Hejsa Jeg er blevet sat igang begge gange... Første gang, pga. jeg gik til obs. for svangerskabsforgiftning og da jeg så fik en scanning 39+2 var de i tvivl om der var nok fostervand og sammen med alle mine gener blev jeg tilbudt igangsættelse. Kørte hjem og pakkede det sidste af tasket, fik luftet hundene, fodret hestene og så kørte manden og jeg afsted. Jeg blev undersøgt og se tog vandet kl. 16, startede selv med veer 5 min. efter, han er født kl. 22.39  Den anden gang, gik jeg til 41+3, blev tilbudt igangsættelse pga. stort barn. Ringede ind om morgenen for at høre om de havde tid, fik at vide jeg skulle komme til middag. De tog vandet kl. 13, men der kom ikke rigtig gang i veerne, så kl. 17 fik jeg vedrop. kl. 21 var jeg ca. 3 cm åben, kl. 22 ca. 5-6 cm åben og 22.35 er hun født. 
jeg blev sat i gang på min 42+3 dag, og fødte den dag, jeg fik sat en stikpille, og så gik det ellerse bare langsomt, men omkring kl 16.30 tog fanden bare ved og jeg udvidet mig 9 cm på 9 min og det gør bare f*cking ondt kan jeg fortælle, at man udvider sig så hurtig. 3 presseveer senere havde jeg født. Med nummer to, gik jeg selv igang men fik vedrop da mine veer var ikke formåede at udvide mig den sidste centimetere, men det gjorde droppet nu heller ikke, så længere historie kort, fik taget vandet også og endte da med at få en søn.
Jeg blev sat i gang, hvornår har jeg slet ikke styr på, jeg kunne/kan slet slet ikke finde rundt i det med de uger. Når men vi ringede til fg kl 6 om morgen, og var der inde kl 8, 09.15 fik jeg den første stikpille, kl 15.15 fik jeg den næste og vi tog hjem. omkring kl 18 begyndte jeg og få lidt plukveer(jeg tænker slet slet ikke over at det kunne være plukveer eller veer), når men vi tog op til naboens sommerhus for og spise lidt æblekage og hygge lidt. Det blev NOGET kraftigere, så vi to tid mellem veerne, 3 min, så hjem og smide min stedfar og søster af og tasken med og så af sted på syghuset. Vi var der inde 21.50, hvor jeg var åben 1 finger. jm kommer ind og vi snakket lidt. Jeg render frem og tilbage fra wc og seng, 23.51 havde jeg min lille dreng hos mig.
Kan i øvrigt ikke forstå det skulle være 'skuffende' at blive sat i gang.. og finere at føde af sig selv. Nogen gange tænker jeg at folk samler på ting der kan fortolkes som et nederlag  Der er da ingen tvivl om at naturen ville gå sin gang og fødslen starte naturligt hvis man venter.. ..om det så er smart er noget helt andet.
Jeg er så en af dem, der nok må anses for at være "skuffet"  Ikke så meget på grund af selve igangsættelsen, men snarere - som I kan se i mit indlæg ovenfor - fordi jeg er ked af, at det var nødvendigt at medicinere mit barn hele vejen ud af sin hule. Det er jeg da lidt ked af og skuffet over, hvis jeg skal være helt ærlig. Men selve det lille puf, nej, der er jeg da enig med Ane... de fleste ville nok gå i gang af sig selv lidt senere. Nå men Nadja Trådstarter, jeg håber vi ikke hører fra dig fordi du er godt i gang med at føde eller sidder med en lækker unge i armene  -rikke
Som nogen nok har gættet, er vores lille pige kommet til verden  Jeg mødte op på sygehuset mandag d. 2 og fik scanning og ctg, lillepigen gad dog ikke være specielt aktiv mens vi lå der, og kl. 12 fik jeg en pille og blev sendt hjem. Jeg havde på det tidspunkt 1½ cm livmoderhals tilbage. Allerede på vejen hjem begyndte det at spænde over lænden, og kl 14 ringede jeg ind for at høre om det var normalt da det tog til, og fik svaret at det var fordi pillen virkede så det var helt normalt  Omkring kl 17-18 tog det til, og begyndte at gøre pænt avs, jeg havde forsøgt at sove om eftermiddagen uden held, og efter jeg i over en time havde haft ondt med under et minuts mellemrum, ringede jeg ind på fødeafdelingen igen fordi jeg undrede mig over om det nu kunne være rigtigt, jeg vidste ikke at det var veer, for jeg havde jo læst at de kom med lang tids mellemrum i starten  Anyways, så fik vi af vide at vi lige så stille kunne køre derind ad (vi har som sagt næsten 40 min), og det gjorde vi så.. Her fik jeg kørt CTG og lillepigen gad overhovedet ikke røre på sig, jm brugte en buzzer til at få hende til at røre på sig, men det var kun ganske kort hun reagerede på dette. Jeg beholdte derfor CTG på, og blev undersøgt og livmoderhalsen var faktisk næsten udslettet. De besluttede sig efter noget tid for at tage vandet fordi hun ikke var aktiv - de havde ellers snakket om at sende os hjem igen, hvilket jeg ikke var helt stolt af, men så viste det sig at vandet var grønt og vi blev "indlagt". Dette var omkring kl 23, og kl 5.57 tirsdag d. 3 blev vores lille guldklump født, simpelthen verdens dejligste og nemmeste lille pige 
Det var dejligt at høre  Stort tillykke med hende!! -rikke
Altså egentlig vil jeg helst, hvis fødslen starter af sig selv. Men går jeg over tiden, så bliver jeg tilbudt igangsættelse ved 41+3 (det gør alle her), og det vil jeg klart tage imod. Det er jo et tilbud, for at forsøge at undgå uheldigheder. Og man er selvfølgelig i sin gode ret til at takke nej.
Hej stort tillykke med lille pigen, har først set din tråd nu. ikke så tit jeg er her inde. 
Er der nogen, der kan forklare mig, hvorfor det er, at man bliver så uendeligt evindeligt latterligt TRÆT, når man putter børn? Det er da næsten ikke til at holde ud. Især ikke når man sidder der og nikker med hovedet og lægger bogen væk, og så DRØNER de to barylere ud af værelset og hiver alle kasserne med legetøj ud af reolen. Altså... er meningen med det der putteri ikke, at DE skal falde lidt ned, så de er klar til at sove??? Og så er der sangene... altså, har I nogensinde tænkt over teksterne til dem? For eksempel de tre kinesere, der spiller kontrabas på højbro plads. Og så kommer der en betjent og spørger hvad der er hændt... hændt? Ja, det eneste jeg har hørt om, det er at de tre kinesere har klimpret på deres bas, og det er så vidt jeg ved ikke ulovligt? Med mindre det er noget andet, betjenten hentyder til, som vi ikke har hørt i sangen endnu? Så får vi jo nok svar i næste vers - nåååååhnej, for da synger vi jo det samme, bare kun med i som vokal - ligesom vi i øvrigt også gør i de næste otte vers med forskellige vokaler. Uden nogensinde af få at vide, hvad der egentlig er hændt, eller om det bare er betjenten, som er ude på noget??? Og så er der de tre trolde i norge, hvor troldefar siger uf og troldemor siger uf og olle-bolle ikke siger spor. Jamen DET er jo en virkelig berigende tekst, tak for det, jeg er sikker på, at mine barylere bliver meget klogere og kvikkere af at høre den... eller noget... Måske er det derfor, voksne bliver så trætte af at putte børn? mvh. tina
men her er det heldigvis farmand der tager styringen når de skal puttes.. jeg sørger for der er rent nattøj og sutter/bamser..vi har droppet at læse da vores slet ikke gider det om aftenen..
Jamen, betjenten er da bare sådan en hyggelig fætter, som lige skal over og høre, hvad kineserne går og laver... Eller kineserne er hemmelige agenter? Vi synger Lille Peter Edderkop, og alle voksne ved jo også godt, at i den virkelige verden ville stakkels Peter aldrig kravle op ad den mur igen. Han ville være splattet ud i et stykke køkkenrulle! Men det er måske ikke så hyggeligt at synge for små børn... Jeg lider mere af træthed om eftermiddagen. Når jeg har tidligt fri, henter jeg Karla, men vi kan ikke hente Sofia, for hun sover stadig til middag. Så vil Karla gerne sidde i sækkestolen og læse historier. Der er det sket et par gange, at jeg har lukket øjnene og taget en lille lur. Det er sjovt nok aldrig sket med Sofia hjemme...
Cassie, vi læser også kun i sangbøger med masser af billeder   Vi har en, hvor der er en abe på hver side, den elsker kathrine at finde. Og ellers bruger vi mest bøgerne som pegebøger og så synger "vi" (læs: jeg) lige et vers eller en sang og så bladrer vi videre. At få læst højt har jeg ikke indtryk af, at de forstår endnu? Stine, vores underbevidsthed kan meget, tror jeg - inklusiv lige at finde ud af, om det er en mulighed at sove nu med de børn, der er i huset   Jeg er sikker på, at betjenten mener, at kineserne er hemmelige agenter! Eller noget der ligner. Hvorfor søren skulle han ellers interessere sig for noget, der ikke er ulovligt, med mindre han forsøger at få kineserne til at tro, at det er ulovligt, så han kan hente noget bestikkelse hjem??? Og peter altså... her i huset bliver sådan nogle ikke pladret i køkkenrulle. Jeg lemper dem forsigt op på et stykke papir eller noget andet egnet (i gamle dage var det cigaretpakker, men dem har jeg ikke mere, og når jeg alligevel har, er det de bløde) og sætter dem udenfor. NÅH! Jeg håber da, at du er sød ved dine ponyer og dine børn??? Fluer og myg plejer jeg også at forsøge at lempe ud ad vinduet, men den myg, som her i nat har skamstukket frederik, så den stakkels dreng sidder med neglene begravet i skulderdelen af bodyen med et saligt blik i øjnene, imens han kradsr sig til blods, den er død, når jeg ser den!! mvh. tina
Ponyer og unger er alle for store til at kunne mases i køkkenrulle...
... du bruger bare ikke køkkenrulle NOK. Det her bjerg ville nemt kunne klare en shetter eller en tre-årig  
Stine, det er da det eneste fornuftige svar på mine anklager - jeg skreg af grin, da jeg læste det!!       Men så holder det jo slet ikke vand alligevel, kan jeg se på skingurs svar   Jeg ER altså lidt bekymret for dine børn og ponyer!!!  mvh. tina
Kære hn er  Vi er gået oventil flaske efter flere ammestrejker, har ellers ammet i 3 og 1/2 mdr. Vi har nu fundet ud af at vores pige skal have Nan 1  , men farven på hendes aff undrer mig. Den er mørke grøn, meget mørke grøn. Hyppigheden er ca en eller to gange om dagen ind til videre   . Hvordan har aff været hos jeres børn der har fået nan 1  ? (grunden til at vi er gået over til nan HA er fordi vores pige )kun havde aff hver anden eller hver tredje dag og var ked af det i ca 10 timer før afføringerne, og det duede altså ikke. Vi har prøvet syrnet erstatning, men det hjalp ikke. og nan Ha skulle være til børn med sarte maver) Kh sanne
specifikt med Nan - men grøn afføring (også næsten neongrøn) er ganske almindeligt på MME.
Mikkeline blev ammet de første 4 mdr - så var hun færdig med det pjat og vi måtte på flaske ... Hun har så altid fået Grøn Allomin, da det var det eneste hun ville have ... Og hun havde altså også grønlig afføring, så jeg tror det er helt normalt for børn på MME.. 
Hej Vi brugte Nan HA til Claire. Hun havde store problemer med at komme af med afføringen. Det hjalp på hende. Hun har altid været flaskebarn, da jeg ikke havde noget mælk. Så vi har kun haft gode oplevelser med det. Mvh Birgitte
giver grøn afføring... eller det gjorde det da her.
Mange tak for svar   . Jeg går nemlig i mødregruppe med nogle de også har flaskebørn, men børnenes aff ligner remoulade. Derfor min store forundring over at min datters aff er grøn. Men godt at høre at det er meget normalt. Ellers kommer sundhedsplejersken på fredag, og så spørger vi selvfølgelig hende.  Hvis der er andre der har erfaringer med nan ha må i meget gerne skrive.  Ha en god aften kh sanne
Jeg brugte i en periode Nan HA og noget andet. Det var ret skægt at se, at i samme ble kunne der både være noget, der var grønt og noget der var gult. Eller... det var skægt at se, da jeg HAVDE fundet ud af, at grøn afføring ikke var unormalt  mvh. tina
Hej I kolge kloge mennesker  I julegave fik jeg af min onkel, en fin håndlavet vugge. Manden er sat på opgaven med at male den, og jeg er ved at se efter en madras til dem.. Dette er så bare ikke helt simpelt. Den er lavet efter et gammelt svensk mønster, og har ikke standard. Madrassen skal have mål 70x32  Hvor finder jeg sådan en madras? Er der steder man kan købe (gode babymadrasser) efter specialmål? Synes det vil være ærgeligt ikke at kunne bruge den.. Kunne selvfølgelig også bare lave en halmmadras  Håber I ved hvor og om sådan en madras kan skaffes. Hilsen Pernille
Hvis alt andet glipper kan du måske selv klippe en skummadras til så den passer?
Vi fik vores lavet specielt ved en mand der kunne skære en ud af skumgummi. Dog skal du være opmærksom på at der skal et speciel betræk til for ellers kan skumgummi afgive dampe der ikke er super sunde for baby...
der sælger madresser i mål   - der ligger/lå en i Brønshøj - kan ikke lige huske hvad den hedder - men der kostede en madres til barnevogn eller vugge altså "ingenting" - og det i en god kvalitet.
Hej jeg er helt ny herinde, (i hvertfald som gravid) Jeg har termin den 6 august, så det hele er stadig meget nyt. Jeg bliver nok en af dem med en masse mærkelige spørgsmål, så håber i bærer over med mig  Nu kommer mit første spørgsmål så allerede. Er der nogen af jer der har født i Niebøl? jeg overvejer det rigtig meget, da det kun er 20 min kørsel fra hvor jeg bor, i stedet for en godt 1,5 times køretur til Sønderborg.
tillykke med det  jeg har ingen erfaringer med sygehuset i niebüll, men vil sige en køretur godt kan være det værd, hvis stedet ikke er tilstrækkelig godt. ..jeg bor ved kruså, og vælger at køre til haderslev, selvom både åbenrå og sønderborg er tættere på.. (ja og flensburg for den sags skyld) -men jeg bryder mig ikke om hverken åbenrå eller sønderborg, så jeg vælger en lidt længere køretur.
Velkommen til!!
Hej Mette. Jeg kan kun sige at det er forfærdeligt at få så barsk en besked lige inden man skal føde. Man bliver så splittet mellem sorg og glæde. Især i starten, da ingen vidste om det "kun" var brystkræft eller om det havde spredt sig. Dette fik jeg først svar på en uge efter jeg havde født. Så den uge var hård. Jeg kunne næsten ikke klare at se på min datter, da jeg frygtede at jeg ikke kom til at følge hende på hendes første skoledag. Og tanken om at hun ikke vil kunne huske mig og alle de mange fantastiske timer vi har tilbragt sammen, hvis jeg dør i morgen er også barsk. Men der er gode chancer for at jeg bliver helbredt. Jeg har det rimeligt godt og er ude af sengen hver dag, selv om jeg efterhånden er halvvejs i kemo forløbet. Mine børn trives og holder mig igang, til sidst er der hestene. Siden min hoppe og føl døde, har jeg haft svært ved at finde glæden ved hestene igen. Jeg har altid haft heste og kunne ikke tænke mig at leve uden, så det har været svært for mig, at jeg ikke har haft lysten til dem. Men efter nogen søgen, og enkelte omveje, har jeg fået investeret i nogle gode heste, som passer godt i min stald. Jeg kan mærke at igen er glad for at komme i stalden. Så mit liv har virkelig taget en drejning op til flere gange, men heldigvis ikke kun til det dårlige. Jeg har 2 dejlige unger, en mand som bakker op om mig, og stalden fuld af dejlige dyr. Så jeg har godt nok en del dårlige dage, men heldigvis endnu flere gode dage. Men tak for din tanke. Hilsen Ane
Hej Kathrine Synes lige du skulle have en lille modvægtshistorie. Da jeg fik mit første barn, blev han passet første gang et par timer, da han var en uge gammel, så mig og kæresten lige kunne have lidt alene tid. Overnattede første gang ude da han var ca. 2 mdr. Da han var 5 mdr. passede min mor og far ham en uge mens vi tog på skiferie ;o) Gennem hele sin opvækst har han været vant til at blive passet af hans bedsteforældre og mostre, fastre og onkler. Det er virkelig dejligt at man kan få et lille pusterum indimellem - og han elsker at blive forkælet (han er nu to). Hans lillesøster kom til verden da han var 15 mdr., og hun er også vant til at blive passet ude med jævne mellemrum. Vi tager fx igen en uge på ski her i uge 7, hvor mine forældre igen kommer og passer børnene og hestene og gården! Med hensyn til at ændre sig, synes jeg ikke det var helt så voldsomt, fremfor fra A til Z, nåede jeg nok kun til E. Jeg har stadig mange af de behov, som jeg havde før jeg fik børn - fx elsker jeg mit arbejde, elsker at ride (og stå på ski) og faktisk også bruge tid alene! Når det så er sagt elsker jeg selvfølgelig mine børn overalt på jorden - men nogen gange er det bare dejligt at være lidt væk for så at komme tilbage med fornyet energi! Jeg var bare lidt øm et par dage efter begge fødsler (mest den første) og kroppen var sig selv igen ca. 3 mdr. efter. Børn er forskellige - men tror altså godt man kan præge dem lidt mht. pasning. Hilsner Camilla
det at blive mor er tidskrævende, hårdt, fantastisk, ubeskriveligt, til tider uoverskueligt, men alt i alt ikke noget man fortryder  i min verden hedder det ikke, det kan man ikke, det skal man ikke og det forventes ikke!!! nej, man kan hvad man vil!!! mit liv ser således ud: jeg har en fantastisk mand, som arbejder rigtigt mange timer om ugen og ofte ikke kommer hjem, han er en fantastisk far når han er her og vores 2 unger forguder ham, og så snart han er her, står han meget for ungerne så de får et tæt forhold til ham selvom han ikke er meget hjemme, ja vi har jo så marcus på snart 3 år og melissa på 5 mdr, og de er super nemme, men de er børn og det kræver tid og kræfter!!! vi har så villa og stor have, hvilket jeg står for at holde, pt er jeg på barsel men det er det samme når jeg arbejder, jeg har så valgt at prioritere tiden, så de daglige pligter bliver gjort, men der er stadig tid til gåture med hunden og barnevognen, træning i det lokale fitnesscenter, shoppingture og cafebesøg. her involveres ungerne i alt, dvs. skal der gøres rent kan melissa sagtens ligge i kravlegården og lege, marcus får en klud og en spand, og elsker at hjælpe mig med at gøre rent, haven ordnes stille og roligt mens knægten leger og melissa sover, ofte kommer en eller begge med på shoppingture og de er rigtigt glade for mine veninder og omvendt... men når det så er sagt, så gør jeg også ting for mig selv eller sammen med manden, begge ungerne er blevet passet af bedsterne eller olde fra de var 2-3 mdr, marcus første gang da han var kun 3 uger, det er få timer de første mange gange, men det er nogle dejlige timer!!! ellers er vi meget tit sammen med andre mennesker, og vi opfordrer andre til at holde ungerne, hjælpe dem osv. så vores børn får tillid til andre mennesker end lige mor og far fra starten af... vi har aldrig haft problemer med at de er blevet passet, begge er nemme og det virker til de har det helt fint med at mor og far skal nogle ting selv nogen gange  den der med at man ikke gider, kender jeg slet ikke, har jeg sat mig for at jeg skal træne 3 gange om ugen så gør jeg det, og gåture er da intet problem med det rigtige tøj og en god barnevogn, jeg tror på det eneste der stopper en er en selv   og jo jo man kan have men efter fødslen, meeeen hvis ellers alt går som det skal er der nu ikke noget galt for at gå ture fra starten af, efter jeg fik marcus var jeg ude og går tur mindre end 2 døgn efter, og 14 dage efter rullede jeg 10 km på rulleskøjter   , efter melissa er jeg kommet lige så hurtigt igang, og jo jo jeg har da kunnet mærke det, men jeg kan bare ikke sidde stille i en sofa hele tiden der skal ske noget, det er ikke som i gamle dage hvor man var sengeliggende 8 uger efter fødslen tihi, dog må man ikke lave de vilde fysiske udskejelser før efter 8 ugers tjek, men en gåtur går ikke idn under det vil jeg mene  så glæd du dig bare til din barsel, og gør lige præcis det du føler for du kan og vil, det er dig der bestemmer..
Hej Kathrine Mit indlæg var egentlig ikke mnent helt så hårdt, osm det måske ser ud på skrift  Kan godt forstå panikken melder sig lidt.. måske meget.. Når den lille først kommer, finder du din helt egen rytme med hende og manden.. Med den første havde jeg SÅ mange planer for hvordan hverdagen skulle se ud, med hest, undervisning og veninder for jeg skulle IKKE hæmmes af et barn.. Men det hodlt slet slet ikke Fik en pige der stort set ikke har sovet de første 3 år, og lysten til at være sammen med hende var så stor at pasnining ikke var noget jeg havde lyst til.. Når jeg var ved hesten fik jeg dårlig samvittighed, og når jeg ikke havde været der, fik jeg dårlig samvittighed over for hesten ( der jo var mit første barn   ) Blev sur på manden i stedet og det hele gik lidt i hårdknude.. Valgte at sælge hesten.. SOm jeg stadig i dag tænker på hver eneste dag og stadig savner..Dog ved eg at som vores liv ser ud nu, er der ikke plads til hest og to børn.. Jeg havde jo planlagt så meget og intet af det holdt, og det var egentlig det der stressede mig mest.. Du kan måske slet ikke undvære hende når hun først er der, og så er lysten til alt det andet ikke så stor.. At få passet sit barn som 5 mnd for at tage på ferie, det kan tilgengæld undre mig virkelig meget.. Ja jeg er LOLA JENSEN fan   1 dag pr år de er, er det antal dage de kan passes ude..DVS 3 år 3 dage.. man tager da ikke på ferie UDEN sine børn?? !! Kan da godt være eg er gammeldags, og heldigvis er der jo plads til vi er forskellige..
Vi er også ivrige og glade skiferie-mennesker. Men om vi tager afsted uden lillemand, vil være op til, om vi føler, vi (jeg) kan undvære ham. Men kan vi det, og mormor eller farmor vil passe, ja så er det fint for mig. Ferie uden børn kan gøres til noget naturligt for barnet, så det ikke bliver et traume for dem eller et dårligt barndomsminde. Jeg vil også tage på ferie MED børn, men ikke fordi "man ikke gør det uden". Naddie: uhhh du ramte plet! Jeg kan godt se, at noget af det Lola siger, er helt rigtigt, men samtidig er jeg ved at BRÆKKE mig over hende! Hi hi hi  Lige nu har vi egentlig en lille hurdle herhjemme, som optager mine tanker utrolig meget. Hvad kan lade sig gøre og hvad er urealistisk i forhold til at få en lille? Vi bor i en 2 værelses-lejlighed på 71 km2 som var forældrekøb i sin tid, inden jeg mødte kæresten. Den skal sættes til salg, da vi er lige ved (på mandag) at skrive under på at købe gård, som vi overtager 1/6. Meeeen svigerfar har ikke synderlig travlt med at sætte lejlighed til salg. Han er ejendomsmægler, og styrer selv salget. "Og vi kan da bare bo hos dem de sidste par mdr.". Øhhh nej! Det er nok, at vi skal flytte én gang fra lejlighed til hus med den lille. Vi skal ikke indstalleres hos dem på et værelse for en måned eller to midt i det hele, fordi en potentiel køber vil overtage 1/4 eller 1/5. Og tænk at bo hos svigerne i et værelse med en nyfødt, og prøve at få tingene til at fungere, for derefter at flytte til et nyt miljø med den lille, hvor vi skal male, lægge nye gulve, skifte vinduer, rive køkken ned/sætte køkken op m.m.    DET synes jeg er urealistisk. Det kan også ende med, at potentielle købere kan overtage 1/6. Og så er det et andet senarie; man har lige fået en lille, (som kommer til marts) som man skal forsøge at få en rytme med, lære at kende, lære at være forældre osv osv, og midt i det hele skal gøre lejlighed salgsklar, have åbne døre for mulige købere i tide og utide og i øvrigt sørge for at der er "salgs-cleanet" konstant. Min kæreste har døgnvagter, og efter 14 dages barsel, er det tilbage på job, hvor han nogle gange er væk 36 timer ad gangen. Det er jo kun en 2 værelses, og hvor skal man gøre af sig selv og den nyfødte imens?? Jo, jeg kan gå en tur, og jo købere må gerne komme, jeg føler mig bare lidt presset oven i alle de andre spørgsmål der melder sig, når man skal føde og være mor for 1. gang. Det er jo ikke sikkert det lige passer ind i hans kunders ønsker osv. Jeg vil gerne være fleksibel og imødekommende, men har egentlig opgivet lidt at tale om det, for jeg har svært ved at overskue det midt i huskøb, store graviditetsgener (som er en helt anden historie) og alt det andet der sker pt. Uh det stresser mig en del.. Fordi her mener jeg, at det kan blive for meget, hvor svigerfar siger "ooork det går da". (Men nu er det jo heller ikke ham, der skal være førstegangs-mor, skal amme, stå op om natten osv osv.) Jeg vil mene, at lejligheden skal sættes til salg NU, og så skal potentielle købere vide, at det er til overtagelse 1/6. På den måde, kan vi   nå at få den solgt, inden vores barn kommer eller undgå at skulle et nyt sted hen for en måned eller to midt i det hele... Er jeg hysterisk eller bekymrer mig for meget? Eller er det svigerfar der er urealistisk i jeres øjne? (Min kæreste støtter mig i min holdning, og vil tage en snak med sin far om tingene. Han skal bare have tingene over tid osv, for han bliver meget nemt fornærmet, og det orker vi ikke pt).
Først tillykke med graviditeten  Derefter mit aller bedste råd, som du kan bruge nu, som gravid, og senere når du har født: INGEN andre end dig har sandheden om hvordan det er for dig at blive mor. Jeg var SÅ træt af folk der fortalte hvad man kunne eller burde, og set i bakspejlet (min datter er 15 mdr nu) så brugte jeg alt for meget energi på andres virkelighed. Erfaringer herfra: Jeg fik kejsersnit. Efter en uge kunne jeg sagtens gå ture med barnevognen, og havde også lyst til det  Efter to mdr var jeg tilbage på min førgraviditetsvægt (tog 15 kg på), og efter et halvt år var min krop helt som før. Mit barn var et rigtigt ammebarn, og derfor meget afhængig af mig, så hun blev ikke passet meget i det første år. Nogle timer her og der, men jeg havde heller ikke så stort behov. Tror det er meget individuelt, og for mig var det helt skønt bare at kunne sidde hos en veninde et par timer og drikke kaffe, mens farmand passede. Så var jeg lissom opladet igen. Jeg erfarede at med mit barn var der ikke noget der hed "nu har hun en rytme". Eller jo, det havde hun... men den skiftede nærmest hver uge, så jeg prøvede virkelig at lade være med at planlægge efter det fordi jeg så bare blev skuffet når den lur jeg troede tog to timer blev et powernap på tyve minutter. Jeg synes det var en fantastisk tid, men hårdt   Jeg vil råde dig til at søge råd og vejledning hos dem du har tiltro til, og tag det hele med et gran salt. Det er kun dig, der er ekspert på dit eget barn  Og sidst: Når du hører kommentaren (og det kommer du nok til)"Bare vent, det bliver værre" , så lad det gå ind af det ene øre og ud af det andet. Det er den mest latterlige kommentar at få når man er presset, og guess what.... Nogle gange (oftest) bliver det hele faktisk kun bedre  Håber du kan bruge det. Rigtig meget held og lykke med det !