Jeg har lige været i stalden og hygge med mine ponyer og det blev jeg helt glad i låget af og så synes jeg at I skulle se dem  Fik taget et billed af Chanell uden dækken. Det er ikke vildt god kvalitet, da det er taget med det skodkamera, der er på min telefon. Chanell er 26 år gammel og jeg har haft hende siden hun var knap 4. Jeg synes jo selv, at hun holder sig helt fantastisk og bare er super smuk  Normalt rider vi mange lange skovture, men hun stod på 3 ben sidste mandag, da jeg kom hjem fra arbejde og dyrlægen mener, at hun har pådraget sig en skade på den dybe bøjesene på venstre forben. Hun skal scannes på mandag, så vi kan se skadens omfang og så må tiden vise, om hun bliver helt frisk igen. I får også lige et billed af min smukke, frække og total skønne shetlænderhoppe Nova på 4 år. God jul til alle 
hun er da også rigtig smuk og man kan ikke se på hende at hun er godt oppe i årene. Jeg håber virkelig at scanningen giver gode nyheder og at der ikke er noget alvorligt galt med hende. Opdater endelig når du ved noget. Og hvor er det bare skønt at du har haft hende i så mange år, det må da give et helt specielt forhold 
Hvor holder hun sig altså flot, hende Chanell  Kan huske hende fra Obstrup, hvor hun jo allerede var en ældre dame, men hun ser da virkelig ud til at være en af dem, der ældes med ynde. Pøj pøj med skaden. Jeg har selv været der, og det tager tid, men hvis man er tålmodig bliver det som regel ok igen.
Hej, dejligt at hun stadigvæk er i live og holder sig så flot - hun er altså en sej dame !  Vh Line
Anja: Ja vi kender hinanden godt mig og Chanell  Jeg er spændt på hvad scanningen viser i morgen og også ret nervøs. Mette: Chanell får al den tid hun har brug for  Var det ikke dig, der også havde en Chanell, der lignede min Chanell så meget, at det var svært at se forskel på dem på afstand? Line: Ja hun er en sej lille dame og på trods af hendes alder, så er jeg lidt optimistisk alligevel med hensyn til hendes skade. Hun havde jo en skade på et støtteligament til gaffelbåndet for 4 år siden, hvor Flemming Reinholt ikke mente, at hun ville blive god igen. 4 måneder på sygefold og så var hun 100% rengående til hans store forbavselse  Hvordan går det med dig? Har du stadig Mango?
Karina, nej jeg havde ikke en Chanell  På Obstrup red jeg først Birthes skimmel (daylight måske) og derefter Castello, som var ejet af en jeg ikke kan huske navnet på lige nu.
Mette: Ok, så er det en anden jeg har i tankerne, der også havde en Chanell   Chanell og Daylight(kaldet Didde til dagligt) var bedste venner de sidste mange år, Chanell stod på Obstrup. Birthe solgte Didde til Sanne Madsen. Hed hun ikke Nanna, hende der havde Castello? Eller er det også en anden jeg tænker på? Puh det er ved at være nogle år side, så det er ski svært at huske alle  Nå men i dag skulle Chanell scannes og det så ud, som dyrlægen forventede at det ville. Scanningen viste, at det er støttesenen, det er galt med og at det er værst, lige der hvor den hæfter på den dybe bøjesene. Jeg viste hende frem på hård bund i skridt og hun var en smule halt og snublede lidt på det dårlige ben, også helt som dyrlægen forventede, at hun ville. Jeg skal selv holde øje med om hævelsen i senen falder og om hun er øm. Hvis det går fremad, så må jeg begynde at skridte hende for hånd om 3-4 uger, bare et kvarters tid til at starte med. Hun skal så scannes igen om 2-3 måneder alt efter om det går fremad. Dyrlægen så hendes lille sygefold, som hun efterhånden har fået pløjet en del op. Den ligger på det højeste, det mest plane og det tørreste sted på folden, så jeg kan ikke rigtig gøre mere, for at undgå mudder. Dyrlægen sagde, at jeg kunne håbe på frost, så kunne jeg nemlig godt flytte folden, eller tromle der hvor hun står nu og så lave den lidt større. Så nu håber jeg egentlig bare på, at der snart kommer noget frost - gerne sne til jul, tak 
Du skriver: "Tilbøjeligheden til at ride hesten så dybt er ret ny. Kigger man på billeder af western showheste fra bare 30-40 år siden, så man ingen heste i den ekstreme position, som de vises i, i dag." Næ den er nu ikke ret ny i min bog! "Peanut rollers" i Pleasure startede allerede omkring 1980. Opfinderne? Det er reelt cuttingtrænerne. Når en cuttinghest ihvertfald dengang skulle arbejdes galoperede man den for løse tøjler til den slappede helt af i halsen og smed den, læs: ryggen var løsnet og opvarmet så halsen faldt ned. Som jeg lærte det og teknikken, blev hesten så belønnet for at sagtne farten ved at vi stoppede opvarmningen, når hesten var var og rolig og faldt ned fortil. Når denne fase var nået kom sidegevinsten: en sindsygt lækker jog. Den helt langsomme galop kom ind pga af heste der anstrengte sig for at være dygtige og galoperede langsommere og langsommere, så de kunne slippe. Cuttingheste skal være lave og nede når de shower og skal samtidig hunne sætte sig og vende. Det blev også de lave flade cuttingspins der vandt indpas i reiningen i stedet for de gamle pirouet lignende californiaspins Pleasuretrænere snuppede også en del af denne teknik, for de fik langsom galop og jog forærende. Men ikke alle heste kan bære denne teknik, så man begyndte at bruge "roll over the shoulders" teknikken, der medførte at man begyndte at træne hestene bag lod, dengang med reelle glidetøjler. Denne teknik sås allerede i 81-82. Reinerne fulgte først trop for alvor i sidste halvdel af 90`erne med den lave fremføring, men også her er det ikke alle heste, der har den atletiske formåen til både at kunne fremføre en rentaktet galop og bære sig så lavt, eller måske har de ikke været flexet godt eller rigtigt nok. Håber det kaster lys over tingene. MH Conny
...... at holde min kæft og at lade være med at reagere på et indlæg på hestenettet, når quarterfolket farer ud - for så er chancerne for at overleve majoriseringen minimal .... Men jeg vover alligevel igen skindet ..... Faktisk har jeg egentlig altid undret mig over, hvorfor det hedder en quarterhest - ja jeg har hørt den med hurtigst på a quarter of a mile - men det kan nu ikke være derfor - det må have været den gang, men ikke i dag - den gang væddeløbshestene løb op og ned ad den brede hovedgade i den lille boomtown og den gang fandtes der ikke specielle quarterheste - de er først avlet frem senere - vel fra omkring 1920'erne og fremefter - og da var cowboytiden overstået og de små boomtowns blevet til små provinsbyer. Men nu kan jeg så se, at det hedder en kvart hest, fordi hesten bliver pakket sammen til kun at fylde en fjerdedel af dens egentlige størrelse - og så er der jo en vis logik i navnet. Men hvor er det uskønt at se på, og det skaber en forfærdelig uharmonisk sammenhæng mellem den opblæste rytter over og det sammenkrøllede væsen under - forsøget på at krølle hesten sammen er lige så ynkende, som at skræmme sin hund til lydighed, så den sænker hovedet og tager halen mellem benene - og hesten skal åbenbart gøres så skræmt, at den accepterer, at den ikke kan se noget som helst, når den bliver redet - og om den skræmmes til at tage hovedet ind under sig for løse eller faste tøjler i opvisningen er fuldstændig ligegyldigt, for i træningen har den under alle omstændigheder fået hovedet tvunget ned ved hjælp af biddet - og så skal den oven i købet krumme ryggen som en arrig kat - hvem i al verden har fundet på det - det kan da vist ikke have meget med horsemanship at gøre. Dette har heller intet med noget flekseri at gøre - at flexe sin hest er at strække og blødgøre hestens muskler, så de er klar til strabadserne, ligesom når løberen under opvarmningen til løbet strækker og blødgører sine muskler. Dette overdrevne forsøg på blødgøring af hesten og en vedvarende fastholdelse af hesten i denne for hesten meget ubekvemme holdning ville svare til, at en løber varmer op ved at tage hovedet mellem benene og så løber af sted fortsat med hovedet mellem benene - og det vil vel være en noget overdreven form for selvpineri, så hvorfor udsætte sin hest for det. I en anden tråd er der vist et reining program med en, der skulle være ret så god ifølge indlægsholderen - og om det gode er, at hesten, krøller sig sammen, så snart rytteren hopper op i sadlen, skal jeg lade være usagt - men hesten virker meget usikker på sig selv og mangler enhver gejst - og hvilket dyr vil ikke mangle selvtillid og gejst, når det bliver tunget ind i en holdning, der gør det umuligt for det at se, hvad der foregår en halv meter foran det. Den eneste grund til, at hesten alligevel vælger at bevæge sig som en anden myresluger er formentlig, at den er blevet tvungent ind i at gøre det så mange gange, at den ikke længere orker at kæmpe imod - og alene på banen forstås - og den kan formentlig heller ikke så meget andet - for ude i terrænet ville den uanset, hvor meget den blev tvunget ind i denne holdning ikke bevæge sig en tomme - der kunne jo være et hul blot en meter længere fremme, som den ikke kan se - og det ville stride alt for meget mod dens natur. Den eneste forklaring på denne fuldstændig ude-af-trit-med-hestens-natur- holdning må være, at holdningen skal bruges af en cuttingrytter, der ellers ikke ville kunne se kvæget foran hesten, når denne begynder at hoppe fra side til side efter kvæget, og rytteren efter bedste evne forsøger at holde fast i saddelhornet for ikke at falde af - eller af reiningrytteren, som frygter, at både hest og rytter vil falde bagover, når rytteren driver hesten ind i et slidingstop på flere meter - og publikum jubler over, hvor god rytteren er til at få hesten til at glide på røven. Dette er skrevet lidt overdrevent skarpt - for der findes efter min opfattelse også gode quaterfolk, som rider deres heste med holdning og stolthed for såvel hest som rytter. Men for hovedparten af quaterfolket kunne det måske snart være på tide, at de begynder at kigge lidt mere kritisk på, hvad det er, de udsætter deres heste for - i stedet for hver eneste gang, der sættes spørgsmålstegn ved quaterridningen at fare ud med det tunge skyts mod den formastelige. Men kig lige endnu engang på nogle af filmklippene fra reinig-, pleasure- og andre programmer - og spørg så jer selv, om ikke der er et par forhold i quaterridningen, der burde ændres, så den kommer lidt mere i overensstemmelse med hestens naturlige bevægelser sådan, som de ses, når hesten bevæger sig frit i naturen, hvor ikke en og anden guddommelig såkaldt westernrytter forsøger at krølle den sammen. Og jeg forstår da godt, at andre ryttere i andre katagorier end quarterridningen af og til reagerer med denne, når de ser, hvordan quarterfolket pakker deres heste sammen til en minimal størrelse. Cowboyhilsner Erik
Der findes ryttere der godt kan arbejde kvæg uden at pakke hesten sammen og uden at holde i hornet... ...Dog uden cowboyhat
Nu er jeg så langt fra ekspert og specialist på quarterhestens oprindelse, men kan vist huske lidt om at de bygger på spanske heste importeret i den tidlige morgen? Går man så længere tilbage og ser på de gamle tempelridders brug af hesten, så var det en næsten utænkelig harmoni hvor hesten alene blev flyttet rundt med vægt - sæde og endda tankeoverføring. Det var nødvendigt at deres hænder var frie og blev brugt til selve kampen. Mange at westernsportens ideer virker for mig til at bygge på samme principper - men - uden at vide det - så tror jeg ikke at det var nødvendigt at "pakke" for at opnå smidiggørelsen. Men der er løbet meget vand i åen siden da, både ridemæssigt og avlsmæssigt og deraf mit ærlige og oprindelige spørgsmål om det er gavnligt og nødvendigt. Tak til Jette for hendes link hvor jeg personligt syntes at det er smuk ridning. Specielt det sidste kan jeg godt lide, er du så færdig den kan flytte fusserne.  H.Susanne
Dejligt med lidt humor. MH Conny
PRE hesten er en af de mest højstillede heste i verden, men pragtfulde og genstand for min højeste beundring. Vidunderlig hest!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!   MH Conny
Herligt link dette her, med tæt sammenpakkede barokheste. Nogle af dem endda bag lod og som en af mine kæpheste: arabere bag lod og med samlingspuntet(højeste punkt) liggende ved 7 hvirvel. MH Conny
Flere spanioler/mexicanere ? I et optrin der ikke lige er det mest tiltalende, har ingen højtalere men det må være piafmarathon Mange heste bag lod og samlingspunkt 7 hvirvel. Hvorfor det er interessant? Fordi det ikke er unaturligt for smidige heste. Hvis hesten derimod aldrig kommer bag lod og så pludselig bliver voldet derned, så gir det skader. Helt klart. MH Conny
PRE heste er der vist ikke nogen af? Brannerup ridder vist mest Frdriksborg-heste, som han vist mener har de samme kvaliteter som PRE. Tyrefægterhestene er vist mest Lusitano-heste som ofte er noget mere langbenede og mindre kompakte end PRE. Duracel-piafferne ser ud til at være latin-amrikanere, måske Mexikanere. Mærkeligt at se på...
Branderup ride bag lod,men billederne på den side med linket viser som jeg skrev ovenstående. Han har nu også redet knapstrupper. At PRE`erne skulle være mere kompakte en Lusitanoerne??????? Kig en en tur op på Turban en gang. Her er en fra en andet stutteri. PRE`erne har en racepræg, men du kan finde dem fra 145 til næsten 170. Så der er nogen med luft under benene og nogen der er mere lavstammede. Ja den der piafseance er temmelig bizar, for man kan se at nogen af hestene er ved at blive virkelig trætte. Det er ikke kun amerikanere der finder på mærkelige ting.  MH Conny
Erik... Sjovt og underholdende indlæg  Jeg er heller ikke sååå vild med det første klip med "myreslugeren" men kan bedre lide det sidste...
starte med at definere rollkur. Så vidt jeg har forstået den oprindelige definition er det når hesten med tøjlerne trækkes langt ind bag/under lod og tvinges til at gå der konstant i længere tid. Ja det har jeg set westernryttere gør. Primært trænere. JEg har endda set det gjort i samfulde 2 timer på en unghest med martingal og twistet wire. Og de der gør det udpræget vil aldrig komme i nærheden af mine heste. Det er ikke en trænings,etode jeg kan se det fornuftige i. Umiddelbert ser det skadeligt ud for både psyke og fysik. Men jeg har da redet en hest der gik under og bag lod. jeg har flexet heste både vertikalt og horisontalt som en del af træningen. Mon ikke de fleste ryttere har det. Vi kan ikke uddanne hestene uden en gang imellem at gøre ting ved dem som umiddelbart er lidt hårde og unaturlige for hesten. Ideen er vel at gøre en ide mere forståelig og samtidig at smidiggøre og opbygge hestens muskler som gør den stærkere de rigtige steder så den bedre kan bære sig samlet. Ingen nytilredet hest kan jo gå en samlet jog eller langsom lope. det kræver balance og styrke som det er vores pligt at give hesten inden vi beder den om de øvelser. Det samme med lange stops og hurtige spins og galp for løse tøjler (uden at hesten føles en kilometer lang og fader på forparten). Jeg har selv en stor lidt lang hest som kræver en masse styrkeøvelser i galop med godt afskub bagtil og samtidig en ret kraftig samling fortil før han er stærk nok til at jeg kan slippe ham og lade hans hals glide ud i en lækker bue mens han stadig galoppere lækkert og rentaktet. Slipper jeg ham før han er stærk nok taber han ryggen og kan have tendens til at 4- takte hvilket i løbet af kort tid ville resultere i dårlig ryg og/eller bagben. Det meste af tiden går han foran lod men i kortere perioder må han drives sammen og komprimeres nogen skridt for at holde letheden og fremaddriften. Det er faktisk for at hjælpe denne hest så han ikke splitter sig selv ad og får slidskader. Man kan se at gjort rigtigt sætter han overhals og ryg og bagpartsmuskler og bevæger sig bedre under rytter. det er basisøvelser for når han så er stærk nok til at flyde ud for lange tøjler og stadig holde bagbenene aktiveret. Andre ehste skal rides på andre måder. Jeg har også haft en overbygget hest. Den skulle hjælpes på en anden måde med styrkende øvelser. Så lidt mere definition på hvad vi taler om ville måske være godt. Rollkur er noget skidt. Visse bøjeøvelser kan være helt i orden i kortere tid. Jeg er ikke tilhænger af at heste skal udsættes for voldsomme flexøvelser eller at man skal flexe mere end få sekunder ad gangen, primært for at checke om den stoler på at det er ok det man beder den om. Jeg har tidligere flexet til siderne en del men er gået fra det da jeg mener det er overdrevent. EHsten skal aldrig derud i et program og giver den sig lige lidt mere end at være stilet i en normal volte uden modstand ja så er det helt som det skal være. Nogen folk overflexer/bruger rollkur fordi de er løbet mod et problem de ikke ved hvad de skal gøre ved og det er trist. De folk der gør det konsekvent ved alle heste skulle hives ned og have nogen med en våd søndagsavis. ...men der skal også være albuerum til at træne.. Mvh Tina
Jeg er helt enig med TinaStormy, det er virkelig vigtigt at holde tungen lige i munden og få defineret de begreber vi smider om os. Ellers bliver det hele noget mudder ingen kan finde rundt i.  I min bog er Roll-kur en træningsform hvor hesten går med hovedet krøllet meget ind bag lod, ofte i længere tid af gangen. Hyperflexion en betegnelse for når hesten bøjes kragtigt i halsen enten ind mod bringen (roll-kur) eller til siden. Flex-øvelser opfatter jeg som de opvarmningsøvelser, mange westernryttere bruger, hvor hesten lærer at følge presset fra biddet med hovedet (ind mod bringen, eller til siden). Nogle laver øvelserne, mens hesten står stille andre, mens hesten er i bevægelse (en engelsk rytter ville nok kalde det at bøje/stille hesten ind eller ud af volten). Det er min opfattelse at de fleste bruger øvelserne forholdsvist kortvarrigt i forhold til det jeg ville kalde roll-kur. For mit eget vedkommende har jeg stiftet bekendtskab med de fleste af de nævnte træningsmetoder. Har redet alm. moderne dressur, men skiftede til western fordi jeg synes det så mere hestevenligt ud (især de lange tøjler tiltrak mig   ). Efter et par år faldt jeg over den klassiske dressur (ikke den akademiske). Siden har jeg begravet mig i kurser og bøger om indlæringsteori og biomekanik (Primært Andrew Mclean, Susan Kjærgård og Kirsten Hansen). Resultatet af flere års roden frem og tilbage er nu blevet at jeg rider både western og engelsk dressur/spring efter samme træningsprincip. Det viser jeg jo at det jeg i sin tid ledte efter ikke var en bestem stilart, men mere nogle overordnede træningsmetoder jeg kunne enes med.   Men selvom jeg nu ved at man kan ride dressur på en anden måde en den moderne, man ser de fleste steder, kan jeg ikke slippe western-verdenen, man er vel hooked.   (tror jeg er den eneste af Susan Kjærgårds ryttere der rider western, men det klarer vi med oprejst pande.) Nåh med hensyn til at modelere mere eller mindre med hestens hals, er min mening delt lidt i to. Min holdning til ekstreme former for hyperflexion som f.eks. rollkur er klar   det er jo afskyeligt! Det samme gælder alle former for tvangsforsøg, hvor folk bruger unødvendigt stort pres på bidet for at tvinge hestens hovede i en bestemt position. Min holdning til den mere milde form for flexion er lidt anderledes. Jeg kan godt acceptere at folk vælger en træningsfoem, der indebærer at hesten skal bøje i sin hals (mod bringen eller til siden) så længe disse mennesker er gode til at time deres negative forstækning og bøjningen ikke fremkommer ved tvang eller gør ondt på hesten. Præcis som CMN skriver: " Jeg kan også godt acceptere en løs glidetøjle eller en hest der går lidt bag lod. Det kan ikke få mig til fare op og råbe dyremishandling. Når det så er sagt, skal det siges, at der i mit hoved stadig ikke er nogen træningsmæssig fidus i at flexe eller ride bag lod. Selv bruger jeg aldrig tøjlen til at placere hestens hals eller hovede. Min tøjle sender konsekvent signaler til hestens ben (stop eller drej) og skal aldrig forvildes ud i en bøjning af halsen. Dette af to årsager. 1: Jeg ønsker rent indlæringsmæssigt at mit tøjlesignal kun betyder én ting for at undgå forvirring (pres i begge tøjler betyder stop benene ALTID, aldrig bøj halsen mod bringen, tøjlen er mit operant betingede signal til stop, er der mudder i dette har jeg intet nødstop, hvis min sæde og vægthjælp en dag ikke virker). I min verden er totalt klarhed = en afslappet og veltilpas hest. 2: Den mere anatomiske årsag er, at jeg ikke kan se hvad jeg skulle få ud af at flexe eller ride bag lod. Efter min bog skaber en overbøjning (uanset hvor let tøjle signal man bruger) mere spænding end smidighed. Mit mål er at opnå balance og dernæst samling i hestens krop. Samling er for mig når hesten lægger mere vægt på bagbenene, ved at lukke ledene bagtil og skubbe af med bagbenet længere inde under sig. Som led i samlingen vil hesten rejse sig fortil og halsen får en let bue. Buen på halsen har altså ingen kvalitet i sig selv og en buet hals frembragt af rytterens tøjle har i min verden ingenting med samling at gøre. Inden jeg overhovedet træner noget som helst samling, er mit mål at få hesten stærk nok til at bevæge sig i balance med mig på ryggen uden at spænde de lange rygmuskler (longissimus dorsi). En korrekt afslappet og løftet ryg kan jeg få på 2 måder. Når hesten trækker torntappene frem i nakke- og rygligament eller når den bruger musklerne i bunden af halsen (især seratus og trapezius) til at trække. I første tilfælde er hesten nødt til at være afslappet og lade sin hals falde frem og ned for at ligamenterne kan strammes og "hejse" ryggen op. I andet tilfælde kan hesten, når halsmusklerne er stærke nok, trække ryggen op, også når halsen er rejst. Hesten starter altså fremme og nede (med vægten forskudt mod forparten og bagpartsvinkler åbne) og bliver langsomt stærk nok til at gå stabilt med halsen vandret (i balance og mere lukket i bagpartsled). Jeg har derfor aldrig brug for at få hestens næse ind bag lodret, da dette blot vil skabe en overstramning af ligamenterne og jeg ville miste den gradvise overgang fra at hesten løfter ryggen i ligamenterne til at den kan løfte med musklerne. For mig giver det altså ingen mening at snakke om samling fortil, som du skriver TinaStormy:  og at ride meget fremad giver mig heller ikke noget, fordi det ikke er hvor langt ind bagbenet træder, der er det afgørende, men hvornår det slipper jorden, altså om det skubber op eller bagud. Mht. til smidiggørende øvelser til siden, har jeg svært ved at se kvaliteten af at hesten kan bide mig i tærene mens jeg rider. Jeg er ude efter en smidig hestekrop, som kan følge rundingen på det spor jeg rider, og derudover kan være afslappet og i balance. Hvis jeg knækker hestens hals foran skulderen mister den også muligheden for at lade halsen falde ned mellem skulderbladene og jeg får dermed spænding. Jeg træner hestens højre og venstre side ved at lægge ekstremt meget vægt på ligeudretning, som noget af det første i uddannelsen, idet jeg så ved at jeg har en hest der er lige stærk på begge sider. Nu kan jeg ikke komme i tanke om mere, det blev vist også lidt langt.  Marlene
indlæg Marlene! For mig er det rigtigt spændende at bevæge sig på både dressur og westernplanet. Min erfaring med flexøvelser til siden har masser af gange vist mig at de har en indvirkning på hestens smidighed og bære/siddeevne i bagparten. Dette har været tilfældet med både dressur og westernheste. Ligeleledes har både sideflexning og lodret flexning ydet en væsentlig forbedning på hestens koordination og takt særligt mærkbart og ændret i skridt men også trav, men yderligere har det forbedret hestens evne til at få ryggen op og afkorte galoppen. Nu ønsker jeg en samlet galop i både reining og Pleasure ikke en utaktet grisegalop, som jeg synes er meget uskøn og som fremkommer ved at rytteren forskyder balancepunktet i sadlen. Den bliver langsom javel, men grim efter min mening. Jeg har ved mit system oplevet op til 60% gang og bæringsforbedring på springheste, der herefter pludselig var egnede til dressur, men også en tydelig og mærkbar forbedring hos en del dressurheste. Systemet bygges op så skuldrene løsnes og frigøres, bagparten og ryggen styrkes og smidiggøres og muskelsætningen udvikler sig utroligt hurtigt også på almindelige heste. Resultatet har været dressurheste, der efter opvarmning bevægede sig i korrekt samlingform forbedret afskub og bæring på en ultralet tøjle. Det er vel det de skal???  Efterhånden som denne diskussion udmønter sig og skrider frem på flere tråde, så bliver jeg mere og mere i tvivl om, at jeg gør tingene på samme måde som andre. For det ser ud til at mine oplevelser ikke helt er de samme som mange andres. MH Conny
Conny, det er vel heller ikke meningen, at vi skal gøre tingene på samme måde alle sammen (selvom det vi ville spares for en masse uenigheder   ) Vi bruger og udvikler vel bare hver vores metoder, alt efter hvad vi ønsker at opnå, og hvilke system vi oplever virker. Det med bæring, samling, balance, er så svært at diskutere, fordi det tit er forbundet med en bestemt fornemmelse af hvordan hesten bevæger sig under en, når man rider (og hvordan det ser ud når man underviser) Det er så svært at beskrive.  Personligt har jeg selv skiftet opfattelse af hvordan det føles, når hesten bevæger sig korrekt. Især mht. at hesten rejser ryggen har jeg fornemmelsen af, at min opfattelse af, hvad der er korrekt, er anderledes, end mange jeg har snakket med (både western og dressur). Jeg har fået en helt anden forståelse for, hvad det er der sker, når hesten rejser ryggen. Før troede jeg at det havde noget at gøre med at presse begge ender sammen på hesten således at ryggen ville "poppe" op. Altså at jeg ved at stoppe hesten foran samtidig med at jeg drev på i den anden ende kunne opnå samling. Det jeg oplevede, når jeg "samlede" hesten på den måde var, at den bukkede nakken og derved rejste den forreste del af ryggen. Det føltes altså mere behageligt at sidde på, end når hesten trykkede ryggen væk under mig. Det er min opfattelse at denne form for "samling" anses af rigtig mange for at være det korrekte. Det var jeg også selv helt sikker på, og derfor stræbte jeg efter den fornemmelse. Dengang havde jeg heller ingen problemer med populære udtryk som f.eks. "at samle hesten fortil", "at drive bagparten ind under hesten" og "samling opnås ved at drive hesten frem til en modstående hånd". Det har jeg nu.  Nu har jeg fået fornemmelsen af hvordan det føles, når hesten er afslappet i rygmusklerne og trækker ryggen op med hals-muskulaturen. Jeg havde redet både dressur og western mange år og aldrig haft så fed en fornemmelse.  Derfor er det den fornemmelse jeg stræber efter nu. Min oplevelse af den lodrette flex-øvelse er, at den modsiger min stræben efter at få hesten til at række sig frem til bidet. Jeg vil kunne have let kontakt til en heste-hals, som ikke forsvinder ind i hesten, når jeg laver en anholdning. Jeg vil have at anholdningen sænker hestens tempo og for et øjeblik flytter vægten bagover. Jeg ønsker ingen reaktion i halsen overhovedet (DET er en hest, der accepterer biddet). Jeg tror at grunden til at der er så meget forskel på hvad vi synes virker, er, at vi simpelthen stræber efter og prioriterer forskellige fornemmelser i ridningen. Jeg ser ofte andres billed -og videoeksempler på korrekt gående heste, som bevæger sig så langt fra det, jeg synes er korrekt, som overhovedet muligt. Så bliver det immervæk også noget mere besværligt at diskuterer effekten af forskellige øvelser.  Men det gør det jo ikke mindre interessant og lærerigt. Marlene
Hold da op, hvor der er mange vinkler på denne "sag". Jeg må give mit besyv med.  Connie, jeg er enig med dig langt hen af vejen. Mine heste skal følge deres næser, uanset om næsen peger op, ned, til højre eller til venstre.  I min sport - reining - er det ikke muligt, at opnå det ønskelige uden at hesten er smidig, har ryggen oppe og alt det andet I alle har skrevet om.  Men ja, ja... flex eller ej. Der er sgu stadig MEGET langt fra at folde hestens hals fra side til side og dybt ned, langt ud osv - til ROLLKUR. Come on....  Personligt, er jeg ikke tilhænger af at rytteren dårligt må røre tøjlerne/biddet for at opnå en "soft" mund. Men jeg er på den anden siden heller ikke tilhænger af, at man ikke slipper igen. Men vi rider jo hesten for at opnå et resultat. Og helst et resultat der ser pænt ud, ikke?  Men lad være med, at sammenligne smidigheds-øvelser med ROLLKUR. Det er vidt forskelligt, siger eksperterne (og nogle af os andre glade amatører også, for den sags skyld!)