Hej alle. Når pengene er små kan det være godt med lidt billigt skønhedspleje fra køkkenet. Så kom med alle jeres tips. Jeg starter selv ud med et par af mine egne gode og billige fif. Tag noget kaffegrums og bland en lille smule madolie i, det bruges til at skrubbe benene med. Selvfølgelig når du står under bruseren. Du får de blødeste og lækreste ben, samtidig synes jeg også det giver en anelse glød, men ved ikke helt om det bare er indbildning. Jeg har også sommetider skyllet håret i en øl, især hovedbunden. Bagefter vasker man selvfølgelig håret med shampo og balsam, så det ikke lugter. Det er super lækkert for hovedbunden. Jeg bruger også sommetider mayonaise som hårkur, pisse billigt og virker supert, skal selvfølgelig i før du vasker håret. Ja det var så alt jeg kunne komme på. Kom gerne med mange flere billige og lette løsninger så vi alle kan blive lækre til sommeren. knus fra Heidi
Så får man vel kun blød hud på albuerne, hvad skal det gøre godt for ?? 
Edike i håret´, giver et super lækker glat hår   Og ja det stinker :p
Der er mange råd, her er et par. Mælk eller kokosmælk giver håret utrolig meget fugt - især godt til vinter-elektrisk hår! Tidselolie er godt for både hår-bund og hud - skulle prøve det efter råd fra min kosmetolog, og hold da op, det trænger hurtigt ind. Olivenolie er for tungt, som hun siger. Det her fedter overhovedet ikke.
Poivre - Uhh, den med mælk skal jeg da prøve. Mit hår er kaos! Totalt elektrisk. Hælder man bare mælk i håret? 
Så her kan jeg være med Skrubbebad til kroppen: brug altså salt- og sukkerskrub i ansigtet. Exfoliering til ansigtet: Efter exfoliering af ansigtet, eller til en varm dag hvor man er lidt opkogt i bæret, er agurk, gerne lige fra køleskabet, mindst lige så godt som de fleste skintonics. Altså man tager en skive agurk og anvender den præcis som man anvender en vatrondel med dyr tonic på. Med poser skal poser fordrives: Med poser under øjnene: Læg brugte teposer på øjnene, gerne køleskabskolde. Selvfølgelig ikke te-varme  Hår: oliekur er fantastisk. For at undgå fedtet hår er jojoba klart på toppen. Masér det godt ind i hovedbunden og fordel det godt rundt i håret og lade det side i mindst en halv time, gerne sove med det . Efter sådan en tur, er det smart at putte shampooen i håret mens det er tørt, ellers kan det være svært at få ud. derudover har jeg opskrifter på "hårfarve" til hhv. blonde og folk der gerne vil fermhæve et rødligt skær. Hvis nogen er interesseret kan jeg smide dem her ind. Send evt. en pb hvis jeg glemmer tråden. Man ved aldrig...
Agurk revet og lagt på ansigtet virker meget sammen trækkende på pore, og strammer hunden lidt op. Kamille te som ansigts vand virker beroligende og dæmper betændelse. Grapefrugt saft virker rensende.
Fik lovet for meget ang. hårfarven. Den bog var ikke umiddelbart til at få øje på ude i flyttekasserne. Kan desværre ikk huske titlen, men mener evt. den er af Li Killer som har udgivet andre bøger i den dur
Fuldstændigt rigtigt. Det er Glen Gorm Rasmussen, specialist i Fibromyalgi, som sagde det. Jeg arbejdede på et plejehjem, da jeg fik diagnosen, og havde ikke været mere sygemeldt end andre uden fib. For lægerne sagde jo jeg ikke fejlede noget, så det var nok bare det skulle være. Jeg var fejlede rigtig meget det sidste år jeg arbejdede, kronisk influensa, ondt i halsen, hjertebanken, sittrende i kroppen, hedeture, astmatisk hoste, bronkitis,migræne, og træt som et alderdomshjem. så havde jeg jo mine smerte og led problemer,kunne ikke hænge tøj op på en snor, mine arme ville slet ikke. osv. Jeg rendte lægen på dørene, og blev selvfølgelig undersøgt for alt muligt. Da jeg endelig fik en diagnose, var jeg lettet, men også skuffet, fibromyalgi skal man jo lære at leve med, den kan jo ikke behandles eller smertebehandles. jeg endte med en fyring, da jeg fortalte min områdeleder om min diagnose længre historie. Det tog min krop lidt over et ½ år at komme sig, så langsomt forsvandt de forskellige sygdomme, de var stress realterede sagde lægerne, var kommet fordi, jeg overhørte min krops signaler. Idag kan jeg ca arbejde 1½ time, sover kun 4 om natten, og har nedsat muskel kraft, hvilket irritere mig grænseløst.kan ikke holde ud at være sammen med mange mennesker, kan ikke koncentrere mig om at føre en samtale, hvis der ikke er ro omkring mig. Ja man skal leve livet, men i små overkommelige bidder. Vil man dyrke motion, som jo er sundt, skal det være noget som ikke belaster muskler og led, så gå ture med hunden, skridt ture på hesten, Tai chi og callanetic,og sådanne ting.
Nå okay  Så menes der nok bare, at man ikke skal presse sig selv for meget for længe ad gangen. Sådan vælger jeg at tolke det, og det har jeg selvfølgelig også stor fokus på 
Jeg kan virkelig genkende din måde at have det på, nu har jeg været sygemeldt/fyret i 3½ mdr og har samtidigt ikke haft hest siden februar, da min hest blev aflivet. I den tid har jeg hvilet utroligt meget, og kun futtet rundt i mit eget tempo, og det, sammen med det gode vejr(?), har givet mig nogle lidt bedre dage. Jeg overkommer at tage opvasken nogle dage, endda støvsuge en sjælden gang, og så går jeg og nusser lidt med mine blomsterkrukker på terassen. Ikke altsammen den samme dag, men alligevel, og rent psykisk har det været en lille saltvands indsprøjtning. Jeg har dage, hvor jeg ikke har ligeså stor brug for at sove, men hvor et hvil på sofaen er nok, KORS hvor er det skønt! Men HVIS jeg kommer til at overdrive det mindste, så er det afregning ved kasse 1  ( Støn, hvor er jeg smadret så, storker halt afsted på stive smertende fødder og jagende bækken og ondt i ryg og nakke. Så ja, man skal virkelig lære at finde sin grænse, jeg øver og øver! Den med nedsat muskelkraft er også velkendt, lår mullerne kan nemt komme i en underlig svag tilstand i timevis, let sitrende og overtrætte... over hvad? Ja det er måske bare af at sidde på hug et øjeblik   Ligesom hårvasken er anstrengende, og armene må op og ned fordi de ikke har kræfter til at holdes oppe, til man er færdig  Samtaler har jeg det præcis som du, det kan virkelig være en by i Rusland og hvis jeg oveni købet stresses i samtalen, så går det sgu helt galt!Den kender du sikkert også?
jeg hader at vaske hår, har en delvist overrevet sene, så venstre arm er dum i forvejen og er jeg så lidt træt, så kan jeg slet ikke. Jeg kan heldigvis sidde på vores toilet og bade og ind imellem lokke manden til at vaske mit hår   Jeg har meget langt stort hår. Det er også min erfaring at man skal presse sig selv TIL grænsen, men ikke over for at få det bedre. Dvs. går man over grænsen forværrer man sin tilstand, men man kan RYKKE sin egen grænse ved at gå lige til grænsen. Altså når man intet orker andet end at sidde i sofa, så gå en tur. Hvis man orker at gå en tur, så gå en lidt længere end man først ville også. Langsom cykling, pilates, varmtvandstræning (GENIALT), svømning osv. alt der har lav belastning på kroppen, men gør at man rører sig er godt. Det handler om at komme i bedre fysisk form, men uden at få ødelagt sig selv undervejs. Masser af massage er altså også rigtigt godt og få rettet de kiropraktiske problemer man nu måtte have, så kroppen er så sund og lige som muligt.
sove, svinger fra person til person.. jeg har oftest enormt svært ved at falde i søvn.. og sover ofte let (vågner over det mindste).. jeg kan ligge og vende og dreje mig i op til 3-4 timer ind imellem, selv om jeg er "bedøvet" af morfinen.. men når jeg først sover kan jeg let sove op til 12 timer før jeg magter at komme op.. og sover jeg mindre, som inat hvor jeg fik 7-7,5 time(afbrudt af at jeg vågnede 5-6 gange) ja så skvatter jeg i søvn på sofaen senere.. ignorere jeg trætheden og holder mig vågen så kan jeg simpelthen falde brat i søvn midt i en samtale eller lignende.. Så jeg er ualmindelig træt og sover rigtig meget.. og ja der hjælper det jo ikke at det er svært at finde ro og at man vågner så let..
det der med at falde i søvn pludselig kan jeg også   Og det er pænt belastende!
hej igen derude... pyha, så skal jeg til den første samtale på kommunen hos hende der skal være koordinator for min sag fremover... jeg er nervøs som bare pokker! Aner ikke, hvad jeg kan forvente mig fra nu af, hvad kaster de mig ud i af alt muligt, hvor længe vil min sag køre, bliver det i sidste ende flex eller pension, ender jeg og min familie med at måtte sælge hus og bil og pony, hvis jeg ender ud i kontanthjælp på et senere tidspunkt osv osv....stressen sidder helt oppe i halsen! Findes der ikke nogle, der har solstråle historier om rare sagsbehandlere, som har hjulpet dem rigtigt meget i systemet, som ikke har kæmpet i årevis med opslidende ting man har været sat igang med af kommunen, som har mødt forståelse for deres problemer, osv osv....ønsketænkning?
Pyha, så er jeg ved at skulle starte op på hele den lange proces omkring min fremtid på arbejdsmarkedet... Hvor er det bare hårdt at skulle sidde og endevende hver en detalje omkring alt det man har besvær med, når der er så meget at huske, glemmer man let at få det hele med. Kender nogen noget til det nye TTA projekt man er begyndt med i sagsbehandlingen i 21 kommuner? Vist noget med at det hele bliver mere komprimeret og mere samlet i tværfaglig behandling af krop og sind. Skal f.eks. på kort tid til afspændingspædagog(idag), til jobkonsulent, til psykolog, på arbejdsmedicinsk i Køge og til sagsbehandler igen... støn det er heftigt synes jeg! Andre der har prøvet dette eller står midt i det? Har Jer med Fibromyalgi, som har været igennem hele processen, været på sådan nogle motions hold, afspænding osv osv, og hvad gjorde det for/ved sygdommen? Blev det bedre, værre, ingen forskel? Kunne i deltage, for så at gå død hjemme, eller kunne I slet ikke være med i selve motionen, styrketræningen osv? Del hjertens gerne ud af jeres erfaringer, synes det hele er et stort spørgsmålstegn lige nu   og skræmmende!
Jer med fibromyalgi. Jo i forløbet har jeg kunne deltage i det meste af motionen, dog havde vi ikke motion mere en en gang om ugen. Det er først bagefter eller dagen efter, man har det af helvede til. ( for mit vedkommet). Da jeg er meget hypermobil, og skulle passe meget på ikke at komme ud i yderstillinger, da det kun forværre tingene. Man skal vide at al slag træning til fibromyalgi skal være, stille og roligt uden overanstrengelser. Genoptræning skal gå meget langsom fremad. Styrketræning skal helst foregå med mindst mulig vægt, også selv om man sagtens kan løfte 10 x så meget. Hård træning kan forværre fibromyalgi, og det tabte vinder man aldrig ind igen..
Tak Furius... Ja det er sgu så besværligt med den sygdom, netop det at man ofte kan gøre nogle ting, gør det sgu rigtigt svært for andre at få sygdommens alvor, og man kan jo godt forstå det! Igår, da jeg skulle gå fra P pladsen hen til mødestedet, en tur på ca 10 min. gang... mine lårmuskler rystede under mig og jeg oplever en svag agtig fornemmelse af en yderst let vakkelvorn følelse, som jeg ikke ved, om andre lægger mærke til. Føler en let sejlen henover jorden, som om jeg ikke får ordentligt fodfæste...? Har du det også sådan? Idag er jeg møg træt i mine ben af turen, har ondt i lænden osv..Pt sover jeg ikke meget, kan ikke sove når jeg går i seng, selvom det kan være meget sent, og vågner alligevel tidligt.. igår nat sov jeg først kl 05.00 og op igen 07.30...andre perioder kan jeg sove konstant! Også noget du kender? Er meget spændt på det træning der, blir bekymret når hun beskriver at de varmer op ved at løbe rundt...   Og maskinerne... gys mand.. Jeg spurgte hende, om de vidste noget om Fibromyalgi blandt de forskellige behandlere på stedet? Jaaah lidt gør vi, sagde hun... forklarede at jeg følte det var lidt vigtigt for mig at vide, at de vidste noget og ikke bare behandlede mig udfra andre genoptrænings skader... jeg har jo været igennem genoptræning med en knust skulder, og ved at man virkelig er nødt til at bide mange smerter i sig, for at få den bedre og bedre... men det er jo ikke helt det samme nu   ! Jeg spurgte også, hvordan jeg skulle tackle det, hvis jeg klarede selve træningen ok, men bagefter derhjemme blev virkelig træt og øm? Jamen DET gør ALLE stort set bagefter i starten, her kommer jo folk med alle mulige skader... jamen jamen.... det er jo ikke det samme med den sygdom her! Hvordan klarede du genoptræningen? mærkede du fremgang?
Få andre til at forstå hvordan det er at have fibromyalgi. Der er mange som siger, jamen jeg har også ondt i ryggen, jeg bliver også træt. Forskellen er jo at vores krop overreagere på tingene. man bliver ikke bare træt, men fuldstændigt udkørt og det kan tage flere dage at komme sig. Jeg kan godt, holde til at gå stille og roligt, i mit eget tempo. men overdriver jeg har jeg så mange smerte i hofterne bagefter at jeg kan ligge og tude. for mig er det lang svære at bruge mine arme, kan ikke holde ud at føntørre hår, hænge vasketøj op, handler jeg ind er det altid med vogn, da jeg ikke kan gå med en indkøbskurv med ret meget mere i en 2 l mælk. Du skal lære at sige fra og ikke blive tvunget ind i noget som du ikke kan klare. uanset hvad de siger. På det smertekursus jeg gik på, skulle vi prøve joga, men den opvarming, hend der undervist lagde for dagen, var der ingen af os der kunne klare, madammen blev mega sur, hun underviste et senior hold og når de kunne, var det plat at vi ikke kunne. så vi fik aldrig prøvet joga, kun noget opvarming.
Hvor er det altså for meget, at man bliver sat i genoptræning som behandling, af folk som intet aner om det de forsøger at rette op på   Det er SÅ møg frustrerende altså! Lige netop yoga, anbefalede en neurolog at jeg gik til, som genoptræning af mit piskesmæld, som nu er 4½ år gammelt. Men det var så også lige før jeg fik diagnosen på Fibromyalgi. Jeg ved jo med mig selv, hvad min krop så hurtigt står af på, så når de kommer med alt muligt og siger, at man jo er nødt til at prøve, før man ved om man kan tåle det, så er det jo bob bob! For grundlæggende har de jo ret, men når os som lever med kroppen hver dag ved, hvor meget mindre den reagerer negativt på, så føles det sgu ret omsonst og en provokation af ens grænser, at skulle det alligevel. Hende jeg var hos forleden, sagde at man jo ikke bare kunne sige at man ikke kunne mere, efter kun halv time, det ville jo ikke være troværdigt!! OK!!?? Jamen hvis man ikke engang kan klare den fordømte opvarmning, hvad så!? Det er vel dårligt nok en halv time eller hvad? Mine problemer sidder også i armene, når jeg er i bad og skal løfte dem op og vaske hår, må jeg løfte og sænke dem mange gange, for at blive færdig. Kan ikke bare stå og vaske og skylle i en køre, så føles armene som om jeg har stået og holdt dem strakt ud til siderne i halv time uden hvile. Det samme med hænderne på rattet i bilen, kan kun holde dem midt på et øjeblik, så må de ned i nederste del og holde der. Vasketøj foregår ligeså besværligt som hårvasken, så derfor mest lave stativer til det. Indkøb og rengøring og madlavning, klarer min mand heldigvis, kan sgu hverken slæbe eller gå   Stakkels mand, han har sgu da trukket nitten! FATTER ikke, at man er endt sådan, jeg, der i yngre år arbejde i stor stald ved Morten Thomsen, mugede seriøst tunge bokse, 32 stk hver morgen sammen med gammel mand,som var udsendt af kommunen! Red 4-5 heste, gik SÅ mange km frem og tilbage med hingstene osv til foldene, fodrede, fejede, strøede, slæbte spring af og til, hold da helt op mand... og nu kan jeg gå små korte stykker af gangen, kan sgu lige klare at tage ned og fjerne et par klatter i spåneboks af og til hos min datters pony på en god dag... dælme ikke dét jeg havde troet jeg skulle lære at leve med. DØD frustrerende at måtte nøjes med at se på fra sidelinjen, når folk rider dressur... oveni den frustration og sorg, skal man så også trækkes med skeptiske omgivelser, kommunen, behandlere osv osv...STØN, nå men der kom lige lidt frustrationer 
Rigtig kloge en ½ time med træning, Man bliver sgu gal. Min sidste arbejds prøvning var i en genbrugsbutik, sammen med nogle pensionist damern, Når jeg havde været i butikken og tullet rundt så var jeg færdig efter 1½ time, så kunne jeg ikke mere den dag, andre dage havde jeg det så dårligt at jeg tog hjem et kvarter efter jeg var mødt. Møde ind SKULLE jeg gøre ;O( og det selv om jeg skulle køre 10 km hver vej med migræne, eller så træt at jeg var ved at falde i søvn bag rattet. Der sgu ingen logik i tingene. Har du fulgt med i pressen om aktivering af syge. Her oppe i nordjylland er der en mand som skal starte i Iss rengøring, i aktivering, på trods af at han har fået en varig skade som gør at højre arm ikke kan bruges, han kan ikke klare hverdagen hjemme , men alligevel skal han starte i ISS i aktivering. Selv om Pressen er gået ind i sagen , er der ingen kære Mor fra kommunens side, han skal deltage i aktiveringen ellers stopper de hans sygedagpenge. En anden som lige, er opereret for andengang i menisken, skal møde op til træning i et træningscenter, hvor de bla. satte hende til at cykle hvilket hun slet ikke må, efter anvisninger fra læge og sygehus, men kommunen er ikke lyd hør, hun skal deltage for at få hendes sygedagpenge.
KORS I HYTTEN MAND!!!! Det er jo fuldstændigt absurt, at de kan få lov til det... de ødelægger jo folk og risikerer at gøre dem/os dårligere stillet fysisk og psykisk, end da vi kom og bad om hjælp!! Man har slet ikke ord for det her, det hele er SÅ frustrerende og man bliver i den grad trampet rundt på af systemet. Igår lå jeg hele dagen, jeg var så uvirkeligt træt, mine øjne lignede en der virkelig var syg af influenza, ikke en træthed man bare kan tage en lur for! Den kender du jo   Kroppen gjorde ondt overalt og jeg lå bare og tænkte, HOLD FEST MAND, når jeg skal igang og har det sådan.....! Man overvejer fandme at køre ind i et træ på vejen op til det cirkus man skal igennem, bare for at få frem for dem!   Og denne reaktion er kommet af den simple korte gå tur i torsdags, hvordan er det så man skal kunne overskue deres træningsprogram!? Idag er jeg ikke voldsomt meget bedre   hun påpegede de jo ikke kunne lægge individuel program til folk, da jeg spurgte hende om de kendte til sygdommen? Må sige at det sgu bekymrer mig noget. De mennesker du her nævner... hvor har jeg dog ondt af dem, tænk at kommunen bare fortsætter ufortrødent med deres urimelige krav, på trods af presse og alt muligt....  I arbejdsprøvning i genbrugsbutik... nå kan man også komme det..er godt nok spændt i min mave over, hvad de kommer med til mig   Og så siger folk, at for mange tiltusker sig en pension!! De aner sgu ikke, hvor fornedrende det er være pisket til at være nødt til at være i det møg her!
Hold da op en rutjetur nu.... Jeg var hos jobkonsulent igår og hun var noget af det sødeste og mest forstående!! Hun mente min sag var så oplagt, og ville gøre hvad hun kunne for at jeg kunne deltage i et 4 ugers undervisningsforløb hos dem, for det ville være nok til at kunne beskrive mig. Hun kunne dog ikke love mig noget, idet det er min sagsbehandler der skal give grønt lys for det. Hun kunne heller ikke love, hvorvidt jeg skulle til det afspænding der sideløbende, men de 4 uger måtte jeg jo så se om jeg ikke kunne overleve. Glad, lettet og overrasket tog jeg hjem... ingen tvivl om, at hun mener en pension er det eneste rigtige! kommer hjem og har fået brev med konklusionen fra neuropsykologen der har testet min hukommelse og koncentration osv. Disse områder er virkeligt skidt kørende for mig, så han mener ikke jeg AKTUELT vil kunne få noget ud af aktivering og arbejdsprøvning. Da jeg var der, sagde han at han ikke så nogen mening i at sende mig til træning i de færdigheder, fordi det var svært og ubehageligt at blive trænet i sit tempo og desuden ville min sygdom jo fortsat give mig den store udtrætning og derved hive mig tilbage igen. ALLIGEVEL har han skrevet til kommunen, at han anbefaler den træning  Og så har han lige luret i papirerne fra en neurolog jeg var hos, inden jeg fik diagnosen på fibromyalgi og "kun" havde en på piskesmæld.... hun mente ud fra det, at jeg ved træning kunne blive helt fin igen, det ville dog tage nogle år! Hun anbefaler ½ års sygemelding uden krav til mig, og så træning med yoga og koncentrationstræning. Hun vidste jo ikke, at jeg også havde fibro... Men det gør ham neuropsykologen sgu, og alligevel skriver han at jeg bør sættes i fysisk træning ved yoga, fitness, og så træning af de kognitive færdigheder osgå... og man vil så kunne forvente en klar bedring efter ½-1 år. GODT SÅ!!!! Nu kan jeg vist skyde en hvid pil efter min sagsbehandlers medvirken til den undervisning jobkonsulenten vil anbefale, for nu har hun stående to steder, at jeg kan blive bedre om nogle år og at jeg skal trænes. For helvede mand... Oveni har han skrevet, at jeg har klart behov for psykiatrisk og eller psykologisk behandling, da jeg virker depressiv og har angst!!!!???? Samt SOMATISKE SMERTER I KROPPEN!! Jeg HAR oplevet depression for nogle år siden, efter ulykkerne, og fik kæmpet mig ud af medicinen efter nogle år. Jeg har ikke depression mere, dertil kender jeg symptomerne inderligt godt! Og angst? Ja ok, jeg er sgu da stresset og nervøs for min fremtid og ved at skulle sidde overfor den ene efter den anden, og være prisgivet til, om de forstår mit problem, eller skøjter lige henover mig, med kække skrivelser om lidt træning, så er jeg sgu klar til at tonse afsted igen! Hvad gør man med sådanne udtalelser, som man i den grad føler sig fejl forstået af??   Han mener også jeg har nogle intellektuelle ressouser og at min indlæringsevne intet fejler, hvorved jeg vil kunne klare at tage en ordinær uddannelse!! For pokker mand, jeg kører rundt i alt nyt, kan ikke få tingene til at sidde fast, glemmer det igen med det samme osv... hvad fanden vil han uddanne mig til? Som samtidigt skal tage hensyn til alt det andet jeg har? Bare fordi jeg vidste, hvad forskellige svære ord betød og bare fordi jeg kunne fortælle om hele min situation og de ting der har været sket mig, klart og tydeligt. Så er man altså intellektuel! Ja jeg kunne f.eks blive sagsbehandler sagde han med lille smil   Hvor nedladende har man lov at være? Men lad mig da bare blive det, så skal jeg fandme få nogle pensioner igennem du!
har hørt om særlig sensitive personer. nok især efter de der programmer DR2 har kørt om torsdagen en periode. meen for mennesket som lever i det er det jo ikke så lidt at bede om at nogen skal stille sig til "offentlig ned-plafning" som vi desværre ret ofte ser det her på HN. jeg har sendt dig en pb.
Jeg er højsensitiv. Det er et karaktertræk, som man må lære at leve med - og der er også dejlige ting ved at være højsensitiv.  Læs om højsensitive mennesker her: Trådstarter, Hvad får dig til at spørge, om vi kender nogen eller selv er højsensitive? Det vil være rart at vide, hvor du vil hen med dit indlæg. 
Tak for linket, jeg har altid vidst jeg var sensitiv, men troede egentlig bare det var mig  Nu kom der en masse facts op, dejligt at læse tak.
Selv tak. Det er vigtigt at vide noget om karaktertrækket for bedre at kunne passe på sig.  Der findes flere gode bøger om emnet, måske en idé for dig at læse dem. Ilse Sand - Elsk dig selv Elaine Aron - Særligt sensitive mennesker
Hej Helen, Jeg forstår ikke hvad du mener, om jeg arbejder med det? Jeg har læst en del om det for bedre at forstå min egen sensitivitet.
Tak for linket, jeg har altid vidst jeg var sensitiv, men troede egentlig bare det var mig  Nu kom der en masse facts op, dejligt at læse tak.
Helen, nej som sagt er det fordi jeg selv er højsensitiv, at jeg ved noget om det. Jeg har længere oppe skrevet titlerne på et par bøger, der er gode at læse. 
Sjovt, det er længe siden jeg har hørt nogle 'snakke' om dette. Jeg er i en tidlig alder blevet erklæret 'ekstrem sensitiv overfor fremmede stimuli' - ifølge linket dækker jeg både fysisk og social sensitiv. Heldige mig  Kort beskrevet skal jeg i perioder med skifte (rutiner, mad, mennesker, bolig osv) tage medicin for min krop går fuldstændig i overload hvilken resulterer enten i sygdom, uro eller direkte angstanfald fordi jeg simpelthen 'mister' mig selv. Så nej, på trods af at det er brugbart i nogle situationer, vil jeg gladeligt gnave min ene arm af for at slippe fra det. Måske er det bare fordi jeg er "ekstrem sensitiv". Men det er godt at man er opmærksom på det og ikke bare tror man er 'sart'.
Iflg. Elaine Aron er 15-20% af enhver befolkning højsensitive. Som skildpaddesø skriver, så er man ikke sart, man er højsensitiv. Det er nervesystemet, der er følsomt og derfor reagerer hurtigere og dybere på stimuli end hos andre. Konsekvensen er at man hurtigere end andre mennesker bliver fyldt op, træt og overvældet.
Jeg har hele mit liv været meget sensitiv, både hvad angår smerter og følelser. Jeg tuder nemt, blir hurtigt stresset, det gør hurtigt ondt, er ikke udholden osv. Men jeg har altid bare fået skæld ud og fået at vide at jeg skulle holde op med at være så pivet og lade være med at være så følsom. Men det kan jeg ikke.. Nu tror jeg da jeg ved hvorfor... Kunne svare ja til alle de spørgsmål, under testen... Er lidt overrasket, har aldrig hørt om det før. For mig er det mere til gene end til gavn. 
Jeg er HSP - især sociale og personlig sensitiv. Jeg fandt først ud af at der var noget som hed HSP for 2 års tid siden, og det har forklaret rigtig mange ting for mig. Jeg prøver at opfatte det som en gave, men meget ofte føler jeg det også som en rigtig stor balast. Min forhenværende psykolog bad mig arbejde meget mere med det, fordi det netop kan blive en kæmpe stor gave. Så jeg prøver, men det er svært. Jeg er social og sundhedshjælper elev, og opfatter ofte alle ting, som ikke bliver sagt højt. Når man arbejder så tæt på andre mennesker, er det svært at holde den proffesionelle distance som er nødvendigt, når det hele kommer "så tæt på". F.eks har jeg prøvet at stå i en situation hvor en borger havde mistet sin ægtefælle. Den smerte han gik igennem, gjorde næsten fysisk ondt på mig.. Det var ubehageligt, men også lærerigt.
Er det det samme som hyper sensitive disorder? jeg er det, især auditivt. Trives simpelthen bedst i stilhed, Undtaget når jeg er på arbejde (musiklærer). Lyde tager en stor del af min opmærksomhed, men også socialt, får jeg let for meget. Foretrækker enten 2mandshånd eller at være skide stiv. Dog igen: på arbejde kan jeg sagtens tackle det, men jeg skal også helst lige have en lur eller en gåtur alene, bagefter.
på mange måder er jeg... Et af de få punkter der ikke gælder mig er fysisk smerte. Men det er nok fordi jeg ahr lært at leve med daglige smerter. For en ny og ukendt smerte kan være svær for mig... Jeg er ik just blevet mindre sensitiv efterj eg blev syg (depression)... Jeg kan - hvis det er selvvalgt og jeg dermed er up for it altså- godt kaperer mange mennesker, høje lyde mv. Men er jeg uoplagt og det ik er på eget initiativ/valg og lyst- så er jeg fuldstændig færdig. Hvilket gør det meget svært for mig at starte nye steder, synes om nye steder, forandring osv. Nogle gange er det abre de små ting, som kan gøre det evd en, andre gange større- ofte er store ting for mig, små ting for andre. Men der er jo ingen grund til at forklare en masse ud i detaljerne, for Esmas link fortæller det jo så fint.
Jeg er særlig sensitiv men fandt egentlig først ud af hvad det var, da jeg fandt ud af at min søn også er det - i ekstrem grad. Nu har jeg læst en masse om emnet og skal også til flere foredrag om emnet, både hos børn og voksne. Jeg er igang med Elaine Arons bog "særligt sensitive børn". Den giver en rigtig god forståelse for hvad der foregår inde i et lille barns hovede, når han/hun er ekstremt sensitiv.
Jeg har også læst en del af Susanne Møberg, som selv er højsensitiv. Hun har skrevet to bøger om emnet, jeg har dog kun læst den første. Der står meget indholdsrigt og lærerigt stof på hendes hjemmeside, som jeg vil dele med jer: Hun holder også foredrag om emnet, spændende. 
Det lyder jo langt fra katastrofalt og jeg går ud fra du er kvinden i forholdet og kvinder tænker for meget - over alt!  Ang. husdyr er det selvfølgelig en fælles beslutning, men jeg kan sagtens sætte mig ind i dit behov! Jeg trives også bedre hvis det er et eller andet levende væsen udover menneskerne. Hvis det udelukkende er fordi han føler sig for bundet af sådan et, så kig på løsninger retning dyr der kræver mindre pasning, eller at han ikke forpligter sig, men det udelukkende bliver dít dyr. Ang. snakning kan jeg tilgengæld godt forstå ham! Her er jeg meget heldig med at være til mænd, selvom det også er lykkedes mig at finde hankønseksemplarer der snakker for meget! Jeg vil virkelig mene at det er vigtigt lige at få på plads hvilke behov I begge har og at du prøver at flytte noget af dit behov væk fra ham   Personligt bliver jeg bims når folk snakker for at snakke. Det lyder også til at han godt kan, så I må jo finde en balance mellem gåturene og tvkiggeriet. Det lyder ellers meget fornuftigt det du skriver. I har snakket om nogle problemer og eksempelvis valgt at slukke for tvet når i spiser nogle dage, således at begge behov respekteres  Faktisk lyder det som det mest harmoniske parforhold jeg længe har læst eller skrevet om her på HN 
Sød ?tøs?: Det lettede meget at læse dit indlæg, at der er nogen der har været i samme sted   Jeg tror også bare vi skal vænne os til hinanden på en anden måde end vi var vant til før.. Man går bare med den tanke i baghovedet, om det man gjorde var forkert osv. Men så længe jeg ved jeg elsker ham, så er jeg ikke så bange. Puha, jeg kan godt se nu man skal passe på med at anskaffe sig dyr.. Det ville nok gøre forholdet værre, da jeg ved at det nok er mig der kommer til at stå for det hele. Jeg tror da også man skal skændes lidt engang i mellem, det er vel meget normalt. Men lige nu er det meget. Men jeg må bare give det tid og det må han også 
Er helt enig med dig i at man skal have lov og rense luften / små skænderier ind imellem. Men når små skænderier begynder og blive større, så begynder man også og få sine tvivl. Jeg synes du lyder til og have fundet en balance efter og have hørt at du ikke er alene med dette problem, tror endda der er flere end man regner med. Mht. hund, er jeg også ekstremt træt af at jeg sådan set står med det hele, og når han så ikke rigtig gider og lave noget med hunden når han kommer hjem, p***** det mig meget af, for synes ikke det er fair overfor hunden, og min kæreste kan i forvejen ikke forstå at hunden ikke gider og hører efter ham, men det er jo klart, for en hund kan sagtens mærke på sin ejer, om han gider den eller ej, det er så tydeligt ved ham vi har. Derfor er jeg også meget spændt på hvordan det går når jeg d. 1 april tager et smut hen til en veninde som bor i århus til d. 2 april (jeg bor i nordjylland). Jeg frygter virkelig at dyrerne ikke bliver fodret og passet. og han havde os allerede planlagt hele hans weekend, hvor jeg måtte sige, at jeg fandt mig ikke i at hunden skulle være alene hjemme fra 8 til 22 bare fordi han ville ud med gutterne, så nu er dette ændret til at han skal i skoven med en kammerat og hvor hunden kommer med!!! Dohhh.. behøver ikke sige jeg råbte lidt højt  Forstår det bare slet ikke, han var så ærlig om at han nok skulle sørge for hunden osv. Men nu er det som om han slet ikke ænser den et stykke!! Nå må hellere smutte. Vil ud og gå en tur med vovsen 
Trille: Jeg er en meget kompleks person, rigtig meget.. Jeg tænker ting så langt ud jeg ikke kan rumme det i mit hoved. Jeg tager små ting for nært, selvom det i virkeligheden ikke betyder noget. Hvor han er modsat, tænker ikke så meget over tingene, kun hvis det har en betydning, tager en dag ad gangen osv. Men man siger jo modsætninger mødes   Derfor fungerer jeg oftest bedre med dyr.. Men jeg kan jo ikke gå hen og blive en særlig eneboer uden for land og ret med en masse dyr, selvom jeg nu godt kunne   Men nu fandt jeg ham, og han accepterer mit asociale væsen, min komplekse tankegang og en fandens masse krudt i røven.. Så skulle jo helst ikke miste ham igen. Jeg tror også jeg forlanger for meget af ham, jeg har jo kun boet med min mor. Det er jo en kæmpe forskel. Men sidst skulle vi begge 2 sige én ting vi gerne vil have ændret i vores hverdag. Hans var, at jeg skulle ikke altid forlange svar efter svar efter svar. Det jeg slem til   Selvom der ikke er noget svar. Og mit var, at tv'et skulle slukkes og vi skulle lave noget for forholdets skyld. Men jeg er da glad for at høre, at vi faktisk ikke er så uharmoniske  Sød ?tøs?: Jeg har det hvertfald ofte bedre, hvis man lige for renset luften, om det så er igennem skænderi eller normal snak, det er underordnet. Jeg slapper hvertfald mere af nu, når jeg ved jeg ikke er ene og det faktisk er meget normalt   Men alligevel synes jeg han er lidt passiv omkring det hele.. At jeg ligesom skal skubbe til vognen før den triller. Men kan jo godt se det er en kæmpe omvæltning at bo med mig, når han har boet i en familie hvor alle problemerne blev pakket i en lille pose og gemt langt væk. Så jeg er nok bare lidt utålmodig.. Lyder træls med jeres hundesituation   Lidt en øvert at så gerne vil have en hund og gerne vil passe den, at når den så kommer, gider han ikke alligevel. Og man kan jo sikkert ikke engang true med at sælge hunden igen, for er man først blevet glad for de kære dyr, er de ikke sådan at skille sig af med igen. Men din historie har lidt skræmt mig for tanken om fælles hund   Foreløbig hvertfald.. Dejligt med folk der giver sig tid til at svare 
Hejsa  Min kæreste og jeg har været sammen i 2 år, og flyttede sammen for et år siden. Din beskrivelse af din kæreste passer ret godt på min   Dog er han super god til at tale om følelser osv. Men han ser heller ikke rod før det er ekstremt, og kan bestemt ikke multitaske når det kommer til at se fjernsyn og snakke samtidig. Men man skal bare gå på nogle kompromiser, begge skal give sig, og så skal det nok gå. Jeg har indset min kæreste nok aldrig bliver rengøringsfreak, men han er dog blevet bedre i forhold til da vi mødtes  Desuden tror jeg det er ret generelt at piger har brug for at snakke mere end mænd - min kæreste snakker nok mere end andre mænd jeg har mødt - men vi har da også haft vores diskussioner fordi jeg gerne vil hyggesnakke mens vi ser noget osv. Jeg synes bare du skal give det tid, og så skal i snakke om hvordan i kan gå på kompromis med ting, og aftale hvordan alt det praktiske skal ordnes. Her hjemme har vi hver vores "ansvarsområder".
er det heller ikke altid en dans på roser. Jeg kan altså godt tilbringe en hel aften i soffien med puter og tv og bare hyggeputte for mig selv. Min kæreste derimod kan dårligt sidde stille...  Når jeg går igang med et projekt uanset næsten hvad det er så er processen for mig væsentligt vigtigere end selve det at nå målet - min meget målrettede kæreste knokler sig halvvejs i stykker for at blive færdig - hver gang!  Mit rod er altid rod - hans rod er hjemlig hygge ...  Jeg får PIP af at han ALTID når jeg har lidt travlt lige præcis DER skal kramme, nusse, kysse, stille alle mulige spørgsmål osv... LAD MIG DOG VÆRE I FRED SÅ JEG KAN KOMME UD AF DØREN!!!  Når han "kommer hjem om lidt" så tager det alt mellem 5 minutter og 1 times tid - hvis jeg "kommer hjem om lidt" så mener jeg det faktisk  Hvis jeg ikke kan huske fra min næse til min mund så er det altså bare helt ufatteligt for det sagde han jo i morges!! Mens når det er omvendt ja så er det bare sådan det er  Åh ja - der er mindst 100vis af andre ting i de kategorier - men ærlig talt så har jeg lært at leve med det meste af det - nogen ting får han besked om at jeg bare ikke gider - andre ting glider jeg bare af på. Han skal fx. ikke jage med mig hvis jeg tager en pause fra et stykke arbejde - jeg skal NOK NÅ DET! Men min (Gigtramte) krop har behov for pauser og jeg gider ikke skulle melde mig syg i morgen for at nå et eller andet projekt i dag. At han jævnligt presser sig langt ud over hvad hans helbred (Meniére Syndrom) kan holde til er altså bare ikke mit problem! Derimod så ved jeg efterhånden at "hjemme om lidt" altså rent faktisk ER alt mellem de der 5 minutter - og et par timer  Det handler altsammen om at vide dybt inde at vi for det første elsker hinanden   Dernæst om at kende hinanden godt - vaner, uvaner, personlige cirkler og alt det. Og så handler det altså om at vælge sine kampe med omhu! 
Det kommer også med alderen, eller rettere antal længerevarende forhold. Er kærligheden stor nok, kan man egentlig finde sig i alt, er min erfaring. Mine andre kærester, jeg har boet med, har fået høvl. *S* Og jeg synes ikke, det handler om forskellighed, men netop tilpasning, og hvor meget man vil hinanden. At skændes eller ej - som jeg siger til min forlovede, så skal han være GLAD for, jeg gider skælde ham ud! For jeg er den type, som ikke har meget tålmodighed, og er det ikke dét, jamen så ryger han ud. Hvis jeg gider arbejde med et forhold, gider jeg skændes med ham.   Og oprydning kan man ALTID skændes om. At ligge på en sofa hele dagen - det er da så typisk mænd. Så er det noget med at finde en hobby til dem, fnis. Her hjalp det at få en stor have at gå i gang med. Tror altid man lige skal stikke en finger i sit eget hjerte - hvor meget betyder gutten? Kan man finde sig i dit og dat - svinger man på et højere plan?
Så lige det her, " Jeg får PIP af at han ALTID når jeg har lidt travlt lige præcis DER skal kramme, nusse, kysse, stille alle mulige spørgsmål osv... LAD MIG DOG VÆRE I FRED SÅ JEG KAN KOMME UD AF DØREN!!!  " Sådan er min fyr også.   Nøj, hvor kan han bare blive et snakkehoved, når jeg skal ud i stalden. Og så siger han, jeg snakker.. Har ham mistænkt for, at han savner mig, når jeg går. Kan dog ikke få ham til at bekræfte det skriftligt. Hehe!
Ja jeg prøver også at føle efter om jeg kan vænne mig til alle de ting.. Jeg var jo bange for at jeg ikke kunne accepterer ham som han var, når de ting irriterede mig. Men vi har jo også kun lige boet sammen 2 mdr, og skal self. tilpasse sig hinanden. Men jeg er også sådan en person, at der skal ingenting til for at irriterer mig   Hvis folk trækker vejret for hårdt, snøkker op hele tiden, svarer kort osv. Så ja, jeg går sku i meget små sko. Men når vi så krammer og kysser, ja så er der ingenting der irriterer mig   BORTSET fra når det er om morgenen, for jeg er altså morgensur. Og jeg kan ikke lide morgenlugt, altså den lugt når man har sovet, morgen ånde osv. Det kan jeg altså bare ikke!   Og det elsker han.. Børst tænder, så kan vi kysse! Kæft han står model til meget... Og så når jeg har aftener jeg ikke siger så meget, så er han bange for verdenen er ved at vælte.. For sådan er jeg jo aldrig. Og hvis jeg ikke lige har tid til at holde ham i hånden osv. Sådan nogle dage har jeg bare, og andre dage kan jeg ikke få nok  Hehe det passer også altid med når jeg ikke er i snakkehjørnet, så er han det da. Så skal der snakkes snakkes snakkes   Man skulle ha en manual på de her hersens forhold.. Han så også mit første længerevarende forhold, har altid kun haft små forhold. Jeg begynder at slappe mere af, og være mere tolerant omkring ting.. Så nu skal det bare fortsætte  Det der med hobby, det får han snart, da han er igang med at tage mc-kort og købe motorcykel, hans store drøm   Og jeg elsker at køre motorcykel, altså bagpå. Så der kunne vi jo få en masse dejlige ture sammen. Så det håber jeg 
fra Mars og kvinder er fra Venus.... Hvad din mor ikke kunne lære dig og hvad din far ikke vidste.... Ovenstående er titler på bøger der giver et sjovt billede på, og noget indsigt i/forståelse for hvordan mænd og kvinder tænker forskelligt.... Læs dem. Der gives blandt andet råd til mænd om, hvordan de kan SE UD som om de hører efter, når kvinderne taler og taler og taler for at få tingene ud af deres system.... Fordi kvinder i mange tilfælde slet ikke ønsker løsninger, men blot at tale om noget der fylder.
godt med din mor, kan du så ikke køre forbi hende ind imellem og sludre? Eller en veninde der gider gå en tur? Tit kan det også være rart bare at gå en tur alene og rydde hovedet. Jeg tror man skal acceptere at sådan er man så forskellige og ikke lade sig gå på af sine forskelligheder. Så længe I kan snakke om dem, så er det jo et stort skridt i den rigtige retning. Jeg har verdens dejligste mand, men derfor kan der da stadig være ting vi ikke er enige om  Husk at det er dit eget "ansvar" at underholde dig selv, så hvis han har brug for at slappe og se tv så må du lave noget andet imens 
Janne: Det har du helt ret i.. Jeg er helt ny i faget, så skal lige prøve mig frem. Men begynder at indse, at vi har vores forskelligheder   selvfølgekan jeg snakke med min mor og mine veninder, men jeg vil jo også gerne snakke med ham. Men jeg skal jo bare indse, at det skal ikke være når han ser tv eller er på computeren   Og så gør vi det når vi spiser aftensmad eller går ture eller er ved hesten.. Jeg må nok lade være med at gøre ham til en "veninde"  Ja den dag vi ikke kan snakke om det, dér er det nok jeg skal begynde at bekymre mig