene" gjorde det også ondt. Jeg fik ret meget smertestillende i den periode og følte mig som en total junkie. Men jeg blev meget hurtigt undersøgt på kryds og tværs. Først Læge så tandlæge så neurolog så røntgen og tilsidst blodprøve. Det var helt sikkert stressrelateret for mit vedkommende, da de intet fandt og det var ham den utrolig dygtige osteopat, som det lykkedes for at afspænde nerven heller slet ikke i tvivl om. Hvis du har tendens til forkølelsessår kan dette virus (herpes) faktisk også sætte sig i ansigtsnerven og give tilsvarende symptomer. Måske skulle du bede din egen læge om en omgående henvisning til en neurolog, som er den eneste der kan stille diagnosen i tilfælde af trigeminus neuralgi. Samtidig kunne du bede om at få taget en blodprøve, som kan vise om det evt. skulle være herpes i udbrud på ansigstnerven. Hvis det ikke er nogen af de to ting, der er årsagen og et røntgen af dine tænder hellere ikke viser noget suspekt, tyder det meget på, at det netop er stressrelateret som din læge dog også siger allerede nu. Rigtig ærgeligt med "paphatten" - sådan nogle har jeg også haft i mit liv.
Hej ... jeg tror du har trigenimus neuralgi ( ansigts nerve smerte) dine symptomer passer .. du skal bede din læge om en henvisning til Hovedepine center på Glostrup eller et andet ved jo ikke hvor i landet du er ... Jeg har anfald lige nu gik i flere år til utallige tandlæger og ørelæger og fik rodbehandlet flere tænder uden det hjalp .. overvejede at få dem hevet ud ... men det ville ikke have hjulpet . Kom endelig til en tandplejer der kendte til de smerter ( da hun selv havde haft et anfald ) det undre mig at der ikke er flere tandlæger der kender til det !!! jeg har fået ord noget medicin som man bruger til epilepsi . Held og lykke til dig og god bedring fra Elisabeth
Bo dér, hvor dit hjerte er. Og læs så lige det her igen: "Jeg tror sagtens jeg kunne få det til at gå med P.". "Tror sagtens". Hvis du ikke er HELT sikker på, at det kommer til at fungere, og I indbyrdes ikke har HELT klare linier til hinanden, må det redes ud, før du evt. flytter. Hvad er hans forventning til jeres forhold, og hvad er din forventning? Hvis han regner med en bofælle, evt. med ekstra "ydelser", og du går lidt og håber på et forhold, er det jo noget trist at dele køkken og lokum med manden, når han har fundet en kæreste, der ikke er dig.  Jeg ville vælge at blive boende lidt endnu, lade forholdet udvikle sig, og når det føles helt rigtigt for begge parter, så flytte. Ud fra det du skriver, virker det mest af alt som om, du vil flytte ud til ham pga. at du får en lidt bedre økonomi, og ikke, fordi du ikke kunne se dig selv bo andre steder end hos ham, uanset økonomi.
Jeg vil give Salvia ret i, at hvis du flytter ind hos P, så skal der ske en forventningsafstemning inden. Når det så er sagt, så synes jeg det lyder som et rigtig godt tilbud og som om at både du og hest vil kunne trives der, selvom der er mangler i forhold til der hvor I bor nu. Du bliver jo ikke mindre stærk af at lade dine følelser tale til dig og give det hele med P en chance - man skal vel give lidt slip, for at kunne ha et andet menneske i sit liv. Jeg er selv single på 4. år og jeg tænker tit på, hvorvidt der overhovedet kan passes en mand ind i mit (hvis jeg selv skal sige det) ret perfekte og enormt udfordrende liv. Jeg har det utroligt godt i mit eget selskab og nyder den frihed der hører med til singlelivet - jeg smutter til London om lidt for at bo der på ubestemt tid, og der var absolut ingen andre end mig selv jeg skulle spørge om lov. Samtidig så mangler man sgu engang i mellem en bedre halvdel, men det vil selvfølgelig kræve at jeg gir afkald på nogle af de ting jeg har i mit liv, for at to liv kan forenes. Jeg synes du skal gi det en chance - hvis det ikke går, så er det jo bare det. Og så finder du og hesten da bare et sted igen, hvor I kan nyde naturen og havet. 
Med min begrænset viden om asbergers (har haft en ej-gift-med-hinanden-svigerinde med asbergers) ville jeg helt klart anbefale dig at holde fast i dit eget og dit private sted hvor dit hjerte er og havet renser dig. Var du ikke asbergers ville mit råd være det samme.   . Han lyder stadig alt for usikker og i et forhold som er gået galt er der to bag. Kender han ikke til sin egen andel i det ville jeg personligt holde mig derfra følelsesmæssigt. I forhold til asbergers (for for andre)kan børn altså godt være en noget urolig faktor, alt efter hvordan dit kommer til udtryk. Dinelivssucesses kriterier ligger vist også lidt op ad din uafhængighed? Så vælg din fyr af kærlighed ikke af logiske overvejelser. Du ender bare med at bo et sted som ikke er godt for dig, og måske uden mulighed for at få dit gamle drømmested tilbage. og med en øknomisk bil bør I evt kunne finde en lover-løsning uden flytning?
I har jo helt ret, der er mange ting i det. Uha ja, det med forventningerne, det er rigtigt! Tak fordi i nævner det! En af grundene til at han spurgte mig, og nok også den vægtigste grund i forvirringen i starten, er at han jo skal betale børnepenge til de to børn de har sammen, og at han kommer til at mangle indtægt da han jo ikke tjener voldsomt meget pga. sin skade i bilulykken. De få 1000 kr han beder om er så han har mere end 900 efter skat og faste udgifter - og før mad, tøj, benzin, foder til dyreholdet, rengøringsmidler osv. Men hvad forventer han, hvad forventer jeg? Herude kan jeg være "Stærke Lene" og bygge min identitet op omkring dét bl. a., men hvem er jeg så hvis jeg rykker teltpælene op og flytter østpå? Nogen få tusinde kr. besparing er ikke det værd, hvis jeg skal dele hus med et hujende kærestepar. Børn: Jeg skal ingen børn have, og han ønsker i hvert fald heller ingen. Han har fire børn i forvejen, to med sin afdøde kone (Biluheld) der bor ved deres moster (Jeg er ikke helt klar over detaljerne) da han ikke magtede 2 små børn først, og hans kæreste var imod at de skulle flytte ind ved ham, og to med sin ekskæreste (1 og 3), hvor nr. to vist kom meget imod hans vilje. Så børn er der nok af, men jeg elsker børn og ville aldrig have noget imod at være "Fars Kæreste/Kone". /Lene
der hvis du ikke er Stærke Lene? Behøver tabet af Stærke Lene betyde at du så er Kun Lene? Jeg spørger fordi jeg kender det der med at være den stærke - den der kan selv - der er nemlig ikke nogen der skal fortælle mig at jeg ikke kan! Og jeg skal dælme nok bevise det hvis det er!!!!! (Ja nemlig ja   ) Men går der virkelig skår af mig hvis jeg ikke altid er Stærke Trine? Bliver jeg til et dårligere menneske af det? Bliver jeg til et mindre helt menneske af det? Svaret er jo nok nej - men det er ikke så ligetil at opgive forestillingen om Stærke Trine - eller den om Stærke Lene... Heller ikke selv om jeg tror på at jeg bliver stærkere af at kunne stole mere på andre, ved at give mere af mig selv til andre og ved at vise min sårbarhed... De andre er allerede kommet med nogle supergode betragtninger som du selvfølgelig skal tage med dig!   
Sige det går for stærkt, man skal ikke bare få det til at gå, man skal da være forelsket og være sikker på at man vil bo sammen.
Jeg kan sagtens sætte mig ind i at det kan være ensomt en gang i mellem for dig og at du nu står med et tilbud om at få alt det fællesskab du kunne ønske dig - og mere til? For mig lyder det lidt som om at han ser en chance for at få betalt regningerne på en bekvem måde. Hvad siger han? Hans tilbud om bofællesskab lyder ikke helt som en kærlighedsærklæring i mine øre. Har i snakket varighed? Fremtid? Hvad nu hvis han falder over en anden - så sidder du der i det ene hjørne af hans hus og kukkelure, eller hvad? Hvad med dig selv? Hvor kan du gå hen når du har brug for at være alene i et par dage? Kan han acceptere at du gør tingene på en bestemt måde og måske ikke er så nem at lave om på? Kan du acceptere at han er som han er og sikkert heller ikke er nem at tilpasse til det du forventer? Jeg vil også råde dig til at holde fast i det du har. Der er ikke noget i vejen for at du tager hen til ham i et par dage og nyder samværet med ham. Der er jo ikke længere end at du kan smutte forbi hesten en gang om dagen og være tilbage igen uden problemer. Det hele lyder lidt for praktisk i mine øre. Jeg syntes at du skal holde dig tilbage i forhold til flytning og se hvor jeres kammeratskab bære hen. Det er ikke fordi jeg er specielt gammeldags på det område. Men her ville jeg vente til han "falder på knæ" og du slet ikke kan undvære ham. Der ville jeg overveje igen. Så kender du også ham bedre og i har måske nogen fælles mål og interesser. Det virker meget tyndt lige nu.
Lige nu virker det som at i ikke kender hinanden helt vildt godt og at det er lidt et tankespind hvor godt det kunne blive. Der skal rigtigt mange timers ærlig samtale til før du tager springet. Jeg ville sige du skal fortsætte med at bo hvor du gør og styrke dig selv og dit selvværd men fortsat omgås P og finde ud af mere om ham, hans prioriteter og personlighed. Skulle der så komme en dag hvor du bare ikke kan lade være med at flytte sammen med ham (logistik eller ej) så kan du overveje det. Man tag dig goood tid for du kan nok ikke lige spole filmen tilbage uden omkostninger...hvis overhovedet, hvis det ikke går. Mvh Tina
Jeg har simpelthen meldt rent ud at ingen økonomiske vanskeligheder kan få mig til at flytte ind i en situation som den (I hvert fald ikke så længe jeg kan tage ekstra arbejde for at arbejde mig ud af dem!). Nu har P så "truet" med stearinlys i flasker, rødvin og møre bøffer, så må vi jo se hvor det bærer hen. Jeg vil ikke være en nem og enkel løsning, eller løse hans problem pga. medlidenhed, hvis han virkelig tror at jeg, som menneske, er en han ønsker at tilbringe resten af livet med, så tager vi den derfra. Jeg er ikke en hovsa-løsning - så kan jeg leve alene med mine dyr. Lene
Jeg tror, det er en beslutning du bliver rigtig glad for at have taget. 
Du er jo den stærke Lene. Stå ved din beslutning, vær sikker i din sag inde du tager springet, for det er et stort spring. Held og lykke på din vej.
Herfra lyder det som en rigtig klog beslutning... og hold fast i den. Som en anden siger, hvis lysten varer ved og I når dertil hvor I bare må og vil bo sammen og ikke kan holde andet ud, så sæt spørgsmålet herind igen, men som det ser ud nu, så pas du på dig selv. -desuden er det slet ikke en dårlig ide at drikke rødvin og få noget lækkert mad... mange gange. Husk beskyttelse, hvis/når det biver til mere end rødvin, bøffer og kaffe   .
   Diana - gode råd alle sammen. Du kender nok versene, men her er lige et par jeg kom til at tænke på..  Fagert skal man mæle  og meget byde,  når man Kvindes Elskov ønsker,  den lyde Møs  Skönhed love;  den får, som frier.  Ingen Mand  dadle en anden,  fordi Elskov han ønsker.  Ynde lokker  ofte den vise,  men Dåren ændser den ej. ... og lige en mere  Ej skal man hænge ved Kruset,  men drikke Mjöd til Måde,  tale tilpas eller tie.  Ingen lægger dig  dét til Last,  at Du går snart at sove.
Det lyder til du har taget et god beslutning. Du virker som en klog og stærk pige. Hvis du på et tidspunkt vælger at flytte ind hos P, så gør det af kærlighed og ikke af andre årsager. Jeg synes det med rødvinen og de gode bøffer lyder som en fornuftig start.
Er man stærk når man er alene ? - skal man netop ikke være stærk for at turde dele sit liv med en anden... Jeg er selv 28år gammel - ikke med asbergers men med anden psykisk sygdom... jeg har boet alene i en del år efterhånden - og jeg har virkelig trives! Men for 1 måned siden flyttede kæresten og jeg ind i vores fælles hus - og det kan klart anbefales! Nogle gange skal vi tage nogle chancer her i livet - det er dem der gør os stærke... jeg bildte mig selv ind at jeg var stærk da jeg boede alene - men dengang lod jeg intet at mit liv i andres hænder... det tør jeg nu! Jeg er stærkere nu - og gladere! Gør det!
P endte med at invitere mig på Krondyrskiggetur en søndag aften, det endte med pizza og is og snak til langt efter midnat - dagen efter blev det til rødvin og bøffer ved en ven for at fejre at han fik medhold i en sag han kører, og så slog jeg til da han foreslog at jeg skulle med hjem og kigge på "Godset". Resten, ja, det krævede lidt høfeber og mange timers snak, men det er ikke mange timer vi har tilbragt væk fra hinanden siden  Uanset alle mine tidligere opfattelser af ham, så er han nok verdens kærligste og dejligste menneske, med stor dybde og bredde  Nu må vi så se hvad der viderehen sker, lige nu er jeg (VI) i hvert fald forelsket til op over begge ører 
Vi er 2 personer og bruger 2000,- pr måned på mad inkl. diverse andre husholdningsting.
Vi er 2 voksne, 1 stor hund og 2 katte - med husholdningsting, shampoo, ajax og alt andet til husholdningen bruger vi under 2500,- kr. om måneden og vi lever godt.
vi er 2 voksne og 2 teenagere, 2 kæmpe hunde og 5 katte vi lever for 6000 om måneden, med shampoo, rengøring, og alt hvad der ellers hører til husholdningen  Jeg ville ikke kunne få det til at løbe rundt for mindre, de teens de æder jo en ud af huset 
øhh bøøhh Vi er 2 voksne og 3 børn (9 mdr, 5 år og 7 år) og vi bruger 4-5000 på mad og div. husholdning, svarende til 1100-1200/uge. Har prøvet at skære ned og virkelig tænke over hvad jeg køber, men gider ikke spare og gå på kompromis så længe der ikke er røde tal på bundlinien. Så at I, en familie på 6 stk's skulle kunne leve for 3000 det er i mine øjne utopi. Hvad med at sige at det kan i godt, men at det så er ham der står for at købe ind, så finder han måske ud af hvad tingene koster  - Komtesse
Det er meget forskelligt fra familie til familie, hvad man bruger af penge til mad osv. Jeg vil foreslå jer at, i inden i begynder at snakke beløb, gemmer jers boner i en måned, og så kigger dem grundigt efter, tager alt unødvendigt fra og så kan i nemt se, hvad i som min. skal kunne leve for om md. det er altid nemmest at se tallene sort på hvidt inden man begynder at opfinde otopier. jette
Jette: Jamen det er da nemt at se udfra mad+husholdningsbudgettet om det går over eller under hver måned, der er jo kun de penge vi sætter af 
Vi er to voksne - vi bruger ca. 3000 incl. div. husholdningsprodukter... Har vi gæster til spisning kommer det ofte oven i ....
Chris 97, ja det er det når du har fundet det rigtigt beløb, men her taler vi om en familie der skal finde en niveau at sætte deres husholdningsbudget udfra. Når du først har fundet det niveau du mener er realistisk, så kan du sagtens se om det holder eller ej. jette
Vi er en familie på to voksne, et barn på 1 år og et weekendbarn på 7 år. Vi har en madkonto som vi sætter 3400 kr ind på hver måned og det er til mad, pleje- og husholdningsartikler og bleer. Det plejer at fint slå til og jeg synes bestemt ikke vi lever skrabet. Men nu kan jeg også købe kød ret billigt, da jeg arbejder ved Danish Crown 
Vi er 2 voksne, mig og min sultne kæreste(begge studerende). Vores madbudget er på 1500kr om måneden, men det har vi endnu aldrig brugt(vi har boet sammen 2,5 år). Vi bruger 1000 - 1300kr om måneden inklusiv; toiletpapir, deo, shampoo, rengøringsartikler osv. Vi laver madplan, handler en gang om ugen og smider aldrig mad ud. Køber kun kød og pålæg på tilbud(kommer det i fryseren) men sparer ellers ikke på noget. Vi spiser meget grønt, og får et par dage om ugen ikke kød(supper, vegatarretter, falafel, humus osv.) Take away spiser vi sjældent, maks en gang om måneden.
Vi er to voksne... Vi bruger maks. 3000 kr. pr. måned. De fleste måneder omkring 2500   Vi laver madplan, handler en gang om ugen og vi spiser godt, mangler ikke noget  3000 kr. til en familie på seks lyder latterligt i mine øre   Det tror jeg simpelthen ikke må man kan, hvis man skal have ordentlig mad med grøntsager og frugt 
Åhh... Det er jo meget forskelligt - især fordi vi som husholdninger prioriterer forskelligt.  Vi har et stort madbudget. Det kunne sagtens skæres en del ned, men det ville gå ud over kvaliteten!  Vi prioriterer god mad - på alle måder:  - Vi køber fortrinsvis kun økologisk og helst lokalt, eller som minimum bæredygtigt og dyrevenligt (vi vil ikke spise ting fra dødsfabrikker!!) - Vi dyrker vores egne kartofler, løg, salater, porrer, gulerødder og krydderurter + vi har en del bærbuske og frugttræer, hvor udbyttet gemmes til vinteren og evt. fryses ned. Dog løber vi jo tør i løbet af vinteren - Vi vil have et glas god vin eller 2 til maden dagligt - Vi nyder forskellige specialiteter (ikke dagligt, men ca. hver 14. dag) som heller ikke er synderligt økomomiske - men de giver glæde og nydelse (skaldyr, østers, snegle)  Vi er to voksne og 1 barn på 6 år.  Madbudgettet er på ca. 5000 kr. om måneden, inkl. toiletpapir,køkkenrulle og rengøringsartikler - alt så miljøvenligt som muligt. Vi smider aldrig(!) mad ud og laver helst vores egne ting, så som remolade, majonæse, sylter, pølser (medister) osv.  Vi har bare bestemt at vi vil prioritere god mad - på alle måder! Så undværer vi gerne biografbesøg, takeaway, caféture & byture, dyre charter ferier osv. - det siger os alligevel ikke så meget. Vi har dog et årskort til Givskud Zoo, som knægten elsker (vi bor ret tæt på)
rigtig mange penge på mad. Vi er 3 voksne og en dreng på 13 år. Vi dyrker meget motion og spiser MEGET sundt. Mange friske grøntsager og meget kød. Vi spiser næsten ikke kartofler, ris og pasta som er billigt og mættende. Vi bruger et sted mellem 10 og 12.000 kr. pr. mdr. afhængig af hvor mange gange vi har gæster, for det er vildt dyrt. Vi drikker så også GOD vin til maden og spiser meget slik i weekenden. Jeg har prøvet at gøre det billigere, men så skal der skæres på det gode kød og grønt eller vi skal sløjfe gæsterne, alt sammen noget vi ikke ønsker at spare på 
vi er to og vi bruger ca 3000 kr/mdr
voksne og bruger mellem 2-3.000 kroner i måneden.. Det svinger lidt alt efter om vi har mange gæster, hvor meget vi ikke selv er ude i byen og spise, om vi lige måneden inden har købt shampoo, bind osv på tilbud.. Jeg syntes det er blevet dyrt at handle, vi har kunne leve for mindre end 2.000 kroner, men det kan vi simpelthen ikke mere.. Og det tiltrods for at vi laver madplan til en uge, kun handler en gang i ugen, køber mange ting på bud osv.. Vi køber ikke alt mulig andet som slik, film, bøger, nips osv..
uha jeg vil nok sige at jeg bruger mellem 5 og 7000 om måneden til 2 voksne, 2 faste børn og 2 weekendbørn og en hund. vi kunne med garanti gøre det meget billigere, men ja jeg synes ikke jeg gider lige pt, det kræver lidt arbejde. Da jeg boede med min eks var vi to voksne og to børn og 4-5 katte, og der levede vi for omkring de 3-3500 pr mdr. jeg lavede jeg også madplaner og handlede en gang i ugen og så videre. Gør jeg ikke mere.... der ryger mange penge på at jeg impulskøber ind og glemmer at udnytte det som ligger i min fryser.
Vi bruger 2000 alt inklusiv, dvs shampoo, deo, toiletpapir, opvaskebørster og så videre. Vi køber økologisk kød og mælkeprodukter, og næste altid økologisk grønt - ellers er grønt fra danske producenter. Vi har i december købt en kvart øko ko som nu ligger i fryseren. Den afbetaler vi så over resten af året og har derfor kun 1900kr om måneden. Det skal siges at vi spiser kød ca 3 gange om ugen for at det kan løbe rundt med økologiske vare. Men hellere lidt af det gode ... /Kristina
jeg synes ellers nok jeg er tilbudsjæger dvs handler det meste på tilbud- men vi, 2 voksne, bruger godt nok mere end det i andre gør pr mdr- uden vi synes vi flotter os. Indkøb dækker morgenmad- frokost -aftensmad alle ugens 7 dage (+/-) vi bruger mindst 4000- men har ikke et budget som sådan, det er regnet ud fra hvad jeg ved jeg handler ind for. Karina
Jeg synes bestemt ikke at du kræver for meget. Min kæreste gennem 4 år lytter ALTID til hvordan jeg har det, hvad jeg har oplevet osv osv. Han har endda været oppe og ride og synes det er nogle hyggelige dyr. Han er så rigtig glad for fiskeri, og der har jeg også taget med og synes det er rigtig hyggeligt. Han smider da bestemt alt hvad han har i hænderne (ligesom jeg gør for ham), hvis jeg kommer og siger at jeg er ked af noget. Selvfølgelig har man hver sine interesser - min kæreste kommer aldrig til at ride sådan rigtigt, og jeg gider aldrig isfiskeri hvor man bare fryser og glor ud i luften - men vi er da interesserede i hinandens liv inkl. følelsesliv. Jeg synes ikke han kan være bekendt at være sådan. Jeg ville slet ikke kunne holde sådan et forhold ud, jeg ville faktisk ikke føle det var et rigtigt forhold..
Okay, jeg kan godt se at jeg måske ikke er gået hen og er blevet en total kost uden at vide det.. Jeg synes den slags kan være lidt svært, når han nu selv er meget sådan " DU er problemet, det er i hvert fald ikke mig". Det kunne jo rent faktisk være der var noget om snakken. Jeg er lidt et følelsesmæssigt vrag i øjeblikket. Jeg ved jo godt - og har vidst et stykke tid - at forholdet måske var ved at blive en dødssejler, men jeg var ikke helt klar over, om det kunne nå at reddes, eller eventuelt hvordan. Efter at have gået og spekuleret og sumpet over det, så tror jeg faktisk ikke det kan reddes. Jeg vil jo ikke det samme som han vil, og han forventer tydeligvis noget af mig som jeg slet ikke kan give ham. Det ændrer jo så ikke på, at jeg faktisk stadig har følelser for manden. Suk. Det er faktisk bare lidt noget møg. Jeg vil prøve at tale med ham senere i dag. Så må vi se hvad der sker, men jeg er ret sikker på, at vi er dødsdømt på nuværende tidspunkt ... Lige nu synes jeg godt nok kærlighed stinker. Meh. 
Kærlighed er aldrig sjovt, når det ikke fungerer. Man kan sagtens have følelser for en person, men vide med sig selv, at det ikke har nogle positive fremtidsudsigter på sigt. Jeg håber for dig, at du finder den helt rette for dig - en som giver dig den kærlighed du har behov for på alle områder....både fysisk og psykisk.
Øv det er aldrig sjovt at være i din situation, vil bare sige lyt til din indre fornemmelse og følg den, det kan godt være du skal igennem en hård tid nu, men i den sidste ende kommer du styrket ud på den anden side. Knus Naja
Nej nej nej, du forlanger IKKE for meget, når du gerne vil have han lytter/bekymrer sig om dine følelser! Nu lyder jeg sur på hankønnet, men du er meget mere værd. Vi piger tænker med følelserne   og det er noget vi har brug for at sige højt og snakke om. Jeg er så heldig at have en kæreste, som tager mine følelser som absolut højeste prioritet nærmest; vi er hinandens bedste venner og deler både sorger og glæder, og smider gerne hvad vi har i hænderne for at høre på den anden. Jeg kan ikke forestille mig at være i langt/for evigt-forhold med én, der ikke giver mig bare en snert af dette. Nøglen til forhold er kommunikation - igen med mit eget forhold som eksempel: hold kæft hvor snakker vi meget   om alt, stort og småt, også de små problemer som måske er ligegyldige for den ene, men er stort for den anden. Og man skal altså kunne snakke om sine følelser med sin partner, ellers tror jeg altså ikke den holder. Du skal leve med vedkommende resten af dit liv - du skal kunne smide dig grædende i hans arme, uden at han afviser dig og siger han ikke gider lytte! Det er altså en helt basal ting i et forhold, hvis du spørger mig. Men nu er jeg måske også af en ekstren holdning, da jeg virkelig er omsorgs-narkoman, og ikke ville kunne være i et forhold, hvor man ikke kunne tale om følelser. Overvej - vil du kunne leve med det her i mange år frem? Vil du være glad om 5 år, hvis alting er som det er? Det er ikke sjovt at gå fra nogen som jo egentlig sikkert er en sød og dejlig person. Men ingen skal gå og skjule sine følelser, og ingen skal føle de ikke er vigtige nok til at snakke om. Overvej om i skal tage en pause.
Der er desværre intet nyt. Jeg talte med en gratis-advokat igår. Hun synes, jeg bare skulle lade hestene afhente af en dyreværns-organisation, da jeg jo ikke kan sælge dyr, jeg har været dum nok til at skrive i min datters navn (selvom hun ALDRIG har betalt noget som helst til dem). Jeg har fået muget den ene box ud, og er godt igang med den næste. Men der er laaang vej endnu   Jeg forventer ikke, du gider læse hele tråden.  Men hvis du havde læst starten, ville du vide, at min datter har "BORTFØRT" alle heste-papirerne, mod min vilje.  Og hvor mange laver en opstaldningskontrakt med SIN EGEN DATTER?  Hun har jo haft heste (ponyer) stillet til rådighed her på min ejendom siden hun var 5 år gammel, og har haft adskillige ponyer og heste igennem alle disse år.  Der er jo ingen, der forventer at et mangeårigt velfungerende samarbejde pludselig ender på denne måde.  Jeg kan berolige dig med, at jeg ikke gør noget ulovligt på nogen måder.  Til Alle:  Tak for Jeres tanker og medfølelse. Jeg sørger for, indtil videre, at hestene bliver passet efter alle kunstens regler. Også selvom det betyder, at der er en del personlige regninger, jeg ikke får betalt. Hestene skal jo have foder.  Den næste hurdle, jeg har nu, er at hele banden skal beskæres.  Det har de trængt til et stykke tid, men hun har ikke taget sig af det.  Nu bliver jeg NØDT TIL at få dem beskåret, selvom jeg ikke ejer en eneste krone ......  AK ja, altså.....
læst hele tråden - og kan egentlig ik se hvorfor du føler lyst til at overfalde mig på den måde, i og med mit forrige svar er til den der opfordre dig til ulovligheder. Ud fra mine svar sys jeg det er ganske tydeligt at jeg har læst tråden.
Stute:  Det var ikke ment som et overfald på dig   Undskyld hvis du har opfattet det på den måde.  Det var blot fordi jeg læste det som om, at du var bange for, at jeg ikke var inde i de gældende regler.  Citat:   Det var bare for at forklare dig, hvorfor jeg ikke havde en kontrakt på opstaldningen, samt at det ikke var "min skyld", at papirerne er væk.  Jeg kender desværre godt diverse regler for hestehold....  Men man forventer jo ikke, at ens EGEN DATTER vender totalt rundt, og bliver sådan (Der er MEGET MERE i historien, end det, jeg har skrevet her: Svig, tyveri, løgne, vanrygt og meget, meget mere)
Hvor er det altså sørgeligt  Kan du måske få nogle parter til hestene? så bliver de holdt igang, og parten kan spæde til økonomisk? jeg ved selfølgelig ikke hvilke heste det er eller om det overhoved er en mulighed, jeg tænker bare for at aflaste dig lidt. Jeg kan slet ikke bærer at læse at du nu havner i økonomiske vanskligheder pga din tåbelige datter (ja undskyld, men det er hun altså!) tænk at man kan være så ligeglad med sit tidligere liv og sine dyr..
din datter er forsvundet, kan du jo heller ikke gøre for, hvis hestene en dag er væk - hun kunne jo selv have fjernet dem... Ikke at jeg opfordrer dig til ulovligheder, men..... 
Varmblod:  God ide, bortset fra, at det er konkurrenceheste med MEGET tænding, og ikke lige for "hvem som helst" at ride.  De har ikke været redet de sidste 2½ måned, da hun ikke har gidet gøre det (blæst, koldt, regn, hård bane, og en masse undskyldninger)  Og hun har taget ALLE sadler og trenser med, så der er ikke noget at gøre.  Så de går og laver ingenting. Hun var ellers så spændt på at skulle til at starte hendes 4-års Crelido-afkom ved stævner nu efter 1/5, men det bliver der jo ikke noget af   Den tegner ellers super-godt
men jo- jeg forstod det sådan. Mest fordi du skrev hvis jeg havde læst hele tråden, og så fortsatte med kun at skrive mit navn med fed   . For det sys jeg bestemt jeg viser jeg ahr ved at skrive som jeg gør  Nåh, jeg glemte så osse at få skrevet i hht det med at papirerne ik må være mere end 3 timer væk- at jeg egentlig mente din datter skulle ha ladet dem ligge hos dig af den årsag (er man i byen el lig kan det tage lang tid at komme hjem efter dem og frem til opstaldningsstedet hvis der sker hesten noget) Nåh, men godt ord igen- så har vi lige fået afklaret den. Hun er rigtig tåbelig, din datter. For man skal jo kunne fremvise de papirer inden for 3 timer hvis myndighederne beder om det. Hva der sker hvis opstalder ik kan - ved jeg faktisk ik engang. Men det må du skisme da hellere finde ud af osse, slår det mig. For hvem rammer en evt konsekvens- ejer el opstalder?
årh  øv altså, hvor er hun bare tarvelig, ja det er nok det ord jeg har ledt efter, møg hamrende tarvelig! en ting er selv at falde for en klaphat og smide alle tidligere værdier og glæder over styr (har desværre selv prøvet det) en anden ting er at sætte sin familie i økonomiske problemer, det er simpelthen ikke iorden, og så tager hun alt udstyr med, jeg kan næsten tænke mig til det er for at sælge det uden at tænke på hestene og dig, det er bare   (tror den smiley beskiver på en pæn måde hvad jeg gerne vil skrive om det) kunne du evt søge efter noget staldhjælp eller noget? boede jeg i nærheden (nu ved jeg selfølgelig ikke hvor i bor) så kom jeg gerne og hjalp med staldarbejde og motioneret dyrene lidt. nu er jeg ude i alle mulige scenarier, men hvis det er nogle fine heste, hvilket det lyder til at være, kunne du evt udlåne dem? altså et udlån hvor de ikke forlader matriklen men låner har udgifter? hvis du overvejer den med parter osv, kunne du jo lave en annonce hvor du søger udstyr men til billige penge evt bortgives, det er selfølgelig ikke dyreste og pæneste man får ind den vej, men det er en mulighed 
Desværre bor jeg i en egn, hvor gode ryttere er en mangelvare, og ingen gider ret meget (udkants-Danmark)   Og da det er heste "med tænding" og "nerve", er det bestemt ikke nogen, man bare sætter hvem-som-helst op på.  Plus at de sadler, hun har taget med, passede perfekt til de enkelte heste. Det er jo ikke sådan at gå ud og finde gode sadler igen.  Desværre.  Hun har sat mig i en meget dum situation, og er som sunket i jorden..............
puha ja det kan jeg godt se  øv for en situation, håber der på magisk vis kommer en løsning 
TS og alle jer andre - nu bliver I nok sure. For nu kommer der en velmenende skideballe.  TS du skal vente på, at din datter kommer ud af klørene på sin kæreste og alle hans fiduser - og så skal du stå med åbne arme og tage imod hende, når hendes verden bryder sammen. Din datter, lyder ud fra hvad du beskriver, som en pige du selv har forkælet helt i stykker. Du har købt og passet heste og andre dyr til og for hende. Du har intet forlangt af hende - så hun har intet lært. Nu hun ikke er der, vil du ikke passe dyrene. De kan altså ikke gøre for, at du har vartet hende op i hoved og r¤v, for at have hende tæt på dig. Pengene er jo ikke blevet mindre af, at hun ikke længere bruger af dem og arbejdet er jo det samme, da du ikke har forlangt noget af hende. Hvad troede du du kunne opnå fra hende ved at skrive hende på ejercatifikaterne? Hvad troede du, at du fik fra hende ved ikke at forlange at hun arbejdede? Hvad troede du, at du fik fra hende ved at hun fik en mindre zoo? Du skal bruge tiden nu på, at tænke over hvad din andel er i, at hun fungererer så dårligt og tager så dårlige valg for sig selv - og så skal du finde dine grænser, så du ikke bliver jokket på, og du skal lære at sige nej, så du ikke fremover, giver efter for alle mulige og især umulige vilkår Jeg håber du holder hovedet koldt og får tænkt tingene grundigt igennem på en voksen forældreagtig måde, så du ikke fuldstændig mister din datter og din egen selvrespekt. At lave nye dramaer gør intet godt for dig og din datter. Jeg ønsker jer alt muligt godt fremover.
Pony-mor det ved du egentlig ikke, at ts har købt nogle heste, betyder da ikke hun har betalt daglige udgifter, lavet alt staldarbejde og forkælet sin datter. inden du giver skideballer ud og konkludere ting der ikke står skrevet, var det måske en ide at spørge ind til det inden  så stik lige piben ind, og hvis ts nu har skamforkælt sin datter gør det stadig ikke hendes opførsel ok, og jeg syntes bestemt ikke ts bare skal stå med åbne arme, det er da (undskyld sproget) at tage dybt p's på sig selv, hvis man finder sig i at blive tisset sådan på og så bare åbner armene uden nogle kvaler.
Jeg ved ikke andet end hvad TS selv skriver. Læs selv.  Vær lige opmærksom på at TS hedder to forskellige ting i tråden. Bare så du får det hele med. 
Pony-mor Jeg har læst med fra start til slut og set ts, skifter brugernavn undervejs, og ikke på et eneste tidspunkt læser jeg det du læser. Hvor ser du ts skriver hun betaler alt? og hvor står der hun altid har lavet alt staldarbejde?
er så usikker og forvent at hun ikke har kunnet have et arbejde mere end 3 måneder og ellers har levet af TS' understøttelse så er det da nærliggende at drage den konklusion at TS har betalt udgifterne.. . Hvem skulle ellers betale??  Og hvordan får man understøttelse "altid"?? Og hvordan har man 5 heste og en mindre zoo på en enkelt understøttelse?? Ja undskyld hvis jeg spørger om noget der ikke vedkommer mig, du er i din gode ret til ikke at ville svare.. Jeg er bare temmelig undrende.. 
Nu hvor ponymor tog bladet fra munden, vil jeg da bakke hende op! Jeg synes hun har ret. Ts har selv skrevet, at datteren aldrig har haft et arbejde og hvem har så købt og betalt alt til hestene, og hvorfor er det så så stor en katastrofe nu? Jeg opfatter dele af ts indkæg som tigge-indlæg, nu skal hun købe foder og nu skal de have smed, det er vel ikke anderledes end det pljher at være? Og hvordan ved ts iøvrigt at manden er så stort et svin, når hun ingen kontakt har med datteren, og hvordan ved hun at datteren har lånt 100.000 når hun ikke taler med hende? Og hvorfor finder hun ikke bare hendes adresse, det er da ikke så svært? Og al det sludder med lov og ret omkring at sælge hesten, som om datteren har penge og hjerne til at sagsøge moderen? Helt ærligt, sæt jer ind i tingene, man kan ikke rejse en retssag uden at stille et retsgebyr på en procentdel af kravet, og et civilt søgsmål er helt ude i hampen. Sælg dog de krikker, og kom videre i livet. Og som ponymor siger: lad din datter gøre hvad hun vil, men vær hendes mor og voksen, når hun har brug for det. det er vel det man har en mor for, ikke for at dømme ens gerninger.
det minder mig sgu om denne her tvserie med mor og datter, hvor en af mødrene er ved at gå til at jalousi, fordi pigen har en kæreste.....ja, undskyld mig.Jeg siger ikke, at det er det samme her, jeg siger bare, at det får mig til at tænke på det.
Det med sammenbragte familier kan godt være svært... Sagen er at jeg har de sidste 13 måneder dannet par med, i mine øjne, en fanatstisk mand. Han har 3 mindre børn (6,3 og 2 år), han og børnenes mor har været skilt de sidste 3 år, regnestykket (den yngste) går op fordi da nr 2 kom til verden knirkede deres ægteskab allerede men nr 2 blev født med en infektion i kroppen og lå på hospitalet de første 6 måneder og de har flere gange fået at vide de skulle sige farvel... en nat søgte de trøst i hinandens arme og nr 3 blev til. De er skilt som gode venner, og det er jo mere end fantastisk. Min kæreste har været afhængig af både kokain og alkohol mens de var gift, han er nu kommet ud af det. Styret af hård hånd fra mig... Ex konen har aldrig nægtet ham adgang til deres børn, underforstået at han ikke var påvirket... men han har ikke før måttet ha dem alene. Vi er nu ved at få alene samværd op at stå. Afstand er 6 timer med tog/færge så det kræver planlægning. Ex konen og jeg snakker rigtig godt sammen, vi er på både mobil, facebook osv. Kæresten kan tage alene over til dem og overnatte på et af børneværelserne hvis exen har f.ex et møde der ikke passer med børnenes skema uden det genere mig, jeg har også overnattet sammen med kæresten på et af børneværelserne. og ligeledes har hun sammen med børnene overnattet her.... Lyder omvendt fra de fleste men det er faktisk sådan.... Exen og jeg har fælles interesser (læs heste) så vi rider sammen når det kan lade sig gøre, total tøsehygge. Den ældste har både et fysisk og mental udfordring og fylder enormt i hverdagen, det giver mindre tid til de små. Exen klare det ufatteligt godt, ikke sikker på jeg ville kunne det samme. Hun får andre til at ligne amatøre med alt det hun kan med de børn. Desværre er nr 2 begyndt at reagere voldeligt overfor de andre børnehavebørn og børnehaven er nu meget bekymret, og det fortalte hun så os torsdag aften, Ikke mange har kontoen fyldt op med kontanter her sidst på måneden, så jeg lånte lidt kroner af min far så kæresten kunne hente nr 2 over til os til noget alenetid med far og være alene barn for en tid (ca 1 uge eller efter behov). Jeg har et godt forhold til de 3. Jeg er hygge tante og sjov at lege med.... men har lidt dumme regler i huset. Jeg synes ikke numser og fødder hører til på bordet osv. Jeg er som sagt IKKE deres reserve mor og skal bestemt ikke være det. og bliver der gjort noget siger jeg min holdning til det efter puttetid. det kan være hvor mange is et barn skal ha i løbet af dagen. Så har jeg sagt min holdning men far bestemmer 100% (læs flere is om dagen). Igår lørdag var der så en episode. Lille prut sad i lænestolen og så Peter Plus men kærsten og jeg sad tæt i sofaen. Det opdager lille prut som nok bliver jaloux som enhver anden 3 årige ville blive, og vil til sin far, under opstigning til fars skød siger jeg til lille prut: Kom bare, far har altid plads til dig! Lille prut kigger lidt på mig og derefter råber GÅ VÆK og slår mig i ansigtet. Ren refleks trækker jeg mig tilbage og siger det ikke er ok at slå. Kæresten sidder bare og gør ingenting. Jeg havde forventet at han ville sige noget i stil med ikke slå og der er plads til alle. Må sige jeg blev meget ked. Så resten af dagen holdt jeg mig lidt for mig selv og kæmpede med at ikke vise det til nogen. Efter puttetid tager jeg en snak med kæresten. På det tidspunkt havde jeg nået at blive en del vred... og så kommer spørgsmålet er det følgende unfair af mig? Jeg sagde: 1. som eneste forældre her, burde du (læs kæresten) stoppe nr 2 i at slå. 2. sige/vise der er plads til alle, og der ikke er grund til at være jaloux. Den tid med vågne barn/børn har vi begge fokus på dem, og det skal der ikke laves om på... 3. Jeg ville sætte meget pris på at når der er mulighed for det, at få en smule opmærksomhed. et lille kys i nakken når du går forbi, en krammer osv noget der tager 2 sek men betyder så meget. (læs: det er ikke børnetiden jeg vil ha noget af for mig selv). Kæresten forstod først ingenting, men efter en mindre tænkepause gav han mig ret... (sagde han i hvert fald) og idag er han helt over i den forkerte grøft. Så jeg har lagt mig på sengen med computeren så han og nr 2 er alene i stuen. Det var ikke det jeg ville opnå... det var ikke en andel i børnetiden der skulle gå til mig. er du nået hertil i denne lange (måske forvirrende) ord kaos så svar ærligt. Er det urimmelige krav? hvis nej hvordan skal jeg forklare ham hvad jeg mener? Hvis ja hvad synes du jeg skal ændre? og hvormeget?
Hvor er det fedt at høre! Tillykke med kærligheden 
Hvor dejligt for dig Lene  Det lyder bare rart  Elsker sådan nogle beretninger
Tak for jeres søde kommentarer  I går var jeg sådan lidt småsyg, og begyndte at samle nøgler, jakke mm. sammen så jeg kunne trille hjem og kurere mig ud, men den gik ikke! Verdens Sødeste Kæreste (copyright) tog et fast greb om mig og puttede mig direkte i seng, for som han siger, i medgang og modgang   Det snakkede vi så lidt om her til morgen over morgenkaffen ved sekstiden, snakken gik på indeklima, afstande, søvnbehov, hvorfor mon vi begge sov som sten når vi var sammen men dårligt hver for sig osv. Pludselig ryger det ud af min mund "Jeg ville helst bo her", og før jeg får slået hånden for munden er svaret "Jeg ville ønske du flyttede ind". Så lavede maven lige 5 baglæns kolbøtter mens jeg slet intet kunne sige. Ikke fordi jeg umiddelbart har planer om at rykke ud af mit dejlige hus, men - alt det, hans sætning indebar fik det til at svimle for mig. Hvor mærkeligt, altsammen. Næsten umiddelbart efter at jeg gav komplet op, gjorde op med mig selv at jeg var for "forkert" og "ødelagt" til en kæreste, så kommer prinsen på den jyske tyr valsende ind i mit liv. Jeg sidder hjemme og rydder op forud for min 29 års fødselsdagsfest på lørdag, men hvert eneste sekund synger hans navn til mig. Uanset hvor meget jeg glæder mig til at se min familie og mine nære venner på søndag, glæder jeg mig næsten mere til at præsentere dem for, ja, "Min hjertes ven", som det hedder i Salomons Højsang i biblen. /Lene
skøn læsning, Lene - tillykke med kærligheden  Jeg er helt sikker på, at du har gjort tingene i den rigtige rækkefølge.
KLAP KLAP KLAP - Jens, jeg er altså stor beundrer af din menneskelige indsigt og åbenhed. Syntes GODT om 
Jens - nu vil du sikkert grine, men ved du hvor jeg mødte P efter modigt at have taget mig sammen til at ringe mm. og komme uden at have fået feedback af nogen slags, og hvor jeg nu befinder mig fantastisk? En bådeklub...! (Dog af et noget usædvanligt tilsnit da vi sejler vikingebåde). /Lene
Den 24/6 fyldte jeg hele 29 år og er hermed fast i "30-års-vittighederne's" territorie. Ved samme lejlighed blev P præsenteret for hele familien bortset fra tanter/onkler. Det gik enormt godt. P havde sine to yngste børn med, hvad selvfølgelig havde lidt indflydelse på kommunikationen med min familie, men begge mine bedstemødre havde lidt slik med og så var der en stor pose med legetøj, snart legede alle 4 (mellem 1 og 6 år gl.) sammen i én stor forvirring. Selvfølgelig er der forskel på en bondeknold med eget landbrug og lærere/kontorfolk (Som min familie består af), men gode mennesker er altid gode mennesker, derfor vidste jeg at de ville kunne lide hinanden - og min farfar er selv gammel bondeknold der solgte landbruget for år tilbage, de to havde det glimrende sammen  Han var så nervøs mht. at blive accepteret i familien fordi han før har haft nogen mildest talt ubehagelige svigerforældre, men som jeg sagde til ham, "De har accepteret dig på forhånd fordi jeg elsker dig" - og jeg fik ret!! Efter middag og kaffe hjemme ved mig tog hele banden ud til P's gård hvor der var en lille rundvisning, og så tog P og mig ellers revanche i sengen.. Vi var nemlig begge MEGET trætte, så vi sov fra 8 til 5.30 næste morgen. Det kan godt være jeg var Stærke Lene før, men nu er jeg Meget Stærke Lene der tør være forelsket og lægge en del af mit liv i en andens hænder - og tør tage imod en mand i mit liv, tage et ansvar og holde på kærligheden. /Lene
(y)     Det lyder fandme godt og som et eksempel til efterfølgelse  Tillykke med ham, med jer, med det hele   
Sådan Lene  You go girl  Mvh Naja
Jeg føler at jeg skylder endnu en lille opdatering. Livet er ikke en dans på roser altid, men selvom vi nu har været sammen i mere end en måned (gys og gru!) så er han bare bedre hver dag  I weekenden var vi til Veterantraktortræf på Brørup Marked, og så kom han lige til at købe en lille Massey mere   Men, han begrundede det med at den skulle jeg køre på   Sådan kan det jo gå! I weekenden mødte jeg også begge hans store døtre, hvor i hvert fald den "lille" (13) faldt pladask for mig - og jeg for hende! Sikke et livstykke, sprudlende og intilligent. Den store (15) mødte jeg kun kort i modsætning til den lille, der var hos os hele weekenden, men hun er også rigtigt sød. Til weekend har jeg LOVET at vi rydder en plads i fars "Vildnis", fælder nogen træer med motorsaven og bygger en bålplads samt bænk/bord. Det bliver sjovt! Der ligger i haven, som allerede var overgroet da min kæreste overtog gården i 2007, en stor gammel sort jerngryde, den graver vi simpelthen ned som bålplads! Som spejder er jeg også mand (kvinde) for at binde knuder, og om nødvendigt skrue nogen skruer i, så vi kan lave en ordentlig hule. Der er store fordele ved at være kæreste med en landmand, de går ikke ned på udstyr!!   Så får alle 4 unger lov til, sammen, at hygge med mig. De er alle kanonsøde og dejlige, på hver deres måde. P bliver bare dejligere dag for dag. Vi snakker en del om tingene, og især vores begges behov for ærlighed, positivitet og trofasthed får mig kun til at elske ham mere dag for dag.
Hvor ER det altså bare skøn læsning    Rigtig god vind fremover 
Det er nemlig sådan det føles, når man har mødt den rigtige 
Men vil bare tilføje, at selvfølgelig er det en dans på røde roser. Men så længe i primært træder på rosenbladene og ikke stilkene så kan det ikke være helt galt. Min Thomas og jeg har været sammen i over 7 år og har stadig stor respekt og forståelse for hinanden og meget, meget få skænderier(disskssioner), som altid ender ud med størrer forståelse for hinanden og os imellem. Vi har ellers mødt modgang. Som Grundtvig skrev: "...da er med glæden man dobbelt glad  og halvt om sorgen så tung at bære." .
Jeg elsker Senior hvor der deles eventyr som dette! Jeg bliver så glad og rørt på dine vegne Lene. Kærligheden sejrer altid 
Jeg havde med bankende hjerte ringet til min søde udlejer og pippet om at jeg nok kunne tænke mig at flytte ud pr. 1/11 - dvs. med opsigelse d. 1/8. GULP! Det kørte i maven over dette store skridt, men hvordan kunne jeg andet end at ville flytte ud til P? Uden ham er dagen bare trist og grå. Min søde udlejer spørger så om hvordan det er, hvis hun nu finder en lejer tidligere end 1/11, og dte er jo så ok, hvis vi lige snakker om det. Det var med en mærkelig fornemmelse i maven, den dag hun skrev til mig at hun havde en der var interesseret fra d. 15/8. 15/8?? Det er jo.. ja.. det er jo næsten lige nu! Allerede nu! Hjælp! Hvad nu? P og jeg satte os ned og snakkede. Hvad med hesten. Hvad med selskab. Hvad med mine ting. Hvad med den renovering vi ville foretage i løbet af efteråret? Hvad siger finanserne? Hvad siger hans og min familie? Enden blev, at jeg flytter enten d. 15/8 eller 1/9  Man kan godt sige at vi er lidt turbo mht. det her, men altså - jeg har jo knapt nok været hjemme siden den første liflige mandag hvor jeg fik sneget mig, med bankende hjerte, til at røre ved hans hænder og fortælle ham at jeg havde sommerfugle i maven ved hans tilstedeværelse!!
Men ikke rigtigt vidst om jeg skulle skrive eller ej. Men når nu det hele føles så rigtigt og jeres familier er blevet præsenteret for hinanden og i ellers har snakket det hele godt igennem, så kan i jo ikke rigtigt gøre mere og så bare se hvad tiden bringer. Med hensyn til hvornår det er rigtigt at flytte sammen, så kan lang tid for nogen og kort for andre være det rigtige. Med det mener jeg at da min mand og jeg mødte hinanden der boede han sammen med en anden   - jeg var single og havde derfor ikke noget "i klemme" - han har så 3 børn og det var lige op til den mindstes fødselsdag og lige omkring jul, så vi besluttede os for at ses hemmeligt ind til vi ramte nytår - ja det blev så heller ikke mere end lige nytårsnat - jeg havde været i byen og landede i min seng skulle op og på arb kl 7 - men kl 3 ringede tlf -"vil du ikke godt hente mig nu" - jeg kan ikke undvære dig mere..... Som sagt - så gjort. Og vi har boet sammen siden 1/1 2005 - samme år blev vi forlovet - og i 2006 blev vi så gift. Jeg er stadig barnløs, men har 3 dejlige "børn" 18-23-25 år så skal ikke klage. Så held og lykke med det hele - og lad os vide hvordan det kommer til at gå jer frem over - i er jo voksne mennesker og derfor også ene om at ta jeres beslutninger uden at skulle spørge fsmilie og venner om lov. Go4it..... og dejligt med 
jeg har i denne måned brugt 800kr fordi systemet glemte at give mig fuld su, og derfor manglede 1000kr, men ellers har jeg sat 1400kr om måneden af til mig og hunden, og ja 800kr er ikke meget. Man lære at klare sig med det man har, og kun at spise for at leve, og ikke leve for at spise (det sidste har jeg levet lidt for længe efter hvilket også kan ses) jeg har desuden tabt mig 3kg på den måned jeg har boet hjemmefra, men har massere af energi, og faktisk ikke sulten, så spiser ikke dårligere men mindre. jeg har stadig frugt og grønt i køleskabet, og der plejer også at være kød på bordet hver aften og nok til både mig og hunden..
Hej, Familie på fire, og jeg handler for mellem 600-1200,- om ugen. Vi laver madplan og handler nogenlunde ind derefter. Når jeg handler i Lidl bliver det 600,- og hvis jeg ikke når Lidl og må til Spar købmanden bliver det hurtigt 1.000-1.100,- for de samme varer.. Nogle gange er det også Brugsen, Netto og Fakta jeg handler i - de har forskellige varer, så alt efter hvad der er på madplanen og mit humør   . Mvh. AnjaR
Jeg er 1, og jeg spiser vel for 3000 kr pr mdr inkl the og husholdningsartikler. Laver alt min mad fra bunden, men da jeg ikke spiser ris/pasta/brød, og derfor lever af(fortrinsvist økologiske) grøntsager, nødder og kød/fisk - så løber det virkelig op. Til gengæld har jeg ikke længere leddegigt. I
Hej. Dejligt at få svar(: Ka læse at det er lidt forskelligt hvad man bruger af penge.Vi kan altså heller ikke få det til at løbe rundt for 3tusind. Men pt.er jeg igang med at gemme kviteringer for at danne mig et overblik over hva jeg bruger, for der ryger jo sommetider andet i indkøbsvognen end mad og ajex(: Og når man som jeg har lidt for meget om ørerne indimellem, er det svært at lave en madplan og følge den..så det ender mange gange med noget hurtigt halvfabrikata. Men tak for svar! mvh charlotte
Vi er to voksne sidst i 30'erne og to katte og et krybdyr. Vi har sat 3000kr af pr måned til alt til mad, drikke, katte og kryb. Det er incl rengøringsmidler og hvad der ellers hører til. Nogle måneder er der overskud i kassen og andre måneder er det lige til stregen. Vi er begge på kontanthjælp men prøver stadig at købe økologisk og miljøvenligt når det kan lade sig gøre. Jeg bager alt brød og boller selv og når der er ingredienser til det, så laver jeg selv pålæg, det er både sundere og mere lækkert. Nåja, madbudgettet dækker osse over klippekort til bussen og den slags. Der bliver ikke spist ude, da vi ikke har de muligheder hvor vi bor og derfor skal bruge flere penge på transport.
2 personer, 2000. Handler vi ofte, og ikke bare engang om ugen, er det 3000.
også som har bruget under 3500 kr. pr. md. vil i prøve at vise et eks. på en mad plan på en uge? Jeg har nemlig svært ved at holde det biligt så har brug for lidt hjælp:-) Og undskyld jeg låner din tråd Charlotte:-)
i denne uge af: Torsdag Forloren hare med kartofler Fredag Lasagne Lørdag Indbagt laks med hasselback kartofler Søndag Mørbradbøffer med hjemmelavet pommes og grønt Mandag Tortillas med grønt og skinkekød Tirsdag Hamburgerryg med sennepskartofler og grønt Onsdag Krebinetter med grønærter og gulerødder samt blomkål Så alt i alt, syntes jeg vi lever ret godt.. Vi får kød hver dag, vi får grønt, vi spiser meget rugbrød og pålæg.. Morgenmad er vi så ikke så gode til andet end i weekender.. Vi handlede for 610 kroner i torsdags og så har vi ca. til en uge, vi kan komme i mangel af mælk, rugbrød og pålæg.. En gang imellem handler vi for 1.000, men det er når der er gode tilbud på vaskemiddel, shampoo, bind og andre husholdningsartikler..
Hejsa. Sjovt at se, hvad i andre bruger. Her i huset er vi 1 voksen og 2 børn, og jeg bruger ca. 900 kr om ugen, alt incl. dvs. ca.3600 om måneden. Gæstemad kommer ud over. Det skal siges at jeg hver uge får en stor frugtkasse fra Aarstiderne leveret, og at jeg handler det øvrige 1 gang om ugen over nettet, så der er ikke vildt mange impulskøb. Leveringen koster naturligvis lidt (ca. 200 kr om måneden), men de penge giver jeg gerne for at slippe for selv at handle (uden bil og med to unger på slæb). Hilsen Stine.
Vi er to voksne - min sulte kæreste og mig. Denne madplan er "gammel", men har skrevet den et andet sted her på hn tidligere. Så har lige kopieret den ind. Den uge spiste vi; 6 dl tørre pastarør eller skruer - havde jeg i skabet 100 g kogt skinke - del af en "pålægsfraskær" til 12kr 1 agurk - købte 2 agurker for 12 kr 4 spsk creme-fraiche - 12 kr 1 fed presset hvidløg - havde jeg Grovtærtedej - 10kr 3 æg til æggemassen - var der i køleskabet 2,5 dl mælk - købte 2 liter mælk for 8kr salt og peber - havde jeg i skabet 2 store porrer - tilbud i sidste uge 6 mellemstore kartofler - 2 kg for 9,98kr Mos; Knoldselleri - 4,98kr Gullerødder - 2 kg for 9.98kr Kartofler - købt ovenfor Kødsauce; 500 g, hakket oksekød - "se dato" 20kr Rød peber - 3 stk. for 12kr 2 dåser tomater - havde jeg i skabet Løg - havde jeg 4 laksefileter - frost - 10kr Squash 8 kr 2 peber frugter - købt ovenfor Rødløg 4,98kr Ud over det købte jeg fryseposer, 2 pakker pålægsfraskær(ud over den med skinke), 2 pakker rugbrød til 6 kr stk., 10 stk frugt, Marcipanbrød og guldbarre til 12kr, rapsolie, nivea roll on, en pakke gær og hasselnødder. Afleverede pant for 7,5kr Jeg handlede i ABC-lavpris til 242,90kr for en uge. Vi bruger ca. 1200 - 1300kr pr måned, så det er klart vi nogle uger handler ind for højere beløb. Hvis der er tilbud på dåsetomater, rugbrød, pålæg og kød købes det selvom det ikke indgår i madplanen. Har ALTID rugbrød og pålæg i fryseren.
Wow der er nogen der kan klare sig for små midler. Vi er to voksne og 3 børn (3,8 og 11 år) vi lever ca for 1200-1500 kr om ugen inkl husholdningsartikler, personlig pleje og mad til 1 hund og 2 katte. Vi smører madpakker og jeg laver madplan hver uge -synes egentlig ikke vi frådser og spiser stor bøffer. Vi kunne måske godt spare lidt på budgettet, jeg er slem til impulskøb, så vi ville helt sikkert kunne spare hvis manden stod for indkøb, men så ville ungerne heller ikke få en snack med i madpakken og der ville aldrig være friske blomster på bordet eller lidt guf til aftenhyggen   Der skal være luft til at forsøde hverdagen lidt.
Altså altefter hvor i bor og har mulighed for at handle.. Vi er to unge mennesker, en hund og to katte under husholdningen og vi bruger omkring 2-3000 kr om måneden mad og alt det andet der inkl benzin og buskort som også går over dette budget (kører ca. 4-500 km om ugen). Vi køber primært ind i Kiwi og superbrugsen, vi spiser ikke meget af det dyre = slik og sager og vi får de fleste grøntsager uden beregning (Vi aftager gerne stødte æbler deslige - så god aftale) Så hvis i kan klare jer for 3000 så synes jeg det er flot.
Vi er to studerende og sætter HVER 2500 af til mad, rengøringsting, toiletpapir mm. Vi bor i Norge; her er alt noget dyrere 
Vi er to voksne, et barn, to katte og en hund, og vi sætter kr. 5000,- af om måneden til mad, husholdningsartikler, bleer, shampoo, tampax, grillkul, øl, sodavand og det der nu hører til i en families hverdag. Vi kunne sagtens leve for mindre, men så skulle vi spise mange sammenkogte retter, samt kød af dårligere kvalitet, og det gider vi ikke.
Jeg er studerende, og har netop sat mit mad-budget op fra 1000 kr til 1300 kr om måneden, da jeg endelig har fundet job ved siden af studiet. Så det er dejligt  Jeg synes faktisk selv jeg frådser, nogle gange køber jeg fx laks til en pastaret, og nødder sker det også ryger ned i kurven nogle gange. Så jeg kunne sagtens leve for mindre, det er bare så surt kun at spise pasta med pesto, det mætter ikke og kan TYDELIGT mærke forskel på mit generelle velvære, efter jeg satte 300 kr ekstra af til mad om måneden. Så, kunne godt leve for mindre, sagtens, men jeg vil også have røget laks til min pasta nogle gange, og så er jeg også begyndt at købe bananer, så jeg har 1 banan med hver dag i skole. Det er rigtig rart at have, som et supplement til rugbrødsmadder  Så det med bananer føler jeg også jeg frådser med nu, i forhold til første år jeg boede ude  Det skal siges at husholdningsting også er med i budgettet. Jeg spiser ikke på café osv, det har jeg valgt at prioritere væk, så jeg kan spare op til mine studiebøger (jeg burde få en medalje for at være en fornuftig studerende!   ) Fredagsøl får jeg heller ikke så meget af, men det er mere tiden der gør, at der ikke er så meget fest, frem for pengene 
Vi er to voksne og spiser for ca. 2600 pr måned, men det svinger fra måned til måned, så det er gennemsnit. Det er for mad, shampoo, opvasketabs, rengøringsmidler og hvad der ellers er til husholdning. Jeg handler (så vidt muligt) kun en gang om ugen og laver madplan, og prøver at lave meget og fryse ned så vi har let mad der bare skal tøs op så vi ikke er så fristet til at ringe efter pizza. Vi spiser kød alle dage. Det er et krav min mand har at han vil have kød hver dag, han kan dog gå med til en enkelt gang risengrød i december, men det er også det. 
Jeg kan nok ikke tælle med i statistikken eftersom vi konsekvent handler i tyskland. Vi bruger gns 3500 på alt husholdning pr mdr. og det er inkl sodavand og tobak + filtre (vi ryger begge) herunder hører også toilet og rengøringsartikler og lidt søde sage til weekenderne. vi handlede forleden i tyskland og kom af med i alt 2650 kr, og det var inkl 6 kasser sodavand (primært danskvand) 3 store dåser tobak og 4 kasser filtre - som egentligt ikke er "madbudget" som sådan. brændstofsøkonomi holder vi så udne for regnskabet, da vi begge har hver vores bil, og forbruget på bilerne er meget svingende. jeg bruger nok gns 1000 kr på brændstof/mdr. dvs at jeg som enkeltperson har et forbrug på knapt 3.000/mdr inkl brændstof til bilen, cigaretter og hygge. Det skal siges at vi bestemt ikke spiser pasta med pesto - da vi begge er glade for god mad  Pt er vi godt igang med grill sæsonen og grillen kører dagligt. her vil jeg lige pointere at sammenlignet med tyskerne kan danskerne da overhovedet ikke finde ud af at marinere kød  hov - jeg glemmer hunden - jeg bruger ca 400 kr hver 4 mdr på 10 kg hundefoder så vi skruer lige beløbet op til 3.100/mdr
I rest my case i har ret   den del havde jeg ikke bidt mærke i
Hvis ikke ens mor skulle kunne tilgive en, hvem skulle så? Man skal ikke have et forhold til sine børn, så man blir personligt fornærmet over det de gør, eller føler sig svigtet eller andet. Ens børn lever deres eget liv og så skal de føle at de har et fristed hos forældrene. Hvis man har viklet sig eget liv så meget ind i ens voksnes børns liv, så de kan svigte en, så har man en opgave med at foretage en løsrivelse.
enig med ananta... Det er da lidt sært at der ligepludselig ikke er råd til noget. Hvordan havde du råd til det før TS? undskyld på forhånd, men det lyder altså lidt spooky 
Anata Men det undskylder stadig ikke at datter efterlader sine egne heste, tager alt udstyr med sig, og overhoved ikke giver lyd fra sig. Løsrivelse er en ting, uansvarlighed er en anden...
"Lige siden jeg var lille har jeg elsket heste og at ride. Min mor bakkede mig meget op i det, ja, faktisk tror jeg det betød lige så meget for hende, som for mig. Hun plejer også altid, at sige, at hun er så glad for at vi har så meget sammen gennem hestene.Jeg har redet stævner og derfor købte min mor flere heste til mig. det var jeg meget glad for, men da jeg blev 17-18 år begyndte jeg at miste interessen. Eller jeg er stadig glad for heste, men det var som om jeg vågnede op en dag og fandt ud af, at det eneste jeg lavede det var heste, helt ærligt, jeg har kun en 9. klasse og nu er jeg over 20 og kan ikke andet end at ride. Min mor har altid sagt, at det skulle jeg ikke tænke på, der var tid nok og egentlig synes hun heller ikke det er så vigtigt med uddannelse, bare jeg kunne ride og være glad. men det er også svært, fordi jeg skal bruge så meget tid hver dag på alle dyrene, jeg har jo også marsvin, kaniner og andre dyr i bur. Jeg har haft nogle få kærester, bare drenge, men en dag på mødte jeg en lidt ældre fyr, som bare var rigtig sød. Ja, for at gøre en lang historie kort, så faldt jeg for ham og han støtter mig meget i at være voksen og blive mere selvstændig.Min mor blev måske lidt knotten, ihvertfald blev vi rygende uvenner, fordi hun kræver at jeg er hjemme hver dag, for at passe hestene og burdyrene. det vil jeg ikke mere, så vi blev rigtig meget uvenner så jeg skred. Min mor har skrevet hestene over i mit navn, fordi hun ikke må eje noget der kan tages pant i, så jeg tog hestepapirerene med, mest fordi jeg blev så såret og vred over alle de ting hun sagde til mig, og om mig. Jeg vil bare gerne klare mig selv, men jeg blir sgu sur, når hun ikke kan lade mig være. Når jeg er hjemme forfølger hun mig rundt overalt og skælder ud over at jeg har svigtet hende og hestene, helt ærligt, så lad os dog sælge dem, men det vil hun ikke. Jeg orker hende ikke mere, hun kvæler mig, så jeg har droppet al kontakt med hende.Nu har jeg brugt hele mit ungdomsliv på hende og heste, lad mig dog have mit eget!" Eller hvad? Hvem ved hvad der sker i de små hjem? Og hvem lader iøvrigt små dyr i bur sidde tre måneder uden at blive skiftet, selvom det er datterens job, og hun bare er skredet? Hvad er det for velfærd?
Anata Det er da heller ikke urimligt krav, du skal være hjemme hver dag og tage dig af dine dyr? det er vel meget rimligt, fordi der kommer andre interesser kan man ikke bare vende levende dyr og tidligere ansvar ryggen, og når nu hestene står i datters navn står det hende jo frit for at sælge så den holder ikke helt.. og så syntes jeg måske det er lige groft nok at skyde ts sådan i skoen, du får ts til at fremstå manipulerende og egoistisk, jeg er sikker på ts godt er klar over sine fejl. Mener du datterems opførsel er helt iorden?
Jeg mener, at vi ikke aner en skid om det hele, andet end det ts skriver. Min historie var bare for at vise, at der kunne være en anden historie. Jeg kan da sagtens digte videre, men det gir jo ingen mening, vi kender kun én fremstilling og på baggrund af den, dømmer vi  Jeg kan sagtens finde på adskillige forklaringer omkring de her heste, fx at det i virkelighedene er morens, og derfor sælger datteren ikke bare, og at hun har hestepapirene med - ja, det er måske sandt, måske er det bare en forklaring.Måske er der ingen papirer. Måske er et bare en flok vaccinationsattester, måske er det i virkeligheden datterens heste, som hun har fået af far, bedsteforældre, osv. Se, der er mulighed for mange forklaringer.Jeg vil bare sige:    Der er et hav af sære ting i ts indlæg.Bemærk fx, at hun først gerne ville have at datteren betalte afdrag på hestene til hende, men så blev hun sur på hende og nu skal de væk, og er et kæmpeproblem.HVIS nu datteren har sagt ja til det med afdrag, hvor længe har hun så haft til at gøre det? Og hvordan kan mor skifte fra, at hun selv gerne vil beholde hestene, bare hun får afdrag, til at nu kan hun ikke betale for dem eller passe dem? Al det på kun én måned!Og er det rimeligt at en voksen datter skal blive hjemme for at passe marsvin? De kan da bare blive givet væk! Luk pindsvinene ud!
Mine børn efterlod også nogle heste, da de flyttede hjemmefra, og lod mig passe dem. Hvordan skulle de ellers komme videre med livet? De blev ikke solgt, før jeg ikke kunne orke at passe dem alene mere, det var sådan en overgang på nogle år, jeg kunne da have rkævet et salg, men det er da ikke lige det man gør, når ens børn skal hjemmefra og finde egne ben. Det er da en usikker fase for unge mennesker, hvor man ikke behøver at ændre alt derhjemme på én gang. Uanset hvad så var det jo mit valg, jeg kunne bare have solgt dem.
Anata Du dømmer selv ts udelukkende ud fra det der er skrevet og hvad du tror, jo det er rimligt at datter bliver hjemme og passe dyrene indtil hun kan tage dem med eller er kommet af med dem, at drøne afsted med udstyr, papire og uden at give en lyd fra sig er ikke måden at gøre det på, det er respketløst overfor sine dyr, at hun skulle have fået dem af far, bedsteforældre eller nogle andre gør da ikke sagen bedre? snarer værre..
Jeg dømmer da ikke? jeg aner jo ikke, hvad der er sket - jeg har bare digtet en anden historie, der kunne vise, at sagen kunne se anderledes ud fra et andet synspunkt. Du kender godt den der med, at der altid er tre (mindst) sandheder, ikke?
Men jeg hæfter mig ved alle de sære ting i ts indlæg, det gør jeg.
ja det gør jeg, og jo du er mindst lige så dømmende som resten af os, du dømmer bare ts hvor andre dømmer datteren..
Varmblod - hvis man ikke skal tage udgangspunkt i det TS skriver, hvad skal man så? Jeg synes Anantas historie giver et godt billedet på, at sagen kan have flere sandheder. Nej det er ikke ansvarligt, at datteren tage afsted fra "sine" dyr, men hvem skulle have lært hende noget om ansvarlighed? Og at tage papirer og udstyr med, kan tolkes som direkte flabet - men hvad ved vi om hvad der reelt er sket, og ud fra hvilke motiver datteren har gjort, hvad hun har gjort. Desværre findes der ikke en løbende facitliste for, om vi som forældre er lykkedes med vores opdragelse. Vi får først resultatet når barnet er voksent. Blev resultatet ikke som vi håbede, er vi nød til at kigge ind ad, og ikke pege på barnet som "den forkerte". Det er en ordentlig kamel at sluge, det gør ondt - rigtig ondt, men hvis man ikke vil mistet sit voksne barn helt, må man se på sig selv.
- Hvor skriver jeg man ikke skal det   jeg mener netop man skal tage udgangspunkt i det skrevne og ikke ting man gætter sig til eller tror man ved noget om. - jeg vil ikke hoppe med den vogn før ts selv kommer på banen, der står ikke nogen steder at ts ikke har lært hende om det, og jeg vil ikke gøre et voksent menneske til et uvident offer og jeg vil ikke anklage/dømme en mor for noget jeg ikke aner om er sandt, jeg giver jer ret i ts har gjort sig selv en bjørnetjeneste mht. dyrene, men hvad og hvordan hun ellers har opdraget har jeg ikke en jordisk chance for at vide. - ja det er jeg klar over, men nu er ts datter altså voksen og er rendt afsted med en (skidt?) fyr det kan man næppe klandre ts for, voksne børn kan godt handle i dirkete strid med opdragelse og normer uden forældrene nødvendigvis har fejlet.
hvor er det bare kedeligt at folk bliver dømt ud fra andre folks fantasi. Uanset hvad er det da ts der står med et problem nu. Jeg bliver ked af folks måde at jorde hinanden på herinde. Måske har folk bare brug for støtte og råd? Men straks skal tingene vendes - det er lige præcis derfor jeg aldrig laver oplæg herinde. Mærkelig nok er det de samme rygklappere der hver gang, vender tingene og får ts til at fremstå som - ja kan ikke finde det rigtige ord. Det kan da godt være ts har forkælet hendes datter - hvem vil ikke gøre det hvis man har muligheden for det? Ts jeg vil bare sige - jeg håber din datter snart vågner op af hendes drøm, og indser hvor hun er på vej hen. Rikke
Nu hvor ponymor tog bladet fra munden, vil jeg da bakke hende op! Jeg synes hun har ret. Ts har selv skrevet, at datteren aldrig har haft et arbejde og hvem har så købt og betalt alt til hestene, og hvorfor er det så så stor en katastrofe nu? Jeg opfatter dele af ts indkæg som tigge-indlæg, nu skal hun købe foder og nu skal de have smed, det er vel ikke anderledes end det pljher at være? Og hvordan ved ts iøvrigt at manden er så stort et svin, når hun ingen kontakt har med datteren, og hvordan ved hun at datteren har lånt 100.000 når hun ikke taler med hende? Og hvorfor finder hun ikke bare hendes adresse, det er da ikke så svært? Og al det sludder med lov og ret omkring at sælge hesten, som om datteren har penge og hjerne til at sagsøge moderen? Helt ærligt, sæt jer ind i tingene, man kan ikke rejse en retssag uden at stille et retsgebyr på en procentdel af kravet, og et civilt søgsmål er helt ude i hampen.   Og som ponymor siger: lad din datter gøre hvad hun vil, men vær hendes mor og voksen, når hun har brug for det. det er vel det man har en mor for, ikke for at dømme ens gerninger. Jeg er ik uenig med hverken pony-mor el du - men det jeg virkelig ik kan forstå, er det jeg har lavet med fed i noget af en tekst du skrev tidligere. Man kan IKKE sælge krikkerne uden deres papirer/pas ect. Hvorfor ses der bort fra det faktum? Så er man i hvert fald ude i tro og love erklæring sandsynligvis. Men er det stamtavle dyr, går jeg ik ud fra man bare lige kan få en ny tavle, som ny ejer - der køber hest på den måde... Og så er formålet vel væk, ved at købe en fin konkurrencehest med papirer??
Tror de findes i alle små byer - ihverfald i udkants Danmark. Og det er lige præcis det dét her er - og mange andre tråde. Folk der sidder med fantasier om hvad der foregår i andres huse, og hvis de keder sig rigtig meget, ja så kan man da finde på en historie......... I stedet for at række en hånd ud og prøve at hjælpe en der ligger ned, så er missionen at få dem under sandet. Som regel er det mennesker der ikke selv har et liv der har så forb..... travlt med alle andre! Ts har ytret sig om at hun udemærket er inde i reglerne vedr pas osv og opbevaring. Og hvis du læste alle hendes svar (det hele af dem) så ville du få svar på de spørgsmål du selv bliver at stille! Rikke
Jeg syntes at visse af jer er direkte modbydelige. Det er en fortvivlet mor i der allerede ligger ned, i tramper på. Det må være at at være så s.... perfekt som forældre som i er.
Det eneste jeg lige vil kommentere er hendelsen hvor barn nr. 2 slår dig. Det kan godt være at du ikke vil være reserve mor, men selv som tante må/skal du da sige fra, hvis du bliver slået, specielt hvis faren ikke siger noget. Bare min mening. Håber i finder ud af det. 
Hvis jeg må sige min helt uforbeholdne mening så er din kæreste et skvat - når det er sagt så er han nok ikke den eneste mand i denne verden der er det når der er delebørn osv. det positive er at du og hans eks har et godt forhold og jeg ville simpelthen vende episoden med at drengen slår dig med hende - hun kender drengen bedst og kender til de problemer han har i børnehave osv. Hun er nok den der kan guide dig bedst mht. hvordan du egentlige skal takle situationen. Noget helt andet er at du sikkert i bedste mening ikke synes du vil være bonusmor og dermed have ret til at bestemme, men det er formentlig jeres fælles hjem og her har du lige så meget at skulle have sagt som børnenes far (jeg tror måske også ud fra din beskrivelse af han situationsfornemmelse at han ville sætte pris på lidt hjælp)- det vil formentlige også hjælpe børnen med at se jer som et hele og dermed yde dig din fortjente respekt. og så kommer den - fordommen over alle - mænd kan ikke finde ud af den "midt i mellem vej" efter en balle eller debat - de fleste mænd gør for meget eller for lidt - så jeg vil bare ønske dig velkommen i klubben af koner, kærster osv. Jeg synes iøvrigt du skal have et klap på skulderen, jeg er helt sikker på at den vej du har valgt med en ex misbruger med skadede børn ikke er den nemmeste vej i verden. jette
Jeg er enig med Jette. Tal med eksen om det, hun kender barnet bedst. Vh Charlotte
mulehesten: jeg sagde også at man ikke må slå, havde forventet at kæresten som eneste tilstedeværende forældre også havde sagt noget. jette: lige pt er exen fyldt helt op til over begge øre. men jeg ved at hun ikke vil have at de slår. de 2 mindste har et til tider anstrengt forhold, de er såkaldt seudo tvillinger pga kun 12 mdr mellem dem og nr 2 reagere naturligt ifølge børnepsykologen overfor nr 3 ved at være hvad vi kalder næsten ond!!! det er denne reaktion nr 2 desværre er begyndt at vise i børnehaven. det er ikke fordi jeg lader banditterne splitte vores hjem, men jeg ville have det bedst med at lade forældren "bestemme" og jeg står lige bagved og støtte "hans" regler. dvs reglerne som deres forældre er blevet enige om og husets regler (mine) og så er det hvad der er strengest der gælder... f ex så må de sidde på bordene hjemme men jeg synes ikke bagdele høre til hvor maden skal stå. modsat antal is er mellem kæresten og exen. følte lige pludselig 1 million grimme ting og blev helt forvirret over min reaktion, og ærligt også noget flov over at reagere sådan overfor en lille prut på 3 år
der er ingen børn på 3 år der har taget skade af, at få at vide hvor grænserne går, men der er mange små størrelser der lever i frustration, fordi de voksne ikke tør markere sig. Det er ikke uden grund, at 2-3 års alderen kaldes trodsalderen, og det uanset om det gælder skilsmissebørn, tvillinger eller noget andet. Hvis du vil opfattes som en voksen, så må du også opføre dig som en voksen. ikke gå til den biologiske mor og sladre som et lille barn ville gøre det. Der er ikke noget forkert i at sige 'jeg vil ikke ha at du slår mig' og det uanset om det er i jeres hjem eller et andet sted.
selv sammen med en mand som har barn fra et tidligere forhold. Og jeg har fra dag 1 været med til at sætte dagsordnen i forhold til mig og barnet - som nu er 22 år. Kravet fra min side af var at skulle vi være sammen, så havde jeg også noget at sig i forhold til opdragelse når barnet var hjemme hos os. Grunden var simpel, vi delte hjem og jeg bestemte 50 %. Og det accepterede min mand. Jeg har aldrig haft store konflikter med knægten og vi har et rigtig godt forhold - ikke som papmor og søn, men som gode venner hvor knægten til enhver tid kan komme og får hjælp af mig, også udenom faren.  
at du er unfair. Det er da rimeligt at mene at man ikke vil finde sig i at blive slået. Jeg tænker bare, at jeg har lidt svært ved at se hvad det er du prøver at forklare at du vil have i forhold til børnetid/voksentid. Og så synes jeg da faktisk, at hvis du fortsat har planer om at være en del af den familie, så bør du ændre holdning til at det kun er forældrene der bestemmer i samværet med børnene. Jeg er enig i, at ddet altid er forældrene der har det afgørende ord og at der ikke skal diskuteres holdninger og regelsæt mens børnene er til stede/vågne. Men det vil være en rigtig god støtte for barnet, at du deltager på lige fod som far i forhold til at opretholde regler og aftaler. Så min ide er at du og far i samråd finder ud af hvilke rammer i mener der skal være for samvær og hygge med børn i jeres bolig. Det er en god ting at alle er med til at opretholde en struktur og nogle regler der giver overskuelighed og genkendelighed for barnet. Så du og far er enige om, at det er ok at få 3 is om dagen, og det ikke kun er far der afgør det. Du sætter dig selv i en position der er på sidelinjen, hvilket, ud fra det du skriver, virker ganske fornuftigt og med stor respekt for den eksisterende familie. Men det er vist på tide at du komme ind som en medspiller og ikke bare en tilskuer.
Jeg sætter skam grænser, fik måske ikke forklaret det godt nok. Men mener at så længe husets regler (mine) bliver overholdt, og deres far er eneste forældre til stede burde han være den "styrende og guidene" ikke mig, jeg står lige bag ham. Har sagt fra starten af at vi skal blive enige om hvad der er ok og ikke ok når de er hos os. Jeg vil ikke være den sure der hele tiden skælder ud osv overfor hans børn, omvendt er jeg også på når nogen skælder mine børn ud. Er det berettiget kommer jeg dem ikke i forsvar for en hver pris (min mindste er 16 så der er andre regler og forventninger). men mener at hvis han går først med at der er plads til alle og der skal være respekt osv kommer det mere naturligt end at jeg udefra forlanger og far er passiv. Men det var da hyggelige 3 timer efter jeg sprang bomben i lørdags... søndag tilbage i gamle folder. så det egentlige spørgsmål er måske om jeg selv tror på det i det lange løb eller ej.... Må sige jeg er godt i tvivl. Jeg elsker ham overalt, hans børn nyder selskabet med hans ex osv men hvis jeg skal være stuepige, kok og den sure mokke når de er her, så......
Zamanga. det jeg mener med børne/voksen tid er at når lille prut er her og for fuld damp skal der være forkus der og ikke på mig. Jeg vil ikke konkurrere om fars tid, jeg har ham jo for mig selv når de er hos deres mor eller sover. hvis de føler jeg "stjæler" tid fra dem er det egentlig naturligt nok at jalousien kommer. Fælles front er også det jeg håber på. og jeg står lige bag far, mener det samme som far overfor dem.... det med antal is har vi oppe at vende stortset hver aften vi har dem. jeg mener ikke det er nødvendigt med flere is om dagen, men han har lidt ret i når han siger at han gerne vil forkæle dem og antal af is svare nok til den mængde de alligevel havde fået hvis han havde haft dem hver anden weekend, så der er vi enige om at være uenige.
jeg vil -modsat de andre- så mene det er rigtig fornuftigt du holder dig i bagrunden og ikke er "medopdrager" det kan hurtigt blive for meget med 3 opdragere for børnene og kan nemt skabe splid mellem jer alle 3 (dig, ex og mand). men jeg vil sige du gerne må stå op for dig selv, her mener jeg at han slår dig, så er det iorden du siger det vil jeg ikke have, ligesom hvis han gør andre ting "mod dig" er det også iorden du siger fra, præcis som du ville gøre hvis andre overtrådte dine grænser  børn har ofte svært ved at forstå når det er en anden der irretesætter end den forurettede - wow gav det overhoved mening?  jeg kan komme med eksempel fra en fest jeg var til her i weekenden. lille M på 2,5 år bliver ved med at gå over til T som sidder og spiser, T siger til M's mor, at hun skal sige til M at han ikke skal komme og forstyrre for hun spiser, det gør M's mor et par gange men M bliver ved med at gå derover og syntes mor er dum, først da T sagde: jeg sidder og spiser og det vil jeg gerne gøre færdigt, men bag efter kommer jeg og ser din tegning. først her forstod M at han ikke måtte gå derover - og hvorfor, jeg tænker lidt det samme her, hvis far siger til lille prut at den må han ikke, så kan han syntes at far bare er dum/ikke forstår, hvorimod hvis du siger fra forstår han det måske bedre? aner ikke om det overhov gav mening det her, det var bare lidt tanker herfra 
Er for en gang skyld også enig med Varmblodervejenfrem, Det er vigtigt man siger fra over for barnet, men samtidig vende den med moderen som kender barnet bedst. Vh Charlotte
igen for jeres svar. må sige at jeg siger skam fra overfor dem alle 3. De må f. eks godt hoppe på far (og vist nok også mor) men det må man ikke på mig. Det jeg savnede fra kæresten var nok at han kom med et "det er rigtigt nok" til lille prut eller noget i den retning. Så begge voksne er enige om at man ikke slår. Kom hjem fra arbejde idag, stadig fyldt godt op med det her- det skal lige siges jeg er en mega grubler, alt bliver vendt og drejet i mit hovede til jeg til sidst har hovedpine og forvirret over hvor jeg er nået til i tankerne.... dårlig egenskab I KNOW!!! De sider i haven jeg kommer derud og det første er "hej er du sur over noget?" ØH 1 lad mig lige komme helt hjem, 2 skulle der være noget tager jeg det bestemt ikke i barnets påhør. Så hvad er der andet for end at lyve... Nej, jeg er nok stille fordi jeg er ved at blive syg. gid jeg dog kunne se på mit liv udefra og tro jeg er gennemgående lykkelig
til varmblod: det var ikke et ønske om at 2 voksne skulle hagle ned på en 3 årig. men mere at kæresten skulle gi sit besyv med at det ikke er ok at slå i stedet for, som han gjorde, ingenting... lille prut prøver selvfølgelig mine grænser af. men når det ligefrem foregår på fars skød har jeg lidt svært med at han ikke sagde sin mening. Et roligt "det er rigtigt nok" havde været helt fint
3 årige kan godt tåle at høre "man må ikke slå, det kan jeg ikke lide" flere gange. De kan være stride hvis de først har sat sig for noget. at man siger: Du må ikke slå: er ikke voldsom skældud, og de skal jo lære det er forkert. Vh Charlotte
Jeg kan godt forstå, at du grubler. Selvom børn ikke slår hårdt, så gør det ufattelig ondt, for man kæmper så meget for at bygge en relation til dem og skabe rammer så de trives bedst muligt, og når de så viser tegn på frustration, så gør det bare mega ondt, fordi det føles som et nederlag. Hvordan reagerede lille prut egentlig på din irettesættelse, og hvordan har jeres relation være siden? Jeg har selv oplevet lillepruts følelser af jalouxi når en forælder får en ny kæreste, både på pruttens alder og som teenager, og jeg må tilstå at følelserne var lige så overvældende og irrationelle som teenager,som da jeg var lille. Jeg kan stadig ikke forklare det, men jeg står stadig med et ønske om at nogle voksne kunne have rummet mig, eller i det mindste guidet mig til at rumme mine følelser. Jeg ved ski ikke hvordan de skulle have gjort, måske hjulpet mig med at sætte ord på, eller snakke ud fra en tegning eller sådan noget pædagogsnask, som nok alligevel er bedre end at tie. Den sag er nok noget forældre skal samarbejde målrettet med pædagogerne omkring. Jeg siger ikke at der nødvendigvis skal PPR ind over. Pædagoger kan rigtig meget, især når man beder om hjælp, for ellers går de sikkert ret stille med dørene for ikke at såre eller mistænkeliggøre forældre. Men det er altså ikke din hovedpine. Det er forældrene. Ang. isene, så oplever jeg, at det er typisk mænd, at forkæle gennem maven. I yderste konsekvens er det en misbrugsvane, en manglende evne til at rumme barnet og give det nærvær - det er lettere at "spise dem af" med slik og TV. Den bedste måde at forkæle børn på, især børn man ikke ser så tit, er da nærvær og samvær. I forhold til din egen frustration (som jeg til fulde forstår), tænker jeg, om du måske "skulle noget andet den dag"? Tage hjemme fra, hygge dig med hest eller venner. Så kan far og prut få ægte kvalitetstid og du kan træde ud af rollen som stuepige. Jeg husker selv alenestunderne med mine skilte forældre, som noget af det bedste. Jeg husker endda det at lave pandekager med mor bedre, end at spise dem (jf. is) og selvom de ikke havde tid til typisk kvalitetstid, så opstod kvaliteten netop i, at jeg blev sat til at lave noget (eller da jeg var for lille, i det mindste følte at jeg hjalp) og skabe noget (orden, mad, håndværk) sammen med den ene af mine forældre. Hvis du nu tog ud og hyggede dig, og efterlod sukkerovergearede unger til farmanden, så kunne det måske også være, at du ville være mere påskyndet af børnene, når du kom hjem og bidrog med det overskud, mandsen tilsyneladende ikke har (jeg gætter). En god ting har jeg dog at sige om din kæreste: Han lyder til at være enormt god til at score kloge, reflekterende og fintfølende kvinder, og det da heldigt for ham selv og afkommet  Du får altså også et kæmpe skulderklap her fra! Ud fra hvad jeg kan læse synes jeg du tackler det kæmpe flot!
Ja, der er travlt her i midt/vestjylland - for der skal pakkes. Vi havde besluttet os for at jeg ville flytte ind 1/11, men pludselig var der en ny lejer til mit hus allerede d. 15/8! Så var der pludselig MANGE ting der skulle ordnes!   Min søde lille islænder skulle have en ny kammerat, da hans nuværende ven ikke skal flytte med herud, så jagten gik ind på en passende hest - først kiggede vi efter en ridehest der kunne rides af Ps piger, mig, og bruges som kørehest, men det opgav vi, og jeg valgte selv at tage ud og købe en hest. I søndags var jeg på Stutteri Bjerregård (Egentlig for at se en hingsteplag jeg havde fundet på netet), og faldt for hende her: Asia er en yndig lille tøs, meget nysgerrig og smuk. Meget rolig på trods af sin lidt "varme" race (Welsh Sec.  , og vi glæder os begge til at få hende hentet  Så får vi to små, smukke ponyer at kigge på på folden! Lige for tiden passer jeg en stor mande-baby da P 1) har en svært forstuvet fod, 2) har en slem nerve i klemme, og 3) har dobbelt lungebetændelse, så der skal pusses og nusses   Heldigvis har jeg ferie indtil mandag så jeg kan hjælpe med dyr mm. Køerne er jo sultne, uanset om landmanden er rask eller ej! Det er lidt sjovt at prøve at være "Bondekone", og jeg glæder mig enormt til jeg også har mine egne krikkaturer stående i stalden. Der er 5 bokse (til køer) i stalden, hvoraf hestene får en, den er ca. 30 m2 så der burde være plads nok til to ponyer på ca. 135 cm i stang! Reaktionen på P's og mit forhold har været meget blandet, en af de mest gentagne reaktioner er "Er det ikke gået for hurtigt?". Det er altid træls at skulle lægge øre til - for tit kender folk hverken mig eller P. Vi er begge temmeligt sort/hvide. Enten er man kærester, eller også er man ikke. Enten holder man af hinanden, eller ej. Hvad man siger, holder man. Vi kan skændes så totterne ryger og hundene gemmer sig under bordet, bl. a. i sammenhæng med en mindre sag om en skade jeg måske-måske ikke har forårsaget på en andens bil. Vi er stadig meget forskellige mennesker der ser meget forskelligt på ting, og det giver tit gnister - men vi er enormt enige om nogen meget basale præmisser, og der går aldrig mere end 10 minutter før vi står og kysser igen  /Lene
Har kigget lidt med på sidelinjen kg vil bare sige: hvor dejligt for dig! Nu er "din tid" kommet og du har fortjent det! 
til en update  I weekenden d. 10-12 August kørte vi flittigt flyttelæs efter flyttelæs mellem Nymindegab og Midtjylland. At jeg dog kunne skifte det fine hus, den fine stald, naturen, haavet osv. ud med en 100 år gammel gård i bondeland, det var der mange som ikke kunne forstå, men kære venner, det nytter ikke noget hvor fine rammerne er når de ikke er fyldt ud med kærlighed  Mange ting har ændret sig: Jeg har flyttet min pony ud i kostalden, P er faldet fuldkommen for min lille pony, der er kommet en "lille ny" som selskab:   For ligesom at fastslå at der nu sker nye ting, har jeg også klippet mit hår - fra skulderblads-længde til ca. 5 cm! Det er rigtigt befriende og lækkert her i sommervarmen. Vores møbler blandes, der diskuteres lidt, mens der sættes på plads (og udsorteres!). Desværre har P været rigtigt syg de sidste 3 uger, og er stadig langt fra rask, så det har været en udfordring. I går begyndte jeg så at skrante (Maveinfluena?) og er stadig slet slet ikke på toppen, så vi går og ynker lidt sammen. Selvom vi begge er syge er der dog slet ingen tvivl om at vi holder rigtigt meget af hinanden. I nat (ca. kl. 4) vågnede jeg ved at P sad på min seng og holdt mig i hånden fordi jeg lå så uroligt f. eks. Ja, rent ud sagt, så fortryder jeg intet i denne saga 
Tillykke med dit nye liv, glæder mig det går så godt, husk at opdatere os en gang i mellem, det er altid så hyggeligt at høre godt nyt. Knus Naja ps-sød ny pony I har fået:-)
Ja jeg syntes også at det går for hurtigt. ...jeg bare en spøg. Jeg syntes at det er lige i øjet. Min mand og jeg mødtes en marts dag 2005. Vores ældste er født maj 2006 en uge efter termin. Og vi skulle efter sigende være godt i gang med en 7-års krise. Dog har vores forhold endnu ikke set noget til DEN krise (men vi kan selvfølgelig nå det endnu, da vi jo endnu ikke har ramt 8. år)   . Kom frisk med endnu en update.
Tillykke. Hvor er det dejligt at læse din historie. Dejligt at du tog chancen. Uanset hvordan det vil udarte sig vil du altid være stærke Lene fordi du turde. Husk det. Og nyd hinanden
til bryllup. Nej, det var ikke mit eget!  Jeg arbejder som organist helt ude vestpå, og 1/9 var der bryllup i en af mine kirker. Min præst har en helt fantastisk måde at sige ting på, og jeg nyder altid hendes taler og prædikner, også i lørdags hvor hun talte om "Kærligheden som en Gave". Vi er en gave til hinanden, ham til mig og jeg til ham. En gave er kun en gave hvis den gives uden betingelser, fordringer eller krav, og derfor kan kærligheden aldrig blive en byrde. Det åbnede mine øjne (og mit hjerte) helt uden grænser, efter at jeg var begyndt at tvivle på om jeg nu havde gjort mig fortjent til kærligheden? Man kan ikke gøre sig fortjent til den, det er en gave der gives uden skyld, synd og krav. Jeg ved, med fuldkommen overbevisning, at hvis jeg kan elske, så er der ingen tvivl om at jeg kan elskes! Så jeg lever som min natur foreskriver mig. Kysser min kæreste når det passer (og det ikke passer), krammer ham, kravler ind til ham om natten når den bliver lidt kold, skælder ud når han er tosset og urimelig, overlader det til ham at putte hans kaffekop i opvaskeren og tøjet i skabet, og smører madpakken om morgenen når han søvndrukkent vælter ud i stalden kl. 5 for at røgte køerne før arbejdstid. Nu føler jeg også at JEG ER HJEMME her! Jeg er ikke besøgende eller her på træk, jeg er HJEMME. Mine ting står overalt blandet med hans, vi sover på mine madrasser i hans seng osv. Vores ting. Han er helt fantastisk mht. til det, for han siger aldrig "mit" og "mig". Det er "vores" altsammen. Jeg ville nok ikke have været så glad hvis han ikke havde villet mig så meget som han tydeligt giver udtryk for. I efterårsferien tager vi til Mallorca med familien, og vi glæder os rigtigt meget til bare at tulle rundt og hygge med hinanden! Heldigvis flytter en ven ind og passer dyrene herhjemme  /Lene
Sikke dog en dejlig update. Lige til at blive i herligt humør af.
Sikke dejlig læsning her på kanten af sengetid, sidder med et stort smil og er glad på dine vegne  Knus Naja
     og  Det var flot dengang du turde og det er dejligt at I i den grad har fundet hinanden. (og den smukke lille hest)
Ja - lige nu kunne min elskede P og jeg godt bruge lidt gode tanker. I torsdags gled han i noget smadder, og fik lige fanget sig selv - men har siden torsdag aften haft SÅ ONDT i læggen. Jeg forsøgte at massere ham lidt, men vi blev enige om at det nok var en fibersprængning - og så alligevel, så lørdag morgen tog han til vagtlæge. Ikke engang 10 minutter senere var vi i fuld fart på vej til Esbjerg, mistanke: Blodprop i benet! Der blev taget blodprøver mm. i går, og den unge læge troede mest af alt (ligesom vi) på en fibersprængning, men pga. en enkelt blodprøves lidt ukurante tal blev P alligevel indstillet til scanning. Vi valgte at tage hjem pga. vi havde inviteret vores forældre til aftensmad, hvor P så fik blodfortynder og en tid til scanning kl. 9 søndag morgen. Desværre skulle jeg arbejde, så en bekendt tog ham med ned - og de er ikke kommet hjem endnu. Han ringede mig op. Det VAR en blodprop - en stor, grim af slagsen! Åh åh hvad gør man så. Han ville ikke at jeg kørte ned til ham, fordi "Vi venter kun på nogen papirer og noget medicin så kommer vi hjem". Åh åh hvor er det svært at sidde herhjemme og vente. Han er kun 38 år, og skal som minimum være på blodfortyndende medicin i et år, og det er ikke usandsynligt at det varer resten af hans liv. I går aftes rev et stykke af proppen sig løs - hvor er den landet henne? Skal vi også gå og være nervøs for det? På søndag skulle vi flyve til Mallorca med hele familien - kan vi det? Den blodprøve der afgør det kommer først tilbage om 5 dage. "Heldigvis" skal han derned igen i morgen - og JEG TAGER MED. Jeg vil VIDE noget, det her andenhånds halløjsa er dybt frustrerende. Forhåbentligt får han snart lidt fred. Det er tredie, ja faktisk, livstruende sygdom i år. Først galopperende lungebetændelse der blev fanget sent (i forbindelse med 3 brækkede ribben), så Fransk Rosen i et ben der først blev konstanteret efter 3 vagtlægebesøg, en indlæggelse, 3 lægebesøg... Nu blodprop. Det er bare ikke fair...
Vi kommer ikke afsted. P er godt i gang med behandling for sin DVT (Dyb Vene Trombose), og vi farer fra Herodes til Pilatus. Han må IKKE rejse, da hans INR tal skulle være mellem 2 og 3, det hænger på 1,2.... SUK. Det var hårdt at måtte indse det, og ja, jeg tabte da en tåre eller to. Men selvom hele familien tager afsted, og jeg kunne have været taget afsted alene, så nægter jeg at lade ham alene tilbage. Så må vi rejse sammen en anden dag - ikke om jeg vil efterlade ham, syg, alene, og med viden om at jeg oplever det vi sammen glædede os til! /Lene
Hvor gør det mig ondt for jer, sender en uendelig masse gode tanker afsted i jeres retning. Krydser fingre for at tingene vender og der kommer en masse positive ting ovenpå alt det her sygdom. Knus Naja
I gør da hvad I kan for at samle dårligdommene sammen  Stort knus herfra.
Puha - nu er jeg ved at være træt af sygehuse, renden her og der, tilknyttes den afdeling og den afdeling og så falder værdierne, stiger værdierne, må ikke det, men gerne det... Heldigvis er proppen, som har forårsaget så stor smerte og ubehag, forsvundet! Så nu kan han sidde ned i længere tid (mere end 5 minutter), gå rundt igen, og hjælpe med at passe dyr osv. Turen til Mallorca med hele min familie gik i vasken  Der er dog andre, glade nyheder  Vi planlægger en dagstur til Tyskland for at besøge min bedstemor her en af de næste dage, og så skal vi ind og se hvad guldsmedene i Flensborg har af forlovelsesringe  /Lene
Dejligt at det går fremad  Og dejligt at I så lige smutter til Flensborg og kigger på ringe, stort tillykke  Jeg kiggede lige lidt i de første indlæg. Hvor er det bare dejligt, at al den tvivl og usikkerhed er endt med ringe - I er et rigtigt godt eksempel på et par, dervirkelig VIL hinanden. Jeg sender masser af gode ønsker til jer 
Stort tillykke og glæde over at det hele går fremad igen nu.
2 voksne, 2 børn og en hund. Vi spiser meget kød, fisk, frugt og grøntsager og køber gerne økologisk. Vi handler gerne i nogle af de billige dagligvareforretninger, men kommer ikke under 5-6000 om måneden. Er der fødselsdage, gæster eller lign kommer det oveni.
Hos er vi 2 voksne, hvor af manden er virkelig  and hvad angår mad, men når jeg planlægger hvad der skal handles ind og laver madplaner så kan vi handle til en uge for et beløb mellem 400-500kr og når jeg ikke får der gjort er det selvf. Noget dyrer   så et gæt er mellem 2000-2500kr inkl rengøringsartikler osv.
Vi er 2 voksne og bruger ca. 3000 - 3500 på husholdning/md inkl. røg til mig. Det er mig der handler og jeg handler på mit arbejde primært. Jeg handler gerne øko. Kød er altid øko el. friland. Rengøring er svanemærket, fisk msc-mærket. Al mad bliver lavet fra bunden, da jeg har en høfeberramt og laktoseintolerant gemal, og vi fandt ud af at høfeberen kunne holdes under kontrol da deklarationslæseri blev en sport. Jeg handler lidt men ofte, da jeg skal transportere varene med det offentlige hjem, og jeg tit skal forbi stalden først. Jeg er ikke tilbudsjæger overhovedet, og jeg handler sjældent discount, da jeg synes udvalget er kedeligt, og jeg bliver småirritabel af at være i et uinspirerende supermarked. Jeg smider (næsten) aldrig mad ud. Rikke
Hvis der er EN ting man ret hurtigt lærer her på HN så er det at tingene langt fra behøver at tage sig ud som skrevet i den pågældende trådstarters indlæg.. Der har været adskillige eksempler på tråde der fuldstændig har ændret drejning efter at nye oplysninger er kommet frem.. Nu er det bare sådan at der er nogle ting i TS fremstilling af sagen, som simpelthen er for underlige.. F.eks hvorfor det pludselig er så svært at betale til hestene nu, når det tilsyneladende ikke har været et problem tidligere.. Det er muligt at datteren nu er voksen og myndig men hvis hun alle dage har fået lov til at leve af sin mors penge, så er der i hvert fald sket et kæmpesvigt i opdragelsen.. Der er da ikke noget i vejen for at spørge sig selv om man kunne have gjort noget anderledes som forælder når nu det er gået så galt..
Rikke og Skaller I er da dem, der i denne tråd er de mest fordømmende. TS beder om hjælp. Nogen mener at TS skal få en advokat på sin datter og andre mener at TS skal se på sin egen andel og åbne sine morarme for sin datter den dag, hun får brug for mor igen - og så tage den derfra. Så hvis man ikke synes om advokatmodellen, som måske vil skabe afstand mellem dem resten af livet - men kan se begges andel i problematikken - så er man fantasifuld, modbydelig og ..... -  Prøv lige engang at se uenighed som uenighed og ikke stemple folk I ikke er enige med, som "grimme onde" mennesker. Og så tag og læs alle inlæg med neutral stemme - I stedet for jeres egen fordømmende stemme. Fordømmende ift at i dømmer andre.
Ponymor - jeg tror du skal læse tråden igennem, og se på hvem der starter med at dømme (og er ked af at sige det, det er ikke første gang). Jeg har set det her før - og det er ikke i orden at komme brasende ind og flytte fokus, komme med tomme rygter - eller hvisér. Tænker om i mangler opmærksomhed på jeres person? Jeg kan godt forstå at ts holder sig ude af tråden nu - uanset hvad, så har i sået tvivl om hendes person/problem! Synes det er strenge at i bliver ved. Gang på gang! Ts jeg er ked af din tråd er blevet til en gang mudderkastning. Men nu har jeg set på det her i årevis - og vil ikke tie længere! Håber du kan tilgive mig.
... synes jeg ikke at TS benægter at hun selv har en andel af fejlen. Hun skriver jo at datteren er forvænt - og det er jo også at påtage sig noget af ansvaret for datterens ansvarsløshed. Men hvad hjælper det at kaste med sten (og hvem af os er egentlig fejlfri nok til at have ret til det   )?  Er det ikke mere konstruktivt at prøve at rådgive TS om hvad hun kan gøre? Datteren har forladt sine dyr - dermed må man sige at hun har fralagt sig ansvaret for dem og dermed "retten" til at have dem. Om det er mor eller datter der har købt dem er ligemeget - lige nu er det mor der står med ansvaret for dem, og dermed er nødt til at forholde sig til dem. (og det KAN jo være at mor har været villig til at betale for menageriet mens datter havde interessen - men ikke når hun skrider fra det hele??) Smådyrene bør man kunne afsætte forholdsvis hurtigt - hestene er noget sværere, men i sidste ende, må man med hjælp fra f.eks. advokat og måske politi videregive ejerskabet og ansvaret for hestene til en dyrevelfærdsorganisation. Sælge kan man ikke - men står man i en situation hvor man ikke kan passe dem - så må man få dem videre. Der skal nok nogle anbefalede breve og varsler til datteren, da hun står som formel ejer - men efter det, burde det kunne lade sig gøre. Og jeg kan da ikke forestille mig andet end at TS VIl tage imod sin datter igen hvis hun kommer hjem og har brug for hjælp. Men forhåbentlig har hun lært af denne oplevelse, og vil ikke støtte datteren i at skulle påtage sig ansvar hun ikke er parat til. Det kan godt være at det er sent at opdrage på en datter når hun er voksen - men datteren må jo opleve konsekvenerne af sine handlinger - og lære at også opføre sig som en voksen person.
jeg er i tvivl om hvem dit første svar her til sidst er henvendt til? For mht pas mm, er det jo mig der skriver - men det er i forbindelsem ed andre der igen opildner til ulovligheder. At TS er inde i sagerne har hun skam sagt - vi har selv taget den og udredt den, så den er som end ikke længere, hvis det er mig den er henvendt til altså (det er desuden heller ik TS jeg svarer, men Anata). Desuden vil jeg da gerne lige skrive at jeg kan se den fra begge veje - men uanset om TS har el ik har gjort ditten og datten forkert (ik at det var et opdragelsesspørgsmål hun stillede herinde) - så kan hun ligesom ik rigtig gøre noget ved den del nu. Og jeg ser ingen grund til at trampe i det.
Og Rikke du fortsætter i samme skure.  Hvad synes du selv om TS ulykkelige situation? Hvad er dit bud?
Da ts ikke kan komme i kontakt med datteren, mener jeg hun må tage sagen i egen hånd. Små dyrerne må hun kunne komme af med rimelig nemt - dem ser jeg ikke som et problem. Hestene - jeg mener vi går en god årstid i møde, hvor det må være muligt at hestene kommer så meget som muligt ud - feks. døgnfold. Det kan holde udgifterne nede, og give både ts og datter mulighed for lidt ro og tid til at finde ud af, hvad der skal ske. Tid er nok det vigtigste lige nu. Jeg håber og tror på datteren på et tidspunkt inden længe nok skal finde "hjem" igen - måske er det et forsinket (og måske dyrt) ungdomsoprør. Det jeg ser som det største problem er at datteren måske når at blive dybt forgældet. Men det må blive hendes eget problem, det kan bare gå hen og blive dyre lærepenge for hende.
Rikke jeg er helt enig med dig.  Oveni er mit håb så for dem begge, at mor også har lært noget - så datter kommer i arbejde/uddannelse, at mor holder fingrene fra gælden og at de sammen finder en løsning på dyreholdet.
pony-mor jeg kan ikke forstå hvorfor du mener det er ts ansvar at få hendes datter i job og uddannelse? datteren er voksen og smuttet hjemmefra, selfølgelig kan ts hjælpe sin datter hvis hun ønsker at gå den vej, men iogmed hun er voksen er det ikke ts ansvar længere. som ts skriver længere oppe, der har været mange ting, løgn, tyveri mm det lyder som om datter har været ude på et skråplan et godt stykke tid og ikke kun 1 måned, så lur mig om ts ikke har prøvet at hjælpe efter bedste evne, det er trods alt det de fleste forældrer gør.
ik TS ansvar - men det er vel heller ik hendes ansvar at blive ved og skulle betale for datteren? Datteren skal vel selv ud og tjene til føden og dyreholdet (og gæld!)... det skriver pony-mor desuden intet om i det svar - at det er TS ansvar. det hun skriver er: Oveni er mit håb så for dem begge,  Det betyder nok nærmeren oget i stil med at ha lært noget, som i ikke betale baduljen for datteren, men lære hende selv at måtte tag det ansvar, og ligeledes for evt gæld hun må ha sat sig i nu. Og som forælder hjælper man jo sine børn, så hun er skam nok ude i at hun håber moren støtter hende til at komme videre i arbejde/uddannelse ect er mit gæt
hovedet af hinanden   hvor blev TS af 
Hold da op....  Jeg har lige vendt ryggen til et lille øjeblik.  Ja, OK. Jeg kan godt forstå de fleste af Jeres betragtninger, selvom jeg synes nogen af Jer er SÆRDELES FORDØMMENDE, uden at kende noget som helst til, hvad der I ØVRIGT ligger bag denne sag...  Der har jo ligesom også været en Far hen over min datters opdragelse, og denne mand har påvirket hendes udvikling i meget negativ retning, idet hun er blevet holdt nede for at "være barn" så længe som muligt. Han er først for nyligt kommet ud af hendes liv, og jeg har derfor kun haft kort tid til at påvirke hende til at blive voksen.  Og JA..... Hvis jeg kunne gøre det om, var jeg skredet med hende da hun var lille, og været enlig mor, så jeg kunne påvirke hende bedre....  Men desværrre findes en tidsmaskine ikke.  Og lad nu være med straks at sige, at jeg skubber ansvaret fra mig, og giver skylden videre. Jeg har SELV skylden for, at jeg ikke i tide har grebet ind. Men det er nemt at være bagklog   Mht. penge, har jeg haft arbejde indtil for kort tid siden, og har derfor bedre kunnet støtte hendes interesse.  Hun har SELV (siden faderen forsvandt) passet sine dyr. Dog har hun ikke "magtet" at muge ud i boxene, da hun var vant til at faderen gjorde dette.  Burdyrene har hun selv stået for. De står på hendes værelse, og jeg var ikke OBS på, at det var så længe siden, de var skiftet.  Jeg har nu styr på alle burene, og ingen lider nød.  Det er korrekt, at jeg burde have slået en bremse i, så hun ikke fik så mange dyr. Men igen: Hun er jo voksen, så hun BURDE kunne overskue det selv.  Jeg har udtalt, at HUN kunne overtage heste (tage dem med), mod passende afdrag. Jeg har PÅ INTET TIDSPUNKT udtalt, at JEG ønskede at beholde dem.  Kun, at jeg var bange for at hendes "kæreste" ville overtale hende til at sælge for en slik, da han ingen penge har at leve for, og at hun derfor mistede nogle gode, talentfulde heste.  Ja. Jeg VED, at han er fuld af løgn og bedrag. Dels har jeg selv haft "æren" af hans bekendskab/historier, dels er jeg altså ikke dummere, end jeg er istand til at tjekke op på visse ting.  Af samme årsag ved jeg også, hvor meget hun MINDST har sat sig i gæld for.  Og JA.... Den slags kan man NEMT få oplyst, når man ved hvordan.  Om I vil tro på min version eller ej, kan jeg ikke stille noget op imod. Men jeg vil gerne have mig FRABEDT at blive kaldt LØGNER, som der er nogle af indlæggene, der antyder.  Jeg står IKKE i RKI eller nogen andre steder. Jeg må GERNE eje "ting" (ejer bl.a. mit eget hus, bil osv).  At I måske kun får en lille flig af historien (den, der omhandler det med hestene), er vel naturligt nok, da jeg gerne vil beholde en vis anonymitet.  Det er vel forståeligt nok, og ikke ensbetydende med, at min forklaring er forkert.  Jeg kan rigtigt godt lide din søde lille historie. Du har helt sikkert en point.... Gid du havde ret.  Desværre er du i resten af dine indlæg meget fordømmende, og digter videre på, hvad du selv mener, KAN være sandheden.  Du kan jo ikke dømme mig på, hvad DU tror, er den rigtige sandhed. Det er der KUN 2, der ved: Min datter og jeg.
Og i øvrigt:  Jeg har PÅ INTET TIDSPUNKT "tigget" om noget som helst  Lad mig slå dette fast med 7-tommer-søm: Jeg HAR IKKE modtaget, og VIL IKKE modtage NOGET SOM HELST fra NOGEN SOM HELST. Jeg har altid haft min stolthed, og den går jeg IKKE på kompromis med, uanset hvad. Så GLEM DET, Jer der mener, at jeg laver et "tiggerbrev". Nu må I altså stoppe festen.  Undskyld, jeg skriver med stort.  Men I behøver ikke også beskylde mig for DEN SLAGS oveni
Kan fortælle hvad "sagen" handler om: Jeg finder en super skøn fyr, som hun (hun = min mor) iøvrigt introducerede mig for. Hun kunne virkelig godt lide ham (synes han var sød, rar, flink, osv osv).  Hun får så en dag mistanker om han har et forhold til sin eks. Så hun ringer til gud og hver mand for at tjekke op på dette (naboet, kærestens fætter, forældre, søster, osv.). Disse bekræfter eksen bor på hans adresse men at han længe har prøvet at smide hende ud.  Hun konfronterer kæresten med det, og han forklarer situationen for hende, som dem hun havde ringet til. Disse har jeg sidenhen talt med og fået dette bekræftet face to face.  Jeg vælger at flytte sammen med kæresten, hvorefter hun gakker fuldkommen ud. Hun NÆGTER at udlevere MINE heste, MINE pindsvin, MINE hamstere, MINE slanger OG MINE katte. Samt jeg er bandlyst fra ejendommen og må da SLET IKKE komme ind i huset. Dog skulle jeg køre fra Kalundborg til Lolland HVER dag for at passe mine heste!!! Når jeg ikke måtte komme i nærheden af huset!!! Nej tak..... Så vores fælles ven ville passe hestene. Ydermere havde jeg tidligere (mens vi stadig var "venner") taget mine hestepas. Disse blev TVUNGET fra mig. Jeg tog derfor 2 hestepas på de 2 heste jeg gerne ville beholde. Dem har jeg stadig   Ydermere har jeg et lager i Maribo til MIT firma. Jeg havde den eneste nøgle til MIT lager. Denne nøgle blev bestjålet fra mig. Hun tog fat i mig og ville knalde mig ned i jorden. Også tog hun hånden NED i min jakkelomme og tog nøglen.  Efter jeg "stjal" MINE penge og MINE hestepas tilbage, meldte hun mig for tyveri til politiet. Dog grinte politiet kun, da jeg stadig er tilmeldt på adressen. Men stadig - politi anmelde sin egen datter, for at tage ting der tilhører hende???  Nå men så tog mig og kæresten afsted. Vi har længe været gået under jorden pga. stress.  Vi (min mor og jeg) har sammen haft købt import hjem af gnaver udstyr. Jeg har brugt 30.000 kr på det af de penge som jeg har tjent på mine solgte ponyer. Jeg tog et SU lån på 28000. Resten betalte hun. Hun ville have alle disse varer mod jeg fik det, der er indkøbt almindeligt i firmaet. Dette gik jeg med til.  Da jeg skulle afhente min del af mine ting, på lageret, møder jeg op til en nyskiftet lås! På MIT lager, som jeg IKKE har godkendt!!!! Vores fælles ven måtte her møde op for at låse op. Kort efter viser han os (kæresten og jeg) en besked hvor der står hun har sendt nogen efter os. Vi får besked på at skynde os at pakke lageret og må skynde os at køre. Mange ting mangler stadig at blive hentet, og nøglen er STADIG i fælles vens varetækt!!!! (ULOVLIGT!!!!!) Jeg kan ikke opsige mit lager, før jeg har denne nøgle!!! Hvad pokker gør jeg her!?  Der går så lidt tid. I fred og fordragelig. Men så var jeg jo så ret dum, at indblande min onkel og moster. Min onkel ringede konstant og ville have jeg skulle ejerskifte alle heste til min mor og afbetale mine heste, også få dem ejerskiftet. 1) Jeg stoler slet slet ikke på min mor! Er 150% sikker på at hun ville sælge hele lortet foran snotten på mig. 2) Det er MINE heste! Min moster påstår hun hele tiden vil være neutral. Men hun får så en MASSE detaljer at vide omkring mit liv. Hun tager op på Karinas bopæl. Her taler hun med eksen og fortæller hende om ALT om mig. Eksen ved intet om mig, da eksen er lidt bims i bolden. Eksen har før stukket en eks ned og hans nye dame. Så for at beskytte mig, lader kæresten som om de stadig har noget kørende ham og eksen. Jeg ser alle sms'er de skriver   Min moster tager herefter videre til kærestens forældre for at tale med dem. Men de siger heldigvis ikke noget. Og videre tager min moster til kærestens søster. Men søsteren var ikke hjemme. Sent samme aften besøger min moster IGEN Karina for at spørge om jeg er der. Karina siger igen nej. Da ringer min moster til mig næste dag og sviner mig til og siger jeg kan passe mig selv.  Siden har jeg ikke taget / tager ikke privat / ukendte tlf. nr. Jeg GIDER ikke tale med nogen andre end mine nye venner. Jeg er ved at gå ned med stress.  En anden fælles ven har hele tiden sagt hun var der for mig. Men det viser sig kun at hun har stukket en kæmpe kniv i min ryg. Bl.a. har hun videre givet al info til min mor, som jeg i fortruelighed har givet til fælles vennen. Ydermere har fælles vennen bedt min mor om at åbne min post, så hun kan snage!!! For det har hun "ret" / "krav" til når jeg stadig står tilmeldt adressen. Som om!!! Det er ULOVLIGT!  Vi kørte i en toyota, som jeg blev påkørt bag fra i. Denne blev total skadet. Vi fik 30000 som blev sat ind på MIN konto. Desværre havde hun fuldmagt til min konto, så disse penge overflyttede hun til hendes konto. Ud af de penge har hun købt en gammel skod øse, der er ved at ruste op, for 10000. De 20000 har vi fået fortalt af fælles ven at hun betalte sig til at få nogen efter os!  Denne fælles vens kone påstod de sørgede for hestene. Men dette er en stor fed løgn, som min kære moder åbenbart står for! Jeg får da at vide at hun er pengegrisk (af fælles ven) og har solgt wrappen og havren til hestene. Derfor har fælles vennen købt nyt havre og wrap for 1500. Disse penge skulle jeg betale til ham. Dette gør jeg. Det viser sig så hun har passet hestene og hun har betalt wrap og havre (gammel regning). Men de penge tilbage holder fælles ven. Dette er der vidst styr på nu  Jeg ved godt jeg har sprunget lidt rundt i rækkefølgen, men håber det er forståeligt og læsbart   Ellers spørg gerne ind til det  Er det RIMELIGT at behandle sin datter sådan? Disse lån hun omtaler: Jeg har købt ny hestetrailer, da den min mor og far købte til mig i sin tid er utilgengængelig for mig. De købte den for (mener det var) 60000 kr. Hun vil nu sælge den til mig for 65000..... Sikke et KUP jeg gør mig - NOT! Ydermere er alle 4 støddæmpere gået. Disse ødelagte støddæmpere har været kørt med i snart 3 år. "Det betyder ikke noget" sagde hun. Fandt senere ud af at mine heste kunne have været DØDE ved at køre med denne ulovlige trailer. Derfor var jeg nødsaget til at købe min egen trailer. Beløbet trækkes på kærestens konto. Jeg har købt person bil, så jeg kan være selv transporterende. Denne også betalt over kærestens konto. Vi har fælles økonomi, og ved alt om hinandens økonomi. Så ingen skjulte ting der 
amen hvad skal man dog sige  Det er sørgeligt at familie stridheder skal føres på hn, håber i får styr på det..
Har kun en ting at sige, det må være rigtigt svært men, lad din datter gå. Efter du har givet slip og lader hende leve sit eget liv, først der kan i finde hinanden igen.....det hele er vist gået i hårknude for jer BEGGE 2.
du skriver i får lilleprut i "aflastning", fordi lilleprut er blevet udadreagerende - er lilleprut udadreagerende, så udvikler det sig. Jeg tror ik problemet her er så meget hvor vidt far siger noget el ej (for dig er det fordi du har følelserne med) - det harj eg ikke. Min tnake går netop mere på- at lilleprut er udadreagerende, nu osse i pasningstilbuddet. Han kommer hos jer en ge el? for a moren lige kan få lidt tid - for at lilleprut lige får lidt tid osv. Men faktum er- at 1. tingene er nu forandrede for ham. I kan se det som hyggeligt for ham, en afveksling mm - men han sidder måske og tror det er fordi han er "kasseret" hjemme fra og føler sig forkert nu. 2. han reagerer udadtil i pasning/d´hos moren - hva får jer til at tro han ik gør det samme hos jer? Er han udadreagerende er der en grund - grunden mener i at ha fundet. Det eneste der får barnet tilbage til normalen, er forståelsen for hans følelser, hans handlinger og det at hjælpe med at sætte ord på. Det eri k nok at sige Nej, du må ik slå, når han slår. For HVORFOR slog han? Du er inde på jalouxi - og det er en mulighed når jeg tænker på hva du ellers har skrevet tidligere - men han skal da afhjælpes med den jalouxi, og ikke bar få en negativ respons. Lilleprut kan umuligt selv komme ud over sine følelser uden hjælp- for det er han ik hverken gammel nok til- og så skal den del bygges op så han lærer at evne den. Den er der ik bare pr naturlig. Næste gang han slår DIG - så prøv i stedet at tag ham på skødet, og spørg indtil hvorfor han gjorde det- hjælp ham evt ved at spørge yderligere ind til benet. Var det fordi lilleprut ville ha sin far alene, var ked af det osv osv... I stedte for at reagerer på selve slådelen med nej og vil ik ha osv. I værste fald, viser i ham jo bare at han måske har ret i hans følelser af at føle sig forkert hvis det er sådan det hænger sammen eks. Han kan for i øvrigt osse føle han er blevet for stor for tidligt pga den lille og derfor reagerer sådan, fordi han ønsker sig lille igen med alt hva det indebærer.
at skrive at det altså er vigtigt at i anerkender hans følelser, behov for at reagerer osv- for han er så lille endnu at han ik kan fortælle hva der er galt og hvorfor mm. Han skal vide det er ok at være sur- men hensigtmæssigt at reagerer anderledes. Han skal vide det er ok at være ked- og tale om tingene, søge trøst osv. Det er mænd ik lige gode til- og jeg ser ik problemet i at det er dig der sørger for dette hvis han reagerer mod dig. Det kunne jo ske at du faktisk formåede noget de to forældre ik formår- at nå ind til ham, og se en bedring. I hvert fald i hht dig selv. Faren serj eg egentlig ik en grund til skal reagerer og sige fra når du har gjort det- for det var dig han gjorde det mod. Dermed er det din problemstilling - mellem barnet og dig. Hvis bare faderen skal sige fra for dig- hva tror du så der sker hvis du en dag er nødt til selv lige at ha lilleprut alene uden faderen er der?
Jeg tror i misforstår mig lidt  Selfølgelig kan en 3 årig tåle at få det afvide flere gange, men er det nødvendigt? selfølgelig er det nødvendigt at gentage hvis barnet slår igen, men "en hændelse" "en irretesættelse" - det er selfølgelig bare min holdning og ikke videre aktuelt i forhold til ts. det jeg egentlig prøvede at komme frem til er at far måske samtykkede at ts sagde fra ved ikke at sige noget? hvis nu far irretesatte ts foran barnet ville jeg også mene han var gal på den.
for alle responser. til trille 4 Kan fortælle at jeg blev mødt med stormende tavshed fra Lille prut efter episoden. Der blev skulet og kigget ondt mens Prutten hang i fars arm. det varede et døgns tid. Jeg ligger tryk på at jeg ikke er forældre, fordi jeg ikke vil ha at de skal føle sig splittet mellem mig og deres mor. Jeg har selv oplevet at min fars nye kone mere end gerne ville mødre mig, det slap hun ikke godt fra. Lille prut har nu tøet op overfor mig igen, spurgte til mig et par gange mens jeg var på arbejde. Jeg har forsøgt at forblive den samme selvom grubleriet havde sat sine spor. Herover er lille prut nu meget ikke udreagerende som hjemme og børnhaven. men der er kun én som har far for sig selv... succes plan! Alle følelser er ok, både de negative og positive. Det var nu hellere ikke for at sige at det ikke er ok at blive jaloux men handlingen i sig selv der ikke er. Desværre tyder det på at eftersom far ikke sagde noget er det måske ok at slå mig. jeg har set i øjenkrogen at lille prut har lagt op til at slå mig og "overhørt" 2 bamser snakke om de må slå eller ej. men endnu har den gode side vundet og jeg håber det fortsætter. Lille prut og jeg laver så spændende ting som f. eks at vaske op sammen når far er i bad, så er man både dygtig til at hjælpe og det er sjovt når vi bruger af det varme vand så far hyler op udefra badet. Far og lille prut vold hygger mens jeg er på arbejde... kan jeg se ud fra rodet i det meste af huset.... sådan er det.... til stute, ja vi hentede lille prut over for at bryde det negative mønster der var begyndt at vise sig, give mor mulighed for at gi lidt ekstra til de 2 der er derhjemme og give lille prut alene tid med masser af opmærksomhed og gode oplevelser. Tidsmæssig har vi snakket om en uges tid. men mest efter behov, kunne jo være lille prut havde hjemve før vi blev "træt" af lille prut eller ligeså sandsynligt at mor savnede bandit nr 2 det var heller ikke for at få far til at sige fra på mine vegne. som jeg skrev sagde jeg med det samme at det ikke er ok at slå. det jeg savnede fra far var en tilkendegivelse over at det jeg sagde var rigtigt, at vi mener det samme. og nej ikke et langt foredrag bagefter om må og må ikk. - så jeg=ikke slå, far=rigtigt nok og så er alle gode venner igen. Hader selv dem der vader rundt i tingene i lang tid bagefter.
åh en følsom lille prut. Hvis pruts bamser stadig snakker om det at slå, så er det godt nok noget prutten bruger meget tid på at bearbejde. Det kunne være at pruttefar skulle lægge stemme til en bamse og snakke med om det. Og hvis et så ungt barn skuler et helt døgn, så er det bestemt noget der har rørt prutten dybt. Altså alt over ½ time er jo evigheder for et barn. Jeg tror ikke du skal tage det personligt. Jeg tror bare du bliver ansigtet på pruts frustration, fordi han/hun jo selvsagt ikke kan rette den mod sine egne forældre, selvom den måske kommer der fra. Tænk at prut alligevel spørger efter dig når du er på arbejde! Det har jeg nok alligevel aldrig nogen sinde gjort over for mine bonusser.
1000 tak for jeres svar. blev helt rørt til tårer over charlottes pip. Eksen har selv sagt at så længe hun ikke føler sig truet på sin morrolle er der kun positive vibrationer fra hende. Og jeg forsøger at efterligne min egen bonusmor. men forskellen er så her at jeg var 25 da hun kom ind i billedet og mine bonuser er små. Trille4, ja jeg tager det også som at det er lettere at vende det mod mig end mor og far. blev helt varm om hjertet da jeg fik fortalt der var spurgt efter mig...  og lille prut og jeg havde en hygge halv time mens far lige var efter noget i byen. Tak igen for jeres ærlige svar og at i har taget jer tiden til at skrive jeres holdning til det hele.
Jeg tænker lidt at du skal passe på du ikke kommer til at tage afstand til børnene/barnet ved at understrege at du ikke er forældre. Jeg synes du skriver det rigtig mange gange, som om det fylder enormt meget for dig. Barnet er hos jer, så du har mindst lige så meget at sige som far har i forhold til hvordan barnet skal behandle dig. Og det er dit ansvar at barnet ved hvor dine grænser går og ikke faderens. I mine øjne lyder barnet som et lille barn der søger grænser, og her er det vigtig som voksen i barnets liv, at man tør. At sætte grænser og stå fast ved dem også selvom far ikke bakker op, er også med til at vise barnet vejen frem og respekt for andre. Jeg ville være bekymret hvis faderen, når du satte grænser, forsøgte at trøste barnet eller på anden måde vise at det var dig og dine grænser, der var forkert, hvis det giver mening.(Jeg har godt læst du sætter grænser, mener bare du ikke behøver faderens opbakning) ellers hatten af for dig, men prøv at lade være med at tænke så meget over du ikke er forældre. Ja du er ikke far eller mor, men du er altså en stor del af børnenes liv i og med du er fars valg af kæreste. Du må ikke underkende din betydning for børnene! Slet ikke når du får dem fra så små.:)
herske tvivl om at dine reflektioner over tingene, og måden du prøver at forholde dig til det på udviser ekstrem tankegang, omkring at gøre det rigtigt for alle parter - men glem nu ik dig selv i forsøget på at behage og sørge for god karma fra alle andre sider. Det er lidt svært når du skriver der er gode vibrationer fra moren så længe hun ik føler sig truet på mor rollen- for hva skal der til før hun kommer til det? I bor jo sammen, og en dag kan du ende med at måtte tage større opgør end det her- hva enten du el hun ønsker det el ej (desværre). At holde det nede hvor du ønsker, blir kun sværrer hvis ik faderen er i karakter - for hvis han mener lilleprt skal forkæles når lilleprut er der, så finder lilleprut hurtigt ud af det, og du kan dermed blive den "onde" - osse selvom du ik påtager dig mor rollen på nogen måde. Hvis lilleprut overtræder dine grænser hele tiden eks. fordi far forkæler og ik gør noget ved det - hvem skal så sige fra på dine vegne, andet end dig selv? så er du der jo allerede (desværre). Jeg blir lidt frygtsom på dine vegne - fordi du virkelig vil det bedste her- det er man jo slet ik i tvivl om. Og så ville det bare være så ærgerligt om ik osse det kommer til at gå som du ønsker tænker jeg simpelthen. Og igen - kunne jeg jo så osse være bange for at lilleprutten har brug for noget mere så at sige. du skriver der stadig tales med bamser om hvor vidt det er ok el ej at slå. Heldigvis viser det at lilleprut jo reflekterer positivt over din handling - men det betyder osse der hen af vejen kan komme flere episoder fordi du skal prøves af, af lilleprut. Samtidigt viser det osse en følsom lille prut- som måske som en anden skriverh avde rigtig godt af, at far blev inddraget "bag" en af bamserne på børnehøjde og mere seriøs end pleaser der vil forkæle (håber det giver mening?? og blir modtaget som jeg ønsker det modtaget - nemlig ik negativt).
historie at læse en sen aften   Øv med jeres uheld og sygdomme, men sikke en dejlig historie alligvel. Jeg ønsker jer alt godt 
I dag sørger min kæreste og jeg. D. 31/5-2010 hentede jeg en lille stakkels hund med flere problemer end de fleste andre, som ændrede mig og hendes liv for altid. Hun flyttede med mig her ud på gården d. 24/6-2012, og har elsket livet som gårdhund, og har elsket sin nye "søster". Uvist af hvilken grund, så løb hun i går op til hovedvejen 5-600 m herfra og blev på meget voldsom måde dræbt. Jeg sov 4 timer udmattelsens søvn i nat, og har grædt igen siden jeg vågnede. Misellas Julie, 26/10/2006 - 13/12-2012   Vi har været så meget igennem sammen, og så skulle det ende sådan. En billist der kørte alt for hurtigt og sigtede efter "dyret på vejen". Hun skulle have været der de næste 10 år. Men, hun fik det godt efter at have været igennem helvede og tilbage de første 3 år af sit liv. Hun var en absolut glad og tilfreds lille hund, og hun var højt elsket af en bred kreds af mennesker, deriblandt mine forældre, mine søskende, min kæreste, hans børn mm. Hun spredte glæde hvorend hun kom hen, også selvom hun kunne være noget så irriterende hvis jeg efterlod hende et sted, men det var hendes sind, hun var ufatteligt tæt knyttet til mig, og det havde hun været lige siden jeg kom traskende ind i hundeformidlerens hus i Bording, hvor Julle forlod sit skjul under spisebordet og sprang lige op i skødet på mig.
Det gør mig ondt for dig at du skulle miste din skønne hund på denne måde. Jjeg håber for jer at I trods alt får en dejlig jul og et godt nytår og inden længe vil mindes Julle med et smil på læben ved tanken om alle de gode oplevelser i har haft sammen. Knus Naja
ualmindelig sød hund den ser ud til at have været. Det er sørme synd at I skulle miste den nu. Øv da!!!
I går, den 24/12-12 blev min Per og jeg forlovet  /Lene
Sikke en dejlig nyhed, stort stort tillykke til jer begge to. Knus Naja
Det lyder sørme romantisk.Dejligt for jer begge to. 
Da jeg kørte hjem fra arbejde en smuk, varm og solfyldt Kr. Himmelfartsdag skete der i løbet af meget få sekunder noget, jeg ikke kan huske, ud over at der var et rådyr som jeg bremsede for, pludselig var der en vejpæl i modsatte side som jeg prøvede at undgå - næste flash er grønt græs, OPPEFRA - og så stod bilen i modsat køreretning, på vejen, motoren spandt og der hang underlige ting over hele bilen.   /Lene
I har da været ramt af næsten alle de ulykker der kan ramme! Godt din bilulykke ikke gik værre - god bedring trods alt og godt i har hinanden! Alt held og lykke i fremtiden 
Ej nu stopper det, ikke flere uheld og kedelige oplevelser til jer. Godt der ikke skete mere med dig. Knus Naja
Min gamle hest har nok ikke så mange år tilbage her på jord, så jeg har det sidste stykke tid gået og lagt lidt til side, så den dag hesten skulle herfra, ville der dels være til evt. dyrlæge, DAKA og ikke mindst en arvetager! her under lærerkonflikten har vi været ramt, da min mand er lærer. Har har derfor mistet en hel bruttomånedsløn og vi har overvejet tilbudet om at låne de penge af lærerforeningen. De cia 18.000 kan da mærkes i vores budget, men vi er ikke ved at gå fra hus og hjem. Jeg fortalte så min mand at jeg havde en lille hesteopsparing på omkring 10.000 og at dem kunne vi da bruge, før vi tog af bilopsparingen og kassekreditten. Det er sådan at min mand og jeg tjener cia det samme, jeg lidt mere, så jeg betaler mere ind til fællesudgifter, og derudover har jeg en konto reseveret til hest, som jeg betaler ind på EFTER alle faste udgifter er betalt, af min egen løn vel at mærke. Min mand blev stik imod min forventning ikke glad over at få kendskab til de ekstra penge, men faktisk vred. Han mente at jeg i forvejen bruger helt urimeligt meget tid og penge på hesten (jeg har et budget som hedder 2500,- om måneden til ALT)og rider den gamle dame 3X i skoven om ugen) Han mener at det er grundlæggende forkert at en person i familien har så stort et privatforbrug og til tager endnu flere penge ud til opsparing. Jeg havde ikke set det fra den vinkel, jeg har altid haft hest og aldrig brugt af fælleskontoen til min hobby. Og min opsparing er ikke gigantisk, blot min eneste mulighed for engang i fremtiden at kunne erhverve en ny bedste ven. Nogle af kollegaerne i stalden har ægtefælder som er af den holding, at det gælder om at holde konen glad, og er det en hest der skal til, so be it. Jeg mener, at så længe min hesteøkonomi ikke går ud over familien, skader jeg ingen. Min mand mener, at vi jo kunne komme på endnu flere rejser, få en større bil, lavet ny terrasse ect.. for alle de penge jeg bruger på hest. men du kan jo ikke ride på en terrasse... Så: er det for egoistisk at spare op? burde jeg bruge mere af min løn på fælles familieglæder? Vi mangler intet rent materielt og i tilfælde af at en stor uforudset udgift skulle dukke op, har jeg lovet vi kan bruge de penge.
Ja, hvad skal man sige? Nå, men bare til info, nu vi har fastslået at vi befinder os på Lolland, så er her altså mange dygtige ryttere hernede - nu du mente, at du ikke kunne finde rideparter til hestene, Annette
... en MEGET anderledes udlægning af "sandheden". Jeg tror ikke helt vi har hørt den rette sandhed fra nogen af parterne. Det modne og fornuftige ville være at mødes på neutral grund og måske med en form for mægler, så I kunne få stridighederne ud af verden. Denne offentlige luftning af det skidne vasketøj er da totalt uværdig - for begge parter...
Drama fortsættelse følger..........................
vide noget om noget som helst og dermed ikke nok til at kunne skille skidt fra kanel i denne sag så er det skræmmende at læse sådan en historie om mennesker man kender i en eller anden grad.  Jeg har desværre ingen løsningsmodeller på lager 
 
Synes det hele er lidt rodet  . Men mener stadig ts skal følge det der er bedst fot dyrerne, det lader ikke til datteren er voksen nok. Ellers vil jeg ikke blande mig i sagen....... HELD & LYKKE
hvor bliver jeg pludselig endnu mere glad for min familie og venner..
ik man kan sige datteren ik virker voksen nok, nu vi har begge udlægninger. Ingen af dem er sikkert den fulde sandhed. Men uanset hva - så er det en privatsag der er kammet totalt over. HN kan bestemt ik hjælpe jer her. Jeg kan kun sige til moderen: Som jeg tidligere har sagt ud fra hendes version. Til datteren, ud fra hendes version: Flyt dog adressen (hvorfor er det ik allerede gjort? Hvis din mor har forbrudt sig på loven, så må du jo anmelde hende for at få det der lovmæssigt er dit. For (igen ud fra DIN historie af sagen) så er den jo helt gal den vej. (Sagt sådan fordi jeg ik går ud fra nogen af historierne er totalt korrekte reelt) Ellers må i begge mødes på neutral rund og gøre det rigtige hver især. Det virker dog ik som om det er muligt pt.
Håber en af jer, er voksen nok til at trække maskerne tilbage, og finde en person, uden aktier i dette spil, til at hjælpe jer, hellere i dag end i morgen. Mvh Allan
Tråden er låst for yderligere indlæg. Trådstarter og datter må i stedet løse deres familiære problemer uden for heste-nettet.
Hej Senior-HN  Havde skrevet et langt indlæg med en masse baggrund, beskrivelse af det konkrete problem og meget specifikke spørgsmål, men slettede det  Lad mig istedet spørge mere generelt; Hvis den ene part (kvinden, aka mig, er røvdårlig til at være undercover   ) har et specifik ønske (f.eks. en sms om morgenen/aftenen fra manden for at føle sig ønsket/tryg), og har været åben om dette ønske, hvordan reagerer I så hvis han engang imellem ikke opfylder det? På den ene side, kan jeg sagtens se at han på mange andre måder signalerer interesse, og at problemet ligger hos mig, i min selvopfattelse, selvværd og i min fortid, på den anden side, det tager max. 1 min. at skrive og sende en sms, er det at forlange for meget? Hvis en mand sagde til mig at han kun kunne være lykkelig hvis han fik en kop kaffe hver morgen, så ville jeg da købe ind til kaffe, og lave det til ham, da jeg ønsker han skal være lykkelig - også selvom jeg ikke har brug for/drikker kaffe selv. Og jeg er godt klar over at HN nok ikke er det optimale sted at få mænds input   , men hvad gør I andre for at undgå at køre i dødsspiral og bruge for meget energi på en i bund og grund ubetydelig ting?
... var der faktisk en lignede diskussion i Mads & Monopolet (hent den evt. som podcast). Jeg fik desværre ikke hørt det til ende, men der gik diskussionen på... tøjoprydning  Den ene part i forholdet var meget til "bunker af kluns" fordelt jævnt ud over hele hytten. Den anden part ville gerne, at det havde i skabet eller vasketøjskurven. Hvem skulle hver af parterne føje? Der kom gode argumenter for begge ting, som f.eks. om det ville være så stort et problem for "den rodende part", at smide tøjet hen hvor det skulle, fordi frustrationsniveauet simpelthen langt oversteg den rimelige for "den ryddelige part". Eller om "den ryddelige part" ikke bare burde slappe af og i højere grad vælge sine kampe.
Jeg synes at din mand skulle skamme sig lidt  Du er da super fornuftig at du sparer op til uforudsete ting - som alle hesteejere ved kan ske - så du får en stor   fra mig.  Det er fint at du tilbyder at hugge ind i opsparingen p.g.a den nuværende økonomiske situation, jeg kunne (næsten) forstå at han blev sur, hvis han ved et tilfælde fandt ud af at du havde de penge. Her i huset kører vi efter "hvad der er dit, det er også mit". Vi har en fælles lønkonto og en fælles budgetkonto og ingen tænker i hvem der bruger penge til hvad. Han bruger penge på løb + at han står for alle indkøb og jeg bruger penge på hesten og diverse ting og sager (kvindeting du ved   ). Når man skiller økonomien ad, må man vel også selv bestemme om man vælger at spare nogle af ens egne penge op, så jeg synes at du skulle have en buket roser af manden for at være så forudseende og endda så sød at du vil dele de penge med ham under "krisen". //Dorte
Din mand mener at når man er gift er der intet jeg. Kun vi? Find en hobby til ham.....
... at det er egoistisk at spare op - men måske lidt klodset at han ikke vidste det.  At han så tillader sig at blive vred over at du har en opsparing der kan bruges i den måned han ikke får løn - det er efter min mening urimeligt. (men måske også et tegn på lidt magtesløshed hos ham - det er ikke rart at pludselig stå uden indtægt og føle at man ikke kan forsørge sin familie. Måske endda værre når man er en mand) Det JEG synes vil være rimeligt er at I benytter lejligheden til at snakke om jeres fremtidige økonomi. Jeg synes IKKE på nogen måde at det er urimeligt at du har en dyr hobby - og fornuftigt sparer op også. Så længe der er råd til det - og familien ikke "mister" noget på det. Det jeg ville synes var rimeligt hvis jeg havde fællesøkonomi med nogen var, at man lagde alle pengene i en pulje til de faste udgifter - og det der var til overs kunne så deles op i "dine lommepenge", "mine lommepenge" (evt børns lommepenge) samt en familieopsparing til ferier, ny terrasse osv. På den måde føler ingen, at de må undvære for at den anden part kan have en dyr hobby. For HVIS han nu går med drømmen om en eller anden dyr ting til sig selv - men føler at han må mangle - så kan jeg godt forstå at han er ked af at se hesten sluge så mange penge.
Træls situation for dig, Leonidas. Aldrig i livet om min mand skulle blande sig i, at jeg havde en hesteopsparing eller rettere at blive vred over det. Jeg ville dog fortælle ham om det, ingen hemmelighed i det. Du er ansvarlig ift. at lave en opsparing, men det ser han ikke. Det ser ud til, at I har nogle forskellige værdier ift penge, og det bliver endnu mere tydeligt nu, hvor han har hørt om din hesteopsparing og mærker sit behov for at de penge skulle bruges til noget, han ville have. I kan blive enige om at være uenige.
Jeg ville få en ny mand! Ja, undskyld, men det var da frygteligt afstumpet det der!! Find en, der forstår dig. Han har sikkert også hobbies, nogle mænd går til fodbold, andre roder med biler osv. Og slå ned på det!!
oppe i mit hestepigehoved har det fungeret lidt sådan: jeg betaler ind til fælleskontoen for faste udgifter, herunder bilopsparing (15.000 om måneden) og til vores mad/fredagsslik/buskortkonto (4000 om måneden)Og hvad der så er tilbage er mine "lommepenge" Opsparingen har ikke været en hemmelighed, ihvertfald ikke med vilje, jeg har et bi-job i ny og næ som illustrator og pengene fra de småjobs har jeg sat ind der. Jeg tror måske det handler om at min mand tænker meget "vi" når det kommer til familien og det er jo dejligt. Men han har ingen hobby selv som kan sammenlignes med mit hesteri. Måske tænker han, at jeg ikke vil familien på samme måde som ham, hvilket bestemt ikke er sådan jeg har det. Jeg har også lige fåeten forfremmelse og klækkelig lønstigning - måske føler han sig "fattigere" end mig? Jeg har faktisk ikke spurgt ham, om der er noget HAN godt kunne tænke sig, at vi sparede op til. Måske følte han lidt, at jeg bare kørte mit eget løb. Og så er der lige det, at han er død uinteresseret i heste- på nær i fryseren. Vores børn derimod elsker heste, så jeg kan jo prøve at sælge ideen om en "familiehest?"
Jeg kan se det fra begge sider. Hestehobby er en MEGET dyr hobby. Det kan ikke sammenlignes med fodbold, cykling osv. Prismæssigt er der meget få hobbyer der kan nærme sig ridesporten. Selvfølgelig er det da frustrerende hvis han gerne vil rejse 4 gange om året, men ikke kan pga. din hest. Det samme omvendt - Du ville synes det var frustrerende ikke at kunne have hesten, fordi han rejste 4 gange om året. Mon ikke han mere er frustreret over at I har manglet penge denne måned pga. konflikten og så har du imens sparet penge op til "dit" forbrug. Penge som ellers ville have gået til jer begge. Går ud fra at du havde hest dengang du mødte ham og at han derfor vidste hvad han gik ind til. Så synes ikke han skal begynde at skylde skylden på nuværende hest - Men køb af ny hest er I måske to om at beslutte?! Min kæreste har det også meget svært med at der går så meget af mit budget til hesten. Vi bor pt. ikke sammen så har ikke i nærheden af fællels økonomi. Hesten bliver ikke solgt og skal ende sine dage her, men når tiden kommer til evt. ny hest så er det da i samråd med kæresten hvis vi bor sammen til den tid.
I min verden er det eneste, der fungerer, modellen "dine, mine og vores penge": Begge parter betaler et aftalt, lige stort (!) beløb til en "fælleskonto", der skal dække fælles udgifter, fælles opsparing, og alt, hvad der ellers kan betegnes som fælles. På denne måde er man økonomisk ligeværdige, og der er ikke nogen, der bliver "holdt" eller føler sig udnyttet økonomisk. Hvad den enkelte så derudover har tilbage af sin egen løn kan så gå til eget forbrug, egen hobby eller kastes i brændeovnen efter forgodtbefindende, uden ens bedre halvdel kan tillade sig at brokke sig over det. Hvis den ene part føler, at der ikke penge nok til egne interesser, er det ris til egen r*v, da vedkommende så selv er gået med til at sætte sig for hårdt økonomisk - Dette kan aldrig være partnerens skyld eller ansvar, hvorfor jeg også finder det dybt urimeligt at ville bestemme, hvad ens partner skal/må bruge sine egne hårdttjente penge på. Når det så er sagt, så skal man selvfølgelig hjælpe hinanden i et forhold - også økonomisk. Men i GUDER, hvor ville jeg føle mig direkte mindreværdig og utilstrækkelig, hvis jeg i et forhold af den ene eller den anden grund ikke kunne bidrage med min del til budgettet, også selvom der kun er tale om en enkelt måned! Er det muligt, TS's mand er ked af sin egen manglende mulighed for at bidrage til familiens økonomi i denne måned, og føler sig endnu mere som en fattigrøv til sammenligning, da han finder ud af, at TS tilmed har lidt ekstra lagt til side? Dette er naturligvis ikke en undskyldning, men kunne da forklare den temmelig uhensigtsmæssige og (i mine øjne) dybt urimelige reaktion 
Vi betaler ind til budgetkonto så alle faste udgifter dækket alt efter evne og behov derudover. Jeg pendler feks langt mens manden kun har 9 km på arbejde. Jeg har derofr et større rådighedsbeløb da jeg betaler brændstof ud af det. Jeg kan bruge mine penge på heste, Louis Vuitton tasker, velgørende formål etc nøjagtigt som jeg lyster. Han bruger sine på sin båd, div gadgets til computeren osv. Den ene kan godt have lavvande uden at det kommer den anden eller fællespengene ved og det er skønt at kunne vise noget man har købt eller sige at jeg har ikke lige råd til dit eller dat uden at den anden er misundelig eller føler sig forpligtet. Selvf. hjælper vi hinanden men grundlæggende er det dine, mine og vores og vi kan hver især spare op hvis vi lyster eller drikke 50 cafe latte om måneden hvis det er sjovere. Hvis din mand har samme rådighedsbeløb som dig mens du sparede op må han jo bare have brugt sine penge ... Mvh Tina
... om jeg forstår det rigtigt? Som jeg læser det, deler I fællesudgifterne, bortset fra at du betaler lidt mere, fordi du tjener lidt mere. Resten af jeres penge råder I over hver for sig? Hvis det er sådan, så har du betalt for hest og sparet op af dine penge, og han har brugt sine på... noget andet? Hvis han har brugt sin del på fælles rejser, børns nye flyverdragter eller andre fællesudgifter, hvor du ikke har spyttet i bøssen, kan jeg egentlig godt forstå, at den "private" opsparing er den dråbe, der i hans verden gør hesteriet til en helt urimelig udgift. Selv om jeg synes, at man i et ægteskab bør unde hinanden ting, der gør den anden glad. Hvis han har brugt pengene på ting til sig selv, synes jeg, at han bør flette næbbet og overveje at spare op selv eller nyde de ting, han har købt for pengene. I hvert fald lyder det, som om I skal have en snak om jeres holdninger til dit, mit og vores  mvh. tina
Nej, jeg synes absolut ikke, du er egoistisk... Som jeg læser det, så har I alligevel "delt" økonomi på den måde, at de penge, der er tilovers hver måned, de bliver alligevel på de respestives konti. Og så er det da 100% fair, at du bruger dine penge som du synes bedst. Og din mand har da ret i, at de penge, du bruger på hest, kunne bruges anderledes, og sikkert på noget, som hele familien kunne få glæde af. Men ved du hvad? Du vil helst bruge dem på heste, og det er fandme OKAY! Jeg håber du kan få dig en god snak med din mand om, hvordan I skal gøre i fremtiden. Det er vigtigt, at I er enige om, hvordan det hele skal hænge sammen. Men jeg synes oprigtigt det er helt rimeligt, at du bruger penge på heste, og at du i øvrigt sparer lidt op (SÅÅÅÅ mange penge er 10.000 kr altså heller ikke, hvis de er sparet op over noget tid). Heste giver så uendelig meget lykke i hverdagen. En lykke, som du ikke ville kunne opnå af hverken en ferie eller en ny terrasse. PS. Min mand er selv i boldgaden: "Så længe konen er glad, er jeg glad." Puha, det er jeg lykkelig over!
Jeg ved faktisk ikke helt hvad min kæreste bruger sine penge på - han har en svaghed for god vin og den slags.. Men jeg synes vi er gode til begge at købe flyverdragte, vinterdæk og den slags, og jeg prøver da at tage min del af de "tunge" regninger. Han har det bare med tid at lade pengene "sive" dvs. købe alt muligt underligt (i min optik) og det er jo meget nemmere at se at jeg bruger et bestemt beløb til hest, fordi det står fast på et kontoudtog. Løsningen bliver, at vi laver et guldmastercard, som vi kun bruger til indkøb. Her kommer vi jo tydeligt til at kunne se, hvad vores reele mad/børnetøj/ble forbrug er!
Hej her har vi heller ikke fælles økonomi  Vi har sådan ca det samme udbetalt Vi betaler hver et fast beløb ind til en fælles "pulje" som så fordeles på 3 poster - alle vores faste omkostninger på vores budgetkonto - vores madkonto - bruges til mad, tøj og lommepenge til ungerne, div dagligdags ting - vores opsparing til ferier, større fornøjelser, bilrep og boligforbedringer. Alt andet er vores egne penge   jeg har hesten og min kæreste kan godt lide at bruge penge på diverse elektroniske dimser.... Vi kan dog begge sagtens finde på at bruge vores egne penge hvis vi lige er en smule i bund på madkontoen en måned eller hvis økonomien ellers er en smule stram Hilsen Anne
Hos os er der kun vores penge, dvs. vi har godt nok hver sin konto men hurra for netbank. Alle større indkøb taler vi om og er der en af os som har et ønske (som eks. hest) så sparer vi op sammen. Jeg kunne slet ikke forestille mig dine-mine penge modellen herhjemme.
Lige et indspark om fælleskonto. Uanset at man deler økonomien ligeligt, så er det en rigtig god ide, at man har hhver sin egen lønkonto. Så kan man have budget, opsparing osv. fælles. Men, når den anden halvdel stiller træskoene bliver vedkommendes konti incl. en fælleskonto lukket. Og så risikerer man at stå uden adgang til sine egne penge et stykke tid. Bevares, banken vil helt sikkert gerne LÅNE de penge man har brug for men ..... Og fælles konto er så ikke det samme som at man har givet den anden adgang til sin private konto 
du skal elske dig selv inden andre kan elske dig.... Det er ikke din kæreste som skal styrke dit ego og din tryghed, det skal du selv. Så glipper en sms, så lev med det, eller erkend fejlen ligger hos dig og ikke hos ham.
vel i høj grad andet på, hva du mener med at du gerne vil ha trygheden i det. Er det fordi manden arbejder "farligt" - udsmider, el andre jobs hvor det på en el anden måde kan ende ud farligt så at sige- så sys jeg det er fair, da det kan tilgodese begge parter- viser man holder af vedkommende mv. Er det fordi man er usikker, vil sikre han ik scorer en anden i byen el lig - så er det ærlighed, tale om tingene, være enig om hvordan tingene skal være og hjælpe hinanden. Men stadig dit problem reelt og ikke hans. Men man arbejder bare bedst i et forhold hvis man arbejder sammen (ik)
Vil begynde mit indlæg med, at tage udgangspunkt i den fine kommentar fra Pruhest.. vi vil som moderne kvinder gerne gerne være "bare os" ikke noget "undercover", måske endda med maskuline attituder(læs maskulin og ikke mandig;))... Men samtidig ønsker vi omsorg etc. Ved ikke om der her er skabt en gordisk knude...? tror nærmest ikke, at beskrivelsen af jeres problematik kan blive mere normal anno 2013, men samtidig synes mere kompleks end nogensinde..., Hvert forhold og dets indhold skal defineres... Intet er givet på forhånd(som tidligere hvor der ikke var tvivl om henholdsvis mandens og kvindens opgaver, ståsted og holdninger) når alt kommer til alt, er ingen "lykkelig ved en enkelt kop kaffe hver morgen"... Så ville det være supernemt(ihvertfald herhjemme hos mig;)) tænk hvis der ikke skulle mere til;) Men... man kan måske ikke forvente at blive behandlet som den "bly prinsesse" af "prinsen på den hvide hest" hvis man ikke ligefrem er bly og undercover(og tak da for ikke at være det!!!  ) og tilbage til indlægget fra Pruhest... Som jo må være udgangspunktet for, at vi finder balancen i forholdet... Tror det er afgørende, ikke at være afhængig samtidig med, at det er vigtigt at acceptere, at man ikke kan få dækket alle sine behov hos et enkelt menneske... Der er heldigvis mange af slagsen:-)
TS: for mig (som kvinde) ville det være enormt grænseoverskridende og klæbende hvis min mand/kæreste ville have sms morgen/aften. Jeg ville følge mig totalt omklamret og måske lidt kontrolleret. Omvendt ville jeg også blive ret træt af at modtage sms morgen/aften fra ham, og synes han ville fylde for meget, og at der ikke var plads til luft i mellem os. Det er muligt at det kun tager 1 minut at sende en sms, men prøv at se det fra hans side - han har det måske ligesom mig? Håber I finder ud af det. Tanker fra Anne
Jeg har det præcis som Anne. Desuden behøver det ikke være andet end at, det tænker han ikke lige på fordi det ikke betyder noget for ham - jeg er fx enormt dårlig til at skrive sms at "jeg er kommet godt hjem" hvis jeg har besøgt en gammel tante der meget gerne vil have den sms. Jeg vil da gerne sende den - men det betyder intet for mig og derfor glemmer jeg det meget nemt.
til det at tankerne kører af med en og at det skaber negative vibes i et forhold. Men efterhånden er jeg jo blevet ældre og en ting jeg har lært og endda er begyndt at sætte pris på er at en mand der hviler i sig selv ikke tænker på mig hele tiden Dog tænker jeg at sms`er i tide og utide er der overhovedet ikke nogen tryghed ved. Det er et lille øjebliks billede og er kæresten god til det hænger det nok mere sammen med hans egen usikkerhed end med dybe, stabile og trygge følelser for dig. En mand der hviler i sig selv ved at han elsker dig. Noget så stort og vedvarende er der jo ingen grund til at bruge den "minimale" tankekapacitet som han besidder på.  I det er der også at vi kan ikke altid blive talt til på vores eget kærlighedssprog. Kender du dem? De 5 sprog? Jeg ser at mange synes at den rigtige vej at gå er at lære den anden at bruge det sprog som man kan genkende som kærlighed. Det er jo også dejligt indtil det er en selv der skal påtvinges et sprog som ikke siger en noget. Min filosofi er at vi skal øve os på at lære at elske mere, elske mere betingelsesløst og lære at lægge mærke til den andes kærlighedssprog og at være glad for det han udtrykker på sin måde. Det dejlige i det er at så er vi også selv er frie, frie til at tænke på hvad vi kan lide og har lyst til i stedet for at være over i kæresten og tænke på hans behov.
TS, jeg tror godt jeg kan forstå dig. Det er da dejligt at få at vide man er elsket og værdsat - på det sprog man synes man forstår. Men .... som andre skriver, så kan det også blive for meget og for klistrende. Jeg gætter på at du ER i gang med processen at stole mere på dig selv - men det kan være en lang og sej vej. Har du prøvet at snakke med din kæreste om det. Altså ikke 'en sms hver morgen' men hvad du gerne 'vil ha' og hvad han selv! synes han gør for at vise han holder af dig. Meget generaliserende syns mange mænd, at når de 1! gang har sagt de ka li en, så behøver de ikke at sige det mere. Og kvinder (generaliserende) vil gerne høre det igen og igen og igen og ..... Du får lidt eksepler på hvordan jeg har det med min mand, vi har været gift i 20+ år. Han har lært at jeg gerne vil ha et knus en gang i mellem, af og til husker han det, andre gange går jeg hen og giver et knus og det er bestemt lige så godt  I vinters talte jeg om at det var rart med en ret høj opstigningsskammel når jeg skulle op på hesten. Hvorpå han købte materialer og brugte tid på at lave den til mig. Jeg KUNNE ha brokket mig over at han var 'væk' fra mig - men det er en af hans måder at vise han kan li mig. Og så er vi begge gode til at invitere den anden på en tur. det kan være aftentur med hunden, 'vil du med ud til hesten', 'vil du med over til båden' eller hvad vi nu har lyst til. Men det er det, at vi er afsted sammen, der betyder noget. Så kan turen i sig selv måske være mindre ophidsende  Jeg tror det har meget at gøre med at man skal lære det sprog den anden taler. Og så kan den anden VÆLGE at bruge det sprog. Håber I finder ud af det 
Tak for mange gode svar og vinkler på problemet, det sætter jeg stor pris på  Jeg har stort set altid været så heldig at finde mænd der virkelig gerne vil mig, men som ikke er så gode til at kommunikerer dette i mit sprog (de viser det så på så mange andre måder). Jeg er klar over at problemet er mit, men jeg har arbejdet med det i årevis, både gennem traditionel terapi, lykkepiller (for depression, men burde da også have en afsmittende effekt på ens neuroser   ), og gennem samtaler med veninder. Jeg kan tro - og har troet hver gang - at nu! er den der, nu er problemet løst, men lige så snart situationen opstår igen, så reagerer jeg på fuldstændig samme måde som tidligere  Jeg har efterhånden slået op med en del kærester på den baggrund, fordi jeg hellere vil skynde mig væk en risikere at blive såret. Jeg ved simpelthen ikke hvordan jeg skal bryde mønsteret, og er så træt af at have det sådan; det er enormt stressende, og bruger en masse psykisk energi  I mit hoved ved jeg godt hvad problemet er, og også hvordan jeg burde håndtere det.....men jeg kan simpelthen ikke få flyttet den indsigt fra hjernen til hjertet  Jeg prøver at blive bedre, og han sagde noget meget fornuftigt, som jeg virkelig vil prøve at tage til mig. Situationen var, at jeg havde fortalt at jeg ikke har nogle problemer når vi er sammen, så er han jo nem at læse, men at problemet opstår når jeg ikke ser ham, da jeg så kommer i tvivl/bliver usikker. Til det sagde han; jamen, jeg er jo den samme. Og selvfølgelig har han ret. Jeg må arbejde mere med mig selv (men ved ikke hvordan   ), og så kan det godt være jeg ødelægger det alligevel, men så håber jeg i det mindste jeg lærer noget af det 
Det er da i hvert fald godt du er så bevidst om det. Det er jo "farligt" at måle kærligheden på enkelte parametre. Tænk hvis han nu indvilgede i dine ønsker og glemte det en dag? Og hvor glad ville man iøvrigt blive - i længden - for "tvungen" sms morgen og aften, hver evig eneste dag? Tænk hvis nu han bad dig om at vise din kærlighed, ved at have s.x med ham hver evig eneste dag, morgen og aften og hvis du ikke lige orkede en enkelt dag, så blev det modtaget som "du elsker mig ikke mere". Godt du arbejder med det og prøv at tænk på ham, som "fløden i den varme chokolade". Chokoladen er ok alene, men med fløden i toppen, så er der lige lidt ekstra luxus. Dit liv skulle gerne være godt uden ham, men ekstra-godt når i har tid sammen. vær bevidst om at du sagtens kan have et godt liv uden ham, men at med ham, er det lige lidt ekstra delikat. Og pøj pøj.
Det lyder som en kliché men jeg mener det fra mit inderste hjertekammer. Elsk dig selv først ellers kommer du ud i et usundt afhængighedsforhold til din kæreste, hvor han skal give dig det, du ikke kan give dig selv. Ville du virkelig føle dig elsket hvis han skrev en sms morgen og aften, som du ønskede? Ville det være nok eller ville du finde noget andet, der skulle til for at føle dig elsket? Jeg tror ikke på, at bestemte "ydelser" fra et andet menneske kan udfylde den tomhed, som jeg fornemmer ligger bag du udtrykker. Jeg tror på at gå ind i det, der er ubehageligt - og mærke det og hvad der ligger nedenunder. Det er vejen igennem. Der findes ingen hurtige og lette fix! Mit bedste råd er at få fat i bogen At Vokse Sammen - af Ole Vadum Dahl. Den er rigtig go'. 
jeg ville blive skør af at skulle skrive sms'er hele tiden. I forvejen er jeg en, der ikke altid tager telefonen, eller kigger sms'er. Med det til følge, at folk tror, der er sket noget, ulykke.. Og sætter alle til at ringe til mig. Ja, det kan være uheldigt. Men som hende den friske dame fra det gamle "kender du typen"/ so f***** special sagde - vil hun HELLER ikke være slave af at skulle stå til rådighed hele tiden!! Nogle mennesker er lidt enspændere, og ikke afhængige af andre, og hader at andre er. Og vil gerne sætte sig lidt på en øde ø ind imellem, uden mobil osv. Det ligger faktisk mere til mig, men som ovenstående kvinde og mig også har tendens til.
Ligger mere til MÆND, skulle der stå.  Jeg synes det er død irriterende at skrive sms'er, især hvis man har travlt, så kan jeg ikke få den til at stave rigtigt. Så hvis jeg skulle skrive 2 hver dag, på faste tidspunkter, ville det være træls. Så hellere ringe, i øvrigt.
Jeg har lige fundet en fantastisk fyr, vi har kærestet i en måneds tid og er meget glade for hinanden.. Han er absolut IKKE afhængig af sin telefon, jeg er nok lidt omvendt. Så når man skriver er det altså ikke altid svaret kommer før flere timer senere. Han har sin telefon i lommen og tjekker når han har tid - dog sker det tit han skriver "Godmorgen" af sig selv, eller skriver at han tænker på mig eller spørger hvad jeg laver. I aften har han drenge aften med sin bror og han lovede egentlig at skrive, men jeg tror han er opslugt i playstation og andet for jeg har intet hørt, men han ringer når hans bror er gået - en gang i nat - og siger godnat  Sommetider tror jeg man skal acceptere at modparten ikke har det samme behov for sms kontakt og så bare glæde sig over de sms'er der kommer og ellers suge alt det opmærksomhed til sig man kan - der kan alt for hurtigt gå hverdag i tingene, så det er lige præcis i beyndelsen af forholdet at man skal nyde tingene istedet for at bekymre sig over ligegyldigheder...
UNDER at menneskeracen har overlevet så mange år uden sms, hvad?  Er her nogle antropologer der kan redegøre for hvordan andre dyrearter overlever, deres begrænsede sms-muligheder til trods?? Værs'go, ovenstående 2 sætninger er en mands udtryk for hvad sms'er kan bruges til. Derudover er de sindssygt gode til at ødelægge forhold og i øvrigt introducere misforståelser i selv de mest velmenende sammenhænge, og så kan de bruges til lige at meddele objektive praktiske ting, f.eks. "jeg har smadret min 17er, tager du et topnøglesæt med?", eller "gider du give Wamarg wrap når du kører forbi?", men f.... ikke noget der har med forhold, familie eller venskaber at gøre. Hvis jeg blev bedt om at sende en sms hver morgen og aften, ville jeg høre nogle af mine nørd-venner om de kunne lave noget, så det blev gjort automatisk fra en computer. Måske med en tæller på, så der stod "godmorgen for 217. gang" (hvis forholdet ville overleve så længe). Jeg tror du skal finde ud af hvorfor du mener sådanne sms'er er vigtige for dig, og så gøre noget ved årsagen i stedet for at basere et forhold på diverse teleselskabers upåklagelighed.
... lige som flere andre i tråden - jeg ville føle mig omklamret og kontrolleret hvis jeg fik et krav om at skulle skrive på bestemte tider - eller bare i det hele taget at skulle skrive når der reelt ikke er noget at skrive om. Og "godmorgen" og "godnat" er jo ikke noget at skrive - det er noget man siger til hinanden - eller slutter en udveksling med hvis man alligevel er i kontakt. Ligesom Buhl kan jeg "undre mig" over hvad man mon gjorde før sms'erne og før man kunne ringe hele tiden. Men så er det at jeg kommer i tanke om at - så accepterede man bare at være fra hinanden og have aftalt i forvejen hvornår man sås næste gang. Da jeg var barn rejste min far meget. Faktisk var han sommetider væk i 2 måneder ad gangen.  Den gang var det dyrt og meget besværligt at ringe oversøisk - så det eneste vi hørte fra ham var hvis hans sekretær havde fået en telex (så ringede hun til os med en hilsen) og så vidt jeg husker sendte han også en gang et postkort - EN gang, på 15-17 år, hvor han de fleste år var på 3-5 længerevarende rejser (mellem 3 uger og 2 måneder). Så jeg er nok præget af at jeg har kunnet opfatte at mine forældres ægteskab var stærkt og velfungerende - også selv om de var fra hinanden i længere perioder. Og jeg kunne jo se at min mor trivedes fint med at han rejste - og fint med at han kom hjem igen. Måske havde hun samme "enspænder" tendenser som jeg har?  Jeg kan nemlig godt lide at være sammen med andre - men jeg lader energi op ved at være alene! Og når jeg er alene har jeg FRI! Den "frihed" ville jeg ikke føle hvis jeg var påtvunget at skulle skrive til nogen. Så ville det være en energidræning at skulle gå og huske på det indtil det var overstået for den dag. Jeg synes det er ret interessant det med de forskellige kærlighedssprog. For det er jo ret vigtigt at den person man vælger at være samme med, forstår hvad man siger når man viser sin kærlighed på den måde man SELV opfatter - frem for måske på den måde han opfatter det. Og det er ikke alle der nødvendigvis siger det med ord!
Er der nogen herinde der har gode erfaringer med de forskelligt type shape wear? Mit problemet, da jeg næsten kan forveksles med en gravid, så søger noget MEGET effektivt for mave regionen. Vil rigtig gerne kunne holde ud og se bliieder af mig selv, men den mave der  Håber nogen har gode råd.
slet ikke argumentet med at banken lukker for ens kontier.. Korrekt det gør de.. Men jeg er helt sikker på at min og kærestens familie hellere end gerne vil hjælpe økonimisk indtil kontoerne er gjort op.. Og for det andet har jeg desværre mistet et par fjerne familiemedlemmer de seneste år og der har bedemanden altid sagt at folk skal skynde sig at hæve penge.. Det er først når han indgiver dødsattesten at kontoerne lukker.. Her i huset har vi fællesøkonomi.. Og har haft det i et par år.. Der er ingen sure miner, hvis den ene har købt en ny telefon eller den anden køber fransk hotdogs hver dag.. Så længe vi har pengene, så gider vi ikke være så smålige som nogen desværre er..
Jeg tænker at din mand måske er lidt ked af sin egen situation lige i øjeblikket og lader det gå lidt ud over dig. Den her lockuot har kostet familien en del penge og det kan da godt ske at det tynger hans samvittighed lidt, selvom det selvfølgelig ikke burde. Nu er mænd selvfølgelig ikke ens indrettet, men jeg tror på at der ligger noget instiktivt i mænd om at de er forsørgerne, der skal tage sig af os kvinder. Jeg tror at det er af samme årsag at mænd typisk tager en fyreseddel meget hårdere end kvinder. Der er også langt flere mænd der begår selvmord pga. økonomi end kvinder. I mine øjne er det kun rigtig fornuftigt at du har den her opsparing. Vi hestefolk ved jo at der ind imellem vil blive behov for at ligge nogle større beløb til enten dyrlæger, hesteskift, ny sadel osv. Jeg tror så heller ikke så meget det er det sagen handler om. I forhold til fælles konti ved dødsfald er jeg enig med Sanne i at der kan være fornuft i at have hver sin. Jeg er ret overrasket over at høre at en bedemand opfordrer folk til at hæve penge inden kontiene spærres. Jeg vil tro at det tangerer berageri. Forestil jer situationen hvor bedemanden har anbefalet det, men det viser sig at den der har hævet pengene ikke var arving til dem. Så tror jeg godt denne bedemand kunne få et alvorligt problem.
Jeg gætter på at din mands reaktion bunder i en form for usikkerhed dels fordi du tjener mere end ham og så dels som andre siger i frustration over ikke at kunne være med til at forsørge sin familie pga manglende løn. Nå, men herhjemme kører vi med egne lønkonti og så har vi en fælles budget konto som alt fælles kører over. Vi indbetaler hver et fast beløb til den konto hver måned. Min mand har så lige fået nyt job hvor han tjener mindre end mig, så jeg vil fremover til at betale mere ind på den fælles konto end han gør, synes det er rimeligt at jeg betaler mere når jeg tjener mere. Hesten har jeg købt for egne penge og alt der vedrører den kommer fra min lønkonto. Ligeledes betaler jeg fra egen lønkonto når det kommer til tøj, frisør og hvad jeg nu ellers kan finde på at bruge mine penge til. Jeg havde helt og aldeles fælles økonomi med min eks og har meget dårlige erfaringer derfra, derfor insisterer jeg på denne metode, som iøvrigt også passer min mand fint. Jeg vil ikke risikere at ende i en "du bruger også alt for mange penge på din hest, frisør, kaffe" eller at jeg brokker mig over at han bruger for mange penge på poker eller ting jeg ikke forstår. Selvfølgelig hjælper vi hinanden skulle der være brug for det. Tror det er en god idé om du og din kæreste sætter Jer ned og laver en forventningsafstemning...
Jeg havde hest, da jeg mødte min mand og har aldrig lagt skjul på hvor krævende interessen er både mht. tid og penge. Han er heldigvis fra et hjem, hvor de havde heste, så han vidste godt, hvad han gik ind til. Inden vi fik fælles økonomi, brugte jeg de penge jeg ville til hestene, men har aldrig været en som bruger vanvittige penge på udstyr. Men indkøb af ny hest og trailer koster jo også en del penge! Vi fik ret hurtig fælles økonomi og tiltrods for at jeg tjener færre penge, ja, så har jeg en hestekonto. Det var meningen, den skulle bruges til at indkøbe et nyt ridedyr engang, men efter en dyrlægeregning fra den 24 december ( midt i spisetiden ) Ja, så blev kontoen tømt. Men forståelsen af "behovet" for en opsparing har der været der, fra starten. Det er en dyr sport og vil man gerne skifte ridedyret ud engang imellem, skal der en ordentligt slat penge til! Jeg synes ikke, du er egoistisk, men det kræver en stor forståelse fra familien mht. den livsstil, som hestesporten tit er, men jeg tror tit det er svært for ikke hestemennesker at forstå 
Et kærligt spark i numsen, så han kan komme ud og finde noget at bruge sin tid på, er hvad han skulle have. Han må da have haft en ide om at man ikke kan diktere hvad ens partner skal bruge sin tid på, før han gik ind i forholdet. Jeg synes det er så godt at du vælger at spørge danmarks hestetosser om svar i dette spørgsmål. Som om vi nogen sinde ville give din mand medhold i denne sag. Forestil dig at skulle leve dit liv uden heste(gys). Ville du byde nogen at skulle være i dit selskab, når du havde abstinenser og sad og fablede om Musse mens du rokkede frem og tilbage henne i spisestuehjørnet. Altid ville du være misfornøjet og ligeglad. Præmenstruel og opfarende. Er det sådan en han vil dele dobbeltseng med, så skulle han nok have fundet sig en kvinde med en anden livsstil. Han nyder godt af det gode humør din hest giver dig, og du betaler ovenikøbet selv... Rikke
    Fuldstændig enig! Så er der inegn diskution... og ikke tale om at min kæreste skulle blande sig i min "hesteøkonomi" på den måde. Men har så også altid haft hest så han får at vide hvad han går indtil før han involvere sig med mig. Skal man være sammen med mig må man kunne respektere mine heste og den tid og penge jeg bruger på det. Har han en hobby vil jeg også respektere den fuldt ud 
mange tak for svar og jeres meget gennemtænkte forslag og overvejelser. Det er jo altid let at hente lidt sympati hos de andre hestepiger, men rart at høre at der er en meget nuanceret holdning til "Problemet". Og problemet er vel nok, at min mand grundlæggende ikke forstår hvad heste betyder for mig. Da vi mødtes stod min gamle hest skadet og min unghest var kun 2. Senere lod jeg mig overtale til at sælge unghesten (og de 50.000 jeg fik der, gik direkte ind på fællsekontoen til regninger og bil, helt ok med mig) og nøjes med skovture på den gamle. Aftalen var at jeg måtte ride 3-4 gange ugenligt,hvilket er ok for mig. Men sagen er den, at når den gamle ikke kan mere ( og der er nok ikke sååå lang tid til) så ville jeg jo gerne ride distancestævner igen. Og det koster jo både tid og penge.... Min mand har været yderst klar omkring,at han på ingen måde synes det er i orden, at den ene part i forholdet bruger så meget tid og penge på en hobby. Så det er vildt svært at lave en forventningsafsteming, når manden synes at jeg måske kan have en islænder i løsdrift,som jeg tager børnene med ud og trækker en tur på i weekenderne og jeg har en drøm om igen at ride MA...... Jeg kunne godt leve med en skovturshest og 3 ugentlige ture og en "børnedag", men en god, velopdragen skovglad hest koster også penge! og den bliver kun velopdragen gennem træning.. Jeg tror det meget handler om, at han ikke selv på samme måde brænder for noget - så hvordan skulle han kunne sætte sig ind i at være hesteejer på 25ende år? Det som gjorde mig lidt knotten, var at vi bla skulle bruge min opsparing til en ny cykel til ham, da hans var blevet stjålet   ...Vi fandt dog cykellen og det viste sig at han ikke havde låst den! og dagen efter stod den uden foran huset igen ganske ulåst!!! altså er der ikke noget som hedder dummebøde der?
Eeeej, jeg bliver helt gal på dine vegne   Seriøst, det er jo dine penge!? I bidrager begge to (du endda mere end ham) til det fælles - han bruger sine penge til ????? og du bruger dine penge til heste og opsparing. HVOR er lige problemet..? Er det bare misundelse over at du er i stand til at spare op? Det er jo ikke fordi du bruger flere penge end ham, du bruger dem bare anderledes... Æv, jeg hader når folk vil diktere deres partners liv og prioriteringer 
Aftalte I, hvor meget du MÅTTE ride? Undskyld, men hvad?? Du er da et voksent selvstændigt mennesker, så du bestemmer da selv, hvad du må   Det kan godt være, at det er bare er formuleringerne i dit indlæg, men jeg mener altså, at et forhold skal være ligeværdigt. Og hvis ens kæreste/ægtefælle begrænser en i ens interesser, så synes jeg ikke, at forholdet er ligeværdigt. Selvfølgelig skal man finde en balance, når alt skal gå op i en højere enhed, men der synes jeg, at det handler om, at man selv giver sig/begrænser sig - og ikke at man bliver begrænset. Nu er det nemt at være klog fra sidelinjen   men *jeg* synes, at det virker som om, at der er nogle enkelte fundamentale elementer i jeres forhold (bl.a. økonomi og fordelingen af denne), som I ikke har fundet en fælles enighed omkring. Sæt jer ned og snak om, hvad I hver i sæt godt kunne tænke jer - både for jer selv og af hinanden, og så lagt en slagplan, som I   er glade for, og som ikke bare er tolerabel af laveste rang for den ene part  Og lige til sidst...  Så synes jeg altså, at man som par skal støtte hinanden i ens drømme. De er jo en del af en, og opnår man disse, opnår man jo ofte stor glæde/lykke - uanset om det er et MA ridt, en 12 kilos regnbueørred eller en tur til Maldiverne 
Min man sagde at han kunne accceptere 3, til nød 4 ugentlige rideture, det tager jo trods alt 2-3 timer hver gang. Vores børn er jo ret små endu (3 og 8 år) og har begge autismediagnoser, så de er måske lidt anderledes at passe end andre. De har bla et meget lille søvnbehov, så den sidste sover først 22 og den første står op 5.30, dvs vi har så godt som ingen voksentid med mindre vi får dem passet ude. før i tiden kunne jeg jo ride efter 20 når de var puttet og i weekenden stod jeg gerne op før 6 for at nå i stalden og være tilbage inden huset var oppe, men det bliver bare svært nu.. Min man ved godt at hesten gør mig glad, men i forhold til alt det praktiske der skal ordnes i huset, tror jeg helt ærligt at han synes det er hamrende uretfærdigt at jeg skal have 9-12 timers privat hobby om ugen. Jeg har tilbudt at han gerne må tage ud til sine venner om aftenen, eller andet, men som sagt, han har ingen hobbyer. han kan dog godt lide at være med i stalden når vi skal reparere ting, køre traktor og den slags. Jeg ved godt at han kan komme til at fremstå som et monster, men han er en god mand, som jo har børnene meget, da jeg arbejder en del i perioder. Og han har da ret i, at det er godt nok ikke særligt mange børnefamilier hvor den ene part, kan have en så tidskrævende hobby og fuldtidsarbejde. Jeg tror lidt min mand måske tænker, at hver gang jeg betaler smeden/staldleje/dyrlægen, så er der et restaurentbesøg, en tur i legoland, nye gardiner, ect. som går familiens næse forbi. Og at jeg med min hobby har valgt at bruge 3000,- om måneden som faktisk ikke er mine penge, men familiens. Og ligegyldigt hvor meget jeg elsker heste og hvor glad det gør mig, så har han jo ret i, at det er en dybt egoistisk beslutning at fratage familien så meget tid og penge. Problemet er også, at han elsker at rejse og jeg er meget flyskræk! og keeeder mig så gudsjammerligt på badeferie ( har hvidt hår med ditto hud, så jeg kan ikke tåle sol overhovedet mellem 11 og 15...ikke engang i DK)og min mand vil vildt gerne på skiferie( det elsker han!) men jeg er højdeskræk og kommer aldrig op i en lift....så når jeg tager med, er det for at sidde i hytten og passe børn, kælke lidt med de mindste ect. og det er måske den længste uge i mit liv hvert år. Jeg har tilbudt ham at tage afsted alene, men det vil han ikke.
nu har jeg fulgt lidt med uden at have sagt noget, men jeg tror altså ikke han har ret i at, der ikke er mange familier hvor den ene har en tidskrævende hobby. jeg oplevet ofte folk hvor den ene eller anden har en hobby der er tidskrævende og har fuldtidsjob. Min mand spillede fodbold 3 gange i ugen og en kamp pr. uge og hans job krævede noget mere end de der famøse 37 timer. Men det gjorde(gør) ham glad, så selvfølgelig skal han det. Jeg selv har hest, og det tager også tid, dog er mine børn lidt ældre og der ved er det nemmere. Og ang økonomi, vi har ikke fælles økonomi, han har noget han betaler og jeg har noget jeg betaler, og uanset hvad han vil bruge hans penge på, siger jeg ikke noget til det, det er ikke min sag, og omvendt.
jeg synes da lige jeg vil komme med et lille indspark. jeg flyttede sammen med kæresten i december, og allerede der gjor jeg det HELT klart, at når min hest var klar til ridning igen, så kræver det træning - og at man i hvert fald kommer i stalden hver dag!! det accepterede han, og sagde endda at han gerne ville hjælpe hvis jeg ikke altid havde tid... hesten har stået skadet siden, og det har krævet 2 dagle ture i stalden.. hver dag... det accepterer han også, og siger "jamen sådan er det jo. den var der før mig, så den er en del af vores "familie"." hvad angår økonomi har der også været udfordringer, da det jo har kostet i dyrlæge. fordelingen ligger sådan at han tjener en del mere end jeg gør på SU, og når der kommer en regning på hesten så betaler jeg den selv, men til gengæld siger kæresten at jeg under ingen omstændigheder får lov til at give halvdelen af huslejen når der kommer sådan en regning. han vil ganske enkelt ikke have det. jeg kan slet ikke følge med i at du som hesteejer går med til at din mand skal bestemme hvor meget og hvor ofte du må være hos din hest. selvfølgelig har du børnene som du også skal tage din del af slæbet med, og så er det op til dig at få organiseret tiden så der er plads til både børn og hest. det er ikke op til ham at distribuere din tid. det er noget man gør i FÆLLESSKAB! og hvad angår lommepenge, så deler vi det halv/halv her hos os. (når han ikke lige nægter at tage imod min del..) jeg betaler altså: husleje til ham, forsikring til både hesten, mig selv og indbo, opstaldning, benzin til bilen som jeg bruger, og mad. han betaler: lån på bilen, husleje, forsikring på sig selv og mad. (maden ligger jo under os begge to.. det er den der lige har sit kort med, der betaler. vi spiser jo begge to så om det er ham eller jeg der betaler er underordnet. og alt det andet køber vi når vi har brug for det.. og vi har en samlet indtægt på 12.000 om måneden.. det går sagtens alligevel! jeg synes kun at det er fair at jeg selv betaler for hesteudskejelser, men det gør TS jo også. og det er ud af egne penge, som ikke kommer manden ved hvis man spørger mig. og at han bliver gal over at du har en opsparing som du tilbyder at tage af nu.....   skam dig kære mand. det er usmageligt at du bliver sur over at din kone har gemt til noget hun ønsker sig, men alligevel tilbyder at smide det i hovedet på dig når lorten lugter. jeg må indrømme at jeg synes lidt at din mand er en tyran. HAN skal bestemme hvad du bruger din tid på, HAN skal vide hvad du har af penge(okay, men det er vel ikke ham der skal bestemme hvad du bruger dine lommepenge på!), og at HAN synes at du er egoistisk er da virkelig hans problem. du betaler på lige fod med ham for alting, og hvad du har til overs må også være til din distribution. færdig bum!
Nu skal dette indlæg jo ikke være en reklame for det barnløse liv, men jeg har tænkt lidt over hvor mange af jer herinde som egnetlig har både mand, børn OG fuldtidsjob + hest? For jeg har mange veninder som måske rider en eller to gange om ugen, og det er hvad de kan få lov til af familien. Og de veninder jeg har, som rider mere har enten ingen børn, deltidsjob eller meget store børn, som passer sig selv. Jeg skriver dette, fordi jeg spekulerer på om min mand egentlig er så urimelig, eller det er mig som hestepige der forventer det urimelige? Helt ærligt, hånden på hjertet: hvis jeres mand lod jer sidde 5 aftener om ugen alene hjemme med børnene, fordi han skulle i fitnesscenter, ville i så synes det var superfedt? Hvor mange kvinder herinde rider mere end 4 gange om ugen, har børn under 8 og en fuldtidsstilling? og en mand som ikke er til heste? Helt ærligt, jeg tror ikke det er mange, og det kan godt være at man fortæller hvor meget hestelivet betyder for en ect. ect..men min erfaring er, at når der kommer børn, kommer der en helt anden agenda på bordet.' Jeg tror det handler om at finde en mand som er glad for heste, eller i fet mindste livet på landet. Jeg tror desværre at min mand er som mænd er flest, og sandheden er vel stadig den, at når man bliver en familie, så mister man altså noget frihed. Jeg har nok bare ville blæse og have mel i munden....
ikke din mand er unfair, jo at han bliver sur over at du har sparet penge op.. Men ikke over at han siger f.eks. hest maks. 4 gange om ugen.. Vi har begge fuldtidsjob, lige købt ejendom hvor der skal gøres en masse.. To heste hjemme og hund.. Ingen børn.. Jeg rider ikke så pokkers meget, for tiden er simpelthen ikke til det og jeg ville have så dårlig samvittighed hvis jeg tog til hesten hver aften for at slappe af og min mand så stod med to små børn indtil de skal i seng og så bagefter bare sidder og glor til jeg kommer hjem.. Hvorfor så være sammen, hvad er det man har sammen i hver dagen.?
AAAALLLLTTTT ændrer sig, når man får børn. Ikke for at være en negativ kælling, men hvis man ikke har børn og skal forestille sig, hvordan kabalen går op MED børn, er de fleste dybt optimistiske  Som skrevet ovenfor har jeg virkelig en mand af format. Det var HAM, der insisterede på, at der skulle en hest i familien, og vi har 100% fællesøkonomi, hvor han tjener dobbelt så meget som mig (ja, det er rigtigt: dobbelt), men alligevel bliver der kastet flest penge i min retning på tøj, gaver og interesser. Og nej, heste interesserer ham ikke ret meget. Men for at svare på dit sidste spørgsmål: Hvor mange kvinder herinde rider mere end 4 gange om ugen, har børn under 8 og en fuldtidsstilling? så  . Jeg har fuldtidsjob, ét barn på 3 år, og en hest, men jeg rider sjældent mere end  . Men han er så en islænder i en løsdrift, og bruges også som klappe-hest ind i mellem (ha ha ha). Mine ambitioner om stævner, distance mv, må vente til jeg ikke har små børn mere. Sådan er det bare... Der skal sgu være plads til alle i familien. Ikke bare hende den hesteinteresserede 
Så for at opsummere: Jeg synes der skal være plads til heste i dit liv, og jeg synes det er 100% i orden, at du bruger både tid og penge på det. Men alt med måde 
Jeg synes, der er tre ting i det. Økonomien: I har fordelt jeres økonomi, så I deler de faste udgifter og har hver jeres penge derefter. Du bruger dine penge på hest, han bruger sine på noget andet, som ingen rigtig ved, hvad er. Når han ser på din opsparing og tænker, hvordan den kan bruges til familieting, så er han GRÅDIG. Han kan starte med at spare op af sin egen del i stedet for at afkræve dig din. Tiden: I har børn med særlige behov, og delte jeg sådan nogle søvnløse børn med en mand, ville det bestemt ikke være i orden, at han lige smuttede ud og plejede egne interesser i så lang tid. Ja, der var en hest, da I fandt sammen, men nu er der også børn, og betingelserne er ændrede. Som et minimum ville jeg forvente, at min mand selv tog sin krævende interesse op til diskussion, så vi kunne finde ud af i fællesskab, hvor meget der er plads til. Men gjorde han det, ville jeg også strække mig langt for at give ham noget plads til det, han gerne vil, og som gør ham glad. Desværre er jeg ikke sikker på, at interesseløse mennesker ville det, for de forstår det nok bare ikke. Samarbejdet: Jeg synes simpelt hen ikke, det lyder som om, I er ret gode til at se eller anerkende, hvad den anden gør for forholdet. Eller ret gode til at stoppe op og kigge på den anden og sige: De her fungerer ikke så godt, kan vi gøre det på en anden måde. Så bliver det godt nok surt, når man ikke arbejder sammen, men kæmper imod hinanden. Men jeg synes heller ikke, at I lyder helt håbløse - har I måske brug for en psykolog eller coach for at få et spark i den rigtige retning, så I lige kan (gen)lære, hvordan man arbejder sammen i et forhold? Jeg synes i øvrigt ikke, at det er andre, der skal afgøre, om der er plads til heste i jeres liv. Det er noget, som du og din mand skal finde ud af i fællesskab. Jeg tænker, når man overvejer, hvad der er ressourcer til, at det nogle gange kan være en ide at overveje, hvad der er muligt, hvis man var alene. Alt derudover er jo fryns og en gave  mvh. tina (single - så jeg ved ALT om forhold  )
Jer der skriver at I ville føle Jer kontrolleret; jeg forstår det godt, selvom jeg slet ikke ville have det sådan selv (som skrevet tidligere, hvis det var det der gjorde at min partner var tryg og glad, så ville jeg gøre det for hans skyld, da det er så lille en ting, og kræver så lidt). Jeg skal imidlertid ikke være sammen med en mand der ikke forstår eller har lyst til at opfylde mit behov, og har da også været "heldig", stort set kun at finde mænd der meget gerne gør det, og mere til (de kan endda finde på at ringe morgen og aften - og skrive midt på dagen hvis vi ikke ses).......der har så været nogle andre ting, der gør at jeg ikke kunne fungere i de forhold (og de problemer er udelukkende mine   ). Den sidste jeg datede var imidlertid helt anderledes, og når jeg ikke får rene linjer/svar fra en person jeg er sammen med, så bliver jeg usikker, og så føler jeg det nødvendigt at teste deres interesse, f.eks. med sms-er. Min mavefornemmelse i denne situation var imidlertid helt rigtig; han var ikke klar til et forhold, og det er jeg meget glad for at jeg fandt ud af så hurtigt som jeg gjorde (nogle vil så nok tænke; han var måske blevet det hvis jeg ikke havde presset på, og selvom jeg ikke tror på det (af rigtig mange grunde), kan jeg ikke udelukke det 100%, men sige; så er han ikke den rigtige for mig, hvis der ikke skal mere til at skræmme ham væk end det). Jeg ved stadig at jeg har problemer med tillid til mænd, og vil gerne arbejde med dette, men er efterhånden begyndt at frygte, at jeg bare er størknet i mine måder at tænke og føle på (har gået til psykolog, psykiater, anden terapi samt talt meget med veninder om det + læst og tænkt en del over det i det hele taget.....og alligevel synes jeg det er de samme gamle følelser der dukker op hver gang jeg bliver utryg i et forhold, og jeg er p*ssetræt af det!). Jeg må bare se at komme videre, og håbe at den rigtige mand til mig er derude (og at vi rent faktisk finder hinanden   ). Tak for Jeres tid og råd 
... af nogen - men for andre vil det at være BUNDET til en bestemt opgave være en forpligtelse der dræner energi fordi den skal huskes. Hvis jeg havde en kæreste der stillede det krav, ville jeg jo skulle huske at medbringe min telefon hele tiden. Jeg skulle være uhøflig overfor folk jeg besøgte og pludselig sidde og sms'se med andre mens jeg var hos dem - og jeg skulle HUSKE at gøre det (det sidste kan nok sættes med en alarm, men det er da træls at blive forstyrret i hvad man laver) Jeg ved godt at vi alle er forskellige på det punkt - men jeg indrømmer blankt at det pisser mig aldeles af hvis jeg sidder og taler med nogen og de så pludselig i stedet kaster sig over deres sk*de telefon. Det er SÅ uhøfligt overfor den man taler med, og kan egentlig kun undskyldes hvis der er noget ekstremt vigtigt (sygdom i familien eller lignende). Derudover er jeg selv en person der er meget "til stede" i hvad jeg gør. Hvis jeg f.eks. sidder og ser en god film, skriver, læser en god bog eller lignende - så glemmer jeg da alt andet. Har jeg travlt på mit arbejde er det det samme. Det er en stående joke på kontoret at jeg har min kalender til at påminde mig om hvornår jeg har fri - sommetider overser jeg den - så husker mine kollegaer mig på at jeg skal hjem. De husker mig også på når jeg skal til frokost. Og en ting er at opdage at man har arbejdet et par timer over fordi man har overset en alarm - men det ville da være rigtigt trist at ødelægge et forhold, fordi man har LOVET en sms, men har overset alarmen til det. Så hellere lade være med at love noget!
Jeg tror det drejer sig om, at finde en der har det samme behov for kommunikation som jeg selv har.....og nej, jeg ville ikke trives sammen med en mand der ikke prioriterede kontakt med mig højt. Det betyder ikke, at jeg ikke kan lide at være alene, eller ikke under ham at lave ting for sig selv, men at jeg har et behov for et vist mål af kontakt, og for at et forhold skal fungere - med mig i hvert fald - så skal der helst være nogenlunde det samme behov hos den mand jeg er sammen med. En del af jer der skriver her, har andre behov, men det gør ikke mine behov forkerte eller "for meget", bare anderledes. Så er der nok andre punkter hvor jeg er mindre krævende (f.eks. er jeg ikke interesseret i at blive gift, få børn eller købe hus sammen). Jeg har ikke tidligere oplevet at være nødt til at sige til en mand at jeg gerne vil have han skriver/kontakter mig, det har de bare gjort af sig selv, så grundlæggende tror jeg simpelthen at problemet opstod her pga. at han ikke var klar til et forhold, og jeg mærkede den tilbageholdenhed, hvilket gjorde, at jeg blev usikker. Jeg har bestemt mine fejl, men jeg fortjener en mand der rent faktisk vil mig, og ikke løber skrigende væk fordi der er nogle behov. Jeg vil stadig gerne blive bedre til at tro på mig selv, og stole på at mænd ikke altid vil forlade mig, men jeg er faktisk nået dertil hvor jeg ikke synes det er urimeligt at have en forventning om kontakt, og hvis manden ikke har det på samme måde, tja, så skal vi bare ikke være sammen 
Trinny og Susannas tortur kjoler er faktisk vildt gode, min mor har en og hun går 2 størrelser ned. Jeg har en fra wolford (den korte der når op til under brysterne) den giver en, en ret vild hvipsetalje (men man skal ikke prøve at spise noget mens man har den på, så er Trinny og Susannas nok mere behagelige) Men der er jo hundrede forskellige slags, H&M har også lavet nogle, de ser helt forfærdelige ud på mig, men så passer de jo nok til andre kropstyper, så det er nok bare at prøve sig frem 
Ved du hvad din mors hedder, og hvor den kan anskaffes?
Jeg har lidt forskellige modeller, og jeg går også noget der ligner to størrelser ned .. Jeg elsker dem   Især når man gerne vil have jeans og en pæn top på, og ikke lige gider det der med deller .. Nå, men jeg tror det vigtigste er at prøve nogle forskellige på og finde noget der passer dig .. Jeg har i hvert fald fire fejlkøb liggende i skuffen - købt over nettet - som viste sig ikke lige at passe ordentligt eller sidde som de skulle. Til sidst gik jeg ned i en undertøjsbutik og betalte det dobbelte, men kom så til gengæld hjem med en der sidder pefekt og gør det den skal - og som jeg kan holde ud at have på en hel dag ..
Triumph har faktisk en rigtigt god linje med shapewaer med mange forskellige modeller af helkjoler, bodyer, trusser ect. så er det mere hardcore mærker som Ragu og spanx, som virkelig kan omforme din krop... jeg handler meget på asos.com og her: Jeg er ret vil med Gossards "retrolotion" serie!
En dyr en som er som en undretrøje, den skal trækkes op nede fra og holder brydter mabe og hofteballer på plads. Lækker at have på når først den sidder mærker man den ikke. Men så faldt jeg over en i føtex til kun nogle og 60 kr. Den er akkurat lige så god  .
Den min mor har hedder bare "Trinny & Susanna's" Den kan købes mange steder, tror min mor købte den i magasin? 
Ah, jeg tror min mor har Trinny and susannah "magic bodysmoother" modellen
jeg har længe overvejet sådan en sag også... tog mig sammen og prøvede sådan en ala bodystocking ting i en undertøjs forretning... Det var da ren kaos! mener puha det var en kamp at hive den på.. det er så okay hvis den virker som den skal.. men alt det fedt der nu pludselig ikke kan være der hvor shapewearen er... hvor skal det så presses hen? jeg syns jeg fik buler alle mulige andre steder? Men måske fordi det ikke var den rigtige til mig? i alt fald ikke smart med en der også presser brysterne ind.. så helt skørt ud.. hmm måske jeg skulle prøve en anden model... hader bare min BH delle... !
hvad pokker gør i når der skal besøges et toilet mens man er påført disse shape wear tingester ? tager det ikke vildt lang tid at få al tøjet af og på igen på de meget få m2 der er til rådighed på et toilet?  Blot en tanke..... har også selv luret på om sådan en ting kunne hjæpe, er bare bange for at dem med "høj talje" vil rulle sammen eller genere.  Karina
ja, jeg er altså i shapewear hver eneste dag! jeg er vild med den måde at det støtter ryg og lænd på, er glad for at have trusser som ikke rejser op bagi når man rider, og mange shapewear BHer er mere støttende når man som jeg er en 75 DD/E Jeg bruger sjældent kjoler og heldragter, men højtaljede underbukser og en god bh. Hvis man som jeg aldrig går i bukser, men kun kjole og nederdel, så er det vigtigt at undertøjet sidder godt og der ikke er steder hvor man " skiller på midten" Jeg har trusser fra Triumph, maidenform, Gossard og BHer fra samme. er også ret begejstret for whatkatiedid - et engelsk retromærke.
hmm.. ansporet af denne tråd tager jeg en chance... uden at prøve noget som helst (har dog taget mål af mig selv) har jeg betilt sådan en bodyshape tingest fra Trinny og Susanna.... Nogen der gerne vil høre min erfaring når den forhåbenlig ankommer en af dagene?
Skriv endelig din bedømmelse af produktet   *Duftafhest 
Kære shaping kvinder.. jeg har købt sådan en body smothing shaper fra Trinny og Susanna.Lidt dyr syns jeg.. 529 kr. Men super hurtig levering fra dag til dag fra net butik i DK. Modellen er den der går i en bue under brystet og uden ben, men med kjole. Jeg havde målt mig efter måleskema inden jeg bestilte. Min erfaring er efter at ha prøvet den på... at den er stor i str. Jeg fortryder jeg ikke købte nr mindre! og så er selve nederdel tingen ret lang (eller måske har jeg for korte ben?) Jeg er 170 cm lav. Jeg tænker om det bliver et "problem" med at have den på under en kjole uden at kunne se den hænge under for neden ?? Kikset.. måske den kan lægges op? Og så sidder den jo tæt.. hvad der jo er meningen men bevirker også at mine (i forvejen ikke for tynde) inderlår kan komme til at æhm gnide mod hinanden?? Men ikke afprøvet i praksis.. Vender tilbage når mere afprøvning er foretaget 
hvor er det fedt at vi har en prøvekanin, jeg har selv overvejet samme model, lad os endelig høre hvordan det går   
Puuuha hvor delen gør I af de former der siden uden for shaperen?! Jeg må tilstå at synet af udhæng har sænket min appetit hele ugen efter sidst jeg prøvede sådan en sag. Jeg har prøvet en del forskellige, men må simpelthen konstatere at situps og faste er det eneste der er at gøre for at få flad mave. Ok jeg indrømmer at jeg kan komme på et par sjovere og mere effektive alternativer til sit ups, og at kaffe og ananas kan fremskynde effekten af faste... Dog har jeg opdaget den bedste løsning for mig: Nettos leggins. De har mega bredt elastik og tager det man ikke nåede at træne af maven.
Jeg har netop bestilt magic body shapewear, skal nok opdatere, når den er kommet og prøvet:-) Mht. hvor dellerne bliver af, tænker jeg, at de da "bare" bliver presset ind frem for op, ned eller ud - lidt ligesom en stram top over sports bh´en gør eller et par jeans uden stretch. Jeg glæder mig til at prøve 
hold da op hvor blir vi alle faste at se på... Platugle jeg er spændt på at høre din mening om str. og pasform... Jeg har bestluttet at få min byttet til en mindre str. Vil ikke få gavn af den som den er.. strammer ikke noget ind nogen steder syns jeg... Det sværeste er at få den trukket på.. enten over mine brede skuldre eller over min store røv... hmm... Har tager den på oppe fra, og af ned over... 
#duftafhest - jeg er også spændt, læste først om det med stor i størrelsen, da jeg HAVDE bestilt. Jeg var lidt i tvivl ved bestilling, fordi mine mål ligger midt imellem i en størrelse. Men ellers må det bare være en bytter - jeg skal først være "fast" den 20. april;-) Mon ikke man skal rulle den på?  Følger der ikke en brugsanvisning med? tihi
Det bliver vist et lidt rodet indlæg, men here goes.. Ja, jeg har næsten altid holdt hest, men da børnene var små, (4 trip-trap-træsko på 4 år), var det en lille pony, og senere en uønsket oldenborghoppe. På samme måde som jeg ikke tog i byen, tog på cafe, besatte huse eller gik i demoer, alt det jeg ellers forlystede mig med før børnealderen,så blev hesteriet til hyggestadiet. Heldigvis bliver de jo store, og da de kunne være hjemme uden andet opsyn end deres faders, så fik jeg ridehest. Dog på meget skrabet budget, og med en masse lærdom til følge, for jo billigere hest, jo mere tvungen indlæring for ejer.. Hele perioden medens jeg havde børn hjemme følte jeg selv, at det var lidt "stjålne" penge, der blev fordelt udover hesteholdet, og kompenserede ved ikke at bruge en krone på andet, tøj, frisør, sminke osv.. Arbejdsmæssigt har jeg altid tjent mest, og arbejdet mest, men, som du er inde på, så kunne der jo blive mere til poderne, hvis hesten ikke var der, og jeg har altid været fuldt bevidst om det egoistiske ved projektet. At jeg så valgte at have den egoisme, er vel en karakterbestemt ting, og jeg har aldrig fortrudt, men vil heller ikke gøre det politisk korrekt med "jamen jeg skal være glad". Det var mere "300 mindre pr. næse til tøj og ting, for jeg VIL have hest for mine selvtjente penge", uanset at jeg er en voksen person med et stort ansvar. Så er vi ved næste del af hesteproblematikken.. Det er jo ikke en "hobby" eller en "fritidsinteresse", det er en del af min personlighed, min identitet, min selvopfattelse, hvilket er svært at forstå for andre. Nu har jeg en fantastisk kæreste på 6. år, vi har intet fælles angående økonomi, og ingen børn sammen, eller nogle hjemmeboende mere, men stadig er det "hestekortet", der kommer i spil, når vi virkeligt er på de følelsesmæssige høje nagler. Og jeg forstår ham faktisk godt. Ikke, at det er selve hestene, eller pengene, men jeg ved jo fra en ransagning af mit hjerte, at selv om jeg elsker ham mere end noget, så har livet lært mig at kærlighed kan slutte, hvorimod jeg aldrig et sekund kunne forestille mig at trække været uden en hest i baghovedet. Faktisk er jeg ikke engang sikker på, at jeg ville kunne magte selv at være i et forhold, hvor den anden part var lignende besat.. 
børn og har købt hus på landet. Før købet, red jeg min hest hver dag - 3-4 timer hver eftermiddag/ aften og det var ok med min mand. For i vores forhold sidder vi ikke lårene af hinanden så at sige  Men efter vi er blevet husejere så er aftalen en anden. Nemlig at min hest nu står et meget billigere og super godt sted - hos naboen. Jeg rider heller ikke hver dag, men fordeler dagene mellem hesten og huset som skal istandsættes. Og de penge jeg sparer på at nedgradere mig selv og hyppen til ren hobby/skovtur, bruges på huset. Grund: Simpelthen fordi vi har smidt en stor opsparing i huset og vores tanker er at huset skal sælges igen og gerne med profit engang ude i fremtiden  Vi har en fælles konto hvor vi hver især indbetaler et beløb som dækker alle regninger knyttet til huset og bilerne. Hesten står for min egen regninge, alt inkl. og hvis jeg en dag ikke kan magte min hest, så må jeg af med hende.
jeg syntes din mand er dybt urimlilig - og det er min kæreste enig i  vi har en lille en på 8 måneder, jeg rider minimum 3 gange om ugen (nu har jeg ikke egen hest, men det er af andre grunde) havde jeg egen hest, jeg selv betalte for ville der ingen sure miner være. min kæreste går i fitness 6 gange om ugen 1-2,5 timer hver gang, og det genere mig ikke det fjenerste 
Jeg har to børn og et firma (svarer til min 37 timer ugentligt ofte mere)og en mand der er rædselsslagen for heste. Det ene barn med diagnose og dertil øget krav om pasning. Jeg er i stalden hver dag, i weekenderne 2-3 gange hver dag, mange gange har jeg ungerne med, men lige så ofte passer manden dem og som bonusinfo ja så er det ikke engang hans biologiske børn. Han tjener mest og afleverer gerne alle penge hver måned til mig. Han er endda gået så vidt som til at overtage udmugning i weekender og da jeg var på kursus i Holland i sidste uge, kørte han ud med et æble til hesten hver dag frivilligt (uden jeg vidste det) selvom han er ved at gå i brædderne af skræk hvis der kommer en hest tæt nok på. Så ja jeg synes din mand er en smule urimelig, på den anden side så må du nok også indse at med to børn med diagnoser, så bliver det ikke før de er ret store, du kan starte stævner osv. med hensyn til økonomien skal han da bare lukke skuffen og være dig dybt taknemmelig for at du reelt gider hjælpe og ikke mindst at du er i stand til det fordi du prioriterer anderledes.
Cat du har en rigtig god pointe. Derudover så hvis Lotte får flere æbler end Per ved at arbejde og ligeledes giver lidt flere til fælles æblepulje (som jeg læser at Leonidas gør) så har Lotte altså også ret til at spare op til æblemost, når hun nu selv har knoklet for æblerne. Til ts: Havde du nu kun villet betale det samme som ham til fællespuljen, så kunne jeg måske lidt følge ham hvis han så til gengæld stod med mere børnepasning/husarbejde. Men som jeg læser det så kompenserer du for det ved at give ekstra i økonomien. Jeg er dog lidt lost omkring om i har lige lommepenge? Altså at han bruger alle sine og du sparer op, hvilket gør ham virkelig urimelig, barnlig og grådig. Eller om du betaler mere ind fælles, men reelt har flere lommepenge end ham, i hvilket tilfælde jeg blot synes han er grådig, hvis du forstår forskellen.
jeg tror problemet er, at han godt kan lide at bruge penge på mere forgængelige ting - tøj, mad, sko ect. Og de står jo ikke ude i stalden og fylder... Så det er jo let at se hvor meget jeg bruger på hesten, fordi beløbet falder på en gang - hans drypper bare ligeså stille derudaf. Det kom faktisk bag på mig, at han ikke følge at han havde penge nok? jeg ved jo ikke hvad der står på hans konto og hvis han har lagt ud for dyre flybilletter og ikke taget af fælleskontoen, er han nød til at sige det - ellers kan jeg jo ikke overfører ekstra. Min hesteopsparing er udelukkende lavet af midler fra "ekstrajobs" alle de gange jeg har fået en arv, gevist eller lignende, er det røget i fælleskassen. Men det handler nok om penge når alt kommer til alt, for hvis min hesteøkonomi betyder at vi først kan få ny terrasse om 5 år istedet for 2, ja så synes han jo - med rette - at mine personlige fornøjelser kommer før familien. Og han er et supersolidarisk familiemenneske, så argumentet med at en hest gør mig glad og derved en bedre kone og mor, er lidt lost på ham. Han er glad blot han får en ugentlig pokaraften og sommerhustur i weekenden, så jeg tror simpelthen ikke han kan forstå, hvorfor jeg ikke kan være tilfreds med det samme. Og der er hestepigeland måske bare et lukket land for nogle ægtemænd?
Jamen nej det er ikke med rette at de er pengene. Det kan godt være det tager jer 3 år mere at spare op til terrasse, men det han skal forstå er at det ville det tage uanset! Du kan jo vælge at stoppe med ekstrajobs, så tager terrassen alligevel langt tid. De penge du tjener ekstra er jo dine og du vælger hvad de skal bruges til. Så længe man er fælles om alle faste udgifter, så kan man bare ikke kræve mere, man kan være heldig, som jeg synes han er, at den anden vælger at dele som du gør! Hvis han vil have flere fælles penge, må han selv ud og tjene ekstra. Så længe i deler ligeligt med udgifterne, så må du selv bestemme over dine penge og ikke mindst MÅ DU SÆTTE DIG SELV FORREST LIGE SOM DU LYSTER! Har han prøvet selv at sætte sig ned og lægge et budget for hvad han har af forbrug? Det kan være det åbner hans øjne lidt? Hvis han føler han mangler penge, så kan det netop være en god ide og sætte sig begge to og lægge alle papirer frem og se på hvordan og hvor meget der reelt bruges, eller have et helt fast lommepengebeløb og så resten på en opsparing, godt nok kræver det så at du lægger flere penge end ham og det skal du finde ud af om du har lyst til. Han burde måske også aftvinges et argument for at du ikke skulle beholde de penge du knokler med at tjene i fritiden? Så længe det ikke går ud over ham er det da dit valg om du vil arbejde ekstra, men så sandelig også dit valg om hvad pengene så skal bruges til. lige på det her punkt må jeg nok sige at jeg synes han er en kæmpe egoist, men det er dejligt at læse at han så er god på andre punkter.
Din mand har fra start vidst at du er en hestepige, så derfor skal han holde sin kæft om hvad du bruger på hesten. Han har altid vidst det koster, og da han tog dig, vidste han at hesten var med i pakken. Man kan ikke komme flere år efter med sådan en kommentar. Fy skamme ham! Heste er for mig at se, meget mere end en hobby. Det koster det hvide, men hestelivet er en meget stor del af ens identitet. Når man så også først har sin hest, kan man ikke sidestille hesten med en ting. Hesten er et væsen med sjæl og hjerte, og hest og rytter har et bånd sammen som INGEN skal blande sig i, med mindre det ville betyde at rytters familie og hesten sulter på den konto. Det er ikke tilfælde i jeres situation.
Jeg synes faktisk, at det var et rigtig godt forslag, at I sætter jeg ned og kigger på, hvor meget I egentlig har at gøre med hver især. Hvis din mand virkelig ikke har meget at slå til søren med, kan jeg egentlig godt forstå, hvis "luksus"-hesten er en torn i øjet på ham. Og hvis han har noget at lege med, kan det være lidt af en øjenåbner at se, hvor meget der egentlig bliver klattet væk. Jeg er sådan en, der er begge dele. Jeg kan virkelig klatte og sjatte med pengene, og der er ting, der INGEN værdi er i. En frokost her, en cola der, åh ja en kage til kaffen, og måske lige lidt snoller til aften, hvis der da altså ikke lige blev bestilt pizza til aftensmad. Det løber altså lynhurtigt op! Og så er jeg samtidig sådan en, som virkelig kan leve på en sten og få en hel masse ud af mine penge. Og den sparsommelige del HADER bare klat-og-sjat delen for at bruge pengene på ingenting! Imens klat-og-sjat delen bare ikke fatter en meter??  Og hvis I ellers begge to ellers har et rimeligt råderum, så må I da bare tale sammen om, at I begge sparer sammen til terrassen, eller hvad der nu er drømme om? Og så tænker jeg, at hvis det virkelig kun er pengene, der er hans problem, og ikke tid til børn, så måske mangler der noget forståelse i forhold til hesten. Måske kan du tage en snak med ham, hvor du fortæller ham, hvorfor du tager med på ferie? Og opfordre ham til at give dig samme "snor" i forhold til hesten. mvh. tina
HAHAHAHAHA Så kom mit shapewear - hurtig levering, må jeg sige  Og NU forstår jeg, nogen har haft problemer med at få den på! Jeg troede, den fikse ting "bare" skulle rulles ned over kroppen oppefra........ Jeg var ved at brække halsen og blive kvalt i forsøget på at få den på og ved at brække armen i forsøget på at få den af - alt mens jeg skraldgrinede, hvilket ikke gjorde projektet nemmere at gennemføre  Til sidst (smarte   ) fandt jeg på at knappe den i skridtet og tage den på som en badedragt, og SÅ gik det. Størrelsen er stor. Den sad egentlig fint, men ikke stramt nok til at gøre mig bare én størrelse mindre - og den var mega for lang. Så modellen bliver byttet til et nummer mindre - og nu ved jeg, hvordan den skal tages på 
hvor ville det ahve været godt at være fluen på væggen 
Fantastisk tråd  Jeg er fristet - tænk, hvis man lige kunne få glattet de der dumme "dellestreger" ud, når man havde kjole på. Jeg tror dog, at kæresten ville glo lidt på mig, når han fandt ud af, at jeg havde et ålehylster på under tøjet   Forestiller mig noget i retning af Bridget Jones og hendes "massive knickers" 
ja lige det med kæresten tænker jeg også over... Så står man der og han forventer en lækker blondesag.. og så trækker jeg kjolen af og har sådan en heldragt antisexet sag på der kræver blod sved og tårer at tage af.. haha... underholdende tanke - men måske ikke så charmerende til live show.. 
ej altså,shapewear kan godt være andet end hudfarvede lede rullepøllepakninger... jeg er ikke fan af Trinny og susannah serien - synes det det emmer af "U-@!#$" Jeg har den her på til fine kjoler:   Det vanskelige er ved model 1,at man skal bruge "gammeldags" nylonstrømper til hofteholder  men jeg har endnu til gode at høre nogen klage... 
WAUW Leonidas - hvor er de bare flotte, begge to !!! Nej shapewear behøver ikke været noget rullepølse-noget. Den jeg har fået- denne gang i rette størrelse - ligner bare en helt almindelig bodystocking og er meget behagelig at have på. ang. det med at snyde partneren, så er det nok ikke meget værre end at han vågner op til en pude med et sæt kunstige vipper fastklistret eller i kampens hede vil holde lidt godt fast i det lækre lange hår og ender med at rykke det af (extensions)  Minder mig om en gammel joke, hvor kunden render ned af gaden, mens glædespigen oppe fra vinduet råber: "Skal du ikke have, hvad du betalte for?" "Jow jow bare smid den herned" - gæt selv, hvad der var gået forud 
3 som bare er som undertrøjer, kan ikke fordrage bodyer.  De er så lange at de sidder fast lige under hofte benene, og de ruller ikke op. De 2 er nogle sorte dyre sager købt igennem familliejournalens net-shop, men yngligs er en billig hudfarvet fra føtex til under 70 kr. De skal trækkes på nede fra, men så sidder det hele også bare på plads, og det gode er at man ikke føler man er strammet ind, går altid med en af mine undertrøjer og alt tøjet sidder bare bedre, selv bukser...
rigtigt godt shapewear sidder godt, kan næsten ikke mærkes og vigtigts af alt: får dit tøj til at sidde godt. Meget undertøj har en træls tendens til at cutte balder over det forkerte sted, lave de klassiske "bh-delle" eller presse den løse efter-fødsels-hud op i en dinglende "muffintop". Jeg er ikke overvægtig - det føler jeg i hvertfald ikke selv - men børnefødsler og den almene tyngdekraft har gjort sit. så de der trusser som består af smalle tråde, BHer hvor man bare skal smide brystet i en tre-kantet chiffon-lap og lav-taljede hipstertrusser, gør meget lidt posistivt for en krop som har nogle kilometer på bagen. Så på med "mormors" undertøj - med hofteholder hele pivetøjet. Plus er man en kvinde med former, ser de former altså flottere ud i undertøj, som fremhæver kurver! jeg har lige bestilt denne her...  
... der ifører sig ShapeWear i HNs navn bedes videodokumentere "monteringen" 
enig med camilla, bare sådan vi andre kan se om det er noget for os jo 
underlægningsmusik og en pulsmåler, som viser stressniveau/anstrengelse.... er det ok at ryste røv i en hudfarvet mormortrusse? eller skal det være heldragt?
Se, det hjalp jo noget på det med de billeder - de ser bestemt flottere ud, end de billeder jeg havde inden i hovedet  Mht. extensions, fake øjenvipper og makeup, der er spartlet på, så kunne jeg aldrig drømme om at iføre mig den slags. Men sådan en flot corsagelignende ting, som Leonidas viser øverst - det er da fristende.
... man får jo helt lyst til at gøre forsøget igen... jeg overvejer og tænker - og kommer til at huske frk. Jørgensen i Matador der begejstret fortæller at "kjolen glider bedre på en god korsettering"... Og man vil jo gerne have kjoler der glider bedre - eller i hvert tilfælde som ikke fremhæver ens lidt for svulmende former... Jeg er lidt fristet af det der med en undertrøje man bare kan trække på, og som også går ned over hofterne. Men når jeg så hører at den trækkes på nedefra, kan den så "rulles ned på plads" igen når man har været på toilettet - eller skal man begynde forfra med monteringen? Og så husker jeg jo med gru mit eneste forsøg med et par shapewear "bukser". Jo, de strammede ind, de satte på plads og alt så FINT ud - indtil jeg satte mig ned og *FLUIF* havde de fint rullet sig ned og sad som en pølse lige under taljehøjde. IKKE lige hvad man har brug for når man prøver at være pæn (og prøver at lade være at bryde ud i et latterhyl når man lige har sat sig på kirkebænken til et bryllup!!! OVERVEJ lige hvordan man får rullet op igen, på en diskret måde - og under en forholdsvis stram kjole der ville SKRIGE "nedrullet delletrusse" hvis man IKKE fik rullet på plads. Den oplevelse har givet mig lidt et Shapewear-traume. Men det er vist over 15 år siden, så mon man vover pelsen igen??)
det er nemligt rigtigt, det der med den gode Korsettering! var det ikke et "spirella" det hed i Matador? Min den sorte sag hedder såmænd en "Merry widow".....og så kan man tænke sig til resten. Min erfaring med shapewear er at alt hvad der skal "rulles på" har en ond tendens til at rulle sig den modsatte ved på de mest ubelejlige tidspunkter - værst er de der underbukser i cykelshortslængde, de cutter lårene over så det ser ud som om du har en mega stram elastik lige rundt om celulitten! Skal man komme med et sæt huskeregler må det være: 1. trusser til taljen dvs helt op til navlen! sidder de under, vil de rulle ned! 2. gå efter bodyer, eller underkjoler med skåle. 3. gå efter noget som er stift i stoffet, gerne to-lags. Bløde elastiske ting har eget liv. 4. den gammeldags hofteholder gør det den lover: nemlig holder hofte og mave glat og dellefri. 5. aldrig ALDRIG have "hylsterkjoler" som går over barmen - dine bryster bliver ekstremt lange og flade... 6. Lær at bruge gammeldags strømper til hofteholder - shapewearnylonstrømer er uudholdelige efter et par timer... 7. Har du en meget stor barm med tendens til BH-delle: løsningen hedder "long line bra" - den bedste i verden købes her:
Den sidste, du viser billede af (den, du lige har bestilt), hvor er den fra?
Over de indre billeder der pt ruller for mit indre øje. Startede igår da jeg begyndte at læse tråden her... Fik selv sidste år forkøbt mig på nettet i et par med høj talje og ben. Den ankom i str. L - hvilke jeg antog jeg kunne være i. Den str. L var en barbi dukke størrelse og jeg byttede til 3 nr. større men ak og ve. Samme problem som jer andre - krabbede rundt på gulvet - hev og flåede - rullede op og ned lettere hysterisk grinende.  Fik dem på og kunne kun lige med nød og næppe trække vejret. Da jeg satte mig rullede de ned i lårhøjde. De ligger stadig i et hjørne da jeg ikke igen ville betale for at returnere dem. Stadig i en størrelse Barbie dukke.  Dristede mig så til et par i Føtex - belært af erfaring - troede jeg - købte jeg et par i xl og de var så for store. Byttede til noget mindre og det virker så. MEN MEN - syntes ikke de rigtig shaper og den der mave der efter fødsel og kejsersnit ikke længere vil som jeg - er der jo stadig måske så bare i en fastere udgave. Nu ser jeg man kan udover Føtexs eksemplar også kan købes andre og flere og mere spændende shape ware ting. De der korsetter ser rasende spændende ud og jeg har før gået i gammeldaws strømper med holder så der er intet problem. De må prøves Takker for en underholdende tråd - sidder her på arbejdet og småhulker af grin over jeres indslag om hvordan man påmontere div. shapes - incl min egen over i hjørnet. Hvis nogle har kan bruge en sådan str. Barbie sendes denne gerne uden beregning (men hvem vil shapes hvis man i forvejen har barbie mål   ) God dag Een der følger tråden stadig grinede HEidi 
den kan fået i rosa her: og serien Retrolotion kan købes her: Gossard laver ret sexy undertøj, som strammer godt ind og sidder godt. Man skal ikke lade sig snyde af at mange sider viser deres tøj på piger med "rævelår" og A-skåle...må jeg være fri! at knalde sådan en må da føles som at vælte på en racercykel...
Nogen af jer som rider med shape wear?
Leonidas, den sorte du viser billed af Mary windows, hvor har du købt den og til hvor meget? Strammer den godt ind.? Den er godt nok flot.
Man kan godt ride med shapewear - jeg gør faktisk ikke andet. Jeg er ret glad for en god høj mormortrusse, som aldrig kan glide op i numsen. Jeg oplever at de højtaljede trusser simpelthen sidder bedre på balderne end de bløde, klaskede bomuldsvarianter. Og den fine corsage: the Merry Widow er en kopi af et ret almindeligt stykke undertøj fra 1950erne ( tænk serien Mad Men) og den strammer ind i taljen og støtter meget på overkroppen og knap så meget på hofterne. Den kan bruges stropløs og er faktisk rigtig god til tropløse balkjoler. jeg fik min her: Det er i det hele taget en feeeeed side! Husk at bestille efter bh-størrelse og kend din engelske størrelse. jeg er 75 DD eller E alt efter bh-type og er en engelsk 32 DD/E
hej leonidas. tak for svaret...tænker er det er shape wear denne merry widow, eller er det bare et korsage?
hej hvis du på sigt, vil have maven mindre så lav mavebøjninger to gange dagligt og det er ikke så galt mange du skal lave men det er efiktivt, efter en måned kan du mærke og se det, så når du står op og går i seng, lige et par ......
parisepigen: Ja, man burde jo gøre det. hvor mange tager du ad gangen, er det 100 2 x ogm dagen og er det feks situps eller noget andet?ja man kunne jo spare alle de der shape wear ved noget så simpelt som mavebøjninger..ha ha
uanset hvad så kan man ikke punkttræne fedtet væk. Man kan stramme mavemullerne op, men man kan ikke punkttræne mavedellen væk desværre 
Vil rigtig gerne have fingre i en corselette (uden bh) eller lignenden, som virkelig strammer ind og former livet, men kan simpelthen ikke finde det på andet end på én amerikansk hjemmeside eller med bh, som ikke findes i mere end F-skål.  Så vidt jeg har forstået, risikerer man moms + gebyr til postdanmark ved køb i USA (men har I oplevet det i praksis eller går man oftest fri?) og skålstørrelsen... tjah, den kunne lige så godt have været AAA, når den alligevel kun når F, når det går vildt for sig.  Kan det virkelig være rigtigt, at det er så svært at finde noget, man kan bruge?
måske kan man ikke træne fedt væk fra et bestemt punkt, men man kan få en mindre omfangsrig mave ved at stramme musklerne op. desuden forbrænder muskler mere fedt end fedt, og ingen ønsker vel en flad mave, men med deller på ryggen, og dobbelthage, det er vel rarest at vægt tab fordeler sig over det hele. mavemuskler bliver som en slap elastik når de ikke bruges, så uaset om du bruger shape wear eller ej, kan det stadig pynte, start med at trække vejret ved hjælp af mavemusklerne, her bliver du nok nød til at tage hylstret af.
du kommer til at betale 25% ved køb i USA + et fortoldninggebyr på 150 dkk. Men i UK burde du kunne finde det du søger. tjek feks bravissimo Karina
fnis fnis fnis Har idag fundet et par shape wear i føtex meget meget billige trusser, eller hvad man nu skal kalde dem når de går så højt op. Jeg tænkte til den pris så skal det prøves. De positive: Jeg kan passe dem De holder maverne inde, og løfter op  De er behaglige at have på De negative: Er ikke sikker på jeg nogensinde får dem af igen Hvordan tisser man? Når dellerne bliver sådan maset, puffet og flyttet, ligner man jo en gravid hvalros i 24 måned  Ideen er god, men er altså ikke sikker på jeg vil til fest og ligne en gravid hvalros 
Bravissimo kan heller ikke hjælpe. Dem har jeg nemlig allerede tjekket.   Men mange tak for tippet. Jeg kan ikke indsætte link her, hvor jeg sidder, men prøv at se på hourglassangel.com, de har en model, der hedder Mia.
Altså, måske et dumt spørgsmål, men har man almindelige trusser på under eller hvad? For sådan nogle som den Leonides viser kan man vel ikke gå og skifte og vaske hver dag? Eller er der noget jeg slet ikke har fattet her? 
Triumph laver rigtigt mange shapewear trusser som sagtens kan bruges til hverdag. I den lidt dyre ende ligger chantell, marie jo og aubade, som også laver fede ting, men uha det koster. skal man have taljen på plads,så tøjet sidder godt, kan jeg anbefale denne: Der kan du selv vælge bh,og bodyér får kjoler til at sidde superflot! et lille tip: skal man have hardcore shapewear og er i århus, så ligger der en totalt sær forretning lige på banegårdspladsen på det hjørne hvor neonreklamerne er -lige overfor cafe stiften. Det ligner et sted gamle damer køber tøj, men de har det ondeste shapewear også til frodige kvinder, bla mærker som miraclesuit. og det koster det halve af alle andre steder..Deres store longline kone bher er fantastiske til at ride med, hvis man som jeg har 70 E skål.
Tusind tak alle i skønne quinder... Jeg sidder her på nattevagt og er SÅ underholdt.  Har de skønneste, grimmeste og mest morsomme billeder for mit indre blik, det er sgu guld værd...  Mere, mere, mere ... 
... er bare skuffet! Stadig ingen videodokumentation!!!
efter at have forsøgt at påføre mig sådan en satan og set resultatet, tror jeg det er noget man skal skåne sine medmennesker for Camilla   
... og lad os se, hvor langt det kan nå på Youtube og FB på en time 
Det ville ende i morgentv imorgen hahahaha .... der må være en anden der tør lave en dokumentar video om at tage shape wear på  De må også kan fåes til mænd, måske en af vores mandlige deltagere herinde, havde mod på den udfordring 
TAK for cola i mit tastatur - til MÆND????? HAHAHA det vil jeg rigtigt gerne se  Rent bortset derfra - det er altså svært nok at få sådan en rullebørge skruet på (og af i beruset tilstand), hvordan skulle man kunne filme imens? Men må give en anden ret - den støtter fantastisk, mens man rider. Dog er der lige de der knapper forneden.......de er ikke behagelige, mens man rider, og hvis man kanppede dem op, endte den vel som halsedisse på et tidspunkt? 
også sådan en shape wear ting. Købt i Hunkemøller, hvis jeg husker korrekt. Min er en underkjole, som jeg fandt genial, fordi jeg skulle bruge til lige at forme mig en smule, men også få silkekjolen til at glide pænere på mig. Jeg må sige den gør hvad den skal. -Men lad være med at bevæge jer! Nu havde jeg den på stropløs, og den faldt under brysterne konstant, hvilket gjorde jeg næsten ikke trak vejret. Da jeg ramte dansegulvet trak den op, og jeg endte ud i at have hele kjolen siddende omkring taljen. -Og det var ikke behageligt. JEg har efterhånden brugt den nogle gange, men har lært, det er til stille middage, den kan bruges. Jeg har tit kigget på de der bodyer, der går ned som cykelshorts, men jeg tænker som karina, hvordan pokker man får dem af, når man er ude. Jeg tror faktisk sådan et korset kunne være næste indkøb!
platugle ja mænd har da også store maver, hvem ved måske sådan en kan klemme ølvommen lidt ind på plads?   men måske de skal købe modellen uden støtte til brysterne ... eller .. hmm ja nogen kunne måske endda bruge den model.. Jeg kunne faktisk godt se muligheder i at ride med den der ender som en halsedisse, når man starter ridningen op om vinteren. Når man starter ud, pisse fryser man, og shape varmer hele kroppen. Efter 10 min har man varmen, og shape waren er på nuværende tidspunkt kravlet op til navlen. Efter 20 min ridning småsveder man, og shape er nu kravlet op under brysterne, altså kan man komme af med lidt mere sved. Efter 30 min hård ridning, sveder man som et sv*n og så er shape blevet til en halsedisse, som hurtigt lige kan krænges af, man skal nok bare passe på den ikke hænger fast i ridehjelmen og man istedet ender med luftmangel, og bliver helt blå, men får man den af, så er det da en genial måde at holde varmen på. På den der billige en jeg har købt, sidder der sådan noget ulækkert gummi, noget i bunden af, så den klistrer til huden istedet for at rulle op, er der ikke sådan noget gummi noget på jeres?