God tråd. Da jeg var lille havde vi et stort kirsebærtræ i haven. Selvplukkede kirsebær var derfor et stort hit. En dag sagde min mor, at jeg skulle huske at spytte stenene ud, for hvis man spiste dem ned i maven, ville der vokse et kirsebærtræ ud af ørerne på mig. (Hvad voksne dog ikke bilder sagesløse børn ind). Nu har jeg jo så aldrig været helt normal, for jeg syntes faktisk det lød rimelig sejt med et kirsebærtræ ud af hvert øre, så fra den dag af sørgede jeg omhyggeligt for at sluge alle stenene... Der kom dog ingen kirsebærtræer ud af ørerne, men om jeg fik mavepine, kan jeg heldigvis ikke huske.
Kan vist også være med her. Min datter glæder sig enormt, til hun bliver voksen - især til at få en voksen krop med alt hvad det indebærer. Hun er lige fyldt 11 år. Her for et par måneder siden, kom hun glædesstrålende springede ud af brusebadet, løbende ind i stuen, mens hun skrålede for fuld hals: "Moar, faar - kom og se". Hendes far og jeg springer op af sofaen - for hvad er der mon at se? Datteren smider sig splitterravende nøgen på sofaen og spreder benene, mens hun glædesstrålende udbryder: "Se, jeg har fået et hår på tissekonen" Min mand og jeg, havde noget svært ved at finde en grimasse, der ku´ passe - for jo, ganske rigtigt var der et lille hvidt dun på "kruddifitten"  Og min søn kom med en lille sjov bemærkning, på hans aller første skoledag i børnehaveklassen. Efter den første skoletime, siger børnehaveklasselæreren at nu måtte børnene godt gå til frikvarter. Min søn går forsigtigt hen til børnehaveklasselæreren og spørger: "Hvor ligger frikvarteret henne?"  Niecer   (Nu med billeder på præs.   )
...Kan huske et par gode fra da min bror og jeg var små. For det første insisterede jeg på at kalde ham Margrethe da han blev født -og endda efter barnedåben! (så det blev staklens øgenavn i gymnasiet   ) En dag, da jeg var 5 år eller sådan, kom jeg i tanker om at jeg hellere ville have haft en neger til bror. Så jeg hentede selvfølgelig en sort sprittusch og malede ham i ansigtet med...  Min bror havde til gengæld en vane med at hoppe op og ned og nikke folk skaller da han var omkring 1½ år -hvilket betød nogle nyanskaffelser -feks. en ny bilrude, og et par nye fortænder til min far... Og så var der engang han altid giv og kaldte folk for "splatbanan". Til jul kom min far for skade at spørge hvad en "splatbanan" var, så knægten snuppede lynhurtigt en appelsin fra farmors frugtskål og trådte den godt ned i hendes ægte tæppe! Hun så ret sjov ud i hovedet 
...var vi på besøg hos min mormor (en ugentlig begivenhed). Godt nok var det min mor, som kvajede sig, men sjov er den nu alligevel. Min lillesøster ter sig som en abe, og min mor får til sidst nok. Hun taler en smule højrystet og lettere hysterisk om, hvor håbløs min lillesøster er. Sidst i skideballen (den stoppede helt automatisk efter den kommentar) siger hun så: "Nu skal du tage dig sammen! Du bli'r snart 12!!!" hvortil min lillesøster siger ligeså stille og betuttet: "Jeg bliver altså kun 11..."  Jeg var fuldstændig knust, min lillesøster var ved at tisse i bukserne af grin, og min mor..? Ja, hun prøvede at lægge ansigtet i de rette folder - hvilket ikke lykkedes.  Caroline
Hold op hvor er de sjovt jeres oplevelser! Min lillesøster der nu er 10, kom for et halvt år siden hjem, fra sin første shoppingtur alene med en veninde (de var, som I nok kan forstå, meget stolte) - min lillesøster har købt en ækel parfume- sådan nogle af de der stinker langt væk af sukker og sæbe   - Nå! Det kunne jeg dog forstå. Hvad hun også har købt, er et par g-streng   Der satte min mor altså grænsen! Jeg sagde til sidst til hende: Jamen Josse, du kan jo ikke engang passe dem?? Jo det ved Gud hun kunne, hun kunne da bare binde knuder i hver side af trussen... Tjo--- Det er vel egentlig også rigtigt. Samme søster, fandt jeg en dag siddende på repolen, på en skammel, mens hun snakkede løs. Hun var, skal det lige tilføjes, alene deroppe. Jeg spørger hende hvem hun snakker med, og hun svarer: Gud, selvfølgelig. Ja klart! Hvorfor spurgte jeg overhovedet!? Min søde lillebror som nu er 18, blev altid fuldstændig forblændet når han fik noget nyt fodtøj. Vi havde ikke alverden med penge dengang, så det skete ikke så ofte. Men dengang Kevin fik sine basket-sko (kan I huske dem?) da blev de på drengens fødder de næste 2 dage -OGSÅ om natten! Det var under voldsomme protester og hyl, at han endelig fik dem af, den dag min mor mente at nu måtte han altså i bad! Jeg selv, når nu vi alligevel er ved det, forbandede engang min stedmor langt væk, da hun smed min dinosaurer sutsko ud! Jeg hylede og skreg og ville ikke snakke med hende i mange dage, for jeg "nåede jo ikke engang at sige farvel"! Det skal siges, at de pågældende sutsko, var ikke blot hullede men også 3 numre for små.  Min lille kusine blev engang taget i at dyppe huskattens lille killing i en bøtte lilla maling. Hun stod med kræet i hånden og havde netop trukket den op af bøtten, mens hun hårdnakket påstod at hun blot ville vaske den lidt... Killingen overlevede, men lille Emmelie fik sig en meget lang forklaring om dyr og hvad man må og ikke må!
Nu vi er ved børn og dyr, så kan jeg da lige komme i tanke om endnu et af min søsters eksperimenter. Hun gik herhjemme og kedede sig, og så fandt hun tilfældigvis to næsten ens, røde bluser i skabet. Dem gav hun straks hundene på sammen med en sløjfe om maven, så blusen ikke sad helt ad H. til.    Jeg havde utrolig ondt af dem - lige indtil pigebarnet også fandt hårpynten frem!!! Til sidst rendte de rundt med rottehaler, røde bluser, sløjfer og spænder i halen.   Der er endda blevet taget billeder af det for at dokumentere øjeblikket, hvor vores "den"-hunde gik hen og blev helt feminine. *leder efter en sørgmodig, hovedrystende smiley* Caroline
Hejsa Er du sikker på at ponyen ikke er krydset med en kat?  Det lyder da som om det er en fornøjelse at longere, eller skal jeg sige lege med den pony.. Sød historie