God aften HN Jeg sidder pt. og ser et program om "kvindelige helte" (om kvindelige læger/reddere), hvor der kom en kvinde ind som havde forsøgt selvmord  Det rører mig dybt, faktisk til tårer. Nok især fordi jeg selv både har haft tankerne og har forsøgt engang, og også fordi at redderen sagde at de oplevede selvmordsforsøg oftere og oftere. Hvorfor? Hvad er det i vores samfund der er så galt at flere og flere mennesker (både kønne, "velfungerende", rige/fattige, unge/gamle) vælger den løsning? At slutte livet?  Jeg kan jo kun tale for mig selv. Men jeg kender ikke andres grunde, og det chokerer mig at det bliver mere og mere "normalt" at folk tragisk nok føler sig så "lost"  Ved ikke om dette er en reel debat. Men bare lige nogle tanker jeg skulle dele  (Vil så lige slutte med at understrege, at jeg ikke har været "derude/dernede" i over et år. Så det er ikke mig der skal bekymres om   Men bare generelt "problemet" :-/ )
Tja, jeg har også været der engang og min grund var mobning. Jeg blev mobbet fordi jeg gjorde det jeg elskede - jeg var nemlig klassens hestepige og det synes folk dengang var klamt og ja, som i måske også kender fra jeres folkeskole så var hestepigerne bare kedelige og underlige, fordi man brugte så meget tid på et dyr. Men ja, jeg røg i let depression, blev smidt ud af skolen grundet fravær, stukket af hjemmefra og gemt mig i stalden inde ved min ene pony, og ja.. overvejet selvmord og tilmed været lige ved at gøre det - alt det på grund af mobning. Jeg blev sendt på efterskole hvor jeg kom på en ridelinie og selvom jeg ikke var den mest populære, så havde jeg det godt fordi der var 10 andre der delte samme interesse som mig. Så siden jeg blev accepteret på en skole, er det gået op ad for mig. Jeg tror grunden til at folk de så hurtigt kommer ned i den der "kasse", vil jeg nærmest kalde det er, at folk simpelthen bliver mobbet, der er sat sådan et billede op af hvordan en ung pige skal se ud, og det er der bare langt de færreste der gør, derfor får de lavt selvværd. Desuden tror jeg også det er fordi folk bare har ændret deres sprogbrug imod andre og generelt bare snakker grimt og respektløst til hinanden. Fandt lige den her på youtube: 
Nogle gode tanker du kommer med  Jeg har personligt lidt samme historie. Jeg var også klassens "klamme" og nørdede hestepige. Og trods jeg var virkelig tynd, blev jeg kaldt gravid og fed - hvilket stadig den dag i dag gør, at jeg bare ikke KAN se at jeg er okay og ikke-fed  Det er virkelig utroligt (kan huske en anden debat herinde om sklemobning) hvad folkeskolen kan skabe - og IKKE mindst ødelægge. Folkeskolen kan virkelig sætte dybe ar. Men tror du har ret. Der er så mange mål og retningslinier for hvordan man som ung/voksen i dag, skal se ud, opføre sig, gå op i osv. osv. Og da ingen er perfekte, kan de færreste leve op til disse høje krav og forventninger. Der mangler i høj grad respekt for hinanden og accept af, at man er forskellige 
jeg har selv ikke haft den reelle tanke om selvmord,kun den "normale" tanke om det, men aldrig villet gøre det i realitet. men min kæreste bekig selvmord i 2003. rimelig barsk omgang for dem der stod tilbage. han kendte desværre ikke andre udveje. jeg er kommet videre i mit liv nu, men savnet er stadig stort og mest af alt mangler forklaringen på hvorfor?? jeg fik besøg af politiet en søndag morgen med beskeden om at de var bange for min kæreste var død. han havde lagt sig på togskinnerne og ventet der på at forlade livet. han havde efterladt et afskedsbrev i køkkenet til mig, med en begrundelse om at han vidste vi ikke skulle blive sammen, men ikke ville kunne tåle at se mig med en anden mand. det gjorde det ikke nemmere.... jeg sender ham en tanke daglig, stadigvæk, og nogen gange spørger jeg mig stadig hvad jeg gjorde forkert. han havde haft et meget barsk liv, men vi var igang med at rette det hele op, og ting kørte utrolig godt for ham, men ikke godt nok. hans mor var alkoholiker, hans far død, hans stedfar selvmord og hans bror begik selvmord ikke længe før han gjorde. jeg kan kun tale for mig selv, det er et rent helvede at komme igennem, især fordi der ikke er nogen forklaring, ingen man kan spørge, ingen læge der kan sige, der er fordi..... verden bliver bare revet i stykker og man står tilbage forvirret med et savn man ikke kan lægge ord på ....
Jeg har aldrig direkte overvejet selvmord, men jeg var på et tidspunkt så deprimeret, at min mor frygtede det var hvad jeg var gået ud for at gøre, en dag jeg bare var gået en tur for mig selv... Jeg HAR til gengæld mange gange, og i en lang periode, ønsket at jeg bare kunne sove til alt var godt igen. Hvad der skyldes de hyppigere tilfælde? No idea. Heldigvis har jeg også været ude at det hul, i efterhånden et par år 
Vi er for 1 md siden flyttet, og har siden da ikke modtaget reklamer. Vi får vores breve, aviser m.m. Hvem skal man kontakte for at få sine reklamer? Synes de plejer at komme automatisk når man flytter. Det skal lige siges, at huset er spritnyt og ikke har været beboet før. Ved ikke om det kan være årsagen?
Posthuset er det rette sted at henvende sig, både når man vil- og ikke vil modtage reklamer.
Det såkaldte UELN-nummer     om systemet på 
 
Jeg har været der hvor jeg seriøst overvejede selvmord. Det eneste som holdt mig fra det, var mindet om engang hvor jeg blev træt af klicheen, "jeg vil dø for mine børn". Jeg var ved at brække mig. Jeg lavede den om til; "jeg vil leve for mine børn!". Og det hviskede jeg over min ældste datters vugge og troede jeg lagde fragmenterer af min sårbarhed bag mig. 5 år efter røg jeg i en depression (igen) efter 4 fantastiske år i troen om, at jeg nu havde fundet de vise sten og kunne rationalisere mig ud af depressions klamme greb i mit liv. Vi fik undervejs barn nr. to. Jeg plejer at joke med, at da jeg fik det første barn, sagde jeg, at jeg aldrig skulle have et barn, som skulle gåes i søvn. Så fik vi barn nr 2 og hun lærte mig ydmyghed. Efter knap 10 måneder med Maya som vågnede hvert 3 kvarter!!!!! og ikke ville sove middagslur var jeg ved at være slidt. Lægger man min manglende søvn sidst i graviditeten var jeg ved at være oppe på 1 år, med søvnmangel. Da hun var omkring 9-10 1/2 måneder fik jeg via en sovecoach endeligt lært hende at det var okay at sove middagslur og at sove i barnevognen i 1 1/2 time i træk -uden gåtur. Men natten var stadig svær. Da hun endelig sov, ikke helt igennem, men en god reel søvn, for 1 årige, var jeg så angst for at lægge mig til at sove, fordi "hun vågner alligevel lige om lidt, og det var næsten sværere selv at sove 15 minutter inden hun vågnede, end at holde sig vågen. Jeg skulle starte på job, på en arbejdsplads, jeg nærmest ikke havde nået at kende før de fik udbrud af lussingesygeepidemi og efterfølgende begyndende bækkenproblemer og barsel. Jeg forlængede min barsel med 3 måneders restbarsel fra den ældstes barsel af, men jeg kunne stadig ikke hænge sammen godt nok til at jeg ville byde mine kollegaer det. Jeg tog mig en ærlig og lang snak med chefen og besluttede at sige op så de kunne ansætte en anden og derfor ikke skulle have sygeudgifter på mig. Det var mit forslag og jeg tog selv initativet. Jeg havde brug for at afslutte et underligt ansættelseforløb med min værdighed i behold og som en ærlig og reel person. Så fik jeg holdt depressionen fra døren i ca 3-4 måneder mere. Da sommeren gik på hæld og vinteren var en realitet, blev jeg syg. Efter ca 1 år udløb min sygedagpenge og kommunen ville have mig igang igen. Der var ikke noget jeg hellere ville, end at have normale vilkår psykisk og jeg har altid sagt til mig selv at er det social arv, vil jeg kunne ændre det, hvis jeg bare kæmpede hårdt nok. Så jeg kæmpede vidre. På dette tidspunkt havde jeg det godt og vi begyndte at planlægge bryllup og sende invitationer ud til et august bryllup. Kommunen gav mig et los bagi og jeg tog imod med kyshånd. Jeg er en meget privat person, og har derfor ikke før lagt noget så personligt som dette ind på nettet før. Når jeg var til behandling eller hos kommunen beklagede jeg mig aldrig, for jeg skulle aldrig være et klynkedyr som lagde ansvaret for mit liv i andres hænder og lod dem bære skylden for mine fejl i et samfund jeg ikke kunne leve op til. Af samme årsag har jeg aldrig fået en diagnose, for sådan en kasse skulle jeg ikke puttes i og slet ikke pacificeres i. Jeg påtog mig alt ansvar på mine skuldre (og har stadig det i mig) og har derfor altid virket mindre påvirket af mit sinds sårbarhed en jeg var. Derud over er jeg velformuleret, især mundtligt og har bred forståelse for psykiske mekanismer (med en psykisk sårbar mor (og kærlig), er det naturligt). Nå tilbage til forløbet. Jeg fik mit los, og var både mega glad for at komme igang og selvfølgelig lidt nervøs (for inderst inde vidste jeg godt, at jeg ikke var klar og rask nok (læs: stabil). Jeg gik fra dag 1 ind i institutionen, som om jeg havde været der i måneder. Jeg lærte hurtigt en del børns navne og kunne se hvor jeg skulle hjælpe og støtte, både børn og voksne. Med en masse års erfaring i faget, havde jeg faglighed som jeg både brændte for, og som jeg trak på. Efter 1 uge sagde min mand fra. Han genkendte alle symptomerne på tilbagevendende depression. Jeg troede det var faget, og alle indtryk, så jeg fandt mig samme dag en anden virksomhedspraktik i en blomsterbutik. Også her tog jeg arbejdet alvorligt og var glad for at få lov at komme i deres private virksonhed og hjælpe, samt at lære noget. Det varede 14 dage og så stod jeg dybt i det man kalder en re-traumatisering. Min mand sagde stop, min krop sagde stop og jeg var helt afsporet og kunne ikke fungere eller tænke, ej huske eller samle mig om noget som helst. Jeg kunne lige klare børnene, men slet ikke i min normale standart (som også ligger høj). Det endte med et aflyst bryllup, grundet. Jeg kom på kontanthjælp og følte mig værdiløs, parkeret og som verdens største taber, samfundsnassere og kunne ikke forstå, at jeg med min sociale-intelligens alligevel ikke kunne få det (mig selv) til at fungere. Tilsidst gjorde det så ondt indeni, jeg følte mig tom. Jeg havde mistet min tro på livet som grundlæggende godt, på at der er en circle of life, og selvom jeg vidste af erfaring at lyset igen ville komme, virkede det nu som om, jeg havde haft min chance og det var ikke lykkedes for mig. Der var ikke mere lys til mig. Der var intet, ingen, ingen grund for, at jeg skulle belaste min mand med mig, jeg frygtede at være så psykisk ustabil at mine børn ville blive mærket af det med tiden og kunne ikke tro på pædagogerne, vores venner og fagpersoner, når de sagde, at vores børn var kernesunde og velfungerede på trods af forældrenes sårbarhed. Jeg var langt forbi der hvor det føltes smertefuld. Jeg fandt kun ro og stilstand i fantasien om døden. Jeg var ikke længere bange for den og jeg er stadig i dag overbevist om, at døden ikke er ond i sig selv, den er et vilkår for livet, men det er måden at dø på, som kan være svær. "the real hell is when life goes wrong". Jeg ringede til en veninde, for lige at få et råd (vdr selv-accept af mig selv som kontanthjælpsmodtager, hun er desværre også psykisk sårbar). Jeg tog forbi hende og hun så lige igennem mig og spurte, "Vil du på psykiatrisk skadestue?" Jeg huskede i en stund mit løfte til min datter/døtre og takkede ja. Nanna ringede til lægevagten og fik en henvisning. Jeg ringede hjem, vi afleverede bilen hos min mand og børnene og kørte afsted. Efter lang snak med sygeplejerske og læge og sundhedsmæssige undersøgelse fik jeg et værelse og sov i 14 timer i træk, men få opvågninger hvor jeg bemærkede at nogle sad hos mig. Jeg havde ikke mere værdighed tilbage og følte at jeg for første gang, havde kastet håndklædet i ringen og givet slip på krontrollen (og nu sidder jeg i skrivende stund med tårene trillende ned ad kinderne). Jeg gav mit sidste og tillod andre at stå med ansvaret for mit liv i to døgn for at redde min mands elskede og mine børns mor. Efter to døgn tog jeg hjem til min mand (som jeg kalder ham) og børn og klar på at få hjælp og parart til at erkende, at ikke alt er man herre over, og ikke alt skal ligge på mine skuldre. Jeg indså også, at noget var fysiologisk arv, og ude af mine hænder. Det var så hårdt og så krænkende for mig (og er stadig hårdt). Jeg har delvis accepteret at mit mål ikke længere er en uddannelse, at mine drømme om jordemoder, eller lignende nok aldrig bliver realistiske, på trods af gode karakter på HF. Jeg indså at jo hårdere jeg kæmpede for at være som andre, jo sværere blev mit liv. Mit eneste mål er blevet simpelt. At blive psykisk stabil, noget min mor stadig kæmper for. At forsætte med at være en fantastisk mor (som jeg på trods af alt har formået at være i alt dette) og forsat at have nogle sunde og velfungerende børn, som kun bekymre mig, men ikke fagfolkene. Min hest er blevet solg, men heldigvis har min mand nogle også som jeg har stor glæde af. Jeg tror han følte det nødvendigt for ham, for at afbalancere mig, så han forsat kunne leve med mig. Ofte har han sendt mig i stalden, før jeg syntes jeg kunne tillade mig det (når børnene sov) og han har gang på gang fået en anden mig hjem. (husk det, når I dømmer os nasserøve for at være dovne samtidig med at vi har hest/passer hest/låner hest eller hvad det nu er) Min ridning har ikke været stabil. Men staldarbejde og basis røgt og pleje af hestene har været, som balsam for min sjæl. Mine døtre har fået lov at beholde deres da de tilfældigvis stod i min mands navn og min mand har stabil indtægt. Stod de i mit navn havde jeg været nød til at sælge dem (hvis ikke deres værdi var vurderet for lav, til at det kunne betale sig, tror jeg). For lige at slå det fast er kommunen selvfølgelig fuldt informeret om alle økonomiske forhold. Jeg vil ikke tage fra kassen og røvrende mine medborgere imens. Jeg har også betalt skat siden jeg var 18 når jeg ikke har været syg og bryder mig ej heller om dobbeltmoral i den sammenhæng. Jeg har oplevet at blive pillet helt fra hinanden, derud hvor man/jeg ikke længere ved hvem og hvad der er tilbage af mit oprindelige jeg. Heste er mine bedste terapeuter og min lille familie var de eneste fragmenter som var tilbage af det puslespil som dannede et billed af "mig". Jeg overlevede, men var der gået 14 dage mere, en måned mere... en dag mere, så er jeg ikke helt sikker. Havde jeg ikke haft børn, havde jeg måske ikke holdt fast i livet. Ej heller for mandens skyld (for han ville være så elsket af mig, at jeg ville give slip på ham, så han kunne komme videre). Jeg har aldrig troet at jeg havde selvmordet i mig, nu nøjes jeg med uvisheden. Jeg har ikke længere lyst til at give livet fra mig og jeg er glad for livet, selvom jeg ikke stoler på det endnu. Hvad der sker herfra er usikker og uvis, hvilket er meget, meget svært ikke at vide. Jeg er under udredning for bi-polar lidelse, men heldigvis ikke med mere end hypomani (hvor man stadig kan fungere i/med sine omgivelse). Desværre med en evne til at give alt af mig selv, så længe andre har det godt, hvoraf jeg sikkert også har en tendens til det depressive hvor jeg har været i svær depression. Jeg håber stadig naivt på, at jeg er normal uden en eller anden diagnose kasse, men burde nok være taknemmelig for alle de redskaber som en diagnose kan give mig og det medicin kan hjælpe. Jeg har været modstander af medicin, især som psykisk regulerende, men som mor og partner og overfor min familie er jeg forpligtet til at give alt en chance. Jeg kan mindfullness, yoga, poweryoga, motion i anverdens former, spise sundt, kognitiv terapi og alle disse ting har givet mig noget godt med på vejen, men det kan åbenbart ikke gøre det alene. Heste som terapi er stadig den mest velfungerende. Selv det at ordne bokse, blande foder og at skifte vand. Jeg elsker det, også på de rigtig dårlige dage, kan det gøre noget for mig. Jeg håber stadig at finde de vise sten og at lykkedes som accepteret borger i Danmark. Ikke kun via mit lange danske stamtræ's statsborgerskab med i den grad ved igen at bidrage til fælleskassen. Indtil jeg kan gøre det med kr. og arbejde, må jeg lære at acceptere at gøre det med medmenneskelighed, og være gavmild med at hjælpe andre i det daglige møde. Er andet ikke muligt i de næste par år, kunne jeg håbe for mig selv, at jeg i det mindste lære at acceptere mit usylige handicap (gud hvor er det svært at skrive offentligt og personligt). Mine stavefejl er gratis, jeg er følelsesmæssig meget påvirket af dette indlæg. Min begrundelse for at lægge mig selv blottet ud på nettet, er dels fordi jeg ikke længere har noget at miste og dels at jeg håber, at pysisk sårbarhed bliver noget man kan snakke om, med sin værdighed i behold, samt at de efterladte efter et selvmord, får en brøkdel forståelse. Mere kan I desværre nok aldrig få.
Hej HN'er Mon ikke der er en masse gifte herinde, og nogle som er helt klar over hvordan deres bryllup skal være??? Talte den anden dag med et par veninder om hvordan vi gerne vil at vores bryllup skal være. Selv er jeg lidt "delt" - på den ene side kunne jeg godt tænke mig et stort og flot bryllup, vielse og fest i flotte omgivelser, karet-tur til festlokaler, lækker lækker mad, stor kjole og sådan. På den anden side synes jeg det er ekstremt mange penge at "fyre af" på én dag! Samtidig tænker jeg at det må kunne lade sig gøre at få en helt uforglemmelig og speciel dag for "små" penge. Det er selvfølgelig en dag jeg gerne vil fejre med venner og familie, men gaver er ikke en selvfølge i min verden. En ting der ikke "fungerer" i mit hoved, er vielse på rådhuset - det skal være kirke eller have/udendørs vielse!  fik i det som i gerne ville, uden at i stod 50.000 kr "fattigere" efter?? Glæder mig til at høre om jeres bryllup 
Jeg havde præcis samme grund til at tænke de tanker om selvmord.. Jeg var også skolens hestepige og jeg gik op i det med liv og sjæl og trak mig også mere og mere fra skolekammaraterne og søgte mere til hestene.. De drillede mig ikke.. De dømte mig aldrig og det var mit fristed.. Jeg kunne ikke engang være i fred derhjemme, for jeg blev ringet og sms'et hver eneste dag og hvor dum og klam en "@!#$" jeg var og at alle hadede mig. Plus jeg var den første pige der fik bryster og mens og så skulle brysterne slås til og trøjen skulle prøve at hives af.. Selv min klasselærer mobbede mig og vendte alle mine klassekammarater imod mig og jeg måtte ikke komme med på lejrtur, fordi de mente at de ville have det bedre uden mig og det sagde både lærer og elever til mig.. Jeg bad og tryglede min mor grædende hver dag om jeg ikke nok måtte blive hjemme og gik så meget ned med stress at jeg fik begyndende mavesår og måtte blive hjemme i tre uger.. Oveni det, begyndte jeg at høre stemmer der sagde at jeg intet var værd og at jeg skulle straffe mig selv, og blev paranoid og sank mere og mere ind i mig selv.. Jeg fik senere diagnosen paranoid skizofren og det har været en kamp at dæmpe mine symptomer og jeg tilbragte 6 måneder på psykiatrisk.. Jeg har dog ikke skåret i mig selv eller haft selvmordstanker i et par år nu, selvom jeg stadig kæmper med min skizofreni.. Jeg har bare accepteret at sådan er det, jeg tager min medicin og jeg er glad for hvem jeg er i dag (:
Jeg er også blevet mobbet i skolen siden jeg gik i 2 klasse. Jeg var blevet misshandlet som barn og tvangsfjernet af politiet. Blev indlagt på sygehus, ved bare det var en børneafdeling. Der kom et par og talte med mig og de sa ja til at tage mig til sig som deres plejebarn. Der blev jeg i 8 år. Men det var en ganske hæslig tid med masser af mobbning over ingenting, det kunne være tøj, sko, hår m.m. Jeg var ikke hestepige men elskede at spille fodboldt dengang. Jeg flyttede til min mor og mobningen fortsatte i gymnasiet med sproget og hvem man var sammen med. m.m. Begyndte at pjække og få det dårligt psykisk og overvejede selvmord dengang. Idag er jeg sygeplejerske og det har jeg været snart i 17 år. Jeg har tre børn og en dejlig kæreste. Har været gift og blev skilt efter 17 års ægteskab. Vi havde mistet børn for 12 år siden er det idag og herefter tror jeg at jeg fik en depression som så ikke kom helt i syne dengang. Mine børn blev ældre og de har vel været omkring de 4 år måske og presset samt stress fra arbejde, børnene, klare det hele alene med tre børn, hund, hus, have samt inkøb samt 37 timer uge på en psykiatrisk lukket afd. hvor trussler om våld hang over hovedet hele tiden. Der prøvede jeg selvmord med tabletter jeg havde fået af en psykiater for at sige nu var det nok. Idag har jeg det fint og er medicin fri stort tak til min nuværende kæreste som har hjulpet mig igennem den største krise og depression. Det tog tid for at finde sig selv igen og det er en hård proces man skal igennem. Men er ude på den anden side idag, både med privatlivet, arbejdslivet, økonomien. Idag er jeg hestepige og har været det nu i 6 år.
Jeg har ikke selv nogle erfarigner med med selvmords tanker/overvejelser, for har aldrig tænkt sådanne tanker, eller følt at det var min sidtse udvej. Men min far begik selvmord da jeg var 9 år.....han hængte sig der hjemme...... Jeg vil tro, at det var pågrund af, at min mor ville skilles. Men der kan jo være mange grunde til, at folk føler at de ikke kan mere som fx. arbrjdsløshed, økonomi (mangel på samme), ensomhed, skilsmisse, (måske alle tingene på een gang) alt for høje forventninger til sig selv, som de ikke mener de kan infrie, dårligt selvværd, u-elsket, osv. /Signe :0)
Jeg tror at man idag har størrere tildens til at begå selvmord fordi der er længere at falde. Fx. siturationen i afrika med krig, mishandling, bortførelser osv. ville være utrolig svære for os danskere at håndtere psykisk. men Afrikanerne som er opvokset i det miljø har nemmere ved at se det som en "normal" tilværelse, desværre. Som vi får mulighed for at få mere værdi i vores liv, føler vi os mere truffet, jo mere værdi vi ikke har. Jeg tror desværre også at tildensen til selvmord vil blive størrere og størrere med tiden.
Der flere ting der påvirker en i dag, end for bare 20 år siden, for 20 år siden var alle ikke på nettet, alle havde ikke en mobiltelefon, vi var ikke så meget i kontakt med alt og alle, Nu kan vi bombarderses med info fra hele verden, Jamen unge menneker bliver mobber at folk de aldrig har mødt, aldrig kommer til at møde over de de mange medier man bruger i dag. Der er flere folk der mister job, der er flere der bliver skilt, jamen vi har udviklet. I gammel tid blev man gift og man blev i forholdet, selv om manden måske drak, slog og var utro, fordi sådan var det, i dag finder vi os ikke i noget ( heldigvis) og det må altså også gå på psyken. I dag har vi ønskebørn, som slipper afsted med alverdens ting, derfor synes jeg faktisk tit at jeg oplever mobberi meget værre end da jeg gik i skole, ja nogle blev mobbet, men det var slet ikke i den store stil som jeg oplever i dag, over facebook, via sms messenger med mere. Man er ALTID i skud linien. Før var det ovre når man kom hjem fra skole, ( blev slev mobber i skolen i 7-8 kl pga ny dreng ) men jeg kom på efterskole og så var der ikke mere. Men ja så længe at verdene udvikler sig vil selvmmordene gå samme vej, jeg har selv været indlagt på psyk, Netop pga de tanker, men jeg kontaktede lægen og sagde jeg har børn, og jeg har de her tanker og du må hjælpe mig NU, for ellers går det galt. han hjalp og i dag er jeg raskmeldt. ( længere historie) En af mine bedste venner tog sit liv i november, det var tæske hårdt, han var så elsket af rigtigt mange, men han har følt sig ensom tiltrods for mange elskede og ville ham, og det kan man bare ikke altid hamle op med. Vi havde en i sidste uge der ville sprænge sig i luften med en gasflaske, lige her på vores vej, det var i avisen. han døde på sygehuset .... jamen vil de, så vil de ... :/
KILDEN: puha en læsning, nok mest fordi meget af det du skriver afspiller mig selv...  Jeg kan ikke lige nu fortelle min historie, men skal nok komme med den..  I dag ØNSKER jeg kun at LEVE og ja livet er en GAVE... Jeg er efterfølgene blevet meget alvorlig syg og HAR lært at livet er vær at leve  Nu hvor ham der oppe gerne vil hidkalde mig, TJA der kunne jeg ALDRIG finde på at tænke tanken om selvmord... Jeg vil her lige i skrivenede stund give JER ALLE et mega KRAM.   , og minde jer om at vi må stå sammen og hvis en får det svært eller bare har brug for et PEP tork ja så skriv endelig..  Mange tanker til jer ALLE...
Det var dog skrækkeligt med alle de fælles skæbner! Jeg var også klassens enesye hestepige, blev mobbet med både det og at jeg var mega tynd - dvs havde ingen bryster eller former af nogen art. Hørte for det hver dag  Samtidig er jeg også den klassiske historie med en modbydelig stedfar, som slog og udøvede psykisk vold - fx sagde at jeg var fed, aldrig blev til noget, ikke duede til noget. Hvis jeg fik 10 i skolen var det ikke godt nok. Den psykiske vold var faktisk værre end den fysiske. Så ja, historien går som den slags nu engang går, jeg hadede mig selv, min krop og mit liv, begyndte at cutte da jeg var 14 og gjorde det i mange år frem.. Selvmord har været overvejet mange, mange gange. Heldigvis kom redningen i, at jeg hang i i skolen og kom på gymnasiet. Her kom jeg i klasse med nogle helt fantastiske mennesker, som faktisk talte til mig, og ikke begyndte at sige 'åhh nej, ikke hende goth-hesteluderen' når de kom i gruppe med mig. De gad mig, frivilligt  Det gik langsomt op for mig, at det ikke var mig der var noget galt med, det var mobberne fra folkeskolen. Så takket være gymnasiet fik jeg det faktisk meget bedre, jeg havde pludselig en base og nogen at snakke med. Oven i købet mødte jeg min helt fantastiske kæreste, som jeg stadig er sammen med på 3. år   han har en reel depression og havde også cuttet en del år. Endelig var der en der forstod hvordan jeg havde det. Vi fik det bedre, sammen, og ingen af os cutter i dag   Jesper får dog stadig piller og går til psykiater, men han har fået det markant bedre. Vi arbejder stadig på min selvtillid og mit krops-billede, som er fuldstændig smadret, det går langsomt fremad..  Så jeg vil bare sige at der ER en vej ud af det. Det kræver bare at man møder nogen, som vil gøre den indsats.
Da jeg blev gift med min nu x mand, der blev vi først gift på rådhuset i november. Ik noget fancy i det. Begge vores mødre var med og så hjem og spise smørrebrød. Var ude og spise om aften og i biografen bagefter. Vi valgte så efterfølgende at blive velsignet i kirken. Eller jeg bestemte at det ville jeg.  Dgen efter sankt hans var vi kirke og fik vores velsignelse. Jeg var ikke i brudekjole ( Det er ik lige mig ) men var dog i kort hvid sommerkjole. Havde fået et par veninder til at ordne hår og makeup. Vi havde inviteret 82 mennesker til festen. Dem der havde lyst ku tage med i kirke. Og den var faktisk fuld. Min x mand havde været gift før, så han ville ik ha et nyt suppe steg is bryllup med kjole og jakkesæt. Han blev gift i cowboybukser og skjorte og med sin vest fra mc klubben. Hans søn i samme slags skjorte. Han var forlover. Jeg havde min mor og nevø til at føre mig op af gulvet. Blev velsignet og gik ud af kirken til det sædvanlige ris kast og tillykke. Og billedtagning. Ned på parkerings pladsen og så op på Harleyen og afsted igennem Sorø by og så ud til mc klubben det skulle holdes i. Folk havde i invitationen fået af vide at de måtte komme i det tøj de havde lyst i. Så der var en masse i mc tøj. Andre i smoking, jakkesæt og almindeligt sommertøj. En veninde tog vores bryllupsbilleder på harleyen. Og så ind til gæsterne. Vi havde helstegt pattegris og salat og kartoffelsalat. Vin, øl Og sodavand ad libitum. Sprut skulle de selv medbringe. Der var ikke bordkort, folk skulle ha lov at sætte sig som de havde lyst til. Hader selv bordkort. Min mor havde lavet nogle borddekorationer med roser og andet grønt fra haven. Der var grøn papirsdug på bordene og det var det. Der blev holdt en tale af min xmands lillebror. Og en enkelt sang. VI havde live band der spillede i næsten 4 timer. Og så var der fest resten af natten. Jeg skiftede fra kjolen osv omkring to timer efter vi havde været i kirke. Cowboy bukserne og klipklapperne kom på.  Vi brugte rundt regnet 16000 kr . Kjolen og sko betalte min mor. Grisen betalte min far. Lokalet og teltet var gratis, da der var i klubben min xmand kører. En fantastisk dag, som jeg tænker tilbage på som en dag der var holdt i vores ånd. :)
Egentligt skulle vi bare holde housewarming, da vi havde købt gård nogle måneder tidligere.. Da invitationerne var sendt afsted til housewarmingen til 100 mennesker.. Valgte min elskede kæreste gennem 9 1/2 år, at falde på knæ  Vi havde begge luftet igennem tidensløb, at det kunne være sjovt at "tage røven" på folk   Så vi valgte at køre videre med housewarming/bryllupsplanerne.. Nu havde vi jo inviteret 100 til spisning, så ville det blive lidt af en udskrivning, hvis de skulle inviteres til endnu en fest.. Vi fortalte det til ca. 10 personer. Vores forældre, min veninde, Sørens forlover og vores genbo. Dagen kom - jeg havde fået sat håret og hentet buket.. Vi tog alm. pænt tøj på, Vi skulle jo trods alt holde fest.. Gæsterne kom, vi havde hentet tøris på havnen, og lagt øl, vin og vand på køl, til fri afbenyttelse   Vi havde lejet sumodragter og hoppeborge, så hele haven emmede af forlystelsesperk til alle ungerne og barnlige sjæle   Da klokken slog 15, holdte vi en lille velkomsttale til gæsterne, hvor vi fortalte at de skulle tage og gå op til kirken, og der ville vi mødes kl.16 - folk var ellevilde og de hujede  Vi blev gift i kirke   Jeg havde en hvid gallakjole på, som jeg havde haft på til "blå fest", da Søren var i Livgarden. Købt et slør hos Lilly. Og søren havde købt et pænt jakkesæt, og vi havde købt hvidguldsringe. Vi kørte ud og fik taget bryllupsbilleder ved Buresø  Da vi kom retur fra kirken, habde vi dækket op i maskinhallen til alle 100 mennesker.. Vi havde lejet nogle til at grille noget lækkert kød og pølser, de havde også lavet salater osv. Vi havde lejet en DJ, der spillede til den lyse morgen  Vi havde købt leverpostej, spejepølse og rugbrød til natmad.. Folk spiste rub og stub  Kagen havde vores genbo lavet, han er uddannet bager. Den bedste fest nogensinde  Heldigvis er vi beriget med en masse dejlige venner, med hver deres egenskaber og gode kontakter... Derfor slap vi meget billigt med denne fest.. Alt i alt 40000kr. Og så får I da også lidt billeder    Ved Buresø.. Det var alt for den 25øre 
Jeg blev gift på midsommer dag sidste sommer, og mit bryllup var en anelse alternativt  For det første giftede jeg mig med en kvinde og for det andet var det på rådhuset. Da vi begge var på SU, så havde vi ingen penge, så vores bryllup står ca. i 4.000 kr. inkl ALT    Kjolerne var også utraditionelle. Vi var ikke klædt i hvidt og kjolerne var købt på SmartGirl.dk  Da vi begge er asatroende, så havde festen også nordisk tema     
Jeg er ikke gift endnu, bevares, men jeg har klare planer om at det ikke skal være kirke og forsamlingshus med familie og venner..  Jeg kunne godt tænke mig at manden og jeg bare tog afsted, Afrika eller asien eller sådan noget, og så blive gift på en strand eller et bjerg; og så sende breve hjem til familien om at vi er blevet gift. -Min mors side af familien vil HADE det, det er jeg helt sikker på, men jeg er ikke så meget til selv at skulle holde fest og sådan, så jeg vil egentlig bare være min udkårende og mig selv i fokus, uden fulde familiemedlemmer.  Kæresten derimod, han tænker ikke så meget over bryllup endnu   - men der er så heller intet pres herfra.
Det lyder som om i hver især har haft en helt fantastisk dag! Wickiholm: Det lyder vildt billigt, jeres bryllup! Hold da op. Ved du hvor meget maden ca løb i?
Jeg er ikke lesbisk, men vil alligevel sige: Hvor er i lækre!   Eller smukke, for at holde det lidt pænt.  Til jer andre, FEDT med nogle gode og billige ideer! 
Vi gjorde det på den helt billige måde. Købte store spande med færdigtlavet kartoffelsalat. Mener vi gav små 100 kr pr spand. Købte vist nok 3 stk. Salaten var også færdigt skåret og blandet. Fik min mand billigt igennem sit arbejde. Og så en pose løg.   Som sagt betalte min far for grisen, og den fik han til 1200-1500 kr. Han og en ven skar den ud for os.
Slet ikke flere som vil fortælle om deres "anderledes" bryllup?
er ikke gift og har ikke planer om det forløbig. men jeg har en klar ide om hvordan det skal være! det skal være udendørs sommmer/havefest. (gerne i haven til lækre hus jeg drømmer om, eller ved siden af nogle hesteomgivelser hvis jeg tilfældigvis arbejder sådan et sted) Det skal være virkelig uformelt, så folk skal bare slå sig løs i det gode vejr til den lyse morgen og drikke sig fulde hvis de har lyst. Jeg vil gerne vies udendørs. om det bliver med eller uden familie må være op til hankønnet at bestemme - hvis det betyder meget for ham at familie og venner er der - så skal han have lov til at have dem med. persoonligt syntes jeg det er en smuk tanke at det bare er mig og ham. jeg vil frabede alle taler, for er der noget jeg hader må det da absolut være det   og den dag skal handle om mig, min mand og at vi bare gerne vil holde en hyggelig havefest så taler er altså bare no go. vi skal have grillmad! gerne med en god kok der står og griller til os. store lækre saftige bøffer, kylling, spyd, pølser og hvad man ellers er til. og så med noget ta selv tilbehør af gode salater, oste, dressing, pasta, kartofler og sovs. Jeg vil ikke have en stor vild brudekjole på men en lårkort kjole - som jo så kunne være hvid. det er bare mere mig. Dagen efter æder vi resten af maden!
Nenyah: Tusind tak!   Så ikke debatten var kommet op igen, men mange tak 
Tanja-Victoria - wow, hvordan holdt I det så billigt - hvad er inkl i de 4000 kr? Jeg synes i øvrigt, at det er nogle rigtig fine kjoler I havde på, og meget flot hår på det sidste billede (ved ikke om det er dig eller hustruen). Synes alt i alt, at folk har nogle gode idéer til at holde det dejligt uformelt 
Vi blev gift i 1998, og vi bor på landet - landbryllupper er pr. tradition ret anderledes end bybryllupper   Vi havde ikke ubegrænsede midler, men vi var enige om, at vi ville have FEST!!!  Dvs. ikke noget "prinsesse-halløj" med store rober, dyre invitationer og uskrevne krav og regler, som alle kunne gå rundt og få stress over. Vi lejede det lokale forsamlingshus (som faktisk er både flot og hyggeligt, og har et godt køkken), og så lejede vi en bekendt, som tager ud og spidsteger kød (på bål - over bøgebrænde). Vi fik lam og vildsvin, og det var fantastisk! Til det fik vi et kæmpestort salatbord med masser at vælge imellem, lidt kartofler og en masse godt brød. Jeg købte selv ind til salatbord og det andet - og fik en (ellers pensioneret) "kogekone" til at fikse det i køkkenet. Hun lavede i øvrigt også en stor del af forretten (resten lavede min mor). Til dessert fik jeg min vilje: kagebord  Kogekonen lavede sin her på egnen meget berømte islagkage, og min mor, svigermor og moster bagte forskellige tærter og chokoladekager.  Til kaffen fik vi kransekage og småkager, som min moster, min mor og jeg havde bagt. Og så var der dans! Musikken var nok den største post på budgettet. Både manden og jeg elsker at danse, og det vidste vi at de fleste af gæsterne også gjorde. Vi lejede en god, gammeldaws "orgeltramper" (som slet ikke var så gammel endda), og som kunne spille alt fra brudevals til Creedence Clearwater Revival - og så rockede og rullede vi! Natmaden kan jeg faktisk ikke huske - men jeg gætter på at det var min svigermors lækre boller med pålæg. Det plejer vi at bruge   Vi havde stillet bordene an i stjerneform - så er der nemlig ikke noget "hovedbord" hvor man kommer til at sidde og trone uden at have nogen overfor at tale med   - og vi havde fyldt salen med venner og naboer og den nærmeste familie. Nøj, det var en god fest!  Der var mange der havde lagt sig i selen for at lave taler, sange og underholdning - og den slags blomstrer bedst når det ikke bliver alt for stift og formelt   Jeg lavede selv invitationer, bordkort og de der små foldere med velkommen/velbekomme-sange og menukort, og jeg er ellers ikke særlig kreativ, så det var ret enkle ting  En af min mors bekendte lavede de flotteste blomsterdekorationer, og kom endda med de fleste af blomsterne selv (og vi har i sommer kørt hendes datter hjem fra sit bryllup i hestevogn til gengæld   ).  Vi var 78 gæster plus os selv - og vi havde et brag af en fest, hvor vi ikke følte at der var sparet på hverken vådt eller tørt. Det kostede os små 25.000 kr  Hilsen Sif P.S. Med i regnestykket hører nok også, at min mand lejede sin smoking, og jeg blev gift i min mors brudekjole.
... at vi (naturligvis) blev hentet fra kirken i hestevogn. Det havde vi vel egentlig også regnet med, men det kom som noget af en overraskelse, at der var 7 (syv!) hestevogne, så en del af kirkegæsterne kom også op at køre  Min mands familie er Kjøwenhavnere, og de havde aldrig siddet i en hestevogn før. De var ret begejstrede! Vi gik forresten selv ud til bålet med vore tallerkener og hentede det kød, vi ønskede os. Jeg tror nok at min mands familie syntes at de var kommet til noget af en bondefest - men det var SÅ skøn en fest! Hilsen Sif
Jeg kunne godt tænke mig at blive gift under vandet, men det vil min kæreste ikke, så det bliver nok bare traditionelt i en kirke.
Cecilie: Ja, det var herligt med så rekordbilligt bryllup   Det blev også kun så billigt fordi folk var med til at hjælpe os pga. vores lave indkomst  Maden, da spiste vi på restaurant, hvor vi havde ønsket at istedet for gaver, så betalte folk selv deres mad. Da det var vigtigere for os at de kom, end at de gav div. store gaver  Kjolerne kostede 1000 samlet, inkl. div. sko osv. Kagen og småkagerne bagte/købte min svigermormor, 200 kr. Og så ca. ringe, champagne og kaffe for resten  Og tak for de søde ord   Det er mig på det nederste billede med brun/sort hår  Vi lagde selv makeup/satte hår, med hjælp fra svigermor og svigermoster. Så dette var også gratis 
Hej hej  Jeg tænkte på om der er andre her inde der skal afsted til distance i Aaskov ? Vi skal afsted for første gang, både for rytter og hesten, som er dressurhest, og vi glæder os bare rigtig meget  Og i bliver helt sikkert bombarderet med billeder derefter, fordi jeg sikkert er SÅ stolt  Andre der skal afsted?? Smid gerne et billede af dig og din hest i så fald   
...og jeg deltager også.   Vi kom desværre slet ikke til start sidste år, så i år skal der tages revance.  Billeder kan jeg ikke pt. klare, men der ligger vist et par stykker på min lodge.
Nu er jeg ikke gift endnu..  Men jeg gad simpelthen så godt blive viet ude i naturen! Især ved sådan en flot runesten, men ved ikke om en præst går med til det  Derudover HA-DER jeg suppe, steg og is. Fy føj det er kedeligt og tørt  Der skal være GOD, spændende mad! Ingen plads til kræsne mennesker her   jeg er selv opdraget med at man smager før man frasiger sig noget, og det at smage noget nyt er spændende, voksent og noget man 'skal'! Jeg ville helt klart være rebelsk på mad-fronten 
Vi tog 14 dage til grækenland og blev gift på en lille ø fantastisk, hele øen var med til at planlægge og deltage i brylluppet, borgmesteren fik en bryllupskage sejlet ind med flyvebåd til den lille ø, vi fik gaver, brudebuket, pyntet transport til kirken, en der tog fotos af os, champange, pyntet værelse osv osv. Sidst på aftenen mødtes vi alle, spiste sammen hyggede og blev fulde på den gode måde, kl 2 om natten dansede vi brudevals med grækerne i en kreds omkring os. Vi fik bla. 2 gratis ophold på øen forærende i gave, så vi skal snart gense dem alle sammen Tænk alt det gjorde grækerne kvit og frit for 2 mennesker de ellers ikke kendte - synes det er så flot, elsker at se mit bryllups album der nede fra.
 
Vi holdte bryllup for 60000kr inkl ALT lige fra tøj-fotograf-ringe-tøj-mad mm. Vi holdte det hele hjemme på gården. Vi blev viet i haven:     Carporten var omdanet til festlokaler   Vi havde lejet en jukebox og min lillebrors band spillede. Desuden var der sluceice maskiner med straberry daquri og mojhito, hvilket var et stort hit. og det bedste var da min mand midt i nattens fest giver mig en gave, som viser sig at være scaningsbilleder af den følle som ligger i den hests mave som jeg rider for avler...der kom mine tåre frem  Hoppen   og reslutat efter 4 års venten  
er at slå fest teltet op i haven, smide en grissebasse på grillen, invitere venner og familie og så bare feste  heller ingen bordkort i drømmen  bare ren hygge og sjov  heldigvis er manden helt med på at det skal være sådan *GG* så nu mangler jeg bare han spørger pænt *GG* sikken nogen flotte brylloper i har haft   smukke mennesker og smukke omgivelser 
Min kæreste og jeg skal giftes den 7. juli i år og vores bryllupsbudget er på 50.000. So far ser det ud til at vi holder os til og under budgettet og så har jeg endda fået drømmekjolen og mine højtelskede Christian Louboutin sko!  Der er inviteret 96 pers, så inkl os selv, så bliver vi 98. Hvordan? Vi laver 99% selv og så trækker vi på vores netværk, vores forældres netværk og vores søskendes netværk! Lokaler: Har lånt en højskole inkl. værelser så alle kan overnatte gennem mine forældres netværk = gratis Mad: Forret: 3 slags rogn med avocadoblinis Buffet; Lammeculotte, soyamarineret svinemørbrad og langtidsmarineret kalveculotte, forskellige salater, dressinger, nye kartofler, mv. Dessert: Panacotta Kaffe/kage Natmad: Pølse/ostebord Morgenmad/brunch til om søndagen. ALT maden laver vi selv og handler ind til engros priser gennem min mors netværk. Drikkevarer henter vi på den anden side af grænsen. Borddekorationer/ pynt er simpelt og hjemmelavet. 117 bloklys er købt til en fed aftale efter julesalget var slut. Min svigermor, gik ind i den lokale Netto i december og spurgte om hun måtte købe restlageret af deres cremefarvede bloklys, som de ikke fik solgt over julen, til en god pris. Netto regnede en pris ud og så pruttede hun til prisen passede damen.  Silkebånd og bordkort: Panduro Hobby, fik 20% rabat fordi jeg var fræk og spurgte!  Grønt til bordet er Efeu og maguritter fra mine forældres og svigerforældres haver. Serverings/ køkkenpersonale/ grillmaster: Venner af mine forældre samt et par piger på SU fra stalden.  Live band: Mine forældres nabo = nabo-pris. De er professionelle og har spillet til shows i Vejle Musikhus, Århus Musikhus og på flere populære spillesteder i København. Fotograf: Fundet via netværk på Facebook. Pisse dygtig og god pris!  Papir til invitationer og takkekort: Gratis gennem min fars netværk. Grafisk udførelse af Ditte med Lenzicco herindefra mod fotoshoot af Lenny.   = gratis.  Tror det var det... 
hvis vi en dag skal giftes så skal det være et billigt og hyggeligt bryllup.. gerne kirken og derefter en havefest med grillmad og salater   jeg er for nærrig til at bruge for mange penge til en enkelt dag da det jeg ikke er de dyre ting man mindes om.. det er jo at det er dagen man bliver gift.. er så heller ikke til de dér fine bryllupskjoler så her ville det nok være en alm. pæn sommerkjole og t-shirt og cowboybukser til manden.. og så skal vores 3 børn stå sammen med os mens vi bliver viet   vores børn er små men spørger om vi ikke snart skal giftes.. vi har været sammen i 10år men manden er nu ved at være med på idéen.. jeg skal bare have et job først da vi ikke ville have nok penge hvis han skulle stå som forsøger ;/
Jeg kener en, som fandt sig en afrikansk kæreste da hun boede i Kenya. Hun ville jo så gerne have ham med til DK, men hun var LUDfattig da hun kom hjem, og de blev nød til at gifte sig for at han kunne være her. (det er nogle år siden nu). Hun købte en pæn hvid kjole (ikke bryllups) i en GENBRUGSBUTIK. Bryluppet blev holdt i pinsekirken, og selve festen kan jeg ikke huske om var i et lokale fra nogen i pinsemissionen. Festen blev finansieret som en slags "sammenskudsgilde", ALLE havde selv en ret med til fælles "ta selv bord" og havde drikkevarer med til eget forbrug. Kender ikke prisen, men det bryllup har ikke kostet hende ret mange basører... 
Jeg skal med, med min knabstrupperhingst Rughavens Shadow Vi skal ride 29 km sammen med en god veninde. Det er anden gang vi skal ride distance. Vi red 19 km i Hedensted sidste år
Kommer I ikke til Fælled Ridtet også ?
Fedt at høre i kommer, det kan jo være man får set nogle "heste nettet ryttere i live" så  Vi skal dog kun starte 15km, man skal vel starte et sted  Hvad er det for et fællesridt du tænker på athorsecare?? 
  Forresten så passede dækkenet perfekt til prinssen 
...for os, desværre. Det ville nok løbe rimeligt meget op med startgebyrer, transport, bro og to overnatninger på øen (...og skal vi tage campingvognen med, er det dobbelt bro og brændstof.  ) Så skal man nok starte lidt større klasser end vi gør.   ...men måske engang? Vi starter i øvrigt 29 km i Aaskov og følges i øvrigt med en veninde og hendes fine hoppe.   Det er ikke længere hjemmefra, end at vi kan køre frem og tilbage samme dag.
Selvfølgelig kommer jeg da til Fælledridtet Annette, hi-hi  Meeen, vi kommer såmænd også til Aaskov. Skal ride 29 km. Man behøver ikke nødvendigvis at ride de lange klasser for at tage lidt rundt. Kender efterhånden en del, som køre rundt og starter og "bare" rider de korte klasser. Ja, det koster at tage afsted, men det er oplevelsen værd  Har desværre ikke så mange billeder fra 2011, men her er et fra 2010  
også, medbringende ham her:    
 Kommer du til Aaskov eller mener du  ??  Hvor er hun fin  Godt at høre, at du synes, det er et fint ridt. Jeg har nemlig ikke startet det før 
Hvor fedt der faktisk er "så mange" her inde fra der skal afsted... jeg trode faktisk ikke rigtig tråden her ville blive til noget, for tænkte det var nok næsten umuligt at finde de ryttere der skulle afsted her inde fra  Hvis det er fællesridt på den anden side af broen, bliver det vist også for dyrt her, da det er bro benzin osv osv  Men jeg overvejer og suge næsten alle ridt til mig her i løbet af sommeren som er i en okay køre afstand 
Jeg kommer også med min Tinkerhoppe Frida.   Det er første gang for os begge to, så vi rider kun 15 km. Men vi har også lang vej derop og hjem igen.  Desværre meldte de to, jeg skulle have fulgtes med på ruten, fra, da deres heste var halte.  Så jeg må starte alene, så jeg er pænt nervøs, da jeg er ELENDIG til at læse kort og har en ikke-eksisterende hukommelse.  Men den ene, jeg skulle følges med helt hjemme fra af, tager så med som hjælper. Så jeg har 2 hjælpere med mig.  Jeg glæder mig som en sindsyg, men er mega nervøs.
 Ruterne er ofte godt markeret, så det er slet ikke sikkert, at du komme til at kigge på kortet  Jeg kan kun anbefale dig at deltage i informationsmødet, hvis det er første gang, du skal være med. Og det med at være elendig til kort - det kender jeg godt 
Jeg havde også tænkt at deltage i mødet.   Har været til et foredrag omhandlende Distance og der fik vi at vide at det var en god ide at være med til.  Men der er jo også en grund til at mødet er der, så det ville være dumt ikke at være med til det. 
Hvor fedt altså... Jeg er også mega nervøs.. meget.... det er generalt mit første stævne i mange mange år, og kort... hmm hvad er det!?! Jeg er bare en kegle til kort også!! Vi må prøve, og derfor har jeg også kune meldt mig til 15km klassen, for så er der ikke så langt "hjem" hvis det går galt  Jeg har lige et spørgsmål....I mens man er til onfo møde og alt den tid der er imellem, hvad gør man ved hesten der?? Jeg har en hjælper med som jeg regner med skal holde hestens mens jeg render til div ting! Men må man endelig trække sin hest ind i nogen stalde eller hvordan? For hvis og hvis det nu styrt regner eller lign, er det jo ikke ret fedt at ens hest står ude i flere timer!?!
...plejer at have hegn med, og så laver vi små paddocks til hestene. Alternativt står de i traileren - men det sker nu sjældent. Ikke, at de ikke kan, men de står der jo også under kørslen. De får wrap deroppe - og forholder sig meget roligt, men optimalt set har de bedre af at komme lidt ud og strække benene.  De små indhegninger laver vi af tentorpæle og almindelig bånd/rebhegn. Man kan også få transportable strømbokse med, men vores er nu altid blevet inde - uden strøm i tråden (selv om min venindes hoppe er ekspert i at forcere hegn.) Du skal nok ikke regne med, at der er opsadlingsfaciliteter indenfor - eller tomme bokse. Så skal man betale for opstaldning (men det er jo ikke anderledes end til gennemsnitlige dressur- og springstævner). Det kan i øvrigt være en ret fed oplevelse at starte selv.   Det har jeg gjort et par gange, men det er også rigtigt hyggeligt at følges ad (i så fald klistrer hestene bare ekstremt til hinanden - det skal man være særlig opmærksom på, når de skal i vet - stress får nemlig pulsen til at stige lynhurtigt).
Vil bare lige ønske jer alle en rigtig god tur. Deltog sidste år, og det var en god oplevelse. Desværre bliver det ikke til noget for os i år. Og god påske  Hilsen Pernille
ahh smart... Hvor store laver man de små mini folde??
Hej kloge HN. nu blev det min tur til at spørger om noget:) har horze i næstved åbent i dag? torsdag den 5/4 ved godt det hellig dag, men der skrev at der er tilbud fra den 30 marts til den 7april:) hvad tror I?
Nej det tror jeg ikke de har. Men du kan jo prøve at ringe til dem inden du tager afsted 
Jaa, det må jeg prøve:) det endte med jeg og en veninde tog hesten ud i stedet:)
Jeg kommer også til Aaskov. Min hest Laca og jeg starter i LA'en - 69 km.. Så langt har han ikke gået før, men han klarede da 50 km. til Feldborgridtet for en måneds tid siden, så jeg håber, det går  Nu krydser jeg bare fingre for, at vejret arter sig!  
hej.. uha den er altid svær den problematik om hvordan man skal gribe sådan en situation an. Jeg ved ikke hvor tætte i er, og hvor godt i kan være ærlige overfor hinanden. Min bedste veninde og jeg er meget ærlige overfor hinanden, og hun har de sidste to år også været rigtig syg. Og det jeg har gjort er at være der for hende som hun er for mig når jeg har det svært (hvilket er tit) men også være ærlig overfor hende og fortælle hende hvor ondt det gør at se hende sådan. Enten kan hun tage din ærlighed eller også vil hun skubbe det/dig fra sig. Men mit bud er, vær der for hende, støt hende og guide hende i den rigtige retning. Hvis det ender så galt ville jeg tage fat i hendes mor, fortælle din bekymring også må hendes mor være den som bærer opgaven til dørs. Det kan jo være at din veninde har brug for noget professionel hjælp. Jeg håber din veninde vil få det godt igen hurtigt. Hun er helt sikkert rigtig glad for at have en så dejlig veninde som dig, som støtter hende og elsker hende for det dejlige menneske hun er. Opdater os gerne og held og lykke 
tak for dit svar   
Du virker til at være en virkelig sød og betænksom veninde  ) Og det er det VIGTIGSTE - at hun ved du er der  Herudover vil jeg bare spørge hende om der er noget hun kunne tænke sig at du hjalp hende med. Men selve stressen skal der nok et proff til at hjælpe med, men du kan bare være der, snakke, lave sjove, hyggelig ting med hende osv. Og herudover - spg. hende 
Hvor er du dog en sød og omsorgsfuld veninde. Det første der falder mig ind er, at du sikkert også selv går og roder med noget svært. De mest hjælpsomme er næsten altid dem, der ikke kan overskue at hjælpe sig selv. Derfor er det stadig smukt, men pas nu på dig selv også. Noget af du kan gøre, er at bekræfte hende i den hun er, og ikke kun det hun gør. Nu er jeg jo selv blevet diagnosticeret med stress af selveste HN, og det jeg synes hjælper er Når andre indrømmer at de også er uperfekte og tvivler på sig selv Når folk vender mine tanker fra "alt det der stresser mig" til præcis hvad jeg kan gøre. F.eks. at prioritere mine opgaver og mest af alt når de siger at det er helt naturligt ikke at kunne ALT og kunne NÅ alt. Når jeg møder forståelse. Det mest frustrerende, er folk der udtryk for, at man er pylret. De ANER jo ikke hvor længe man har prøvet at være stærk. Dette punkt regner jeg dog med er overflødigt for dig. Du virker til at have fuld forståelse. Det er en kæmpe hjælp for mig, at tale med folk, der kan sætte tingene i perspektiv. Eksempelvis: Hvad er det værste der kan ske. For det for det meste til at overkomme, eller gardere sig imod. Nogen der kan hjælpe mig med at tænke rationelt i stedet for at koge op som en væddeløbshest. Ovenstående vil jo også hjælpe dig selv, for jeg tror de fleste af os lever i en lidt falsk verden hvor overfladen har for meget at sige. Så kan vi gå og bilde os selv og hinanden ind, at vi er perfekte, men det er der ærlig talt ingen der er. Måske skulle I sætte jer på en banegård og kigge på mennesker. Se hvor uperfekte de er, så hvor grimme de er når de ikke står og tager billeder af sig selv, men halser formålsløst afsted. Og for lige at forebygge stress hos dig selv: Du skal ikke redde hende, det kan kun hun selv. I kan hygge jer sammen, og støtte hinanden i at være uperfekte, men hendes stress er hendes problem og hendes ansvar at få løst. Du kan ikke proppe andre typer tanke ind i hovedet på hende. Dem må hun selv vælge at tænke.
ja, jeg må nok indse at jeg også har noget.. jeg har en anden veninde der bare fra den ene dag til den anden er begyndt at blive groft mobbet og truet på livet af dem hun troede var hendes bedste veninder. min anden veninde løber ofte grædene hjem fra skole, og siger tit til mig, om jeg ikke vil hjælpe hende med at begå selvmord, for hun holder ikke til mere. det er så hårdt at se på, at hun er så ked af det. Hendes lære kan ikke gøre noget, og skole psykologen har også opgivet. I takt med det bliver være, begynder min voldlige adfærd at komme igen (da jeg var en 7-8 år slog jeg alle, fordi jeg ikke kunne finde ud af, at gå hen og tage kontakt, på en normal måde. jeg har været til adfærdsterapeuter og psykologer dengang) det er ligsom lettere at hjælpe andre, end at hjælpe sig selv Ps. jeg ville aldrig hjælpe hende med selvmord, for jeg ved det ikke er den bedste mulighed.
Hej, Min mand blev sygemeldt p.g.a. stress sidste år, og vi satte os meget ind i, hvordan stress opstår, hvad stress kan gøre ved en, og hvad man kan gøre selv. Vi lånte bøger på biblioteket om emnet, og min mand gik til psykolog et antal gange. Begge dele hjalp ham virkelig meget og han har fået selvtilliden tilbage.  Derfor vil jeg tillade mig at sige, at jeg tror, at din veninde har flere problemer end bare stress. Måske har stressen væltet læsset for hende, men jeg tror hun trænger til mere end en sygemelding, måske endda psykiatrisk behandling. Det er flot, som du hjælper hende, men som en anden også skriver ovenfor, er det kun hende selv, der kan sætte en helbredelse eller bedring i gang. Du skal i hvert fald passe på, at du ikke selv går ned med stress over at skulle prøve at hjælpe hende - man kan ikke hjælpe nogen, hvis man selv er gået ned. Dernæst skulle du måske prøve at påvirke hende til at tale med en læge (og tale HELT ud, ærligt og åbent) og evt. at blive henvist til en psykiater. Forskellen på en psykolog og en psykiater er, at psykiateren har lov til at udskrive medicin, mens en psykolog "kun" har samtaleterapi at spille på. Jeg ved i hvert fald, at en af mine venner (der lider af depression) intet havde ud af sin psykolog men til gengæld fik det meget bedre og nu fungerer helt normalt, efter at en psykiater satte hende i gang med medicinsk behandling. Jeg ved ikke, om du kunne bruge dette til noget, men held og lykke med veninden! MVH Jette
Hej alle. Jeg har brug for at få andres mening om følgende: Jeg har haft min hest i 2 mdr. ca. På det sted hvor jeg købte ham fra var han urolig, ophidset og uselvskabelig (kunne ikke stå stille og blive striglet, ville ikke hentes fra folden, trippede rundt og var hele tiden på tæer). Jeg fik ham hjem til en mindre privat stald med 8 heste i alt (før gik han med 2 andre heste i privat stald). Han er en helt anden hest allerede 2 mdr. efter. Nyder at blive striglet og nusset og kan stå sådan længe og bare slappe af, komme selv hen til mig fra folden, tager tingene roligere og virker generelt mere harmonisk. I den stald hvor jeg har ham nu har han en kæreste, araber hoppe, og de går sammen altid. Han er dog nem at tage fra de andre og kalder ikke eller noget. Hun virker dermed mere afhængig af ham, end han af hende. Grunden til jeg overvejer at flytte ham er, at jeg har fundet en plads i en større stald (elsker at der er mange andre ryttere at snakke med osv). Facaliteterne er også meget bedre med både ridehal, flere udendørs baner og meget bedre tur muligheder. Nu er jeg jo så bare bange for hvordan han vil tage flyttet? Er det hans nuværende omgivelser der han ændret ham? Eller det faktum at han ikke længere er væddeløbshest? Er det fordi jeg altid er tålmodig og bruger en masse tid med træning fra jorden også? Hvad tænker I? Og tak fordi I tog jer tid til at læse alt dette 
            sidder her med en virkelig underlig fornemmelse af hvorledes rideverdenen er for nedadgående når det handler om "god adfærd".... Læser på "markedspladsen" her og der - pludselig falder en købsannonce "i hak" - faktisk 100% i hak og identisk med hvad jeg har til salg - så det kunne være en salgsannonce jeg havde forfattet. Svarer på købsannoncen, beskriver det jeg har med al tilgængelig viden, vedlægger billeder osv osv....men dog kortfattet og koncist.... Og så går der laaaaang tid. Tænker at det egentligt er lidt underligt intet at høre - flyver mailen rundt i cyberspace, er mailadressen forkert - osv???? Og prøver en gang til - skriver at jeg har skrevet tidligere - og egentlig blot vil sikre mig at "budskabet" er gået igennem (mailen er en videresend af den jeg lavede i første omgang).... Og modtager herefter - ca 1 minut efter et svar: "jeg er træt af useriøse teenagere og svarer derfor kun når og hvis det passer mig ".... Jeg kan fuldt ud forstå at man vælger at undlade at svare på henvendelser hvis man på en købsannonce får henvendelser der IKKE falder ind for kategori og rammer det ønskede. Men når man opstiller en annonce - og får et præcis match returneret - fatter jeg intet at en så hoven og uartig optræden... Total dårlig stil....             KH:)Annette
Adian: Jeg forstår godt at du blev overrasket over den tilbagemelding
Sikke dog en opførsel.. held og lykke med at finde en hest siger jeg bare!
Nu vil jeg på INGEN måde forsvare hende her... Men vil så også sige at man får utrolig mange, ubrugelige og ligegyldige henvendelser når man søger hest... Jeg stoppede min søgning i går, da jeg var så heldig at finde DRØMMEHESTEN  Men indtil da, er jeg blevet OVERSVØMMET af henvendelser på HN, sms beskeder HELE DØGNET rundt, folk der ringer, og jeg kunne blive ved - tør efterhånden ikke åbne min mail.... Og det er i 95% af tilfældene folk der er desperate for at komme af med deres dyr. De skriver selvom det de står med OVERHOVEDET IKKE matcher hvad jeg skrev i min søgeannonce. Man når bare et punkt hvor man bliver trær af det... Men det skal lige siges at det selvfølgelig ikke er i orden ikke at svare på en der oven i købet matcher hvad man søger. I starten svarede jeg ALLE, men her til sidst stoppede jeg med at svare dem der havde heste der kostede både 10 og 15.000 mere end hvad min maxpris var... Og egentlig har jeg det lidt skidt med det, på den anden side forventer jeg aldrig selv svar, hvis jeg har noget til salg... Det er jo en chance man tager, når man skriver. Måske kan de lide hvad man har, måske kan de ikke... Men at svare i så grov en tone, er selvfølgelig ikke i orden...
Jeg har så prøvet at have en købsannonce (ikke her på HN), hvor en sælger henvendte sig til mig med sin hest, som kostede noget mere, end jeg havde at købe for. Jeg skrev tilbage, at det var en rigtigt dejlig hest, men at jeg ikke havde den slags penge at købe for. Efter noget kommunikation frem og tilbage, blev jeg til sidst træt af det, og skrev at jeg var gået helt fra at ville købe hest, fordi jeg ikke havde fundet noget i mit prisleje (mind you, at jeg søgte en hest, der her er at betragte som ubrugelig/unormal), af den slags jeg var efter, men hellere ville låne eller bytte mig til noget. Denne sælger blev meget fornærmet og ubehøvlet, da hun mente at jeg jo var blevet tilbudt hendes hest, til en yderst rimelig pris...  Set i lyset af det, kan jeg faktisk godt forstå, at nogle bliver lidt korte for hovedet, og ikke ønsker at kommunikere mere end højst nødvendigt med sælgere. Får man ydermere et hav af henvendelser, så kan det altså godt blive riiiimeligt uoverskueligt at svare alle. Jeg vil nok fremover sørge for, at det specifikt fremgår af min annonce, at jeg kun svarer tilbage ved reel interesse, ubehøvlet eller ej. Der er jo ingen der siger, at man skal reservere sin hest, til en man har tilbudt den til, indtil denne behager sig at svare. Men naturligvis synes jeg man skal være høflig i de mails man rent faktisk sender uanset hvad. Så umiddelbart synes jeg ikke vedkommende i TS' eksempel, har været særlig smart i sit svar, hvis der ikke ligger andet til grund herfor.
Selvfølgelig kan man da tillade sig at lade være med at svare. Men det er da ikke det samme som, at man kan tillade sig at sende et flabet svar tilbage  Det kan jeg godt forstå, at du bliver lidt tvær over.
Ja, jeg var jo haven igennem for et par uger siden, og fik at vide, at man bare skulle beskære. Så var der nogle grene på den store flotte hængebirk, som skulle af, med det resultat at det nu står ud med væske fra træet. Det kan jo ikke være godt. Hvad gør man for at hjælpe? Man kan jo ikke ligefrem give den plaster på, men er der overhovedet noget man kan gøre, i forsøget på at redde træet?
Jeg har læst, at man ikke må indkapsle "sårene" da det er guf for svampe og skadedyr. I din situation ville jeg bare håbe på træet ikke dør, det er desværre et rigtig skidt tidspunkt du har valgt at beskære på :-/ -  "1) Af de løvfældende træer / buske med tidlig saftstigning, er det især birk, ahorn, valnød, kastanie, hjortetaktræ og vindruen, som vi beskæftiger os med. Her skal beskæringen foregå i perioden fra løvfald og frem til nytår. Hvis dette ikke kan lade sig gøre, må man vente til efter løvspring - fra maj til august."
På planteskoler kan du få noget podevoks, mon det ikke kan bruges.
 
i og med at du nævner at de mindste ting kan stresse hende, så gør sådan noget som at gå en tur langt havet eææer en tur i skoven for der er intet som frisk luft, motion og en go snak i dejligt vejr som kan hjælpe på selv de mørkeste tanker  Og bare vær den du er, sød og omsorgsfuld og lad det være ved det, for der er en prof inde over. Snak måske om hvordan det gik hos psykologen, hva sagde han/hun, hva gjorder de tanker ved hende.. det gør min veninde og jeg meget, og jeg fik den største veninde erklæring her for leden: Jeg ringede til min veninde, og hun fortalte at hun lige var komme ud fra psykologen (hun går til psykolog fordi presset over at have to diskusser mm. som har taget lægerne to år at finde ud af har gjort hende træt og stresset over smerterne og fortvivelserne) og at hun lige havde snakket med psykologen om mig. Nå sagde jeg godt eller skidt, hvortil hun svarede at han havde spurgt hvem min bedste veninde var og der havde hun sagt mig   så dejligt at høre, for det har fandme også gjort mig ked og gjort at jeg har følt mig magtesløs over at hun havde så ondt og var så syg. Så vær der bare for hende, det er tit det bedste man kan tilbyde -sin ubetinget støtte. btw din veninde lyder meget som mig selv, (jeg knokler sindsygt meget med mit indre) og om det er unormalt what do i know   men lige umiddelbart så lyder det rigtig usundt.. men det kan være rigtig svært at overskue en dagligdag hvis ens indre er ren kaos.. og det gør at den ene dag har man sparket sig selv i røven og sagt idag bliver en go dag, og næste gang kan man ikke engang løfte storetåen.. Det lyder enormt depressivt.. men igen nu må man ikke psyko-analysere alting for der er svære tider og stresset tider -det vigtige er bare at det ikke er over længere tid for så begynder det at være usundt.
Hej derude  Da jeg pt. står uden ovn derhjemme søger jeg nogle opskrifter på billig mad, der kan laves uden ovvn. Så kom frisk med jeres bud, for hønsekødsuppe bliver lidt kedeligt i længden 
Du skriver uden ovn, men har du en kogeplade? Så kan du lave en masse retter. - grovepandekager med oksefyld - kødboller med tomatsovs og pasta - pasta og kødsovs - Æggekage - Andre supper og alle mulige pastaretter - Risengrød er også billigt.
Svensk pølseret, andre gryderetter, omeletter, pandekager.. Karbonader (kun lavet i pande) mm. Der er masser af muligheder 
frikkedeller ris, pasta boller i karry boller i seleri bøf og bløde løg burger, hvor bollen bliver ristet på panden jamen mulighederne er jo mange
Spagettig og kødsovs (gætter på du kan opskriften, ellers skriv) Ja, alle rigtig mange retter faktisk: Kartofler, frikadeller og sovs (eller kartoffel salat) Karbonader med ris og sovs Kyllingebryst med ris Wok Alt hvad du spiser kartofler, ris eller pasta til, for der skal du jo kun bruge kogeplader 
lave den en ovn, kage og boller måske. Langt de fleste kødretter der tilberedes i ovn kan også laves i gryde... Måske ikke lige flæskesteg, men alligevel 
Snup en kinesisk kogebog og tag den fra en ende af. Der er masser forskelligt, man ikke skal bruge ovn til. Mvh Jean
Jeg står og skal ride et par stævner her i foråret på min svigerindes pony. Problemet er bare, at ingen af os har trailerkørekort. Det har hendes kæreste og far dog heldigvis, og jeg og kæresten har en bil der kan trække - så langt, så godt. Men jeg tænker lidt,   nu vores chauffør skulle lægge sig syg, hvordan er reglerne så med at køre uden at have et trailerkørekort? Jeg ved det har noget med bilens egenvægt (?) at gøre, og at trailer + hest ikke må overskride et vis antal kg. Men hvor kan jeg finde disse oplysninger? Der er tale om en lille 1'er pony i (sandsynligvis) en én hestes trailer, hvorfor jeg umiddelbart tror vi holder os "under stregen". Men før jeg/vi måske gør noget dumt, vil jeg gerne lige være sikker på at det er lovligt, og hvad reglerne lyder på. Derudover er der jo kommet de der nye trailer regler. Men går de ikke "bare" ud på, at hesten ejer skal sidde i bilen og have hestens pas på sig, eller hur?! Jaja, det var jo nemmere dengang man havde bil, trailer, chauffør og selv var ejer 
Jeg må bare dele min store glæde.. Har grundet forskellige faktore i mit liv, set mig nødsaget til at sælge min ene hest, og det har virkelig ikke været nogen dans på roser, sikke mange op og nedture. Hold nu op hvor har jeg været igennem mange forskellige købere, og af forskellige årsager er det ikke lykkes enten er de faldet fra eller jeg har ikke fundet dem egnet. Jeg har prøvet parter også, hvilket heller ikke har været lykken, ALT for mange useriøse ØV. MEN nu har jeg fundet en helt ny løsning, jeg har fundet intet mindre end den sødeste unge pige der skal låne min unghest. OG som om det ikke kunne blive bedre, bliver han stående i stalden  Så alt i alt kan jeg beholde min gamle dreng OG følge den kommende equipage - om jeg er glad og taknemmelig? JA TAK, det tror jeg nok lige jeg er  Håber stadig, at finde en god part til den "gamle" de dage jeg jobber sent, og et lille ekstra job. MEN ovenstående er det bedste der kunne ske - er bare SÅ GLAD      Ha en fantastisk påske HN 
det er altid rart når man finder en løsning. Og så at du kan følge dem sammen kan da kun blive bedre. Held og lykke med dem. Jeg har også grublet over om jeg er "stærk" nok til at sætte min den ene til salg igen (sidst tog jeg hende af pga al for mange useriøse henvendelser) og ved virkelig ikke om jeg orker at gå det igennem igen. Det er jo hårdt nok i forvejen, bare at tage beslutningen om at hun ikke skal være her til evig tid. Endnu en gang tillykke.. Mvh Sandra C
Så dejligt at det hele endelig faldt på plads  Held og lykke med det. Regner med at du holder mig opdateret 
Tak for jeres lykønskninger   Er stadig helt høj  Sandra: puha, jeg ved lige præcis hvad du går igennem, det kræver altså rigtigt meget af en, MEN det viser jo bare man er super glad for hesten og den betyder en masse for en. Ønkser dig al mulig held og lykke med beslutningen, og det evt salg. Jane: Tak, er bare SÅ lettet og glad, og føler mig utrolig heldig og at få så god en løsning 
Du kan undersøge det her: vh Elisabeth
I skal huske at medbringe: Hestens pas (i original) Bil og anhængers registreringsattester (må gerne være kopier)
...den samlede totalvægt må ikke overstige 3500 kg og så må der selvfølgelig ikke være flere kg på krogen end bilens reg.attest tillader.
Plethesten: Så simpelt er det desværre ikke... Anne: Gå ind og regn på ovenstående link, det er den sikreste måde. På forhånd vil jeg sige at skulle det ske I "satser" og kører uden kort selvom det evt er påkrævet, så kan der være store konsekvenser. Umiddelbart hvis I bliver stoppet, så får I ikke lov at køre længere, da I ikke har kørekort til det vogntog i fører. -Træls at stå der på Lars Ts marker med en hest man ikke kan køre længere med. Det væste er dog, hvis der skulle ske en ulykke/uheld, så kan forsikringen faktisk nægte at dække, pga af kørsel uden kort til vogntoget. Dette kan i værste fald betyde erstatninger i mill-klassen. Den andens bil/cykel/andet eller evt mennskeliv. Jaja, hårdt sat op -men konsekvenserne er store.
Der er kommet nye regler!!!! så den med at vægten ikke må overstige 3500 gælder ikke mere!. nu må du kun kører med en pony der vejer mindre end 750 kg. altså, kan man stort set kun kører med shetlandponyer, islændere, og andet småkravl. + at selvom din ven måske har trailerkort, må han ikke kører med hesten, da han ikke står som ejer af den. også selvom ejer sidder ved siden af! jaja den er god nok! min nabo blev stoppet for en uge siden, og har nu en sag kørende fordi, hun ikke ejede den hest hun kørte med, - men havde trailerkort. tror det er sidste gang hun kører med andres heste!
Låner lige tråden  Nu har har både mig og kæresten trailerkort (kæresten har til lastbil, da han er lastbilchauffør), men er det ikke noget med noget transportkursus man skal have?? Og hvad skal der evt. til for at min kæreste må køre med min hest??
Man skelner mellem økonomisk kørsel og ikke økonomisk kørsel. Det er desværrre ikke helt let at finde ud af, især for politiet. Man hører af og til om helt vanvittige situationer, men du kan se reglerne på DRFs hjemmeside:  Vh Elisabeth
Tak for responsen allesammen  Jeg har været nede hvor vi har købt bilen + været nede på politigården. Og som de ser det, så må jeg gerne. Pony vejer 350 kg, og bilen er indkøbt til at måtte trække. Derudover vejer traileren ikke særligt meget, og holder sig under den samlede egenvægt. Ejer skal være i bilen, men behøver ikke at være fører af bilen. Bilens + trailerens registrerings attest samt ponys pas skal være i bilen. Jeg ved at der er en masse bøvl omkring de her regler, men ifølge politiet hernede, og ud fra de oplysnnger jeg kunne gie, så må jeg gerne. At vi så pt. er i fuld gang med at finde en anden måde at gøre det på, da jeg allerhelst vil undgå at køre med pony før jeg har erhvervet mig mit trailerkørekort er så en anden side af sagen 
Jeg kører selv uden trailerkørekort, så har sat mig rigtig godt ind i reglerne. Du må ikke trække mere end bilens egenvægt +50 kg, eller køreklar vægt -75 kg, alt efter hvor ny din bil er, står den ene eller anden vægt på registreringsattesten. Den samlede tilladte totalvægt må ikke overstige 3500 kg (vi snakker ikke faktisk vægt). Hvor meget du trækker afhænger af hvornår du har taget dit kørekort, det er aldrig faktisk vægt. (du må jo selvfølgelig aldrig putte mere i traileren end den er tilladt til, og bilen må aldrig trække mere faktisk vægt end den er tilladt til, men det er uanset om du har kortet eller ej) Hvis du har taget kørekort før 1. juli (er ikke helt sikker på datoen) 2009, regner man trailerens vægt enten som det bilen maks må trække eller trailerens total vægt. Hvis du har taget kørekort efter 1. juli (stadig ikke helt sikker på dato) 2009, regnes trailerens total vægt altid som vægten på traileren. Eks. Jeg har en bil der vejer 1275 kg, plus de 50 kg, så må jeg trække 1325 kg med den uden kort. Vores trailer har en total vægt på 1700 kg, bilen må maks trække 1325 kg. Da jeg har taget kørekort før 2009 må jeg godt køre med det, da bilen ikke må trække mere end den selv vejer +50 kg, men må jo selvfølgelig ikke putte mere i traileren end den ikke bliver for tung til at bilen må trække det. Bilens totalvægt plus maks tilladte træk vægt overstiger ikke 3500 kg. Min svoger har taget kørekort efter 2009 så han må ikke køre med det, da han skal regne med trailerens total vægt som overstiger bilens egenvægt +50 kg.
Man skal ikke altid regne med at politiet kender reglerne, for det gør de langt fra. Jeg er blevet stoppet flere gange, når jeg har traileren med og politiet har aldrig interesseret sig i hvad traileren indeholdt og hvad jeg vejede. Det de ville, var at se om jeg havde kørekort til den. Så mange ved politiet tror fejlagtigt, at man skal have trailerkort for at køre med hestetrailer. Kører man ulovligt koster det 5000kr.
Heidi: Thumbs up for en der for en gangs skyld kender reglerne! Jeg kører efter samme regel og uden kort med 1 hest 
 Nu der er nogen der virker til at have styr på reglerne så har jeg lidt spørgsmål: Jeg vil super gerne til stævne med min part, har selv kørekort men vil ikke kører med hesten. Min far har kørekort til alt stortset og må gerne kører med traileren.  Bilen på trække 1200kg - men der er ikke rigtigt nogen trailer med den total vægt.  Må man gerne istedet finde en trailer med en egenvægt på 600kg også må hesten veje 600kg = total vægt på 1200kg selvom der på traileren står 1500 eller 2000kg? Og hvad med det at ejeren skal med? Hende der ejer hesten skal nemlig selv kører sin datter, dog til samme stævne og hun kommer nok til at kører foran os.
hej.. 1) totalvægten på bilens krog må aldrig overstige dens max.. hvis bilen max må trække 1200 kg må den ikke trække mere.. BASTA 2) trailerens vægt + last må ALDRIG overstige trailerens totalvægt med mere end 50 kg. 3) Uden trailerkort må man ikke trække mere end en total vægt på 3500kg (bil+trailer+last).. man må overlaste lovligt med 50 kg.. 4) hvis din bil må trække 1500 kg på krogen så må trailerens egenvægt + din last ikke overstige 1500 kg. så vejer traileren 700 kg er der altså (1500kg-700kg) = 800 kg tilbage til at laste hest for. DVS: i modsætning til den gamle lov er totalvægten på trailerne altså i dag LIGE GYLDIG.. den er der kun til at vejlede om hvor meget den må laste.. så hvis din bil må trække 1200 kg total på krogen. og du spænder en trailer på med en egenvægt på 700 kg så må du laste 500 ialt.. UANSET TRAILERENS TOTALVÆGT. så bilens aktuelle totalvægt med trailer og heste må altså ikke overstige 3500 kg. Den kan lade sig gøre at finde en trailer med en totalvægt på 1200 men det er ikke nemt.. NÅR der køres med en hest skal den altid have sit pas med..  håber ikke du er alt for forvirret.. 
Ryggen har drillet on/off i et helt år og idag var det bare den værste dag, så nu må jeg hellere snart komme en smut til lægen. Men inden der vil jeg bare høre om nogen der kan genkende mine symptomer og hva det muligvis kan være... Mine smerter i ryg/lænd er kun periodisk og det er derfor jeg ikke er taget afsted til lægen endnu - jeg er bange for jeg ikke har ondt, når jeg endelig tar mig sammen til at komme afsted. Nogen dage er der intet, andre dage er virkelig slemme og der skal ingenting til før jeg får et "jag" omme i lændet og så har jeg svært ved at gå. Tiltider knækker jeg helt sammen og idag skulle jeg samle noget op fra gulvet og kunne ikke komme op igen, jeg var fuldstændig låst fast. Der er også tider hvor jeg bare køre bil og skal dreje i et sving, det kan være nok til at give et "jag" deromme. Jeg har meget svært ved at ride uden smerter og de dage hvor det er værst kommer der et "jag" omme i ryggen for hvert skridt hesten tar   Jeg har prøvet ti forskellige slags sadler og troede jeg havde fundet en, jeg ikke fik ondt af.. Men idag kom smerterne igen på hesteryg. Øv, jeg hader det efterhånden, så må hellere få gjort noget ved det. Nogen der kender til sådan nogen smerter? Og er der øvelser man kan lave der kan styrke ens ryg og lænd?
Lægen henviser dig højest sandsynligt til scanning og røngten af ryggen, så som sådan betyder det ik noget, hvis ik du har ondt når du bestiller tid hos lægen. Muligvis får du noget smertestillende, men der findes tonsvis af piller, så hvad der virker på dig, er spørgsmålet men selvfølgelig også hvad der er galt. Jeg har selv kroniske smerter i lænden og mere eller mindre samme symptomer som dig, så ved hvordan du har det....
Jeg har ofte samme problemer, hvis hundene har sovet i sengen og jeg ikke kan bevæge mig om natteen. og hvis jeg rider på en hest der ikke bruger ryggen rigtigt, derfor jeg ikke rider andres heste så ofte som førhen. Så går jeg til kiropraktor en gang om måneden, det holder det nede.
Umiddelbart kunne det godt være noget der går ind og trykker på en nerve. Men det ved lægen meget mere om. Selvom det ikke er der hver dag så kan du sagtens tage til lægen. Ud fra de symptomer du forklare vil han kunne sige en del. Forhåbentlig henviser han dig til en MR. Måske de ikke engang kan se noget på den, men derfor gør det jo ondt alligevel. Så bliver det bare være at sætte en diagnose. En fysioterapeut vil forhåbentlig kunne hjælpe dig. De vil dog ofte ikke gøre for meget før du er lægeligt undersøgt. Du kan også få en henvisning til fys gennem lægen, så er det en del billiger  Pas på de ikke bare hælder en masse gigt medicin i dig, men at du faktisk bliver undersøgt.
Gå til lægen og bed om at blive henvidst til specialist inden for rygge (det blev jeg) Samt de smider dig videre til scanning og røgnten.
Jeg er enig med de andre, at du skal starte hos lægen. En god fysioterapeut kan vejlede dig om rygøvelser du kan lave for at forebygge smerterne. Min holdning til kiropraktor er, at de kan gøre rigtigt meget men det er godt OGSÅ at følge op med de rigtige øvelser.
Jeg er fortaler for viden om hvordan du forebygger smerterne. Smerterne kan komme af ukendte årsager, mekaniske rygsmerter skyldes i op mod 80% af tilfældene dette... Det kan være af stor vigtighed at få en diagnose hvis du oplever at smerterne stråler ud, og der dermed er nervepåvirkning, men ellers er der rigtig meget du kan gøre blot ud fra at vide mere om hvordan du bør bevæge dig og hvornår du skal tage hensyn. Generelt ved vi i dag alt for lidt om vores krop og hvordan den fungerer - hvad der er normalt, hvad der er farligt. Smerte er et signal om at noget er galt, men det kan være stort som småt. Eksempelvis kan du få smerter af at sidde for længe i samme stilling = et signal til at ændre stilling, og helt ufarligt. Negligerer du signalet kan situationen dog gå hen og udvikle sig i en uheldig retning, da der så opstår slid på led og ledbånd som kan skabe ustabilitet. Hænger du i kroppen skaber du også slid og ustabilitet. Lær at bevæge dig rigtigt, bær dit skelet med holdningsmusklerne og du vil opleve en stor forandring. Dertil er træning og øvelser hensigtsmæssige, men vigtigst er dog evnen til at implementere det i hverdagen.
De seneste dage har jeg haft et par krager, der lander på mine æsler og plukker pelsen af dem. Jeg synes godt nok de var blevet grimme og lignede nogle der var gået møl i og nu har jeg forklaringen. Er der nogle der har oplevet det samme og hvordan kom i problemet til livs.
jeg tror nu ikke du skal være så bekymret. Æslet kommer af med sin pels og underuld, kragerne får noget at bygge rede af, jeg tror æslet nyder at blive "kløet" på ryggen - en ren win/win situation
Lige for tiden er fuglene ved at "bygge deres reder op", og de elsker simpelthen sådan en god gang hår - jeg ser gerne fuglene lande på krydset af de ismuler vi har på gården, og så går de ellers igang med at plukke. Ismulerne ser helt upåvirket ud, så tænker at de måske ligefrem synes det er rart at slippe af med alt det hår fra i vinters? Når jeg strigler, så fejer jeg de løse hår sammen og putter i en trillebør - i denne trillebør er det nærmest et "tag-selv-bord" for fuglene, og der er liv og glade dage.
Enig med Michael, det er jo fældetid og kragerne hjælper æslerne med at komme af med de løse hår. Da jeg var barn sad gråspurve altid på række og ventede når vi striglede ponyer her om foråret, så snuppede de totterne og forsvandt for ganske kort efter at vende tilbage efter nye totter.
... set fuglene plukke pels direkte fra hestene, men her i fældetiden/bygge redetiden plejer jeg at smide totterne udenfor, så fuglene kan tage dem. Det jeg HAR set med fugle der lander er at skaderne landede på min pony og spiste af hendes sår. Hun havde et stort sår på krydset, der var næsten helet - så efter lang tid i boksen blev hun lukket ud. Der var ved uheldet (ramt af lastbil) blevet skåre et snit ned ved siden af rygraden så området heldigvis var følelsesløst - og det benyttede skaderne sig af. Det var ellers hævet fint - men da jeg kom ud efter første dag på fold, havde staldejers kone taget hende ind på en lille bitte fold og sat oldemor derud i kørestolen, så hun kunne vifte med et pudevår hvergang der kom en fugl... (det siger lidt om hvor meget de vidste jeg havde glædet mig til Dibber kunne komme ud igen - IKKE om hun skulle på boks) Alle de øverste hudlag var væk, og der var spist helt ned til musklen. Så jeg måtte have dyrlægen ud igen - og investere i et sommerdækken hun kunne gå med så hun ikke blev spist. (Løsningen med oldemor og pudevåret var jo ikke langtidsholdbar)
se oldemor i kørestol sidde og vifte med et pudevår   Hvilket syn.
Min bekymring var også hvis de fik lavet hul, men det ser heldigvis ud til, at det kun er pelsen de vil have. Jeg har set hvor store sår, fugle kan lave på kvæg. Jeg smider alt overskydende pels ud til fuglene, men kragerne vil kun have fra æslerne åbenbart.
Hej. Kan det lade sig gøre at finde resultater fra C stævner der er afholdt de sidste år? Jeg har ledt på drf og kan ikke finde hoved og hale i det de skriver. Vh. Annikka
Sidst jeg tjekkede, var resultatinfo ikke oppe at køre endnu, efter at de skiftede fra infosport til det nye system.
Det er slet ikke muligt at se resultaterne endnu... Jeg synes det er lidt skod de har fjernet alt fra infosport inden deres eget overhovedet er kommet op at køre endnu - tilmed er det bare mega forvirrende.. 
Ok.  Det tager sørme da lang tid.
Du kan se resultater for ryttere/heste inde på portalen under "stævner". Ellers er der mange klubber som bruger "live" og de fleste klubber har jo også resultater på deres hjemmesider.
Ja, jeg roder da noget rundt i det. Jeg startede med at oprettet min ene datter helt fra starten af, og fik det til at lykkes,efter meget møje og besvær. Jeg har ikke haft problemer med at melde til stævner, ud over at det tager laaaaang tid at klikke rundt på siden. Da jeg opretter min anden datter, kan deres log in ikke finde ud af det, og nu kan jeg ikke logge på med nogen af dem  Jeg har godt nok brugt meget tid på at få det til at lykkes, men har nu opgivet. Så ville jeg lige se om vores ponyer var opdateret med resultater, og det kan man jo nok heller ikke, æv. Stort minus til Portalen herfra  Vh. Annikka
 Jeg forstår   Så må jeg se om min far vil gå med til det :b
Tine (justtine) -som jeg har forstået reglerne må du IKKE selv køre. -eller jo, hvis du kan finde en trailer med egenvægt på 550 kg. Din gaupen har en egenvægt på 725 kg. Dvs kører du med din Gaupen på 725 kg + pony 400 kg har du en totalvægt på 1125 kg. Så i forhold til hvad din bil der må trække 950 kg, overstiger du med knap 200 kg. Så din bil må ikke trække.... Godt du har fundet chauffør 
 
De nye EU regler for kørekort og kørekortkategorier blev vedtaget i 2006!!!! Der står! b) kategori B: biler med en tilladt totalmasse på ikke over 3 500 kg, som er konstrueret og fremstillet til befordring af højst otte personer foruden føreren; til biler i denne kategori kan der kobles et påhængskøretøj med en tilladt totalmasse på ikke over 750 kg. Med forbehold af typegodkendelsesbestemmelserne for de pågældende køretøjer kan der til biler af denne kategori kobles et påhængskøretøj med en tilladt totalmasse på over 750 kg, dog således at de sammenkoblede køretøjers tilladte totalmasse ikke overstiger  . Vejer en sådan enhed mere end  , skal medlemsstaterne i overensstemmelse med bestemmelserne i bilag V fastsætte, at enheden kun må føres efter - en afsluttet uddannelse heri, eller - en bestået prøve i færdigheder og adfærd. c) kategori BE: - med forbehold af typegodkendelsesbestemmelserne for de pågældende køretøjer enheder af sammenkoblede køretøjer, som består af et trækkende køretøj af kategori B og en påhængs- eller sættevogn, hvor påhængs- eller sættevognens tilladte totalmasse ikke overstiger 3 500 kg De nye EU trailer regler kan man læse i Artikel 4. ved at klikke på   i dette link >  MVH Poul
he he hvilke ponyer har du, mon ikke de skal slanke sig lidt. Min store hest på 165 vejer ikke over 600 kg mine små shetter og æsler vejer ikke over 150 hver
Ikke for at provokere, men når man nu har en hest som man forventer at skulle eje en række år og man ved at man vil starte stævner osv. Hvorfor så ikke bare få det kørekort taget? Jo, det koster lidt, men sådan er det jo at holde hest. I min verden er det en helt naturlig del af omkostningerne i det at være hesteejer.
Med de nye EU regler! Bliver det tilladt at køre bil og trailer med en totalvægt op til  , hvis man har - en afsluttet uddannelse heri, eller - en bestået prøve i færdigheder og adfærd. MVH Poul
De kan ikke ha fået noget utøj som kragerne sidder og piller efter,syntes da godt nok det er meget tidligt dine æsler fælder ellers. Er der ny fin sommerpels der hvor kragerne har pillet hår af,eller har de ligefrem hevet hårene ud med rod så der er bar hud ? Dorte.
Hvert forår kan vi se småfugle, der pænt piller vinterpelsen af ismulerne for enden af vejen. Jeg jeg havde pony som barn var han også populær om foråret og vi fandt jævnligt forladte 'pony'reder i løbet af sommeren. Når hunden har fældet underpels (labber - så der er meget at ta af) har jeg samlet ulden + det jeg børstede af og smidt ud til havefuglene. Så vi finder også tit 'hunde'reder her hos os. Når kragerne går i gamg er det nok pga. sår, ikke pelsen. Men småfuglene går klart efter redemateriale.
Jeg har også set krager tage vinterpels fra langhårede ponyer.. De lander, tager næbet fuld af pels, og flyver væk, kommer igen og gentager succesen Hvis æslerne ikke har sår der hvor de plukker, så er det nok bare til deres reder.. Min langhårede kan de ikke rigtig plukke af, for ham pelser jeg selv, næsten hver dag.. Han skal af med den pels hurtigst muligt! Han sveder som et svin og jeg kan ikke klippe ham mere, for han skal heller ikke have dækken på.. Han er trods alt kun et år gammel..
Jeg har tre æsler der godt vil låne dine krager. de taber slet ikke pelsen endnu og jeg prøver ellers at strigle dem. hestene er snart færdige med at skifte pels og de går ellers også i løs drift som æslerne.
Hvis jeg ikke husker helt forkert, så begynder æsler først at fælde i slutningen af maj. Mine æsler fælder kun det kragerne tager. Æsler fælder meget senere end heste, mine plejer først at være i sommertøj omkring sankthans. Nu er de blevet undersøgt for utøj og sår, hvilket der intet er af, så forklaringen må være, at det er fordi æslerne er ligeglade med at blive plukket og det er hestene ikke.
Jeg fulgte interesseret med i denne tråd, lige indtil jeg kom til udtrykket "pony-reder". Fint nok, godt så, the picutes in my head. Fantastisk udtryk! 
Hvad muligheder er der for at handle ind ved grænsen omkring Tønder? Vi kommer oppe fra Esbjerg. Også om det evt har en hjemmeside eller sender reklamer ud. Vi skal derned mandag, hvor det er lidt on/off om der er nogen af dem der er åbne.
 Fleggaard skulle ha' åbent
Hvor ligger de henne i forhold til Tønder? Kan godt se der er en del butikker, men aner ikke rigtigt hvorhenne i Tyskland de ligger. Og Krak.dk er jo ikke til megen hjælp udenfor DK.
Der er også denne side med en oversigt over butikker. Blandet andet kan jeg se der ligger en Calle 6 km fra Tøndergrænsen, i en by der hedder Aventoft.
Når i kører over der, har i : Calle, fleggaard, Nielsens discount, købmandsgården, Sky, Lidl, Aldi - en rideudstyrsbutik osv - alt sammen inden for en radius af 1 km eller 2. Kun lige 2 km syd for grænsen.. Du kan se mange tilbudsaviser på Grænseguiden.dk
Jeg og min søster flyttede sidste lørdag gård da vi ikke rider så meget (jeg pga meget stærke smerter i ryggen og min søster da hun stille og roligt skal lære at stole på sin nye pony) og stedet var oplagt for rytteren der rider meget, både mange ridehuse, ridebaner og skov og strand meget tæt på og så var prisen selvfølgelig derefter.. vi flyttede til et privat sted hvor gårdejers heste var de eneste på gården.. da vi var ude på stedet og se det var de så søde og ligetil og det lød bare så super.. fuldpas og ikke alt for dyrt om med en lille ridebane og en del billigere end før.. men samme dag som vi ankom følte vi os meget uvelkomne.. de syntes vi havde alt for mange ting og at jeg havde både en dressursadel og springsadel synes de var vildt meget.. nå men satte sadelerne oven på hinanden og fik et sted i en anden bygning til at sætte meget af mine ting.. det var os okay mere måden det blev sagt på.. på folden var der et hegn der gik 2/3 over folden og vores heste kom op og kiggede på den del der var længst væk.. min havde så ikke set min søsters pony var gået gennem åbnening igen og da ponyen så satte i trav ville min selvfølgelig med.. han havde så bare ikke set hegnet og i sidste øjeblik prøver han at springe det høje hegn og rammer og styrter med nakken ned i jorden og triller rundt.. min søster råber efter gårdejer og løber ind efter hende.. da hun så kommer ud og vi forklarer hvad der var sket siger hun; slap dog af og lad vær med at være så hysteriske og går ind igen.. jeg er helt paf.. mistede min anden unghest i august pga brækket bagben på folden så jeg er jo meget bange for at miste en mere.. hver dag vi møder damen på gården taler hun ned, kritiserer og taler på en måde så man føler sig anklaget; feks så spørger hun til vaccination, tænker og jeg det er de og skal have ny her snart.. hun kigger på mig som om jeg lyver?? dér efter spørger hun til gødningsprøve og kan fortælle at det blev der taget i november ca og min fik dérefter ormekur.. og igen kigger hun på mig som om jeg lyver.. da vi så stedet sagde hun de fik de 10kg wrap som jeg fortalte vores var vant til men hun giver en lille skive fra de små 4-kantede pr måltid og det er overhovedet ikke i nærheden af 10kg.. de havde ca 1cm træpiller at stå på i boksen og det synes jeg slet ikke er nok.. så nu har vi fundet noget andet hos nogle jeg kender lidt.. bare sybd for hestene at de skal flyttes igen.. men vi har slet ikke lyst til at komme ud til hestene hvis vi nu møder damen.. Jeg har haft heste i 17år og altid passet dem helt selv og aldrig haft tynde eller lign heste så bliver bare mega ked af at blive behandlet som et barn der intet ved om noget.. ved ikke hvad jeg vil med dette andet end komme lidt ud med mine frustrationer..
Det lyder da slet ikke som nogen rar oplevelse... Ærgerligt at vi kun har en boks ledig - ellers var i velkomne her...
Det lyder ik som det beste sted for jer, og synes godt nok staldejer virker lidt smålig... Jeg ville helt sikkert flytte igen, for det er ik sjovt at miste lysten til at komme ud til sin hest. Det er jo heller ik fair overfor hesten... Så hellere finde et nyt sted igen, hvor de så skal blive og I bliver glade og tilfredse for stedet 
Det er sørme strenge at behandle sine opstaldere på denne måde. Hvis hestene ikke får det at spise som i har aftale om, så ville jeg tage fat i damen! Tag din kæreste med. Du betaler for noget du ikke får.. Held og lykke med at finde et godt sted. (Hurtigt).
Kan godt forstå du er frustreret. Meget går galt, fordi opstalder og staldejer glemmer at få afstemt deres gensidige forventninger INDEN der flyttes ind. Synes du skal gå ind til hende og spørge om hun har fortrudt sin beslutning om at få opstaldere, om det er svært for hende pludselig at have "fremmede" mennesker på hendes grund, for du føler at i er til besvær og det er ubehageligt for dig, når nu hestene gerne skulle være et fristed. Derudover, så vis hende vaccinationsbog og orme-test og spørg om i kan finde ud af, hvordan det skal være fremover eller om hun helst ser i finder et sted hurtigst mulig.
Nej hvor surt... Sikke nogle falske mennesker. Det er jo desværre den slags man risikere og jeg synes desværre man alt for tit hører om stalde hvor omgangstonen bare slet ikke er ok. Håber I finder et nyt sted hurtigt.
så blev de flyttet i dag.. til en dejlig løsdrift hvor jeg netop kender dem der ejer det.. dem der ejede det andet sted var ikke hjemme så sendte en pæn besked om at jeg bare ikke følte det var det rigtige for os og omvendt.. fik heldigvis en pæn besked tilbage.. tror ikke det havde hjulpet at snakke med hende da hun vidste alt bedst, alt jeg nævnte blev sablet ned med det samme, så orkede simpelthen ikke at slås.. og vi synes det var hårdt bare at være derovre 5min og skyndte os hjem i frygt om at blive kritiseret igen.. hestene hoppede glade i traileren i modsætning til da vi skulle derud, så føler os de bare tænkte på at komme væk  føler mig så lettet og glad og glæder mig til at skulle nusse og hygge om min unghest og glæder mig til hans halvpart kan starte op på ham så kan kan få reddet og brugt sit hoved, nu han elsker at lave noget  mange tak for i gad læse mit indlæg og glad for at høre det ikke kun er mig den er galt med 
det var vist bedst for alle at du/i flyttede.. jeg har selv oplevet noget af det samme med en tidligere hest jeg havde opstaldet privat...jeg havde gjort opmærksom på hvordan min hoppe plejede at stå og blive fodret og dette var staldejer med på og sagde samtidig at jeg var villig til at betale mere for opstaldning for at dette stadig kunne lade sig gøre..ok var svaret men da det kom til stykket så var det ik ok kunne jeg fornemme på staldejer om virkede fornærmet over jeg fodrede min hest på den måde jeg havde gjort hende opmærksom på inden. jeg flyttede så hesten kort tid efter trods en del stigning på staldlejen til følge men hellere det end gå og være bekymret for hvordan staldejer nu ville reagere hvis hun kom i stalden..
sagten lave det på den måde  Du brækker chokoladen i stykker og putter den i fløden og varmer det forsigtigt op i mirkoen, så chokoladen smelter og blander det godt. Når det er afkølet, helt koldt (køleskab nogle timer) pisker du det - ikke ret længe! - så bliver det til en slags tung chokolademousse. Den kan du så gøre 'lettere' ved at tilsætte lidt pisket æggehvide. Jeg laver Sarah Bernhardt-kager på den måde - bare uden æggehvide 
jow det man kan godt lave mousse uden æg, du undlader dem bare, jeg laver det normalt uden æg, da jeg altid glemmer at købe dem pasturieseret, smelt chokoladen, pisk fløden stiv og så vend det sammen og i køleskabet, mine unger synes det er lækkert, gerne med små flager chokolade i også
... at det kan du sagtens gøre med hviderne. Du skal piske hviderne stive sammen med sukker. Derudover skal du piske flødeskum og smelte chokoladen. Chokoladen blandes i hviderne og når den så er rørt ud, så vender du det i flødeskummen. Sæt i køkeskabet i 4 timer og så er der den lækreste chokolademousse. Vi har lige lavet det som dessert til vores fødselsdag. Tre slags mousse i en tre små glas på en tallerken med masser af hindbær, blåbær og jordbær. Super lækkert!
... pisk æggehviderne stive med lidt sukker (til 2 bægre æggehvider bruger jeg 1½ spsk. sukker) Smelt noget mørkt chokolade over vandbad men pas på det ikke får for meget varme, det skal kun lige være smeltet (jeg bruger 70%) Vend ca. 2 -3 spsk. pisket æggehvide i den smeltet chokolade og kom derefter det over i resten af de pisket æggehvider - vend FORSIGTIGT massen rundt - du skal ikke blive nervøs, massen "klasker" lidt sammen, men bliver luftig og dejlig når den har stået i køleskab et par timer. Jeg bruger stort set altid denne opskrift da jeg synes opskrifter med fløddeskum og alt det bliver sådan lidt for....... fedtet og tung.
Halløj   Jeg sidder her og passer min mors hus, med hendes to hunde. Desværre begyndte en af hendes brandalarmer at bippe med omkring 1 min. mellemrum - super belastende, da jeg sidder med rungende hovedpine og tvivler på, at hundene synes det er meget sjovere. Jeg har nu forsøgt at skifte batteriet, men dette uden held - Den fortsætter! Hvad pokker kan der så være i vejen? Testen på den virker upåklageligt.
Der skal nok skiftes batteri 
Maja Jensen: Læs mit indlæg igen.
Det så jeg lige anden gang, det er ikke for det er af den type der er "koblet" sammen trådløst, det har jeg nemlig og hvis en af dem mangler batteri så bibber de ndre også...
Det "nye" batteri der er sat i, kan også være for gammelt. Sker ofte, hvis man køber en pakke batterier, bruger af pakken, og fisker pakken frem igen, når batterierne skal skiftes. Der er ikke ubegrænset holdbarhed på battrier. Så hvis det ikke er et helt friskindkøbt batteri: Prøv at skifte igen.
en af de nye optiske røgalarmer som er lovpligtige i nybyg og ny renorvering, så kan det være fordi der er lysstof rør i nærheden. Det kan give forstyrelser i røgalarmen. Ved ikke om andre ting også kan - men undersøgte her ved producenten og det var svar vi fik til vores... Men vi har kun energi spare pærer i nærheden så har købt en ny og mangler få den sat op. Så må vi se om det også er et problem med den nye (den gamle smuttede med et koste skaft da jeg blev træt af at høre på den) 
Vi havde sådan en for et par måneder siden. Vi skiftede batteri, skiftede batteri igen og købte helt nye batterier, men intet virkede. Tror simpelthen bare, den var færdig, så den røg ud og blev erstattet af en ny (før både hunden og jeg blev sindssyg). Kh Kathrine
Det kan godt være fordi der er støv osv ind i den. Prøv at støvsuge den 
Tak for jeres råd   Har endnu engang skiftet til nytnyt batteri, har støvsuget den, tørret den af og hængt den på plads...... BIP!..... Suk! Den er ikke koblet sammen i et system med de andre alarmer og der er heller ingen af de andre alarmer der bipper. Nu får den lov at ligge på bordet uden batteri til min mor er hjemme. Så satser jeg på at branalarmerne i de andre rum kan redde mig!
Er der nogen der har fået syet ridestøvler ind i skaftet? Kan det lade sig gøre? Blev det pænt? Hvad kostede det? Hvilke erfaringerne har I med det? Fortæl fortæl 
Søg efter en ortopæd-skomager i dit område. De kan tilpasse alt.
Hej HN'er Er nødt til lige at ska' ha' lidt hjælp. Skal desværre til bisættelse på tirsdag - min ridevenindes kun 29 årige søn tabte kampen mod kræft i tirsdags, og skal altså bisættes på tirsdag. Så er det jeg er meget i tvivl - Giver man krans/bårebuket til en bisættelse ligesom til en begravelse, eller ??? Tænker at vedkommende jo nok ikke får et gravsted før end urne-nedsættelsen? Hvad gør man ??? Håber i kan hjælpe mig.
Både min mand og senere min svigermor, blev begge bisat. Ved min mand, var det selvfølgelig mig der sørgede for bårebuket eller hvad det nu hedder. Ved svigermor kom jeg "bare" med en buket, som blev lagt på gulvet i forlængelse af kisten, hvis du forstår. Efter kirken bliver alle blomster kørt ud til den kirkegård hvor personen skal ligge.
Min farmor blev bisat i januar i år - der købte jeg en bårebuket.. der var ingen krandse overhovedet.. Hvis du ikke har bånd ved bårebuketten så vedlæg kort - det/dem får familien når bisættelsen er forbi...
Tak for svar! Er det rigtig forstået på jer, at man giver krans/buket på samme måde ved bisættelser som ved begravelse? Bisættelsen er i samme kirke, hvor urnen senere skal nedsættes. Hvad sker der med blomsterne når kisten køres fra kirken? Bliver blomsterne lagt på det sted hvod urnen senere sættes?
Først det gør mig undt for din veninde   Føler med hende Med hensyn til blomsterne plejer blomster og div, ved en bisættelse at bliver lagt ud til en fontæne eller et andet mindested så de pårørende kan kigge på dem indtil de bliver fjernet nogle dage efter når de ikke er pæne mere. Ved min mormors bisættelse lå de rundt om kisten i kapellet og så kørte vi ned og fik kaffe og sådan og da vi kom tilbage var alle blomster lagt ud til en minnestatue eller hvad man kalder det så vi kunne se dem der. Så det tror jeg er normalt ved en bisættelse.
Ja du har forstået det korrekt - blomsterne og den kirkelige handling er meget li en begravelse... Blomsterne bliver , når kisten er hentet, lagt der ud hvor urnen senere skal nedsættes... i min farmors tilfælde blev de lagt ud på de ukendtes.. de havde lagt blomsterne i et flot stort hjerte og indtil urnen blev nedsat/blomsterne fjernet stod der et skilt ved blomsterne med hendes navn...
Tusind tak for jeres svar! Det var en stor hjælp!
Er der nogen der kan hjælpe mig med nogle svar... Det er jo helligdag og kan derfor ikke få svar hos DH. Kan man livsforsikre en hest uden at få lave en handelsundersøgelse? Og så lige et par tillægsspørgsmål  Kan køber nægte at udlevere en kopi til sælger af handelsundersøgelsen? Har sælger ikke ret til handelsundersøgelsen, hvis han/hun kontakter dyrlægen? Det er sådan at hesten skulle på prøve 1 mdr. og køber vil ikke have hesten efter en uge. Hesten bliver hentet igen, men køber vil have penge af sælger for undersøgelsen, som hesten forøvrigt gik igennem....
man kan så vidt jeg ved godt forsikre uden undersøgelse hvis det er et lavere beløb man vil forsikre for, eller sådan var det da jeg tegnede en. Hvis køber vil have sælger til at betale for handelsundersøgelsen, skal sælger vel også have den. Og der skal vel ligge en aftale om hvordan man gør med sådan noget, det er jo ikke givet at sælger SKAL betale sådan en, hvis det er køber der vil have den. Hvis det er køber der har bestilt undersøgelsen uden sælger har indvilligt i at betale, så er det da køber der hænger på den vil jeg sige. Men forligger der en aftale om sælger skal betale, så skal sælger betale, men så vil jeg mene at sælger har fuld ret til undersøgelsen, jeg gad personligt ikke betale for noget jeg ikke fik.
Det svar fik jeg overhovedet ikke noget ud af  Handelsundersøgelsen er lavet, betalt og ønsket af køber. Men er det ikke normalt at sælger får en kopi, ligesom dyrlæge og forsikringen?
Du har jo ikke betalt for det og kan ikke forvente at få tingene gratis. Skulle du have brug for den har dyrlægen den. Om han må udlevere kopi ved jeg dog ikke.
Sælger skal vel kun have undersøgelsen, hvis sælger selv har betalt. Hvis køber har betalt er det hendes. ;Men hvis hun ikke vil beholde hesten alligevel, ved jeg ikke hvad hun vil bruge den til. Og hvis køber vil have sælger til at betale, vil jeg mene at sælger har ret til undersøgelsen.
Jeg har lige forhørt mig hos Dansk Hesteforsikring vedr. evt. forsikring af mine muler. Der fik jeg af vide at de ikke tegner en hest uden forudgående handelsundersøgelse af frivillig dyrlæge. Ang. blanketten fra handelsundersøgelsen, fik jeg af vide af købers dyrlæge, da jeg solgte min pony, at både sælger og køber skal have en kopi af attesten. Den bestod af 3 ark, en til sælger, en til køber og en til dyrlæge. Hvis køber har ønsket og bestilt handelsundersøgelse, kan der i mine øjn kun være køber til at betale for undersøgelsen. Med mindre der selvfølgelig er forudgående aftale vedr. betaling af undersøgelsen mellem køber og sælger.
det var sørgeligt og alt fortideligt! men netop med så tidelig og meningsløs afrejse ville jeg bestemt tage blomster med. om det skal være krans eller buket og hvilken størrelse, synes jeg afhænger af hvad du bedst kan lide og hvor stor tilknytning du har. hvis kirken har kirkegård, så er der som regel en lille særlig plads indrettet til dette formål hvor blomsterne lægges ud bagefter. i kirker uden kirkegårde ved jeg det ikke helt, men hvis ikke følgende er en udbredt tradition kan jeg kun foreslå udbredelsen af den; i vor frelser kirke på christianshavn findes ikke en egentlig kirkegård og hvad ikke-christianitter gør ved jeg ikke, men når folk fra christiania dør og bisættes fra denne kirke sker der følgende; kistepynten følger med i rustvognen og resten af blomster og kranse tages med ud af kirken af giveren. nu går alle ud af kirken til rustvognen hvor enkelte blomster, evt billeder og små gaver lægges på kisten og så kører rustvognen ned til christianias hovedindgang i sneglefart med begravelsesgæsterne efter. ved porten vinkes (og råbes) det sidste farvel til afdøde og alle går nu enten til afdødes yndlingsted eller til broen der fører over stadsgraven, som er en slags bred kanal, der skiller christiania på midten og her er en lille plads hvor blomsterne ligges, lys tændes og evt sange/taler/stilhed kan finde sted hvorefter pårørende overtager med "gravøl"andetsteds. det er en meget smuk tradition for alle efterladte.
Sörgeligt med en så ung der dör. Jeg syntes det er godt du spörger, det bliver en begravelse der bliver svär nok uden at tänke på det praktiske også. Hvis man absolut skal have de der grimme kranse er det bare de närmeste. Jeg blev virkelig ked af det til min mors bisättelse over at nogen der ikke var tät på (Men måske opfattede det sådan) kom med en stor GRIM krans med ORANGE bånd, min mors hade farve. Skidtet kom så til at ligge foran kisten   Jeg köber altid en lille bårebuket, giver hellere en ekstra blomst til de pårörende. En anden ting mange er begyndt på er at have roser med til at lägge i rustvognen, i min verden er det ikke noget alle skal göre.
Måtte lige Google den gode Emma: 
en buket hos den blomsterhandler du har lyst til, men det er som regel meget praktisk at bestille den hos en nærliggende blomsterhandler, der skriver du et par personlige ord på et kort der lægges ved buketten, og du oplyser om tid og sted, så sørger blomsterhandleren for at levere buketten til kirken. Blomsterne bliver placeret efter bisættelsen der hvor afdøde skal stedes til hvile alt efter om det er i en urnegrav eller et større gravsted, eller de ukendtes. Den kirkelige handling er den samme som ved begravelse, bare med den forskel at man bærer kisten til rustvognen ( hvis der ikke er krematorie på stedet) istedet for at bære kisten til graven. De nærmeste bliver hidkaldt et stykke tid efter ( som regel 4 elelr 5 dage) til urnenedsættelse, hvor man lægger bånd med ned i graven. Du behøver ikke at købe bånd til buketten, med mindre du var meget nært knyttet til afdøde. Med venlig hilsen Karin
 Husk at finde en forretning der bringer ud hvis du ikke selv medbringer bårebuketten - det gør alle forretninger nemlig ikke ikke   Og ja en bårebuket giver man i det fleste tilfælde de fås fra 100kr typisk og op ad, des dyrere des flottere. Bånd på bårebukketter kommer man kun hvis man var tæt knyttet til afdøde.
Endnu engang tak for svar! Fik et forslag i dag af min kusine, ret godt synes jeg egentlig, men ved ikke om det "går an". Hun foreslog at give et gavekort på en buket til senere, så familien kan "glæde" sig over blomsterne i længere tid. En ny grav er jo ikke just køn, så en ny buket i ny og næ, vil jo pynte indtil gravsten kommer på og gravstedet "pyntet" færdigt med belægning/planter og lignende. Det er rimelig brugt her i vores område, især ved yngre mennesker. Har dog ikke selv været til begravelserbisættelser hos "unge" mennesker før. Hvad mener I, kan man give et "gavekort" til en buket?
Et gavekort til en buket senere er en sød tanke/handling, men jeg ville ikke kun give gavekortet. Jeg ville også lægge en lille buket. For de nærtstående betyder det faktisk overraskende meget, at der er blomster i kirken.
Hejsa alle kloge Hn'er. Vi har en gl Mercedes Vito fra 97, men der fulgte aldrig en brugermanual med og lige nu har jeg brug for, at vide hvor sikringen til hornet og lyset i km tælleren sidder. Har kigget alle de sikringer igennem som jeg kan finde uden held. Så er der nogen med en brugermanual, der kan hjælpe mig?
Under sædet i bilen? Min far (som har haft sådanne bil) siger der sidder sikringer både under iinstrumentbrættet og under sædet. Håber du finder det 
Tak for svar, men har desværre kigget begge steder uden held 
Nille4 Tak for svar. Har skiftet alle sikringer i ratstammen, så må der være noget andet galt 
Jeg har en mistanke om det er to ikke relaterede problemer du står med. Hornet kan nemt lide af en dårlig stelforbindelse. 1) Prøv at etablere en separat stel og se om det hjælper. 2) Prøv at "kortslutte" hornet med en separat ledning fra plus på batteriet til terminalen på hornet - dytter det ikke er det fordi hornet er brugt op. 3) Dytter hornet med kortslutningsledningen, er det enten en sikring du har overset eller hornkontakten du har brugt op. Hornkontakten er ret pebret at udskifte, men der er intet krav om hvor den skal sidde. Så en billig trykkontakt et andet passende sted på instrumentbordet er fuldt acceptabelt til syn. Hvis det kun er lyset i eet instrument og resten virker, er der størst sansynlighed for at det er pæren der er sprunget. Skift alle lamperne til LED-lamper med det samme hvis det er tilfældet. Det er bøvlet at skifte og når een er gået, så er de andre også ved at være mætte af dage 
.. kan man finde sikringer tre steder: I ratstammen, i førersædet og ved passagerens ben oppe under handskerummet. Dem der sidder i passagersiden er de store sikringer mens resten af små-sikringer. Her du kigget der?
Hej vi har også en vito, men fra 98. Min bedre halvdel er uddannet på et mercedes værksted som mekaniker og han siger at sikringen til hornet mm. Er under rattet. Han har dog aldrig oplevet at sikringen til hornet er gået, men han har tilgengæld ofte oplevet, at stikket og ledningerne er blevet fugtige og dermed defekte, fordi de sidder ude under skærmen ved forhjulet i føresiden. Og så siger han, at du lige skal sikre dig, at det ikke bare pæren oppe i instrumentet der er gået og skal skiftes. Hvis det altså er fordi, der ikke er lys i det. Håber du finder fejlen. Vh Helene 
Tusind tak for alle de gode svar i er kommet med. Hvad skulle man gøre uden HN?  Jeg tror efterhånden også, at det har noget med ledningerne at gøre, sender bilen videre til et klogere hovede, for den slags skal jeg vist ikke selv roede med :-/ Igen mange tak for alle svarene 
Bare et lille spørgsmål, sad lige og kiggede alle min gamle indlæg, kan de ikke slettet herinde fra, eller bliver de automatisk selv det?
Nej, de kan ikke slettes og de bliver ikke slettet. Du kan sikkert stadig finde dem om 5 år. Så derfor skal man være varsom med hvad man skriver! Lene
... hvis de er imod adfærdsreglerne.
Jeg er simpelthen så arrig på post Danmark, der ganske enkelt har smidt et super vigtigt brev væk. Et brev jeg skulle have modtaget vedr. samtale, da jeg skal (eller skulle) starte på SOSU uddannelsen her d.23... Ringer til skolen, da jeg ikke høre nærmere fra et uddannelsessted, men de kan så fortælle mig, at jeg ikke længere har en plads, eftersom jeg aldrig er mødt op til den samtale! Jeg har jo sagt mit nuværende job op, for at starte på den her uddannelse, men som det ser ud nu, så må jeg skyde en hvid pil efter det.... Jeg er simpelthen SÅ arrig på post Danmark. Det er ikke første gang de smider et vigtigt brev væk!
kan den slags ske...  Altså jo, det er jo ikke ukendt at breve kan gå tabt, men det er bare enormt ærgeligt, når det er sådan et vigtigt brev. Det er da godt nok ikke underligt, at langt de fleste af os foretrækker at bruge mail. Jeg har faktisk også oplevet et par gange indenfor de seneste år, at der har manglet breve. Men det har været breve jeg har vidst skulle komme, så det har været muligt at kontakte afsenderen, når de ikke er dukket op. Håber da at der kommer en løsning, så du kan starte på din uddannelse alligevel.
Ja det gør jeg også, men det ser ikke for godt ud desværre 
Det er da fordi du skal starte på sygeplejerskeuddennelsen i stedet 
Findes der ikke en gruppe der er utilfredse med Postdanmark??! Portoen stiger vanvittigt, flere af de røde postkasser bliver sløjfet, da sneen var væk i vinters fandt vi et brev med et pin-kort på gårdspladsen og de vil have vores postkasse til at stå i skellet, hvor den vil blive revet ned (hvis ikke af den første så bestemt nummer 2...) gyllevogn der svinger rundt. Men samtidig skal de ind over vores gårdsplads for at vende!  -og så lige så vigtigt et brev som dit?! Det er dælme da ærgeligt, fremover burde de måske sende det både på mail og pr brev... Pernille
Jeg har oplevet at skulle få en pakke med sæd, sendt ekspres, da den ikke dukker op ringer afsenderen til posten og "ups den havde jeg ikke lige set" En anden gang jeg skulle have sæd, kom pakken først næste dag, heldigvis var det en hingst med god kvalitet, så der var stadig liv i de små basser.
et brev med indkaldelse til operation på et privathospital - festligt. .
Det er bare så surt ! Håber du kan komme igang med din uddannelse alligevel. Herhjemme er jeg også pænt træt af PostDanmark. Har en islænder som ligesom alle andre heste skulle have pas inden 31.12. Da det er en islænder skal ansøgningen til dansk islandshesteforening. Så jeg sender ansøgning med chipidentifikation, ORIGINAL stamtavle og kvittering på mine indbetalte penge ( ca 300 kr som skulle betales over Sporti inden ) Og ja, brevet er bare VÆK. Er aldrig dukket op hos DI, så nu er min islænder en lille hvid pony medmindre jeg betaler de 1200 kr de forliste papirer koster at få lavet igen. ARGH ! ( Næste gang sender jeg anbefalet.. Af skade bliver man klog.. men fattig ) Mvh Trine
Har uddannelsesstedet meldt ud, at du nu ikke kan komme ind på uddannelsen? I så fald, hvis jeg var dig, ville jeg skynde mig at ringe til dem og (pænt og roligt!) sige, at det da ikke kunne være mit problem, at de valgte at sende et standard-brev med Post Danmark. De  , der er sandsynlighed for, at brevet forsvinder. I stedet kunne de fx have sendt det rekommenderet, i (standard-)brevet have krævet en bekræftelse/afkræftelse på deltagelse i samtalen (= de ville kunne se, om du havde modtaget det), sendt en mail i stedet for brev, brugt et online optagelsessystem, ringet eller lignende. Det kan simpelthen ikke være dit problem, at uddannelsesstedet "tager chancen". Held og lykke! 
Helt enig med Ditte - de kan altså ikke bare udelukke dig fra uddannelsen fordi DERES brev er blevet væk  Det er ikke din skyld, så de må lave en ekstra plads. Da jeg søgte ind på sygeplejeskolen, kom jeg ind på min 2- prioritet, selvom mit snit var godt nok til min 1. prioritet (kunne jeg se i avisen). Det var dem som styrer koordineringen af ansøgninger, som havde klokket i det, men min 1. prioritet måtte jo lave en ekstra plads til mig, for det var ikke min skyld 
...jo, sørme. Et pas til mit frieser-føl er heller aldrig dukket op med posten. Jeg vidste ikke at det ville komme "automatisk" efter følskuet og der gik derfor 1,5 år inden jeg opdagede at jeg manglede det. Men FPS i Holland sagde at de havde sendt det, så det blev en dyrere omgang at skulle få et nyt lavet. 
Har også oplevet at blive trukket i min kontanthjælp, fordi et vigtigt brev fra kommunen IKKE kom. Det var først da de sendte et "nu tager vi dine penge"-brev at jeg fik besked, og blev SÅ chokeret. Har bare på det sidste halve år haft ikke mindre end MINDST 5 breve fra hhv. kommune, psykiatri og hospital der er gået tabt   (og en pakke med smykker jeg købte). Jeg KAN IKKE LIDE Post DK! 
Kender kun alt for godt til post dk og er godt og grundigt træt af deres pokkers monopol. Mht. din uddannelse...nu er det ikke skolen der ansætter men kommune og region - så prøv at tage kontakt til de respektive uddannelseskonsulenter og forklar situationen. Håber det lykkes for dig, at få en plads.
Uden held, at få fat i den uddannelseskordinator, der skal ansætte mig, hele dagen i går... Ringede og indtalte flere beskeder på telefonsvare, men fik desværre ingen respons tilbage. Det er pænt meget noget rigtig MØG! Og desværre har jeg højst sandsynligt ingen læreplads nu. SOSU sagde, at når man ikke møder til en samtale, så gives pladsen videre.... Må bare håbe på det bedste efter påsken!
Efter 5½ år i en lejlighed hvor posten ikke kunne komme til tiden, betaling af utallige rykkergebyer og lige så mange der er blevet eftergivet, 3 forsvundne pakker og bøger der enten er afleveret forkert eller bare forsvundet tager jeg selv rundt med breve - hvis de ikke kan mailes... Jeg overvejede her da jeg skulle søge ind på pædagog uddannelsen, om jeg ikke bare skulle sende dem med posten - men jeg turde ikke... Så ind og aflevere dem, med besked om de ikke kunne sende mig en mail med bekræftelsen, da jeg ikke troede på at post DK kunne finde mig... Det sidste store beløb de kostede mig, var da jeg ikke fik nogen regninger eller rykkere fra yousee, så jeg opdagede det først da signalet blev lukket, og det kom til at koste 1000 kr. i åbningsgebyr for tv, 1000 kr. for at åbne internettet og 300 kr. i rykkergebyr... Jeg ved at jeg burde have været mere opmærksom selv, men det er godt nok ikke nemt at betale en regning, når man ikke får den... Selvgjordt er velgjordt, så fremover er jeg mit eget postbud, hvis jeg overhovedet kan...
jo bare, Perle, at jeg skulle have MODTAGET et brev med en indkaldelse til en samtale, et sted hvor jeg skulle starte på uddannelse... Så kunne desværre ikke selv gøre noget   men vil da virkelig drøfte med sosu og uddannelsesstederne, om deres fremgangsmåde med indkaldelse kan ændres... For det er jo desværre nok ikke sidste gang post dk fucker op i den!
Jeg bliver mere og mere glad for, at AAU er gået over til papirløst system så alt kommer med mail. Fornyligt har vi mistet to dankort i posten (heldigvis uden oprettet konto). Jeg har så også prøvet at have en emsig dame fra et privathospital i røret, som meget surt spurgte "hvor pokker jeg blev af!!!"... jeg var meget uforstående, men jeg havde åbenbart en tid på det tidspunkt hun ringede..hmm.. Efter jeg havde fået en ordentlig skideballe, forklarede hun mig også lige at min ventetidsgaranti røg når jeg ikke mødte op  To dage efter dukkede der et brev op i postkassen.. privathospitalet havde brugt en adresse jeg ikke havde boet på i 3 år!! Så der var Postdanmark uden skyld og den "kære" lægesekretær fik en lidt små sippet kommentar med på vejen fra mig!!
Post DK har heller ikke nogen stor stjerne hos mig. Jeg har uvidende fraskrevet mig retten til efterløn, fordi det brev der i sin tid blev sendt ud til folk, med en svarfrist i, det aldrig dukkede op til mig. Min kærestes bortkomne køre/dankort som blev sendt retur til os fra hittegodskontoret, 'forsvandt' også i posten. Da jeg så indberettede det og klagede over at det aldrig var kommet frem, dukkede der et brev op kort tid efter... som HAVDE indeholdt køre/dk-kort. -Men det gjorde det ikke længere. Brevet var åbnet i den ene side og indholdet var væk. Tilbage var kun brevet fra hittegodskontoret. Små fjorten dage senere fik vi igen brev fra hittegodskontoret. -Indholdet var kærestens køre/dk kort.  Jeg har ikke tal på alle de breve jeg aldrig har modtaget via post dk. (Halvdelen ved jeg sikkert ikke engang noget om. Og kan kun håbe på at det ikke går ligesom det gjorde med efterlønnen, hvor jeg et år efter fandt ud af at jeg var ekskluderet fra ordningen. )
Jeg ved godt at der ikke rigtigt er noget at gøre, når det er breve man skal modtage... Jeg tænker bare, at hvis de har så svært ved at finde min postkasse, kan det jo også være svært at finde postkassen til de mennesker jeg sender til... Har siddet med en lidt sur dame fra jobcentret... Hun skulle have en underskreven jobplan tilbage - jeg havde sendt den, men den var aldrig dukket op... Derfor tager jeg selv over med dem fremover... Det værste jeg har prøvet var i forbindelse med min mors død... Skifteretten havde sendt et brev - vi (min søster og jeg) aldrig fik, de sendte det igen, vi svarede og så blev det væk i posten, så da vi havde fået brev nr. 3, tog jeg ind med det... Brevet fra kirkegården så ud som om det havde været igennem plæneklipper...
Da jeg boede i Vanløse, var det stort set umuligt at modtage breve korrekt. De endte hos naboer eller helt andre steder, men ofte blev de bare væk eller kom meget længe efter. Det var mere reglen end undtagelsen, og jeg fik også en masse breve adresseret til andre. PostDK blev informeret om det, men de mente ikke, at det var noget problem, de behøvede at tage sig af. Jeg begyndte at tage ud med breve selv, hvis jeg kunne, og hvis jeg ikke kunne, eller jeg skulle modtage noget, bad jeg folk om at sende mig en mail, ringe eller lignende, så jeg vidste, at det var på vej. Det var svært at få nogle kontorer til det, men når man fortalte, at det næsten var umuligt at modtage post, hjalp det lidt, da de ikke gad at stå med en tid, man ikke mødte op til osv. Jeg har også valgt at få post sendt til andre, der boede udenfor Vanløse, hvis det var vigtigt, og jeg selv kunne styre, hvor det blev sendt hen. Her i Jylland har jeg ikke det problem overhovedet. Der var vist noget med et enkelt brev engang, men jeg har boet her i 3½ år, og det er det eneste, der har været. Så det er i høj grad afhængigt af, om det lokale postcenter kan finde ud af at løse opgaven eller ej. Lederen på Vanløse var åbenbart ekstremt elendig til sit job. Jeg håber meget, at hun er skiftet ud siden, men de var da ikke indstillet på det dengang i hvert fald. Og jeg er stadig bekymret, når jeg skal sende post til Storkøbenhavn..
Jeg tar nogle smertestillende piller pga en nerveskade i ryggen. Jeg har så lige fået nogle nye, men jeg ryster sindsyg meget af dem, så vil selvfølgelig ik ta dem mere. Men er der nogen der ved hvor lang tid der går, før piller er ude af hele systemet = kroppen??
Hvilke slags piller er der tale om? Og hvilken dosis? Ellers prøv at kigge på
Det er dolol 150 mg 3 x daglig og deprakine 500 mg 2 gange daglig Tror det er sammensætningen jeg ik kan tåle, for har før fået dolol uden problemer...
Der står på Medicin. Dk at en meget almindelig bivirkning af Deprakine er rystelser.
Jeg læste godt deprakine ku gi rystelser, men troede ik det var så meget... Men ser ihvertfald frem til det er ude af kroppen inden alt for længe, og mange tak for hjælpen 
Hvor længe har du taget det? Meget nervemedicin må man ikke stoppe med uden vejledning fra lægen.
Sidder pt. og har svært ved at koncentrerer mig om mit bachelorprojekt og her er forklaringen.. Siden 2010 har jeg haft en plan om, at jeg skulle flytte til London, når jeg bliver færdig med min bachelor om et par måneder. Hvad jeg skulle lave derovre, hvor jeg skulle bo osv. havde jeg ingen anelse om, vidste bare at jeg ville prøve at bo i fantastiske London. Som tiden nærmede sig blev jeg mere og mere presset ift. at finde ud af hvad jeg skulle beskæftige mig med derovre. Jeg delte CV'er ud til alle jeg kendte med forbindelser i London, lagde det ud på alle jobsider jeg kunne finde og skrev med diverse mennesker omkring muligheden for at finde job. Jeg fik rigtig mange nedslående svar, hvor jeg direkte blev frarådt at flytte, da det er super svært at finde job som nyuddannet. Jeg hørte diverse historier om folk som flytter til London med lange uddannelser, som må droppe det efter noget tid pga. den store arbejdsløshed. Nu er jeg ikke typen der giver op og jeg begyndte at gå til netværksmøder, for at få en indsigt i hvad jeg kunne gøre for at komme foran i jobkøen. Netværk er alt - det var pointen til både jobmøder og til de foredrag om karriere der fandt sted på universitetet. Jeg måtte altså begynde at tænke lidt mere kreativt. Jeg har ikke adgang til det store professionelle netværk, men havde dog en kontakt i Visit Denmarks bestyrelse og jeg sendte hende en mail og mit CV. Der var bid. Hun sad i bestyrelse med en kvinde, som har egen virksomhed i London og som muligvis havde plads til en person som mig. Hun ville snakke med sine folk og så vende tilbage. Jeg ventede og ventede og ventede. Intet svar. Jeg er ikke et særlig påtrængende menneske og er tit bange for at være til besvær, så jeg var lidt nervøs for at ringe hende op og spørge om jeg var ude eller inde. Jeg fik dog taget mod til mig og ringede for at præsentere mig selv. Det gik helt super og vi aftalte at mødes i København i slutningen af marts. Jeg var helt rundt på gulvet og blev enormt pessimistisk omkring mødet, da jeg ikke troede på det og ikke ville forvente noget af frygt for at blive super skuffet. Dagen for mødet kom og jeg fik en mail. Hun var blevet syg og kom derfor ikke til København alligevel. ØV. Mødet blev udskudt til i mandags, hvor det så skulle foregå over Skype. Dagen kom og jeg var super nervøs for, om hun var blevet rask nok. Det var hun heldigvis og jeg fik ringet hende op. Der gik ikke mange minutter før det gik op for mig, at jeg faktisk allerede var ansat. Så resten af den timelange samtale var noget anstrengt for mig - jeg ville egentlig gerne lave et lille glædeshop eller skrige.  Så nu er jobbet i hus og jeg er fuldtidsansat i en lille virksomhed i London pr. 1. juni! Undskyld det blev lidt langt, men havde lige brug for at komme ud med det og samtidig fortælle alle jer nyuddannet eller kommende nyuddannede, at det kan lade sig gøre at finde et job, trods alles sortsyn på netop dette! God påske!
dejligt for dig.... 
...på skulderen. Det er din store fortjeneste efter en målrettet indsats. Held og lykke med det!
Ihhh stort tillykke  Jeg kan også kun melde mig på banen her. Jeg sidder pt og skrive min BA i sygepleje, og er færdig i slutningen af juni. Jeg har været så heldig at få DRØMMEJOBBET pr 1. juli, så nu glæde jeg mig også helt vildt til at blive færdig, så jeg kan komme igang med drømmejobbet, som dog ligger i DK 
Tak for jeres svar.  Tillykke med jobbet Regina! Det er sådan en fed følelse at have styr på jobbet i god tid - specielt i en tid, hvor jobbene ikke hænger på træerne. Held og lykke med bacheloren!
Ihh tillykke - rigtig godt gået.  Vores datter blev færdig med sin BA i januar. Hun startede med at søge 3 jobs. Det ene hørte hun aldrig fra. De 2 andre blev hun indkaldt til samtale hos - som eneste nyuddannet. Den ene stilling havde haft ca 200 ansøgninger og der andet tæt på 300. Hun fik begge 2! Hun var glad og er startet på det job hun synes bedst om - og vi er stolte.  Så bare giv den gas i ansøgningen. 
Tillykke med jobbet  Min BA kommer forhåbentlig også i hus til sommer, men jeg snupper lige 2 år mere på uni  Jeg er dog spændt på hvilken kandidat jeg ender med. Min første prioritet skal have min. 7 ansøger før den bliver oprettet, så der krydses fingre 
Tillykke - det er flot gået af nyuddannede at få job i disse tider - så flot gået af jer. Og masser af held og lykke fremover. MVh charlotte
hvordan pokker gør man det ???? jeg har ledt og ledt, og det står bare ingen steder, hvordan man nu gør det, og i øvrigt om det er gratis eller koster penge.... salg, bytte, udlån koster ? men køb kan jeg bare hverken finde information eller priser på  Nogen der kan hjælpe ? Det er ikke engang lykkedes mig at finde en support mail-adresse, så jeg kunne spørge heste-nettet
Mvh Jean
Hvis du scroller helt ned til bunden af din side finder du Kontakt heste-nettet, der leder dig til denne side  Mvh Jean
men den giver mig kun en søgning på heste der er til salg....jeg vil gerne oprette en annonce.....
Start med at klikke her:   Vælg 'Købe hest'  Udfyld ønsker til din kommende hest. Der SKAL vælges søgemetode, og her vælger du blot "Type". Klik på "Udfør søgning" når du har valgt færdig.  Nu kommer du til en side, hvor der står "(Gem som Fast søgning / Ønskeprofil)" lige midt mellem de to blå bjælker. Klik på teksten.  I boksen "Ønskeprofil (lad din ny hest finde dig)" Skriver de den overskrift, din annonce skal have, og klik på 'Opret'. Du kommer nu ind på den side, hvor du kan skrive om dig selv, og hvad du ellers vil skrive i annoncen.  I "Type" vælger du Privat.  Når du er færdig, klikker du på "Videre, gem ønskeprofil".  Sådan! Din annonce bliver nu vist under "Hest/Pony/Unghest/Plag købes".  Når du vil slette din annonce eller rette i den, klikker du på "Dit HN" oppe i den blå boks, lige under dit brugernavn. I boksen "Marked - administrér dine annoncer og hesteprofiler", vælger du "Hest og pony". Klik på "Administrer" ud for din annonce (Ønskeprofil).  Husk at læse Vejledning og regler for Ønskeprofiler: 
Tusind tak Salvia   .... det var super sødt af dig og skrive sådan en præcis vejledning  nu burde selv jeg kunne finde ud af det 
Det kan i hvert fald svare sig med en købsannonce! Husk dog at være MEGET præsis i din søgning og kriterie af din kommende hest, for ellers får du simpelthend SÅ mange unødvendige mails fra folk der nærmest er desperate for at sælge deres hest, pony, æsel, lige netop til dig!! Jeg lavede selv sådan en annonce, lavede alt fra alder, højde, osv osv meget præsist og skrev intet andet havde interresse! Og idag er jeg den heldig ejer af den absolut skønneste hest, og havde den bedste handlen med sælger, som jeg stadig har en masse kontakt til! Alt forgik til ug, helt fantastisk   Det var folk som havde passet og plejet denne hest helt fantastisk, redet og foderet korrket osv osv, og det var voldsom hårdt for pigen at sige farvel! Så kan varmt anbefale det, for tænk hvis Chiffes gamle ejer ikke havde skrevet 
at oprette en annonce, og beskrive så præcist som muligt, hvad jeg søger, så nu må jeg se hvad der sker 
Hej folkens jeg står og skal muligvis købe en hest, men den har ikke pas. er der nogen som ved om der vil blive nogle problemer for mig ved at lave pas på den når jeg har købt den?
I princippet har du et problem, for du får en gigabøde hvis du transportere en hest uden pas. Så du skal bare sige til sælger, at han/hun skal få lavet pas, før du henter hesten. Så er det så nemt, for sælger skal jo have lavet pas lige meget hvad. Mvh Charlotte
JA du må ikke transpotere hesten hjem.. så og sælger må søger for at få dette i orden.. det er trods alt noget over deadline for hvornår loven trådte i kraft...
Som Morgan siger, risikerer du i princippet en bøde, men da bødestørrelsen, såvidt jeg ved, endnu ikke er fastsat, så er det kun en lille risiko. Det er nok et større problem at få nogen til at løbe risikoen ved at transportere hesten, hvis du ikke selv kan. De arbejder som vanvittige på at lave hestepas for tiden, og der kan (i følge min dyrlæge, som chippede og besigtigede mit føl for 3 uger siden) snildt gå 3 måneder, før du får passet. Hvis du ikke kan vente så længe, så ville jeg få sælger til at sørge for at få hesten chippet og så få en kopi af registreringspapirerne fra dyrlægen. Hvis du så skulle være så uheldig at få en bøde, kan du anke den og dokumentere, at du har gjort, hvad du kunne for at få orden i sagerne.
Det er kun hvad bøden skal hæves til fra de 3000 den har været, der ikke er vedtaget endnu. Snakken går om både 5000 og 7000.
okay mange tak for svarene,transporten er ikke et problem da jeg bare kan ride hesten til det sted min anden hest står. men er da trist jeg stadig skal betale bøde for at få lavet pas.. men det er da jo så ikke så meget at gøre ved 
Du skal ikke betale en bøde for at få lavet passet. Videncentret er ikke kontrolmyndighed, det er Fødevarestyrelsen. Men du risikerer at der kommer en kontrol inden du får passet bestilt og retur igen. Derfor anbefales det ikke at købe en hest uden pas.. Men det er jo en chance som man selv vælger om man vil tage. Pernille
Jeg synes at du skal forklare sælger, at hesten skal ha pas og at sælger bør sørge for passet før du er interesseret i at købe. Og prisen for at få lavet passet skal ikke bare væltes over på dig - synes jeg.
Jeg har lige fundet ud at hesten faktisk har pas det er faktisk mine forældres gamle hest som er blevet sat til salg som jeg så gerne vil købe tilbage, da vi solgte ham for nogle år siden havede han ikke pas, men det har han så fået i mellemtiden. Dejligt så slipper jeg da for en masse bøvl kan jeg se 
jeg fik også at vide at det kunne tage op til 3 måneder da jeg fik lavet pas på min hest før sommerferien sidste år, men jeg stod og skulle have orden i papirene da hesten skulle sælges til nogen i sverige (troede jeg på det tidspunkt). jeg sendte papirene en fredag morgen og ringede til paskontoret mandag morgen og snakkede med en sød dame som ville lave passet med det samme. jeg havde passet i hånden tirsdag aften!!! de er MEGET venlige og effektive hvis man ringer og snakker med dem   
Godt du nævner det, for det har jeg slet ik tænkt på... Men jeg har taget dolol ca ½ år og deprakine 2 mdr. Men ringer til min læge på smerteklinniken efter påske, og så må vi finde en anden løsning
Så må du endelig ikke stoppe før der er lavet en plan for udtrapning. Ellers får du det meget værre  Jeg har selv været på en masse forskelligt nervemedicin som jeg får voldsomme bivirkninger af. Noget af det værste var garbapentin, som desværre også tog lang tid at trappe ud af. Nu får jeg saroten og neurotren som smerteklinikken har fundet til mig. Det er egentlig "lykkepiller", men de virker også på smerte. Eneste bivirkning jeg får af dem er en meget tør mund, men så findes heldigvis vand  De tager ikke alle smerter..langt fra... men det gjorde alt det med voldsomme bivirkninger heller ikke.
Ren nysgerrighed - kan læse at du får dolol. Hvordan reagerede du på det første gang? Jeg har fået dolol før, og jeg blev vitterligt skæv/høj af det. Er lidt nysgerrig for om det er normalt.
Jeg så lige du skrev at du får det gennem smerteklinikken. Kan du så ikke ringe til din kontakt sygeplejske? Så kan hun sikkert gøre noget 
Line-Madsen dk: Jeg har fået en del forskellig doser af dolol, men har aldrig mærket at jeg var høj eller skæv. Hverken første gang jeg fik dem, eller hvis dosisen er sat op... Så kan desværre ik hjælpe lige på det punkt... chris »97«: Jo det kunne jeg vist egentlig godt... Hun er ihvertfald sød til at hjælpe mig, når jeg har haft ringet til hende. Tak igen. Synes sgu den øverste etage ik fungere optimalt mere...   
Da jeg var på gapabentin (eller hvad det nu hedder) endte jeg med at andre måtte ringe. Jeg var så omtåget, at jeg hverken kunne huske hvad jeg ringede om eller hvad lægen sagde  Jeg synes det er vigtigt at opveje bivirkninger mod smerter, for man skal altså helst også kunne tænke nogenlunde klart   Tør mund kan jeg leve med, men morfin, kodein og diverse "sjove" ting holder jeg mig fra.
Sjovt der er sådan en forskel på hvordan vi reagerer på de forskellige midler. Jeg har aldrig haft problemer med gabapentin (staves?), og de tog også de smerter jeg havde ned i mit ene ben. Så begyndte jeg at få epileptiske anfald, og de kunne ik finde ud af hvorfor. Eller mangler svar på en undersøgelse endnu. Der begyndte de så at gi mig deprakine imod det, og så dolol mod nervesmerterne i lænden/ryggen. Min smertelæge sagde at gapabentin også kunne tages imod epilepsi. Vil høre ham ad, og vi ik kan prøve dolol og garpabentin, når nu jeg er begyndt at ryste så meget, og både deprakine og garpabentin også virker mod stærke smerter...
Hvor er det skønt med nogle succeshistorier - de bliver hurtigt glemt i disse krisetider. Det er rart at vide, at arbejdsmarkedet ikke er fuldstændig lukket land, når man bliver lukket ud fra universitetet!  Og held og lykke til jer med uddannelser og jobs.
Jeg faldt totalt pladask for London, da jeg var der som udvekslingsstudent i 2009, og vil meget gerne flytte derover igen når jeg er færdiguddannet til marts næste år. Det er virkelig dejligt at høre at det rent faktisk er muligt at få et godt job derover. Held og lykke med det 
Dejligt med en god historie! Jeg er først lige startet på uni i sidste september, og har en del år foran mig, men vi er alle blevet tudet ørerne fulde med, at der ikke er jobs til alle, og at netværk er ALT. Rart at se at det kan lade sig gøre med en målrettet indsats 
Sophie: Det er præcis den der snak om, at det er helt håbløst arbejdsmarked vi kommer ud til, som jeg synes er så skide irriterende. Ja, det kan da godt være det er meget sværere at finde job, end det har været tidligere. Men på den anden side hiver det også håbet fra rigtig mange - specielt dem som ikke har et naturligt stort professionelt netværk gennem forældre eller andet. Håber gode historier, som dem i den her tråd giver studerende noget af deres håb tilbage - for håb er der altså brug for, når man skal ud og søge!
Team Korshøje: jeg synes godt nok også det er demotiverende at høre på! Vi får det at vide fra alle hjørner og kanter, og vi skal melde os til 117 ting for at "networke" og komme i kontakt med arbejdsmarkedet. Ih jeg synes det tager håbet fra én, de får det virkelig til at lyde slemt! Og jeg er endda heldig, der er stadig ok mulighed for job til mig, mens min veninde uddanner sig til direkte arbejdsløshed - får hun at vide ihvertfald. Og ja, gode historier som denne tror jeg kan få modet op hos mange! 
rigtig godt, tillykke! Jeg fik også mit første job i England, før jeg havde afleveret specialet - rigtig fed fornemmelse at være sikret allerede inden man står med eksamensbeviset  Jeg blev også advaret på det kraftigste om arbejdsløshed, og at jeg IHVERTFALD ikke skulle forvente fuldtidsjob indenfor den nærmeste fremtid. Man skal ville det - og så hjælper det også, hvis man er flytbar..!
Rider du én ridestil, eller blander dem, og hvad er en seriøs rytter for dig? Blander du ridestile for hestens skyld, eller hvorfor? Er man kun seriøs, når man starter stævner? Har man én gang prøvet at sidde i en ferrari, er det det, man stræber efter, men derfor behøver man nok ikke køre formel 1, man kan nøjes med at nyde ferrarien.  Har du et blødt punkt for din hest, eller kan du stadig se den som et middel til at komme højt på i øvelserne? Jeg må indrømme, mine heste er helt forkerte for mig, for jeg er alt for blød om hjertet, kan ikke andet end at lytte, og lære selv at gøre tingene anderledes. Og på den måde kommer man ingen vegne.  Så det er min egen skyld, jeg bliver kaldt hyggerytter. Kunne have solgt hesten, som mine undervisere kasserede efter et blik (især de vanskabte hofter, som dyrlægen først mente var en skade), hehe. Men det var ikke engang en valgmulighed. Hvor er du i dit liv, i forhold til de heste, du har, og det du gerne vil med din ridning? Passer dine ambitioner med det, du rider? Eller hvad stopper dig - og kan du leve med det? Ind imellem tænker jeg, det er fint at have en skovturshest, andre gange ville jeg give min højre arm for en ferrari igen.  Hilsen hende, der regelmæssigt hælder vand ud af ørerne
Jeg hælder helt sikkert mest til dressur og distance ridning. Jeg regner med at begynde at springe små spring igen her til sommer, så jeg kommer ind i det igen. Jeg gør det for både hestens og min skyld, så ik det altid er det samme vi skal lave. En seriøs rytter for mig, er ikke en der nødvendigvis behøver at starte stævner, men som rider sin hest korrekt og også tilpasser udstyret korrekt. Jeg har et blødt hjerte et godt stykke af vejen, men jeg håber og tror også Casiro kan komme et godt stykke vej i de forskellige decipliner. Jeg er nogenlunde der hvor det er muligt for mig at være... Han er kun 5 år og først igang med at lære nu, så jeg kan sagtens vente til han er blevet lidt mere erfaren og lært noget mere. Lige et billede af min skønhed   
Jeg rider dressur og kun dressur udover ture (: Jeg vil gerne tilbage på M niveau, men det skal ikke være for enhver pris og det skal heller ikke være lige nu, da jeg efter 6 år uden undervisning og et voldsomt fald sidste år, skal rettes og pudses godt og grundtigt af, inden det kommer på tale, plus jeg rider en 5 års der jo på ingen måde er klar til M.. Hun skal først have bygget muskler og have rutine.. Jeg er bestemt blød om hjertet, da jeg er helt skudt i den lille dame og hendes træning tager den tid det skal tage.. Hun er slet ikke klar til at begynde på svære øvelser, hverken mentalt eller muskelmæssigt.. Jeg har ikke travlt.. Stævnerne kan vente.. I mine øjne er en hyggerytter en rytter der bare er glad for skovtur og ikke går så meget op i stævner og alt det dér (Bestemt ikke ment negativt!) (: Jeg rider jo så kun dressur, da jeg ikke er glad for spring og andre dicipliner siger mig egentlig ikke så meget.. MEN! Jeg rider hellere end gerne en tur, så hesten kommer ud og ser noget andet end lige ridehusets vægge..
For mig er en seriøs rytter, en der har en plan og et mål med sin ridning. Man er seriøs hvis man arbejder målrettet for at opnå noget, lige meget om målet er stævner/konkurrencer, svære dressurøvelser eller gode skovture. En seriøs rytter kigger på sin hest, og planlægger sin træning ud fra hvad HESTEN har behov for. En seriøs rytter sætter sig ind i teorien omkring hestens krop og biomekanik, og træner hesten med fokus på en sund hest, både fysisk og mentalt. Jeg ser bestemt mig selv som en seriøs rytter. Mange vil sikkert kalde mig en lalleglad hyggerytter  Jeg rider ikke stævner, dette er bevidst fravalgt. Jeg har en vallak på snart 8 år, der pt. er på niveau med mange 3-4 års i sin uddannelse. Og så har jeg en hoppe på snart 9 år, der pt. gør mig lykkelig hvis hun kan skridte, trave og galopere afslappet i ridehuset. JA, jeg har et blødt punkt for mine heste. De er her fordi jeg holder af dem, de er ikke et redskab for at jeg kan komme langt med min ridning. Vallakken er egentlig ikke interessant for mig ridemæssigt, men han er min guldklump, og selvom han ikke er den type hest jeg ville vælge igen, nyder jeg alligevel at træne og ride ham. Og jeg har da en ambition om at vi en dag skal starte distance sammen  Hoppen er typemæssigt mere mig. Hun har bestemt fysisk potentiale til at komme langt i dressuren, men hendes sind gør at det nok aldrig kommer til at ske. Hun er en fin hest med god afstamning og gode bevægelser, men hun skal aldrig starte stævner. Så hun er bestemt en "luksus-hyggehest"  En eller anden dag drømmer jeg da om at kunne anskaffe mig drømmehesten, den hest der bare har det hele for mig, og som jeg samtidig selv kan forme fra bunden af. Men lige nu syntes jeg at det er rigeligt med de to rideheste jeg har nu. De lærer mig meget, og jeg jubler over hvert eneste fremskridt  Og drømmehesten må komme når de to andre ikke er her mere, for jeg kunne aldrig nogensinde finde på at bytte dem ud!
Enig med ciller - en seriøs rytter er en der har et mål med sin ridning - en der ønsker at blive bedre. I min verden med den tilføjelse at en seriøs rytter er en der får undervisning. Har de bestemt et blødt punkt for min hest, men der er da ingen tvivl om at han er købt med henblik på at kunne opfylde mine mål. Kapacitet skulle være en del af pakken. Men det ændrer da ikke på at jeg elssker min hest og gør mit for at han har et godt hesteliv. Rider dressur på LA-niveau (Vi skulle have haft LA4 debut for et par uger siden, men måtte melde fra pga sygdom). Målet er indtil videre M-klasser, og så drømmer jeg da på sigt om endnu mere, men nu må vi se hvor langt rytterens evner og hestens kapacitet rækker. Synes da jeg lytter til min hest OG kommer videre. Synes min hest, mine ambitioner og det sted jeg er i mit liv passer ok sammen. Skynder mig langsomt og har ikke lyst til at mit liv KUN skal handle om heste. Skal nok nå mine mål, også uden at dedikere 99% af mit liv til heste. VH Line
Jeg vil kalde mig selv for hyggerytter. Jeg har primært heste fordi jeg ikke kan undvære dem i min hverdag. Elsker omgangen med dem og det at være hesteejer. Elsker mine heste utrolig højt og jeg værdsætter de daglige højdepunkter sammen med dem rigtig meget. Jeg stresser af ved at ride en tur i skoven og komme ud og opleve verden på hesteryg. Så jeg har hest fordi de er mine "venner" - mine et og alt. Dog er hestene ikke "kasserede" heste der kun kan bruges til skovture. De er fine heste som sagtens kunne nå rigtig langt hvis de havde den rette rytter der interesserede sig for det...... Jeg stiller gerne op til konkurrencer og småstævner, men har ingen ambitioner om at ride de store konkurrencer. Jeg konkurrerer nok mest for det sociale man har når man er ude og for at måle hestens træning med de andre. Dog er træningen af dem seriøs og jeg går op i at de er velredne, smidige og rimelig velopdragne *g* (alt er relativt) for det gør det så meget sjovere for mig at ride.
min ambition er som den var med min tidligere hoppe..som desværre måtte aflives pga dyrlægesjusk i 2008.. men nu har jeg en unghest som fylder 5 år til juni..jeg har som mål at komme til at ride mb/ma klasser på den gerne mere... men alt dette skal ske på HESTENS premisser og ikke pga mine ambitioner eller undervisers ambitioner..samtidig når hesten er klar til mere..så er ved at prøve at finde en underviser som kan hjælpe med dette sker..ellers rider jeg ham selv op til mb..men når vi når changementer så er jeg et stort   da jeg aldrig har prøvet at ride dette og vil gerne have finpudset mine hjælpere ved hjælp af en underviser..så uden bil og trailer er jeg nu gået igang med at prøve at få lov til at få en ny underviser ud på det hestested jeg har hest stående... så kryds fingre for mig og min hyp..
Hej HN  Først vil jeg lige sige: Dette indlæg er ikke en debat om hvorvidt clairvoyante er fuskere eller ej, hvorvidt afdøde kan kontaktes, etc. Så det vil jeg meget gerne frabede mig, tak  Jeg er selv en tvivler, og tror som sådan ikke på noget som helst... Og dog. For jeg VIL rigtig gerne tro, hvis det kan give mig noget closure. Jeg har nemlig i mit liv mistet to meget vigtige mennesker (og en række andre). 1. Min far. Han døde af en overdosis da jeg var 5 år gammel. 2. Min kæreste, som døde i 2009, da jeg var 19 år gammel. Jeg har, især ift. min far, en masse ting jeg så inderligt gerne ville kunne fortælle - og nogle spørgsmål jeg inderligt gerne vil have svar på. Og jeg kan ikke lade være med at tænke, at jeg ikke har noget at miste ved at prøve afdødekontakt gennem en clairvoyant. Måske sker der intet - no harm done. Måske skabes der kontakt - fantastisk. Måske skabes der kontakt, men det er fup - så længe, jeg får en god oplevelse, så er det fint for mig. Pyt med om det er rigtigt eller om det bare er indbildt, så længe den terapeutiske effekt er god nok  -Det er lidt der jeg står nu. Så - kære HN'ere - er der nogen af jer der har personlig erfaring med afdødekontakt? Altså ikke med clairvoyante i andre sammenhænge, men specifikt ifm. afdødekontakt? Jeg vil enormt gerne høre historier, negative som positive. OG gerne høre, hvilken clairvoyant, I har benyttet  På forhånd tak, Julie
Jeg har brugt ham her, samt kender også en masse andre der har - med god effekt  Håber det er ok, ønsker ikke at dele historien på et offentligt forum, men han er meget dygtig 
Christina: Tak, vil kigge nærmere på linket   Og selvfølgelig er der fuld forståelse for ønsket om privatliv - det er jo et meget personligt emne!
Hej Julie   Der er faktisk en på Samsø som flere bekendte af mig har benyttet (også familiemedlemmer), for at komme i kontakt med afdøde. Hun skulle efter sigende være ret fantastisk. Hun bor i Ørby og hedder vistnok Soli et-eller-andet... jeg fandt hende i telefonbogen engang og har selv haft en konsultation med hende, blot om noget andet. Kender ikke til andre.  Håber du finder hvad du søger... du må jo hellere end gerne opdatere på hvad du finder ud af.  Mvh Mia
Hej Mia  Tak for tippet! Tror dog stadig helst jeg vil have en på sjælland, det er lidt lettere ift. transport osv.. Og vil helst som udgangspunkt ikke involvere andre i det på forhånd, og det vil være svært at undgå, hvis jeg skal ind over øen..  Men tak for tippet none the less  Julie
har desværre ikke noget link eller navn, men kan fortælle min historie i 2002 mister jeg min far til kræft, ca 2 år efter er jeg på en helsemesse for at få testet om jeg mangler nogle vitaminer eller andet, da jeg er meget nede og træt hele tiden. I den forbindelse passere jeg en stand, hvor der sidder en clavoriant midt i en sesion med en anden kunde, hun stopper så op, i det hun er i gang med, og kigger ud på os der passere forbi. Hun siger så, dig i den jakke(mig) jeg har en besked til dig. Jeg var meget skeptisk, og vendte mig egentlig for at fortsætte forbi, men hun ender med at beskrive min far totalt, som han så ud inden han døde(måske for at overbevise mig) for det ender med jeg går hen, og hun fortæller nogle ting uden, at jeg siger noget som hun ikke kan vide, og giver mig en besked fra min far. så måske er der nogen som kan noget. hilsen helen
tja jeg fik min venindes far til at snakke med mig ( ja han er clairvoyant) og fik ting at vide som jeg vidste men også ting at vide som jeg ikke vidste og som han umuligt kunne have vidst til.  self er oplevelsen meget personlig for mig men jeg vil helt klart anbefale det hvis du synes du ligesom mig mangler svar eller mangler noget at sige.
Jeg har bare ondt af jer.
Hvad pokker er det for en kommentar at komme med, Lula 1?
Man kan være en seriøs rytter på flere måder: Men fælles for dem alle er at rytteren gør sit bedste for at hesten har det bedste arbejdsbetingelser og til dette hører dyrlæge, smed, hvad hesten har brug for af diverse kiro, massør osv. og UNDERVISER... Uanset hvor dygtig man allerede er, så er et par trænede øjne på jorden GULD værd  Med hensyn til mig selv: Ja, jeg har et blødt punkt for min hest - jeg elsker jo det kræ! Men jeg har den for at kunne ride. Self. skal den have lov til at være syg og have svært ved ting, men det er det jeg har den for. Jeg rider primært dressur, men jeg tror på at alsidig træning er den bedste træning, så vi springer mini-spring (jeg er en kylling og hun har ikke lært det før) og rider tur. Jeg drømmer om M-klasserne i dressur på C-niveau - det er det langsigtede mål og jeg satser på at vi kan indfri det om ca. 3 år, hvis jeg kan holde os begge skadesfri og motiverede. Min hest er lige nu 6 år og jeg har kun startet 4 LC-klasser over to stævner på hende, så der går lidt tid   Det kortsigtede mål er at tage hul på LB-klasserne, måske i næste måned   og så LA1 inden årets udgang, hvis vi er gode  MEN mine mål skal ikke stå i vejen for hendes velfærd! Hun kommer først - hun skal jo gerne holde lææææænge. Hvis alt går nogenlunde efter mit hoved så får hun et godt og langt liv som ridehest hos mig   Når hun en gang skal pensioneres har jeg forhåbentligt anskaffet mig et ridedyr mere 
bum bum .. jeg mener jeg kan kalde mig selv seriøs rytter  vores mål er MB til sommer engang (juli/august md. ca. ) og på sigt endnu højere, men det får lov til at tage den tid det tager, da vi skal lære det sammen  købte min hest for 4 år siden, fordi jeg kunne mærke at der var mere i ham end man lige kunne se, jeg kiggede ikke på det der var, men hans type, temprement og hvad der kunne komme ud af en fyr som ham .. det var første gang jeg købte hest, og havde min totalt uviddende mor med mig, men var ikke i tvivl, selvom alle andre var, da han kom ud af lastbilen præcis 11 dage efter jeg prøvede ham .. det har være en LANG og sej kamp med kiropraktik, smede, hård træning, og massere eksperters råd og ros inde over .. jeg har hele tiden gjort hvad jeg mente var rigtigt for ham, og mig, og i dag får vi KÆMPE rod for det arbejde vi har lavet .. der er ingen tvivl om at Max IKKE var en førstegangshest, men når jeg kigger på ham i dag fortryder jeg intet .. NU kommer hans gang og kæmpe kapacitet frem, som jeg hele tiden har set i ham .. og glææææder mig til at skulle starte Middelsvær til sommer engang .. desværre har sadelproblemer sat en stopper for mig (han udvikler sig stadig fint :p ) men det løses hurtigt .. men jeg mener at en seriøs rytter gør ALT for sin hest, og også for equipagens udvikling, herunder eksperter der tilser hesten, sører for at * passe hesten som den "atlet" den er, der skal holdes i topform, og trænes efter bedste formåen.. * sørger for at have tilpasset og bruge det rigtige udstyr til dyret. og til sig selv. * spørger til råds når der er brug for det, eller såes tvivl. * gøre hvad man kan for at nå sine mål, men dog være realistisk. * få undervisning, og deltage i kurser der hendvender sig til en. generelt bare gøre hvad man kan hver eneste dag, for at alt er som det skal være .. 
jeg er helt klart hyggerytter. har redet stævner i mange år. (dressur og i ponyårene også spring) men har ikke været til start i de sidste 4 år. og ikke modtaget undervisning siden 2010. det passer mig faktisk godt, at være blevet hyggerytter. jeg higer slet ikke efter stævneræset og undervisningen mere. nu er en god skovtur på ham den gamle dressurhest hvad jeg synes er dejligt. og aligevel får jeg en masse AHA-oplevelser på en lille røde, som skal lære at være dressurpony, og senere, skovtur og springpony for min søster. af hendsyn til mit hestehold, ville jeg godt skære ned, hvis hjertet kunne. men det er svært at vælge imellem 4 af ens guldklumper selvom jeg nok hælder mest, til den højre side af stalden, hvis jeg stod og skulle tvinges til at vælge. men ja hyggerytter er jeg nu altså blevet og det har jeg det helt fint med 
både dressur, spring og military. Jeg elsker min hest sindsygt højt! Han er bare en super fantastisk hest  Jeg rider primært dressur hvor min hest og jeg rider M og det er i denne disciplin at jeg sætter mit primære fokus, men jeg elsker at springe i naturen og det gør min skønne hyphest også, så vi rider en 80 cm i terrænnet. Ridebanespringning er også en kanon afveksling som min hest også er helt vild med, så det er jo bare skønt! Vil dog sige at jeg er konkurrencerytter, og selvom jeg kun starter en 70-90 cm i henholdsvis ridebanespringning og military er jeg stadig meget konkurrencemindet og vil gerne vinde. Men det er dog i dressuren mit hjerte ligger, og det er hér jeg ved, at jeg og min skønne, skønne Flexness kan komme langt! Jeg har helt sikkert et blødt punkt for min super skønne vallak, og vi kan sagtens stå og nusse i LAAAAAANG tid, før vi tager ud og ride, så det er super skønt! Elsker den hest altså! Han er bare mit et og alt <3 
Ridestil: Jeg er så en af de ryttere der blander ridestilene lidt.. Min hest er springhest, men har prøvet og ride western.. Jeg rider working equitation på ham.. Selvfølgelig dressur (er dressurrytter), centreret ridning, spring (for hestens skyld), skovtur, kører med liner, kælker.. Jeg gør alt dette for afvekslingens skyld, min hest er en type, der hurtigt begynder og kede sig, hvis jeg kun laver det samme med ham bliver han sur og tvær, men veksler jeg mellem tingene, holder jeg ham positiv og arbejdsivrig.. For mig er det vigtigt hesten er motiveret, arbejdsivrig og bygget rigtigt op.. Biomekanik er meget vigtigt for mig, da hestens krop, muskler osv. skal være i orden til og kunne byde ham f.eks. svære dressurøvelser.. Jeg vil godt kalde mig en seriøs rytter, da jeg går op i hesten er velfungerende lydig og bygget rigtigt op muskelmæssigt.. Starter ikke stævner lige pt, men det er meningen vi skal nå derhen, men ikke før hesten er 100% klar til det og alt klapper perfekt.. Så er et stævne fint, men for mig ikke det vigtigste, da 99% af tiden foregår hjemme og det er der, det sjove skal ligge.. Stævner er bare krydderi i mine øjne.. Selvfølgelig har jeg et blødt punkt for min hest, men er godt klar over han ikke kan føre mig til drømmescenariet: Middelsvær dressur.. Han har simpelthen ikke kapaciteten til det.. Så jeg har gået på kompromis og ville ikke bytte!! Hvis ikke jeg havde købt min hest, ville han være blevet aflivet, fordi han angreb alle mennesker undtagen mig.. Og at se ham udvikle sig til en rolig velfungerende glad hest, har været det hele værd.. Dermed ikke sagt, han ikke kan indfri meget af min ridning.. Han kan da sagtens gå en LA4-6 stykker, springe en LA, gå en millitary osv., så han har noget kapacitet, bare ikke til de helt store klasser.. Så jeg har nok gået på kompromis..  Jeg kan sagtens leve med, jeg har gået på kompromis, for jeg nyder hverdagen.. Planen er om en fem års tid og købe en ny hest, med mere kapacitet, så jeg kan komme lidt længere stævne-mæssigt.. Men er godt tilfreds som tingene er lige nu og ville ikke bytte.. Det vigtigste for mig er, at jeg er glad og han er glad..  Min lille hest: