troja som er en 9 mdr gammel tæve blanding af schæfer/labrador. vi fik hende retur da hun var 6 mdr og hun havde boet i en hundegård det meste af tiden siden hun flyttede herfra som 8 ugers. vi kæmper og kæmper og lige lidt hjælper det, hun er blevet meget bedre den tid vi har haft hende men på hvilke områder sker der bare intet. hun er hyper aktiv, hun ligger kun stille når hun sover, og det gør hun ikke ret meget. hun er altid glad og venlig, men har MEGET svært ved at finde ro på sig selv. hun har problemer med maven, hvis hun får hundefoder bliver hendes mave helt ødelagt og hun kan ikke holde sig og så skider hun over det hele, ikke engang det kan hun stå stille til. hun har nu fundet ud af at hun kan åbne døre, hvilket vores døre er begyndt at bære tydeligt præg af. hun åbner ned på badeværelser hvor hun tager mine underbukser og tygger i stykker og tar mine strømper med op og putter med. vi er sammen med hende hele dagen da vi har egen gård og arbejder hjemme begge 2. er der evt nogen der har en ide til noget der kan hjælpe hende vil jeg blive rigtig rigtig glad. jeg går til hundetræning med hende, men hun døjer en hel del med at koncentrer sig, vi blev hjemme i dag da hun er helt umulig lige for tiden, jeg har arbejdet i marken de sidste par dage så har ikke været så meget sammen med hende som jeg plejer hvilet gør at hun flipper helt skråt så snart hun kan se mig, så hundetræning i dag ville blive en fiasko fuld af nederlag, og det er vi helst fri for, dem har hun haft rigelig af i sit korte liv. skulle bare lige ud med det, bare lige ud med min bekymring over at jeg ikke syntes jeg hjælper hende nok, jeg tænker på hele dagen hvad jeg kan gøre for at hun skal få et bedre liv, men jeg kan bare ikke finde det der gør at hun falder til ro og bliver "almindelig" 
Hej Camilla. Jeg ved ikke helt om jeg kan hjælpe dig, for jeg kender ikke såmeget til hundetræning. MEN jeg vil nu alligevel fortælle min historie om min hund. Jeg fik en såkaldt genbrugshund her i december. Kastreret hanhund fra oktober 2005. Før han kom til mig, har han boet hos nogle der ikke gav sig tid til ham. Han var i deres bryggers, og de havde ham ude en gang om dagen for lige at tisse osv. Han blev temmelig understimuleret, og blev hyperaktiv og også agressiv. De ville aflive ham, og det endte så med at jeg fik ham. Kontakten blev formidlet igennem en fælles bekendt. Han er den første hund jeg har haft, og det har indtil for få uger siden været noget af en prøvelse. Kenzo var, da jeg fik ham, temmelig ustyrlig, lidt i stil med hvad du beskriver. Han drønede rundt på gården, lyttede ikke efter, kom ikke når man kaldte, gearede fuldstændig op når jeg kom hjem, eller pigerne der har heste her dukkede op i stalden. Han gjorde det at han sprang op ret voldsomt, og bed sig fast i ens jakke eller lign. og han var ikke til at stoppe igen. Han var temmelig ræd for mænd og børn, gøede helt vildt af dem og rejste børster, og han kunne nok godt finde på at sidde i hånden på dem hvis han følte sig trængt op i en krog. Gudskelov skete det aldrig med andre end mig. Der skete det, at da jeg havde haft ham i ca. 2 uger, bed han mig. Det kom temmelig uventet, og efter det sørgede jeg for at holde ham væk fra alle børn. Han har siden udvist temmelig agressiv adfærd overfor mig flere gange. Jeg har hele tiden tænkt sådan, at Kenzo skulle have en chance, for jeg kunne godt se at der var en god hund gemt inde i ham, og jeg besluttede at så længe det gik fremad, blev jeg ved, men så snart udviklingen gik i stå, fik han sprøjten. Jeg opsøgte en dygtig hundetræner (tysker, har trænet politihunde i 30 år, og kender alt til hunde der bider), for at få svar på om han mente Kenzo var til at rette op. Han fortalte at Kenzo blev agressiv pga. utryghed, og det skyldtes bl.a. hans unge alder. Kenzo er 1 1/2 år, men pga. den start han har haft i livet, er han ikke særlig gammel oven i hovedet. Han gav mig masser af fifs til hvad jeg kan gøre, og hvad jeg IKKE MÅ gøre, fordi Kenzo er for ung. Meget af det handlede om at indrette hundens dagligdag således at den ikke kommer ud i situationer der er for svære for den, og den dermed bliver utryg og agressiv. Han skulle have en dagligdag der var tryg og forudsigelig, og han skulle vide hvem og hvor han hørte til. Jeg har nu haft Kenzo i 3 måneder, og inden for de sidste få uger er der sket enorme forbedringer Jeg selv har ikke gjort meget andet end netop at give ham en dagligdag han kan forholde sig til. Han ved hvad han skal, han ved hvor han har mig, og der bliver ikke forlangt mere af ham end hvad hans unge hundehovede kan kapere. Det eneste træning jeg går til med ham, er agility hver søndag. Jeg træner ham dog dagligt med nemme ting som plads, sit, dæk og kom. Ikke mere end det, for han er ikke gammel nok. Mænd og børn er ikke længere et problem. Det har løst sig selv, i takt med at han fik mere ro i sindet, pga. hans trygge dagligdag. For 2 måneder siden ville jeg være bange hvis han mødte et barn, og nu er jeg ikke det mindste bekymret. Han har leget boldt med børn i 8-10 års alderen, og kan kæle roligt og blidt med en af pigernes 2 årige datter. Nogle mænd kan han stadig gø lidt af, men halen logrer, og sætter de sig på hug, render han straks hen og slikker dem i hovedet  Når han hilser på folk, kan han stadig køre lidt op, men han bliver nemmere og nemmere og pille ned igen. Når jeg selv kommer hjem, er der intet. Det blev løst ved at jeg ignorerede ham i få dage, og nu siger jeg bare hurtigt "hej" til ham, og så går vi ud sammen. Nå, men min pointe med hele denne smøre er egentlig, at de problemer jeg havde med min hund, egentlig løser sig selv i takt med at jeg får skabt en tryg dagligdag for ham, og han dermed falder til ro. jeg tror at meget frustration og agressivitet også kom af at der blev stillet for store krav til ham, som han som unghund slet ikke kunne kapere. Og så sagde han fra ved at snappe. Jo mindre krav jeg har stillet, jo mere artig bliver han. Han kommer så snart jeg nævner hans navn, han er lynhurtig til at udføre de helt basale øvelser, og jeg har hans fulde opmærksomhed (specielt hvis jeg har en frolic i hånden   ). Som sagt, jeg er ingen hundeekspert, men tid og faste rammer har gjort underværker for Kenzo  Held og lykke med hunden.
I mine øre kunne hun godt lyde stresset opg usikker, så ved ikke om du kan gøre så meget mere end det du gør, altså masser af bekræftelse og aktivitet. Medmindre du vil ud i noget hunde terapi, der hænger af og til nogle opslag på tavlerne ved indkøbscentre med folk der er ved at uddanne sig og gerne vil have noget erfaring, så derfor skal de næsten ikke have noget for det. ved ikke om det er noget. jeg håber hun finder sig selv igen, held og lykke. Lene
det er dybt frustrerende når ens dyr ikke trives.. jeg har pt en hund som også har været hyperaktiv, jeg går til hundetræning en gang om ugen uanset hvad, om ikke andet så bare for at hun ser andre hunde, det er ikke altid vi træner med. så går vi en lang tur el. lignende mens de andre træner.. en anden ting vi har gjort, er at der er meget faste rammer... en overgang blev hun luftet på klokkeslæt, fodret på klokkeslæt, og så brugte vi meget at hun skulle gå i sin kurv, og være.. netop for at hun skulle lære at slappe af... det er enorm hårdt især når alting er så struktureret.. vi havde faktisk en overgang også kæleri skemalagt... netop fordi at hun ellers ville have opmærksomhed hele tiden... i dag har vi en hund på 14 måneder, som stadig er aktiv, men som kan slappe af, og ikke ødelægger hele huset.. håber du kan bruge nogle af mine råd.. du er velkommen til at skrive til mig, hvis du har spørgsmål. håber virkelig det løser sig for dig... pøj pøj med hunden knus nanna
Vi fik vores hund, da han var 6 mdr. Da havde han allerede været rundt hos 4 forskellige ejere tidligere - incl. avleren. Han havde sidste sted været lukket ude i stalden, for det var lettere, end at tumle hans enorme energi indendørs   . Vores hund var altså pænt frustreret, hyperaktiv, overstadig, når han så mennesker, og kunne slet ikke kapere sin glæde over, hvis nogen så på ham, rørte ham eller snakkede med ham. Han var kun glad, for pludselig at få selskab igen, men hans hyperaktivitet gav problemer. Han kunne heller ikke være alene. Tiden i stalden og de mange forskellige ejere havde betydet, at han var totalt angst for at blive efterladt igen. Dette betød, at han åd døre, dørkarme, paneler, sko, persienner, potteplanter - ja ALT - i desperation for at komme ud. Det tog os ca. et halvt år, at få hunden rettet op igen. For os drejede det sig meget om, at give vores hund troen på, at vi kom igen, og at han kunne bruge hans energi bedre. Vi gik mange lange ture med ham, hvor han i lang line fik lov til virkelig at snuse. Næsearbejde trættede ham på en helt anden måde i hovedet, hvilket "almindelig" luftning slet ikke kunne. Vi gik derfor også meget sportræning med ham. Disse typer træning tog dog tid at vænne hunden til, for vores hund havde, som Jeres, svært ved at koncentrere sig, men da han først fandt ud af, hvad det gik ud på, så elskede han det. Han fik også sit hundefoder spredt ud over græsplænen. Det trættede ham, at skulle søge efter det, og finde det i græsplænen. Ligeledes gemte vi nogen gange maden i små portioner (3-4 piller af gangen) rundt omkring i huset. Så brugte han tid og snuden på at finde det, og maden blev ikke bare skovlet ind. For at dette kan lade sig gøre kræver det naturligvis, at hunden kan tåle hundefoder! I dag har vi en super dejlig hund. Han er rolig og velafbalanceret, han kan være alene hjemme, og laver normalt ingen ulykker, Vi er sammen med ham så meget som muligt, men knokler ikke længere med decideret sportræning - til gengæld er musejagt i stalden blevet det helt store hit   . Der er mange måder at gøre det på, og det er svært at råde, når jeg ikke kender Jeres hund, men prøv Jer frem, og erkend, at det i starten godt kan tage rigtig lang tid at få en "ødelagt" hund på rette køl igen. Det tager ikke ret lang tid at bryde dem ned, men det kan tage evigheder at bygge dem op igen. Vores hund har stadig en lille snert af hans hyperaktivitet, når vi får gæster. Dér kan vi stadig se han stormende glæde, når der kommer mennesker, og når de gider at snakke med ham. Vi har fundet ud af, at det bedste er, hvis de ikke kæler en masse med ham, når de kommer ind af døren, men lige giver ham ti minutter til at falde til ro, og så kæler med ham stille og roligt. Han kan simpelthen ikke kapere, at der både kommer søde fremmede mennesker, og at de alle sammen vil klappe og snakke med ham. På den anden måde fungerer det langt bedre... Jeg håber, at I finder en løsning med Jeres hund. Det er vanvittigt hårdt og frustrerende, hvis man har en hund, som ikke fungerer optimalt, men tro på det - giv tid - og hav masser af tålmodighed. Det lønner sig normalt i sidste ende...
for jeres svar. troja har haft en foderboldt og den var et rigtig stort hit, men det fungere ligesom ikke rigtig at putte ris, kød, grøntsager og kartofler i bolden den var ellers rigtig go til at aktivere hende og det med at gemme maden og sprede den på plænen dur jo så heller ikke. troja er ikke agrasiv og har aldrig været det, hun knurrer og gør meget men det er bare for hun snakker, det har hun altid gjort, hun var altid den hvalp man kunne høre og det var somregl hende der startede slåkampene  ja tolmodighed er vejen frem og jeg elsker virkelig den hund og ved min lille babyhund som elskede at putte og nusse er der inde bagved rigtig godt gemt. hun har gjort rigtig store fremskridt men desværre har hun perioder hvor hun går meget tilbage, og så er det det bliver lidt svært at holde modet oppe. dianna det lyder meget som din hund og troja kommer også dagligt med mus, muldvarper og hvad der ellers bevæger sig og kan fanges. kaninerne kan hun derimod ligge og kigge på selv om lågen ind til dem står åben. det meste af tiden er hun ca en 10 ugers hvalp i hovedet og det kan godt være ldt svært at huske for mig når nu hun er 9 mdr. vi ignorer hende også når hun er helt oppe at ringe og så skal hun lægge sig i kurven vilket kan være noget af en prøvelse. hun går jo altid sammen med de 2 store hunde og hun vil så gerne lege, men de andre gider ikke rigtig når hun er så vild, men det bliver også bedre og bedre. tak for jere goe historier, det gør at man bedre kan se lyset for enden 
Sikke en trist historie  Hvis det var mig vil jeg nok få en hundekonsulent ud og hjælpe. Nu ved jeg ikke hvilken klub du normalt træner i, men inden for DcH kan man vist få en hundekonsulent ud, ganske gratis! (tror i hvert fald det er gratis, du må ikk lig hænge mig op på det). Det kunne give dig den hjælp du har brug for, for at hjælpe hende videre. Held og lykke med det 
Fik I set "Forestillinger" her kl 20 på dr. 1? Hvad syntes I? Uha, jeg må indrømme jeg allerede hoppede af efter 15 min. Var skuffet! Savner "Forbryldesen" Jeg må indrømme det slet ikk var min smag. Også de "interwious" undervejs.
Tror lige den skal igang... Synes den var god 
øøh...det var da en gang pladder...jeg gad ikke se det..
Er igang med et større hovedværk, men tv kørte i baggrunden, og skulle lige smug kigge. Men vendte straks tilbage til lektierne, magen til bras skal man lede længe efter.
Man kan nok ikke sammenligne den med forbrydelsen - det er jo en helt anden type ... Synes selv, at den på et tidspunkt "hang" lidt - lidt kedelig - lidt forudsigelig - men hænger da på alligevel næste søndag, hvor fokus ligger på Tanja, går ud fra at man her ser det fra hendes vinkel - og måske - bliver historien mere fangende/interessant/levende ... Giver den en chance til! Sys