Ja, sådan har jeg det lige nu. Min kæreste igennem 1½ å, har valgt, at han ikke kan bo/leve sammen med mig, pga nogle gnidninger imellem os! Jeg står nu uden hus og hjem, med vores to dejlige hunde. Det er sørme ikke let at finde noget at bo i, med de to. *suk* Jeg har pådraget mig en kænskade, venter på om jeg skal opereres! Så ingen ridning eller arbejde til mig. Og sådan har jeg gået i 3 uger. Jeg er SÅ restløs.. Det væreste er dog at jeg har mistet min prins. Nøj, hvor er det hårdt. Kunne jeg dog bare have set mine egne fejl, så jeg kunne há redet det!! Ej, hvor jeg dog ville  Jeg er hævet i hele ansigtet, pga. jeg har tudbrølet udafbrudt i en uge. Og hvad med mig og hundene!?!? Finder jeg mon nogensinde noget at bo i? Øv, hvor er livet surt. Mangler alle mine julegave indkøb. Kærestens gaver er blevet byttet.. Øv. Hvad jeg vil med det her indlæg, aner jeg ikke. Hilsen en meget træt og ked af det, Nanna 
jeg kender dig ikke eller dine "fejl" eller din kæreste men syntes da også det lyder ret træls for dig. Og årstiden er ikke den fedeste det lige sker på. (det er det nu nok aldrig) Vi skal lærer meget her i livet og gennem både gode og dårlige ting uanset om vi vil eller ej. Vores opgave er bare og komme så godt igennem det vi kan og lærer af vores fejl og erfaringer. jeg ønsker dig glædelig jul trods alt og håber du finder et sted at bo med hundene.
Hvor vi da minder om hinanden, eller din historie minder om min. Jeg er netop lige flyttet hjem til mine forældre, da min kæreste bad mig flytte. Da han ikke kan "holde" mig ud. Der ligger selvf. flere ting i det. Men det er ved at være 5 uger siden nu. Og hold da op hvor man så lige pludselig SAVNER hinanden !  Det har heldigvis hjulpet på hos, at komme lidt væk fra hinanden. Vi kan nu begynde at finde løsninger på vores problemer. Det kunne vi bare da vi var under samme tag. Du er meget såret og fortvivlet lige nu, det samme var jeg. Vi er nu kommet af med en af kattene. Og vi ses et par gange om ugen. Har du ikke muglighed for at tag hjem til forældre eller gode veninder? Mange tanker til dig. Sarah 
Hvor er det dog trist for dig...  Er det helt slut eller har du prøvet at snakke med ham...?? Håber du finder ud af det og kommer igennem det. Du er jo blevet en erfaring rigere og det kan måske hjælpe dig i dit videre liv. Kan/vil din familie eventuelt hjælpe dig...??
og så er det bare ret så typisk mænd at ligepludseligt at droppe bomben, at nu er det bare nok- men lidt adskillelse er som regel løsningen.mænd snakker jo ikke så meget om de hersens følelser. håber du finder noget at bo i for dig og dine hunde kram anne