Jeg har siden Markus blev født hverken haft lysten eller overskuddet til at ride. Ejer jo ellers verdens dejligste hest (sammen med en anden person) som jeg havde forsvoret nogen sinde at ville sælge. I forbindelse med erkendelsen om at jeg næppe finder lysten/overskuddet samt tiden til ridningen i de næste par år, havde jeg håbet at den anden ejer havde mulighed/lyst til at købe min halvdel, da jeg så ved at Anastasia ville få det godt. Anden ejer har dog ikke råd til hel hest på nuværende tidspunkt. Vi blev dog i februar enige om at hvis vi kunne finde en part til Anastasia og jeg på denne måde ikke havde nogen udgifter til hende (synes ikke rigtigt jeg har råd til at betale til noget jeg ikke bruger) kunne vi undgå at måtte sælge og så kunne det forhåbentligt køre sådan indtil jeg evt. fandt lysten og tiden igen. Fra april til og med august havde vi en part på, men hun blev bange for at ride på Ana og opsagde derfor parten. Siden da har anden ejer stået for alt vedr. hesten, både det økonomiske og praktiske. Nu melder hun så ud at det har hun ikke råd til længere, hvilket er fair nok, men jeg ville egentligt hellere have haft det her med salg "overstået" tilbage i februar, hvor jeg traf den tunge beslutning. Så nu skal vi have talt om det praktiske og det ender jo desværre nok med at Anastasia må sættes til salg. Det piner mig at skulle miste hende helt i mit liv (nu må vi se om det overhovedet er muligt at sælge hende) men jeg har erkendt at det nok ikke kan være anderledes. Andre der efter ankomst af barn har måtte tage deres hestehold op til revidering og er endt med at sige farvel til en elsket ven? Det er denne dejlige tøs det drejer sig om:   Pyha. Bare det at skrive dette indlæg får tårene frem i mine øjne   Elsker hende jo stadig, trods hun ikke fylder ret meget i mit liv i disse dage.
begge vores "ryger" her inden for en mdrs tid ca. Sørgerligt men sandt. Mest fordi der ikk er råd længere- el vil være det når der kommer en bette et el andet sted. Nu er vores ikke redne endnu, så jeg har ikke haft hest pga det ridemæssige - det blev sat til side for længst af mange årsager. Men fordi jeg kan lide og er glad for hestene som dyr, og de gik jo og havde det godt hos os. Heldigvis har jeg en veninde de kan komme ud til- hun får dem uden at give en kr. Så kan jeg stadig besøge dem (det sagde hun at jeg skal)   OG er jeg heldig og vi en dag igen får råd, ja så kan de jo så måske komme hjem igen osse. Så det er ikk helt det samme som dig. Og alligevel er det jo... Jeg har ingen forventninger til at få råd de næste år desværre... 
Jeg har også overvejet udlån, men ved jo ikke om den anden ejer vil være med på den idé. Et andet faktum er også at vi nok får svært ved at sælge og i hvert fald til den pris vi selv gav, da hun for 4 år siden havde en gaffelbånddskade, der gør at hun ikke kan holde til at springe idag. Ellers kan hun bruges fuldt ud. Jeg har faktisk heller ikke haft råd til hest (og får det vel egentligt heller ikke selvom jeg nu går tilbage på alm. løn) mens jeg har været på barsel. Sådan en baby koster mere end man lige går og tror... Suk, det er svært. Kunne godt leve med at have en minimal udgift og så f.eks sende Anastasia ud og stå et billigt sted uden de facilitetter vi har nu, men den anden ejer vil jo gerne ride... Desuden trives Ana bedst med at blive brugt. Hun duer ikke som foldbums....
Hvor er det trist at høre - det er aldrig sjovt at skulle sælge, slet ikke hvis det ikke er fordi man vil det, men af nød. Jeg er heldigvis ikke kommet i den situation, rider 5-6 dage om ugen og nyder det frirum. Lysten til at ride, havde jeg under hele min graviditet og da jeg følte mig nogenlunde normal efter fødslen, sprang jeg i sadlen. Overskud har jeg ikke hver dag, når jeg sætter mig i sadlen - men når jeg hopper ned igen, SÅ har jeg overskud  Havde jeg ikke haft min dejlige kæreste - der kaster mig ud af døren, hvis jeg pludselig lige bliver doven og mener at Lillen kan holde en fridag, fordi det regner   - havde det helt sikkert ikke kunne lade sig gøre.
Hejsa alle, ja, så er det tid til endnu en (måske) lang tråd for os  . Vi skal nemlig indlægges igen. Denne gangn er det dog ikke alvorligt, og dog  . Nu skal hun nemlig lære at spise selv, og slippe for den skide sonde. Så vi glæder os rigtig meget. Selvfølgelig bliver det hårdt, men alligevel. Hvis det kan gøre hun bliver mere "alm" at se på + vi ikke skal lave alle de overgreb på hende, så gør vi det gerne. Så pas på fra mandag og 4 uger frem!! Det bliver nok med en del piv og forhåbentlig meget glæde. Ikke fordi jeg vil noget fornuftigt med denne tråd endnu, men glæder mig bare SÅ meget til at slippe for den sonde. Hjertelig hilsen katarina   bare et lille billed af prinsessen 
Ja, det forstår jeg godt, så er det pludselig mindre synligt at hun er syg! Jeg håber det kommer til at gå nemt, og hatten af for du ser det positive i indlæggelsen, for uanset årsagen, så er det ikke spændende at være indlagt 4 uger. Pøj, pøj herfra. Nanna.
Mange knus og held og lykke herfra! Pernille
op hvor er hun blevet stor  og køn er hun jo bestemt også. Det er da helt vildt  Pøj pøj med det hele .......
ja, så kan jeg jo få lov til at "indvie" min tråd med lidt piv. For det er slet ikke gået som forventet endnu. Det skyldes hun fik lidt lungebetændelse, var der mistanke om fra egen læge. Men hun kom på pencilin og fik det godt. Så alligevel valgte vi at tager herover for at prøve. Det har både været godt og skidt. Hun har bare været enormt dårlig i dag!! Hun har haft en hård nat med for lav sat (iltindhold i kroppen). Raske har på 95-100, hun har 75-80 normalt. Men fra vi kom igår har den hele tiden ligget på 65-70. Vores hjertelæge hjemmefra Riget har sagt hun ikke må komme under 70, så der har været en del bekymringer. Det har så resultet i hun igen ligger med ilt, og alligevel ikke er stabil. I dag har hun faktisk lavet en meget ubehagelig rekord med en sat på 35!! JA, 35. Det gjorde lige mor her gik temmelig meget i panik, men fik også en masse læger til at komme. Heldigvis fik hun rettet sig selv med ilten. Men hold op, det var altså ikke lige, hvad jeg havde regnet med og meget ubehageligt. Ikke fordi hun reagerede sønderligt på det selv, men alligevel. Det sætter rigtig mange tanker igang igen, og dårlige/ubehalige minder. Men nu sover hun og ligger rimelig stabilt. Lavt men begynder at blive stabil. Så foreløbig plan er udskrivelse i 14 dage, og så tilbage og kæmpe videre. Men selvom hun har det skidt, har humøret været okay. Ikke helt i top som ellers, men ikke noget vildt. Fatter hende simpelthen ikke, vi andre havde jo ligget og pivet. Hvad kan jeg sige, hun er bare min figther!! Sikke en vilje og kampgejst!!  Håber på en mere munter opdatering i morgen hilsen katarina
Øv, en start, føler med jer, det er ikke sjovt med disse "flash backs" hvor en situation minder for meget om noget skræmmende man har været igennem før - man går lidt i panik. Ungerne kæmper videre, som intet var hændt, de er utrolige de små poder  Hvordan går det med maven? Hvornår er det du har termin? Nanna.