Hej ænder  Nu er det lidt lang tid siden jeg sidst skrev(tror jeg nok)så trandte lige lidt til det. så emnet er som er ligeduldig(staves) msn:
Tænk at der allerede er gået et helt år, uden min Meti... Den 27. April '06, stod jeg tidligt op, gik ud på folden til min dejlige hest, striglede ham, gav ham hans mad, gav ham hans trense på og skridtede af sted i morgendisen. - Ud til et udkigs punkt, hvor jeg sad på Meti mens han græssede, og solen stod op. Så skridtede vi hjem af, og jeg tog en sidste galop på ham langt rabatten. Da jeg skridtede hjem på vores vej, var min mormor i haven og hun gik bare hurtigt ind mens hun græd og sagde: "Det der kan jeg bare ikke holde ud at se på" - Tak, hva med mig!? Derhjemme striglede jeg ham igen og han fik en masse æbler, - han elskede æbler. Særligt at stå og smovse i dem. - Klippede en stor tot af hans hale af, og den hænger bag mig nu på reolen og minder mig om ham. Min onkel gjorde traileren klar, og vi kørte afsted til slagteren. Min store dejlige dreng traskede bare op i traileren som det naturligste i verden. - Den halve time det tager at køre derud, føltes på en gang så hurtig og samtidig så langsom som nogensinde. Da vi kom derud trak jeg ham ud af traileren og stod med ham på gårdspladsen, indtil slagteren kom hen og sagde at "nu var det vist nu", og gik så med   hest, -   hest.   Meti. Det var så mærkeligt. Jeg stod bare der på gårdspladsen, kan huske jeg bare stod og følte jeg ikke kunne få vejret, stod og ledte efter lyden af skudet, samtidig med jeg bare håbede på at Meti ville komme galopperende ud derfra og vi kunne flygte væk fra dem alle sammen! - Min onkel kom hen og gav mig et "såså" klap på skulderen men følte mig bare så alene! Da "det" var overstået fik jeg lov til at se Meti, - havde behov for at se han var "væk", for at kunne acceptere at han var væk. I juni '05, sad jeg for sjov og kiggede salgsannoncer da jeg faldt over Meti's, skrev på den og kort tid efter tog jeg den lange tur fra Jylland til Falster, for at kigge på hesten og besøge en kammerat. - Vi kørte derud, kiggede på ham, han så noget "nusset" ud men var en ældre herre som ejeren var kommet for sent i gang med at fodre ham og han kunne ikke gå på sommergræs uden at blive tynd. Men jeg prøvede ham, - var vant til den højeste hest jeg havde redet på 154cm  - Så 169cm var noget at kravle op efter, måtte få et ben af min kammerat, hehe. Red rundt på en lidt knoldet ridebane, fik så lov til at ride ud ved en vej hvor jeg red lidt frem og tilbage i både skridt, trav og galop. Der var bare nada kontakt til munden men han reagerede rimeligt for hjælperne, og tiltrods for at han var så stor følte jeg mig bare så tryg på ham! Min kammerat prøvede ham også og på vejen hjem diskuterede vi ham meget, min kammerat, hans mor og jeg. Da jeg kom hjem til min mor, ringede hun så til sælger for at høre mht. prisen, men den var fast. Men jeg VILLE ha' den hest! Så jeg ringede igen noget tid efter og sagde at hvis hun havde ham endnu, - så ville jeg ha' ham. Så den 6. august '05, kom min dejlige hest fra Falster og hele vejen til Jylland og over til mig   Jeg var så stolt og glad for ham! Han elskede at tonse rundt på marken med mit føl, og han fandt sig i Chanell's gimperier. Husker da jeg red forbi et nærtliggende opstaldningssted første gang på ham, - at ejeren beundrede ham meget  - Meti havde også rimelig okay linier og havde tidligere været en kanon springhest, - særligt i Tyskland. Men jeg fandt hurtigt ud af at jeg var blevet snydt. - Jeg var bekendt med at han havde spat i det ene bagben og derfor skulle ha' 4 sko på for at rides. Men at han havde støvallergi/astma, var blevet solgt til hende jeg købte ham af, under en måned før jeg var nede og se på ham, for kun 1/4 af hvad jeg gav og hun egentligt havde lovet den tidligere ejer som også var hendes veninde, at han aldrig skulle sælges eller rides igen, men gå som hyggehest for de kommende føl som sælgeren havde sagt hun skulle ha'. - Vi overvejede at køre en retssag imod hende, idag fortryder jeg vi ikke gjorde, men jeg var så bange for at miste Meti igen. Da han kom var han tynd, pelsen var tør og mat, snotten stod ud af ham og vi troede han "bare" for sommer forkølet. Det var hans allergi som gik totalt amok. Men vi fik ham på rette bane igen, - fedet ham op, han fik nogle muskler, behandlede ham for allergi og han blev hurtig frisk  Tiden gik med nogle rideture, han var ind i mellem "spændende" at ride, da han fik nogle flip. Bl.a. var vi engang på vej ind i en glasfacade på et hus, på vej i fuld galop over en meget befærdet vej, på vej baglæns ned af en skrant og hvad vej jeg  - Men jeg lærte at ride ham ud af hans sjove flip. Vi gik fra 3-rings bid, til alm. 3-delt bid, og jeg kunne ride ham uden problemer. Jeg elskede at hoppe op uden sadel og trisse afsted, og han nød det mindste ligeså meget! Han elskede at lege på folden med Uffe, elskede at slikke på alting, - særligt mig i hovedet, og særligt efter han havde slikket på hans særlige sliksten med anis (lakrids agtigt noget) på, - mmm dejlig klistret  Mit bedste minde med dem alle tre, er en sensommer aften da min onkel kørte i marken og pløjede, ringer han til mig og siger at jeg altså har tre heste, som er stukket af og på vej op af markerne... Bag vores folde, er der ca. 10km marker, mindst. - På det tidspunkt, var alle markerne selvfølgelig nypløjede og dejligt tunge at gå i, - og det hele gik op af bakke, yeah. Så mig afsted, med et træktov og en pose gulerødder og traske traske op i de hersens marker, hehe... Der var bare langt og de var selvfølgelig ikke til at drive ind igen, hehe. Langt om længe fik deres madglæde overtaget og jeg fik en snor på Chanell, fik klatret op og red i grime og træktov på hende hjem af, henover markerne, i solnedgang med Uffe og Meti løbende ved siden af mens de pjattede, og så i en stille vuggende galop... - Det var de gode tider  Og nu er det et år siden det hele sluttede. Jeg ved ikke om det er fordi Meti var min sidste hest, men han var den jeg ville beskrive som min absolutte soulmate... Jeg er glad for at være flyttet hjemmefra, - ikke at skulle se hans yndlingssted på folden, jeg kunne altid sidde og se ham fra mit værelse af. - Hans boks, hvor der nu går får x/ Af en eller anden grund håber jeg hun læmmer idag, ville være fantastisk... At tænke på at selvom det er årsdagen for en død, fødes der nye liv. Ind i mellem går jeg ned i sadelrummet og klapper sadlen, snuser til de gamle læder sadler... En dag gik jeg helt væk i mine egne tanker, vejret var så dejligt at jeg havde lyst til at ride en tur, gik ned i sadelrummet, tog en sadel og var på vej hen til stalden da jeg stoppede og tænkte "Øh hov?!". Jeg må ikke snakke om Meti når min mormor er i nærheden, "Det kan hun ikke holde til!" siger hun, får tårer i øjnene og skifter hurtigt emne. Min onkel og tante, - for dem var han bare noget dumt jeg gjorde, og de "håber jeg lærte noget af det". Min mor, hun siger da at hun "godt forstår mig" men gør hun ikke. Jeg kan ikke tænke på ham, uden at få tårer i øjnene. Jeg kan ikke høre James Blunt "Goodbye my lover" uden at tænke på ham og der går ikke en dag uden jeg tænker på ham. På det seneste har jeg haft drømme om ham, - at han var tilbage. At jeg kunne klappe hans dejlige bløde mule, hans flotte skinnende pels... Drømte at han på årsdagen galopperede rundt ude på folden med min "nye hest", som han kom og "afleverede" til mig. Ind i mellem strejfer tanken om en ny hest mig, - ved godt hvilken slags min næste skal være. Men oftest har jeg bare ikke lyst til andre end Meti... Jeg vil bare ha' HAM igen! Ingen andre end ham, - så vil jeg være ligeglad med alt andet. Åh det er blevet noget langt nonsens det her. Jeg savner min Meti, - han var min, og jeg var hans. Ufatteligt det er et år siden... - Video af Meti, den sidste søndag jeg havde ham.         - Tegning min lillesøs har lavet af billedet ovenover.               - Kyssedyret    - Hvordan er det muligt at leve videre uden ham? Jeg har ingen anelse... Jeg ved bare jeg vil ha' ham igen. Men det er ikke muligt :'/ Gawd det blev langt... Jeg savner den hest så meget, - han var bare mit et og alt! Og vi fik ikke engang et år sammen. Og nu har jeg været foruden ham i et helt år, føles som en evighed... Alme'ti Z, - mit et og alt. Født d. 8. juli '88, købt d. 6 august '05 og mistet d. 27' april '06. Savnet og elsket, - for altid.
Hold da op.. Sikke en ulykkelig historie.. Kender godt følelsen af at savne en hest.. Det er forfærdeligt.. Men dejligt at hans sidste tid blev så dejlig for ham, og sammen med dig.. Ikke noget at sige til du savner den skønhed! <3
Hold da op, er det allerede et år siden? Tiden går hurtigt! Kan forestille mig hvor meget du savner ham. Han så også ud til at have været en skøn hest (giraf   ). Et stort trøstekram og en tanke til Meti, hvor end han nu måtte befinde sig 
Jeg synes det er synd for de små børn, jeg havde det ligesom "Guido-Bastian" i de små klasser. Synes det er et svigt fra forældrene !
bowie: Fra hvor til hvor skal i flytte? d: Cocktail: Ja, de 8. klasser er da VIRKELIG langt ude! De er SÅ nedern at se på, og de tror bare de ejer hele skolen :QQ og sådan har det bare altid været d: Det er sådan en 5-6 stykker på HELE 8. årgang jeg kan/gider at snakke med d: Jeg har også været til fest med din lillesøster engang :b
mh, jeg er snart tretten, og jeg går med make-up og tildels mærketøj. jeg har ikke noget imod at piger på tolv år gør det, da jeg selv begyndte at gå med make-up da jeg fyldte tolv år. Men jo, kan sagtens se det forkerte i det. Jeg har aldrig været fuld, røget ellr noget. Jeg går ikke med foundation, men øjenskygge, eyeliner, mascara og nogle gange lidt pudder.. jeg har mærketøj, men det ikke sådan at når jeg tager ud for at shoppe, at det er mærket jeg kigger efter, hvis jeg finder en bluse i mærket only og næsten helt den samme slags er i mærket miss 60 - eller sådan noget, vælger jeg klart only! 
Jeg kender det udemærket .!!! På vores skole er der en nede fra 3. klasse, hun går i mærke tøj og går med make-up g-streng osv ... det er altså fuldstændig sindssygt ...
Da jeg var 12-13 år gik jeg også med make up og bh og sådan noget   Og drak vist første gang da jeg var 13! Og det er vel fint nok, synes jeg! Synes mere det er piger på 14-16 år der er klamme, med deres d&g t-shirts (fordi de jo er sååååå behalige, jaer right?).
Jeg er selv 11, men jeg går IKKE med make-up! jeg er ikke sådan. Men der nogle fra min klasse som går med mascara og alt muligt   bvdr! Jeg må da også indrømme at jeg har Bratz på mit værelse.  Men.. Det der med at man ikke får kommentarer for sit tøj og hår, passer ikke helt. Det gør man! :) Anyways.. Det er rigtigt!
.´Jeg sys &så det går alt for vidt!  Det gjodre det også for mig selv den gang! Jeg sys det er i orden de går med marskrra, vis de måske har fået en ved sin søster , bare for de prøver det og har det lidt små sjovt med det! Men det går for vist med pudder, og alt det andet @!#$! & Jeg kan heller ikk se hvorfor de skal rande rundt med Pus up bh'er. de har jo ikk noget at have i dem, og g-strenge! Der er vel ikk andre der skal se deres under tøj i deres alder. De har da også meget næmmer ved at bilve Voltaget! En voksen mand kan jo ikk se om det er en pige på 16 eller en på 12. Jeg kan ikke engang selv se forskæld! og det tager hårder på en pige på 12 år at blive voltaget ind en der er lidt aldre. Sys det er syndt! '  Jeg så en dreng på 6-7 år sidst jeg var ude og bowle, han var klædt i det tøj 10-11 årige smarte drenge rander rundt i ! hvad fanden tænker folk på? Kan virkelig ikk følge dem!