Hej derude:) Er der nogen af jer der ved hvordan reglerne er for at give sin hest et sponsernavn? altså sætte firmaet der sponsorer equipagen's navn foran hestens navn? eller kan man bare skifte navn? altså at det bare koster hvad det normalt gør for nyt pas ect. ? Håber på svar 
ikke "bare" sætte sponsor navn foran, jo hvis man vil betale det som det koster, jeg mener det er omkring 3000,- når det ikke er i forbindelse med et salg af hesten og er den over 3 år kommer det gamle navn til at stå i parantes bagved .. ring til LR 87405000 og få en snak med dem, passet skal jo under alle omstændigheder sendes til dem med navneændringen og de har også den helt rigtige pris
Tak, ja det skulle være i forbindelse med salg, men jeg vil prøve at ringe til dem hvis det bliver aktuelt, tak for dit svar 
Kære børnekyndige HN'er... jeg er altså på herrens mark her! Jeg har en herlig lille niece på 3½ år, og jeg havde tænkt at hun u julegave skulle have nogen Disney lydbøger, da hun elsker at få læst historie. Hendes forældre synes det lyder som en god idé, men den eneste cd afspiller de har der hjemme er på deres computere, og dem må hun ikke håndtere endnu. Derfor tænkte jeg at om ikke man kan købe en CD afspiller beregnet til børn, som hun selv kan håndtere. (det er ok med forældrene, og hun kan godt finde ud af sådan noget selv)  Så kan man det? -og evt hvor?
Det kan man sagtens. Dem der er beregnet til børn, kan fås i legetøjsforretninger og er nogle mere robuste/plastic modeller. Vores ældste datter fik sidste år en af sin farmor og farfar, hvor der også hørte mikrofoner til - skøøønt for forældrene   Den blev slæbt rundt og var årets bedste gave - desværre holdt den ikke så længe, så vi har erstattet den med en alm lille phillips CD afspiller, som fås i lyserød og ofte er på tilbud i de store dagligvare kæder. Den lever lystigt efter ½ års brug nu og lillesøster på 3½ har helt tjek på, hvordan den fungerer. Mvh Heidi
Ja jeg siger tak:-) Har selv en niece på 3 1/2 og har grublet meget over hvad jeg dog skulle give hende. Men det behøver jeg ikke længere:-) Rigtig god gave ide!
Nogle MP3 afspillere sælges også med børnehistorier på, - jeg købte en til mine søskende sidste år, de fik en hver, med 3 disney historier på. De er så godt nok 6 og 8 år, så ved ikke om en på 3½ år kan bruge en MP3'er, men den ungerne fra er enormt nem og der er få knapper. Fordelen er, at til en lang køretur kan den jo så medbringes, og dét er et hit! Vi gav 149kr for ungernes inde på cdon.dk. - Og så kan man jo finde flere historier og ligge over på, udover god børnemusik. (Mine søskende fik så Volbeat over på også, de har jo god smag  )
dem det, og så snak med din studievejleder, han/hun kan hjælpe dig vidre....
Hvad skal jeg sige til dem? hvordan skal jeg gribe det an?.. Og syntes bare ikke hende som kunne hjælpe mig, har styr på noget som helst ? hun sku have sendt nogen papir til mig omkring løn når man er i lære.. men de kom aldrig.. så sku hun have været ude at besøge mig i praktikperioden, men det kom hun heller aldrig. 
Hej du, Sikken noget værre rod hva   men fortvivl ikke. Tag en rolig snak med dine forældre om dine tanker og så skal du bare se, de bliver slet ikke så skuffede og sure som du tror. Det vigtigste for dig er at du havner i et uddannelsesforløb, hvor du ikke spilder tiden. At du er pokkers usikker på hvad du egentlig gerne vil, jamen det er helt naturligt for din alder - det er sgu da store spørgsmål at kunne vide, hvad man gerne vil beskæftige sig med resten af livet - ikke  Op med humøret - tjek avisen ud for diverse tilbud om "kurser" - hvor du kan snuse til hvad andre uddannelser går ud på. Kontakt uddannelsesvejlederen og hør hvad der kan byde sig i dit område. Det vigtigste af alt - mist ikke modet og lysten til at tænke videre over hvad du gerne vil. Undersøg evt. på nettet (praktikpladsen.dk kan du også se muligheden for at finde en læreplads indenfor det fag du evt springer til, hvis du vil fortsætte med Teknisk skoleforløb). Held og lykke ;o) Lillian
... nemt. Der er tonsvis af tøser, der tager den uddannelse du tager. Det bliver svært at finde job bagefter, så det gælder virkelig om at brænde for sagen og for at have fysikken til jobbet. Jeg læste selv arkæologi på et tidspunkt og stoppede også af netop samme årsag = mange studerende men få jobs og jeg brændte ikke nok for det til at skulle ud at kæmpe for det. Man skal ikke tage en uddannelse, bare fordi man er startet på den. Man starter jo og så ser man om det her er noget, der kan bære. Dermed ikke sagt at man skal blive evighedsstuderende, men det er da klart, at du ikke nødvendigvis ved, hvad du vil lige nu. Men man kan til gengæld hurtigt opdage, hvad man ikke vil  Hvis dine forældre ikke forstår det, så er det - undskyld mig - dummere end vådt hø. Kig her   for at søge på forskellige mulige uddannelser.
Jeg har taget uddannelsen for mange år siden og jeg vil ikke anbefale den til nogen. De steder jeg har været så "heldig" at komme ud, har været steder hvor jeg alligevel ikke kom til at lave meget andet end at muge ud, fodre og trække heste ud/ind, samt undervise lidt. Lønnen var lav og arbejdstiderne var ringe. Det lyder meget negativt, men selvfølgelig har der været fede oplevelser og dejlige mennesker, men generelt har jeg følt at uddannelsen var spild af tid.
Jeg tror rigtig mange piger tager på udd. som hestepasser, og blir skuffede. Har du overvejet at ta' den med en anden indgangsvinkel? Fx forsøgsdyr? Det skulle være til at få både praktikplads og arbejde bagefter 
er efter min bedste overbevisning lidt spildt, eftersom mange steder foretrækker de 14årige tøser der vil muge 20 boxe gratis, mod en ridetime (jaja, groft sagt) nu ved jeg selvfølgelig ikke hvordan du har det med andre dyr, men f.eks. at arbejde med køer er ikke nær så anstrengende, og lønnen er væsenligt bedre. jeg selv er uddannet faglært landmand med speciale i kvæg og mark. -jeg regner dog med at stoppe til januar, da jeg ikke kan holde til malkning med mine hænder, da jeg har hypermobile led, springfingre, samt kronisk seneskedehindebetændelse = dum cocktail til et job hvor man bruger hænderne en del.
ja.. jeg ville være pædagoh ... kom i praktik i et halvt år ( som 17 årig ) for at se om det var mig. Det var det IKKE! Så ville jeg være noget med IT ..Mine forældre rejste dagen før jeg startede på studiet - var 17. Blev 18 år 14 dage senere. Da de kom hjem fra ferie 3 uger efter - jamen så måtte jeg jo pænt fortælle dem at der gik jeg ikke mere  Så startede jeg på HG - med ønske om at skulle ud og stå i butik. Da jeg havde gået der i 1½ år ..fandt jeg ud af at butik ik liiiige var mig. Havde så heldivis et højt gennemsnit så jeg ku forsætte på kontor linien. Og nu sidder jeg på et kontor som kontor elev! Det jeg vi sige - det er at du behøver ik ramme plet første gang! Det er der sjældent nogle der gør  Så fortæl dine forældre at det her altså ikke lige var det du ville. Lån evt "hvad kan jeg blive" på bibliotektet først - så du evt har noget andet du kan sige at du måske vil. ( det er en ret god bog syne sjeg!) Held og lykke - ps. snak med din uddannelsesvejleder. Det er derfor de er der!
Det er ikke sjovt at stå i den situation, som du er i nu. Jeg ved det, jeg har selv været igennem det. Jeg startede på en uddannelse til jordbrugsteknolog med speciale i heste for 4 år siden. Den lærte mig, at min fritidsinteresse ikke skulle være min fuldtidsbeskæftigelse. Jeg kørte sur i det i løbet af 2. semester og var til sidst ved at miste interessen for mine egne heste. Jeg begyndte at se mig om efter en anden uddannelse og efter lidt overvejelser fortalte jeg (med en klump i halsen) mine forældre, at jeg kraftigt overvejede at droppe ud af uddannelsen. Min mor så helst jeg forsatte, men min far bakkede mig til gengæld op. Han holdte på, at hvis jeg kunne mærke, at jeg ikke havde lysten til at arbejde som teknolog, så var der ingen grund til at spilde mere tid på den uddannelse. Så efter grundige overvejelser droppede jeg ud, fandt noget arbejde og startede på en ny uddannelse 4 måneder senere. Nu er jeg ved at færdiggøre uddannelsen, om alt går vel er jeg færdiguddannet bygningskonstruktør til januar  Det er ikke jordens undergang at erkende, at man valgte den forkerte uddannelse. Det kan være en hård kamel at sluge, men man kan virkelig lære meget af det. Tag en rolig snak med dine forældre. Forklar dem hvor meget du døjer med dine knæ og ryg. Alene det burde være rigeligt med argument for at skifte uddannelse. Du kan jo tydeligvis ikke holde til de belastninger jobbets kræver. Og dine forældre vil sikkert forstå dig  Mht valg af ny udddannelse så prøv at kigge her   Den side var en stor hjælp for mig, da jeg skulle vælge ny uddannelse 
Hej Trine, Jeg har selv startet på Dyreassistent uddannelsen med heste som speciale.Det var heller ikke mig. Jeg stoppede efter første periode, fordi jeg ikke følte for det. Jeg har så fundet en uddannelse med IT i stedet for så det var jo nemt nok. Det du skal gøre, er at sætte dig ned og finde ud af hvad det er der interesserer dig. Altså ud over heste.... Hvis det er reklame - så kan du kigge på f.eks Art director Hvis du gerne vil arbejde med dyr, men ikke staldarbejde, var veterinærsygeplejerske måske en ide ? Men vær ærlig over for dig selv og dine forældre. Det er dumt at spilde tiden på noget man ikke har interesse for. Ellers tag et kig her:  Mvh Nina
Hvor er i søde alle sammen.. mange tak for jeres svar. Kan jo godt høre at i allesammen er enige om at jeg skal droppe ud og finde noget andet så jeg ikke spilder min tid.  Og det er helt sikkert også det jeg har mest lyst til, jeg har nemlig slet ikke lyst til at møde op til timerne når det er noget jeg ikke har den store interesse for. Og ja, det bliver jo meget svært at finde job bagefter. Jeg snakkede med en veninde som også begyndte på den her uddannelse, og hun droppede ud efter halvandet år.  Syntes de kan være utrolige hårde ved en ude på markedspladsen. Jeg har efterhånden haft et par depressioner (staves?) Og hvis jeg skal være helt ærlig er jeg bange for at jeg går ned igen, ligesom min veninde..   (mine forældre ved dog ikke at jeg har haft et par depressioner før) Så det er jo ikke noget jeg kan sige til dem. Det gør mig bare rigtig nervøs når jeg tænker på at jeg skal sige det til mine forældre.     Og hvad jeg skal sige?
Jeg er sikker på at dine forældre holder af dig og kun ønsker dig det bedste. Derfor vil de også kunne forstå hvorfor du ikke bør fortsætte med en uddannelse du på så tidligt et tidspunkt ved du ikke vil...
Det håber jeg rigtig meget på at de gør.  Men hvordan skal jeg starte samtalen ? og hvad hvis de tror at det bare er fordi jeg er blevet skole-træt.., det er det jo ikke..   ..
Altså hvis jeg var din mor ville jeg blive glad for at du melder ud at denne uddannelse ikke er noget for dig alligevel Du har jo flere gode argumenter 1) Din fysik kan ikke holde til det 2) Det var ikke det du håbede 3) Du har indset at det bliver svært at finde job 4) Din interesse har skiftet Bagefter kan i så sætte Jer stille og rolig ned og spekulere over hvilken uddannelse du så kunne tænke dig
Tusind tak for dit svar..   jeg skal jo nemlig som sagt nok fortælle det her i weekenden.. Men hvad så, når jeg siger at jeg ikke ved hvad jeg vil ? Altså ved ikke hvordan jeg skal sige det, men hun spørger bare ikke om det jeg regnede med. Forstår du mig? F.eks. hvis jeg nu sagde at jeg ikke vidste hvad jeg vil, så vil hun nok bare sige når eller så er det jo ikke nemt. Hun vil ikke hjælpe mig, altså jeg kender ikke til nogen uddannelser, tror også det er derfor jeg er så meget i tvivl om hvad jeg har lyst til. 
... er naturligvis at have en plan for "hvad så". Du kan nok ikke starte på en ny uddannelse før tidligst til februar, så spørgsmålet er at om du skal træde vande lidt hvor du er nu, og fortsætte på SU. (Det er uetisk, det ved jeg godt, men det er bedre end at ende på kontanthjælp) Jeg går ud fra, at du ikke har taget gymnasiet? Måske var det en mulighed? Evt. en HF, den tager kun to år  Med en hue på hovedet er mulighederne pludselig meget større. Men det du skal gøre op med dig selv er: Vil du arbejde ude eller inde? Fysisk hårdt eller fysisk let arbejde? Vil du have noget, der er bogligt mindet? Vil du arbejde med mennesker? Vil du arbejde med dyr? Er du en teamplayer? eller arbejder du bedst alene? Når du har de ting nede på papir, har du mulighed for at indsnævre mulighederne en hel del. Og snak så med en studievejleder. De har en på din skole og ellers kan kommunen sikkert henvise til en. Fat mod. Jeg kan se du er 18 år, så det er  , der bestemmer om du dropper ud af din uddannelse eller ej.