Vi skal have en eller to mere, men det bliver ikke før Oskar er blevet noget større, han er knap 17 mdr. Jeg er ikke til at de skal være for tæt på hinanden, men heller ikke for langt... Jeg synes personligt at 3 år er passende. Ihvertfald ikke ret meget mindre. Jeg kan godt se ideen i at man hurtigt får overstået årene med blebørn, men jeg kan se på flere af de børn jeg kender der har søskende tæt på sig selv, at de skal være store for hurtigt. Selvom man forsøger ikke at gøre det kan det ikke undgåes. Der bliver mange ting som den "store" selv bliver nødt til at gøre inden de måske er helt klar til det. Men kan også sagtens se fordelene når de bliver et par år ældre og kan bruge hinanden mere som venner. Men jeg er ihvertfald ikke klar til at få en mere allerede. Vi har snakket om det og hvis min "plan" skal holde skal vi jo snart på den igen, men kan slet ikke overskue at skulle være gravid igen allerede   Hvorfor kan man ikke få en rugemor??? Jeg skal gerne spytte dem ud, orker bare ikke at skulle gå rundt med sådan en klump på maven igen. Og kvalmen... 
Hvornår vi besluttede at vi skulle have nr. 2 - puha, næsten med det samme  Nicolai er født i oktober 2004 Mikkel er født i august 2006 Casper er født januar 2008 Og lillebror kommer i slutningen af september 2011 Men nu er jeg også sikker på at der ikke skal komme flere, da jeg egentlig var begyndt at nyde at drengene kunne klare sig selv om morgenen, så man lige kunne få en time mere på øjet  Jeg har alle gangene vidst at jeg ville have mine børn hurtigt efter hinanden, og hurtigt været klar til det efter fødsel. De har så fantastisk meget godt ud af hinanden, og leger på kryds og tværs både ude og inde, og nyder rigtig meget hinandens selskab. Der er selvfølgelig tidspunkter hvor det er hårdt, og jeg nyder da roen rigtig meget når de er gået i seng. Men til gengæld findes der ikke noget bedre, end at sidde og kigge på de 3 glade drenge, rende rundt i haven, hjælpe hinanden med at gynge, klatre på klatrevæggen, eller bare fister rundt på trampolinerne. Eller når de finder deres fodboldtøj frem alle sammen, og spiller "landskamp" på græsplænen, kører traktorræs på terrassen, eller fodre hestene med mælkebøtter og æbler fra haven. Det giver hygge og glæde i min hverdag, som ikke kan købes for penge, og jeg slutter altid dagen af med at kysse dem alle når de ligger som små engle i deres senge - for så har det været en dejlig dag i min verden 
Jeg vender den lige på hovedet - du skriver at du er usikker på, om du ønsker flere børn - men at dit eneste argument er en træls JM... Hvad med bare ikke at ønske sig flere? Jeg har fået 1 barn efter meget plageri fra kæresten. Så nu har familien samlet 2 børn (min kæreste har en søn i forvejen) - og jeg har ikke behov for flere, også selvom jeg elsker mit barn. Men.. hvis du nu i virkeligheden ønsker flere børn - men ikke er begejstret for lang barsel - ja, så har jeg en model: jeg var hjemme med min søn i 6 måneder og så tog far 5 måneder. /Nana
Mit oprindelige argument for kun at ønske 1 barn munder ud i min egen barndom der nok havde været noget anderledes uden (i hvert fald den ene) søskende.. Men eftersom hun allerede har en bror, så er vi jo kommet ud over den .. Jeg kan finde mange gode grunde til kun 1 barn - men ingen af dem kan opveje fordelene ved flere børn .. Tror i bund og grund jeg er bange for at svigte min datter, som jeg selv føler mig svigtet.. Og det er jo fjollet.. Ja barslen er jo det mindste problem - bortset fra at jeg har en mand der absolut intet hører om natten .. Så jeg ville skulle op med barnet om natten og passe mit job om dagen - det ville ikke være holdbart i længden.. Det er ikke bare en dårlig undskyldning - han hører hende vitterligt ikke... Selv da vi var indlagt sidste uge og lægerne på sygehuset sagde NU SOVER DU ALTSÅ LIDT, kunne han ikke lytte efter hende, så han måtte gå rundt på sygehuset med barn og dropstativ for at jeg kunne få en time på øjet.. Præcis den med at hun ikke ville være "alene" hvis der skulle ske os forældre noget, er nok også den der tynger mest i "FOR" vægtskålen.. Min mand har kun 1 helsøster og dertil en flok halvsøskende på både fars og mors side.. Og jeg kan sagtens se det fra hans side - at det er noget andet med helsøskende, eller i hvert fald med søskende man vokser op sammen med.. Foreløbig er vi kommet frem til at snakke om det til maj næste år.. Syntes ca 3 år imellem dem er passende, min mand syntes 2 år er fint men der er jeg slet slet ikke endnu.. Måske kan jeg bare håbe på at lillebror/søster også melder sig af sig selv, ligesom Mikkeline gjorde..   .. (Heller ikke med hende var jeg helt klar til at komme igang med projekt baby - det nåede vi så heller ikke)
Sallie skal ikke være enebarn, og den eneste grund hertil er, at jeg ikke kan bære tanken om, at hun står helt alene i verden, når Martin og jeg engang ikke er her mere. For mig er det ikke vigtigt om der er 1½ eller 5 mellem børnene - det vigtigste er, at der er lige meget kærlighed, opmærksomhed og omsorg til alle. Der er ingen garantier for, at de vil være bedste venner, selvom der kun er de berømte 2 år imellem dem. Sallie fylder to imorgen, og vi har ikke planer om en snarlig lillebror eller søster.
jeg går jo her og skal føde inden for de næste par uger.. havde du spurgt mig for 1½ år siden, jamen så skulle jeg aldrig have børn (efter at have mistet for 12 år siden).. men på den anden side har jeg altid sagt at jeg skulle have 2 børn hvis jeg skulle.. er selv 3 søskende, men de er så meget ældre at jeg reelt var enebarn (de er 14, 17 og 20 år ældre end mig) .. så har altid sagt at skulle jeg have blev det mindst 2 så de havde hinanden (dvs med ca 2-3 år imellem).. ud over det nyder jeg at være gravid.. Men men.. vi er samtidigt enige om lige at se hvordan det går når hun kommer.. da jeg jo også er kronisk syg og manden er væk på 12 timers vagter (men dog så har ekstra fridage).. Mine imod tanker er om min krop kan klare den lange periode med afbrudt søvn (for er der kun et par år imellem ja så når man jo nærmest ikke at sove igennem) job har jeg jo ikke (pga sygdom) så ingen problemer der.. men hvad med hest og ridning.. hader at skulle undvære at ride i flere måneder.. og med 2 små børn bliver det endnu sværere at komme afsted.. så forstår godt dine tanker.. Ud over det har jeg også en mand der sover fra nærmest alt.. han hører fx ikke vores hund hvis den skal ned om natten/tidlig morgen, hvilket dyret har luret så den "hopper" på mig da jeg vågner ved det mindste.. så "frygter" også at han som din simpelthen ikke høre baby..
vi har jo kun planlagt magnus.. de to andre har planlagt sig selv.. da jeg lå med veer med magnus hold jeg stadig fast i jeg ville have flere snart.. det nåede jeg så slet ikke planlægge da jeg blev gravid 3½måned efter.. det var en underlig graviditet da jeg fik gastrisk bypass da jeg var en måned henne med julie(vidste ikke jeg var gravid før jeg var 2 måneder henne) efter julie var født var jeg færdig og skulle absolute ikke have flere niks havde nok i mine små babyer men efter mislykket forsøg på spiral og efter p-piller så var jeg gravid igen og var tæt på at vælge oliver fra.. var slet ikke klar til flere og havde ikke lyst til at starte forfra igen igen.. nu har vi 3 dejlige unger og blev steriliseret da oliver blev taget ud.. kunne egentlig godt tænke mig en pige mere men ikke nok.. julie ville have haft glæde af en søster men jeg har nok i dem jeg har.. nu nyder jeg de sidste babystadier gennem oliver og glæder mig til at se de nye ting der kommer 
jo skruk efter en mere nærmest dagen efter jeg havde født ham vi har på 18 mdr nu! Var det ikke fordi vi havde haft mange bekymringer, ting at rende til med ham, div. komplikationer med forskellige sygdomme, tjek ups osv tror jeg at jeg havde fået manden med på det for længst! Men det har trukket tænder ud skal jeg sige. Jeg ahr stadig lyst til nr to - og er super super skruk igen og overvejer om jeg skal begynde at snakke med ham om det. han påstår han ik skal ha flere, men jeg må indrømme jeg ik rigtigt tror på ham (han lyder ik som om han mener det - han har en datter i forvejen). Så jeg var sådan set afklaret ret hurtigt. Hvad og hvornår må jeg lige se lidt an...
Jeg har det sådan, at når nu jeg får så fantastiske unger, hvorfor så nøjes med en  Jeg tror i øvrigt, det er fuldstændig lige meget, om der er 1 år eller 8 år imellem dem. Der er fordele og ulemper ved alt. Vi har 21 måneder mellem vores, og i min verden er det selvfølgelig perfekt. Jeg er så heller ikke enig i, at det ikke kan undgåes, at det ældste barn bliver stort for hurtigt. Der er ikke noget her, Karla er nødt til at gøre, fordi vi har fået nummer to. Faktisk er hun temmelig doven, så det problem løber vi nok aldrig ind i  Det betyder ikke, at der ikke bliver forskel på at være den store og den lille. Den store skal jo bane vejen for en masse ting, men sådan er det vel altid at være nummer et. Lillesøster får det nok nemmere på nogle punkter.
Vi besluttede det,da jeg planlage min uddannelse.Men pga alder,kunne jeg først starte her i år. Så da den store var 1 1/2 år, satte vi os og snakkede. Enten skulle det være NU, ellers skulle det efter uddannelse,dvs 1 1/2 år fra nu af. Og da vi gerne ville have dem lidt tæt, så de kunne få glæde af hinanden. Så blev det NU. Så den store er lige fyldt 3, den lille fylder 1 år til sep. Jeg starter min uddannelse d 15 sep   Så det passede bare bedst ind i vores liv. Og hvorfor nummer 2, det er rart at have en bror/søster når man bliver voksen. Som forældre er det også rart at have 2 unger når man bliver gammel. Og børn er jo bare skønne  Men vi skal absolut ikke have flere. Der skal være plads i øknomien til at rejse, købe lækkert tøj osv. Og i øvrigt har vi kun 3 værelser. 2 børneværelser 1 soveværelse og self stue osv. Men børnene skal have hver deres værelse og privatliv. Det har vi prioteret. Så der ganske simpelt ikke plads til flere i vores hus 
Hvilken klapvogn kan i anfebale? Jeg har nogle krav, som den skal opfylde.. - Vendbart styr - kaletche - ryglænet skal kunne lægges helt ned Og så skal den bare være rar at gå rundt med. Vi skal til Frankrig i uge 30, og ville gerne have en god klapvogn med der 
Tusind tak..   Har faktisk sådan én, men det er en gammel, gammel brugt en, som virkelig er blevet skæv, så den trækker rigtig meget til den ene side, plus at den absolut ikke vil tage fat når man vil have styret til den ene side.. Øv, øv.. For ellers jo, det er en lækker vogn!
Teutonia Mistral   Den opfylder dine krav, og jeg synes det er en super god vogn, vi har en 8 år gammel model, og den kører endnu og er rigtig god at have med rundt omkring. vær opmærksom på at få en med en ordentlig størrelse hjul, hvis den skal bruges til andet end bykørsel. Merete
Jeg har hørt meget godt om Teutonia, dejligt at høre at de også fungere efter mange år 
vi har også emalijungas, og er rigtig glad for den, mon ikk det der er med din den gamle er små ting der kan laves 
Vi sværger til Teutonia.. Har en gammel Mistral DK fra 04 - den ser ikke ud til at være mere end 1 år gammel og alt fungerer upåklageligt på den .. Så har vi en Mistral S som vi købte pga min bækkenløsning - også en fantastisk vogn der bare kører.. Hvis man planlægger at bruge det svingbare styr meget, ville jeg foretrække Teutonia (i hvert fald hvis man som mig ikke er meget over 2 @!#$ høj) .. På Emmaljunga sidder "udløserne" til det svingbare styr så langt nede på styret, hvor de på Teutonia sidder langt oppe så det er let lige at komme til .. En anden fordel ved Teutonia (hvis man vælger den almindelige model, ikke S modellerne) er at man kan skifte hjul som man vil .. Punkterfrie hjul ER gode, men nogle steder kan det altså være mere behageligt for Junior med luftgummihjul...  Ellers er der kvalitetsmæssigt ikke den kæmpe store forskel på de to vogne - men med det som med så meget andet, er det et spørgsmål om smag og temperament ..
basson, Milan. Den er billigere end de andre, men bestemt lige så god.
Vi har også en Teutonia, sæddet kan lægges helt ned, vendbart styr og den fylder ingenting når den er klappet sammen 
Min menstruation har altid, altid kommen til tiden. Men det er nu lidt over en uge at den skulle have kommet. Jeg har haft nogle underlige mavesmerter, og mine bryster har aldrig gjort så ondt før. Jeg har en graviditets test, men jeg tør simpelthen ikke tage den.. Jeg har en dejlig kæreste, vi har været sammen i et halvt år og er ved at flytte sammen. Efter et stykke tid tjekkede vi os for sygdomme, inden vi begyndte ubeskyttet samleje, dette varede dog ikke længe da vi var bange for graviditet, så vi beskyttede os igen. Men lægen sagde at det ikke ville være noget problem, da jeg tager p-piller. Jeg husker altid mine piller, og tager dem altid klokken 9 om aftenen. Vi forstår slet ikke hvordan en graviditet skulle være mulig, men en abort er ude af spørgsmålet. Jeg har snakket grundigt om det med ham og min mor, og hvis jeg er gravid beholder vi barnet. Et eller andet sted er jeg vildt glad, men jeg er samtidig også så bange. Jeg fylder 18 om utrolig kort tid, jeg ved det er en tidlig alder, det var heller ikke planlagt.. Jeg er færdig med HF om et år, men er bange for min fremtidige uddannelse.. Jeg ved ikke helt hvad jeg vil med denne tråd.. Tror bare jeg vil møde andres holdninger, og eventuelt erfaring?
Gør dig selv en tjeneste og tag den test. Så ved du, hvad du skal forholde dig til. Alt andet er spildte tanker.
Forstår alle dine bekymringer, men skynd dig at tage testen, så slipper du for evt. unødige bekymringer, hvis den er negativ, og er den positiv, så se lyst på det. Du har en dejlig kæreste, og virker til at have styr på dit liv. Det kan meget vel være tidligt, men for mig handler det om, hvor moden man er, og ikke om hvor gammel man er. Er selv 23, og fik en skøn datter i august måned, og er lykkelig gift med faderen. Der er fordele og ulemper ved at få barn i en tidlig alder, jo, man siger måske farvel til det vilde natteliv, men samtidig, så er man ung med sine børn   Jeg ville ikke være det foruden  Er spændt på at høre resultatet af testen 
jeg ville i dit sted blive sikker, altså blive testet, så jeg vidste om jeg var eller ikke var, fordi jeg går også tit og har en bange anelse om jeg er med rogn, på trods af beskyttelse. Men det er en lille angst jeg har. jeg var selv ung da jeg blev gravid med min den første, det var med min kæreste igennem 2½ år og jeg havde lige afsluttet min HF så ja det kunne vi da snildt klare, mmmm kunne jeg bare gøre det om. Misforstå mig ikke jeg elsker min datter, men manden skred da tøsen var 4 mdr og jeg sad som alene mor med fuld ansvar i en meget tidlig alder. Det var hårdt, vennerne faldt fra da man ikke kunne være spontan og sådan, der var nogle få der holdt ved heldigvis. Og oven i det viste det sig så at min datter er hjeneskadet, og det har været nogle hårde år kan jeg love dig for. Jeg har så fået en søn mere siden, og elsker begge mine børn, men da jeg blev gravid igen sidst, fik jeg en abort fordi med et diagnose barn,. og et muligt mere, og et dårlig forhold, følte jeg ikke jeg kunne tilbyde det her barn et ordenligt liv. Jeg har ikke fortrudt. MEn tænker da over det, nok også derfor jeg har min angst for at blive gravid idag. Du skal tænke længe over hvad du vil, fordi der er mange tusind glæder ved et barn, men man går også glip af noget af sin ungdom, og jeg kan da snildt mærke at alle mine venner først får børn nu, og min bliver 11, jeg er klar på det hele og de passer småbørn, den omvendte verden....
Skynd dig at tage testen så de ved om der overhovedet er noget at bekymre sig om  Jeg bles selv mor meget tidligt. Efter min barsel sluttede tog jeg 9. og 20. klasse på 1 år, tog det første år på handelsskolen, så bestemte vi os for at få en mere, så nu sidder jeg med en dreng på næsten 5 måneder  Til august starter jeg igen på skole, så at tage en uddannelse som ung mor er intet problem.. Min mand arbejder i søværnet og da vors pige var 14 dage tog han afsted i 3 måneder. Det fortsatte til hun blev 2½, hvor han var afted 3 måneder, hjemme 3 måneder. Så jeg var halt om halt alenemor, hvilket jeg personligt ikke synes var videre hårdt, heller ikke med skole ved siden af  Skriv endelig hvis der er noget 
Jeg stod i dit sted (næsten) for 7 år siden (Damn, det er gået stærkt!!), 17 år og gravid. Fødte en måneds tid inden min 18-års fødselsdag. Havde lige overstået 1. år på HG. og jeg følte at min verden brød sammen. Helt og aldeles. For hvordan skulle jeg dog kunne tage mig af et lille barn? MEN med et helt suverænt netværk af familie, venner og sundhedsplejerske, gik det hele op i en højere enhed. De første par år efter Nicklas var kommet til, var lidt ureglmæssige mht uddannelse/job, men vi havde det godt og jeg voksede med opgaven. Jeg blev boende hos mine forældre det første år (der var/er ingen farmand i billedet), og det var GULD værd. Men jeg kom igang med uddannelse, og det var hårdt som alenemor til en lille dreng, men det gik. Mødte min nuværende kæreste i sommeren 2007 (Nicklas er fra august 04), og han er trådt ind i rollen som 'far' for knægten. Nu har jeg en fin uddannelse, og et godt job som jeg er rigtig glad for, og situationen som jeg stod i i 2004, virker som en helt anden verden. Min søn skal starte i 1. klasse her efter sommerferien, og er frisk, rask, velopdragen og en helt igennem skøn unge  Så selvom din situation muligvis virker uoverskuelig, så kan det sagtens udvikle sig til det mest fantastiske du kan forestille dig. Og skynd dig for hulen og få taget den test, og få vished 
Som de andre skynd dig at tage testen, måske bekymrer du dig uden grund. Såfremt du er gravid er der sider for unge mødre og du er også velkommen til at skrive til mig pb hvis du vil snakke med en anden ung mor... ung er jeg ikke længere, men jeg var knapt 17 da jeg fik den første.
... ikke forbi selvom du får et barn, og uddannelse skal du nok få. Så afklaret du er med hvad der skal ske, er det bare et spørgsmål om at vide, om du er gravid eller ej. Alt andet er unødigt stressende.
Jeg må altså vise ham frem igen   14 dage gammel  
Hooold da op en lækker lille fotomodel 
Hvor er det et lækkert billede. Og hvor er det egentlig pinligt at jeg ikke får taget flere billeder af min lille prinsesse, eftersom det jo ellers er noget jeg gør meget i ellers :S Det må vist hellere være et projekt en af de næste dage, at få taget nogle lækre billeder 
kan du så komme igang. Det er nemt at få lækre billeder, når man har en lækker unge   Tak Iben 
nej hvor er han bare tæskelækker... bliver sgu da helt skruk   han er simpelthen så fin
men der skal liiige gå nogle år før jeg skal på den igen 
Det er vel nok en dejlig dreng, I har fået. Og hvor er det heldigt for jer, at I kan tage så fantastiske billeder af ham. Jeg er vældig misundelig 
Ja, den sidste uge har Oskar bare ikke ville putte sig om aftenen. Han hyler ikke, men står bare og rusker i sengen, snakker, råber og smider sutten ud over fjeld-siden. Hvor er det da bare irriterende!! Han er putteklar omkring kl 19 så der bliver han lige så stille lagt. Vi synger sange, putter og så går vi ud. Han ligger lige så stille men 2 min efter kan man høre han går igang. I dag var den 21.30 før han overgav sig og i går var den 22!! Det er alt for sent og han er pladder træt om morgenen. Indtil for nogle dage siden puttede han sig bare når han blev lagt og sov til kl 8 næste morgen uden at sige et kvæk. Vi har engang imellem, når han ikke har kunne falde i søvn, puttet ham i barnevognen og har flyttet ham over i sengen når han sover, men det hjælper bare overhovedet ikke de her dage   Han kan slet ikke finde ro til at blive liggende i sengen så han kan nå at falde i søvn. Håber godt nok bare at det er en af de der berømte faser...
hvor gammel er han nu? min søn på 3 kan ikke "tåle" at sove til middag mere.. for så sover han først kl 22 eller senere..
det er en fase...det er en fase...det er en fase. Er det sådan det er Skingur? Jeg synes konstant vi er i dårlige søvnperiode faser, og ganske rigtigt så ER det bare en fase, men der kommer bare en ny ret kort tid efter igen. Vores på 21 mdr har meget svært ved at falde til ro om aftenen. Men ja, hvor gammel er han?
Han er knap 16 mdr, så dropning af middagslur er ikke aktuelt endnu  Jeg ved godt det bare er en fase, men det gør det nu ikke mindre trælst. Oven i det fik han MFR vac sidste uge og har fået udslæt på ben og ryg og nu da jeg skiftede ham var der 3 store prikker i nakken af ham. Krydser fingre for at det bare er varme knopper, men synes godt nok det ligner skoldkopper til forveksling. Det orker jeg bare ikke lige nu... Åh piv piv fra mig....
Hvad sker der, hvis I bliver hos ham, til han er faldet i søvn? Her skal jeg bare-lige-prøve-på at liste mig ud, inden lille dame har lukket sine små øndige øjne!!! Så har vi en ballade af den anden verden, og det tager uendeligt at få hende til at falde til ro igen. Hvis jeg bliver og holder hende nede at ligge, tager det faktisk ikke ret lang tid, før hun er væk. Men det kræver, at lille dame er godt træt. Hvis hun er lidt for frisk, så kommer vi op at slås om, om hun skal ligge eller stå og hoppe, og det falder små damer så heller ikke i søvn af... mvh. tina
Jeg har siddet inde ved ham det meste af aftenen. Jeg har haft en hånd på rumpen af ham så han ikke kan rode rundt. De første 5 min synes han det er vildt morsomt og er ved at dø af grin, men så finder han pludselig ud af at jeg mener det og ikke bare vil lege og så skriger han i vilden sky... Men det går hurtigt over og bedst som jeg tror han søver sødt så jeg kan liste ud, så er han der igen!! I dag puttede vi ham først kl 20 i håb om at han så var træt nok til bare at ligge sig, men nej nej - der var lige så meget fest som når han bliver puttet kl 19! kl 22.05 lukkede han sine små øjne   så nu kan vi se frem til en dum dag igen i morgen.
Jég kunne godt tænke mig lige at prøve at lave sådan en erfarings tråd med MME. Jeg er jo startet på det som suplering til amning, fordi vores pige bare skreg og skreg, og det endte med at vi konkluderede at det var sult, og ganske rigtigt, nu er hun bare en engel  Men som med alt andet, såer min jordemoder ret så striks :S Hver 4 time vil hun have hun må få, og ikke mere - det er også fint nok, hvis ikke det var fordi hun nogle gange var ved at suge alt fra hinanden indimellem inden de 4 timer er gået, jeg ammer så heldigvis det jeg kan, og det "reder" mig fra en ked pige, hvis jeg skal vente de 4 timer. Det er ikke tit det sker fordi hun er blevet så god til at sove, men kan det virkelig passe at man ikke bare skal give når baby er sulten? Hvad er jeres erfaring? Hvorfor bruger i det? Hvordan gik i over til det? Ammede i stadig? Hvilken slags bruger i og hvorfor? Hvordan giver i flaske? hvor længe kunne i evt amme ved siden af? Osv osv osv - kom med alle jeres historier og erfaringer 
mine piger er 10 og 15 år og levede udeukkende på bryst i 6 mdr. men hvis pigen er sulten efter 3 timer- hvorfor så ikekgive hende mad. tænk hvis vi andre ikke måtte få mellemmåltider. og maven bare skreg af sult og pigen kan ikek forstå det. så i munden med flasken, selvfølgelig skal hun ikke fedes op. men man behøver jo heller ikke fortælle sundhedsplejersken alt... med mindre man er under opsyn... følg dit hjerte, akkurat som du gør... det er trods alt dit barn... Held og lykke med prinsessen...
Jeg suppelerer også amningen med MME, og har egentlig ikke snakket med min sp om det.. Men jeg havde også en lille pige som kunne være sulten kort tid efter jeg havde ammet hende, og som ikke sov igennem om natten. Så begyndte jeg at give hende MME og vupti= glad pige, der nu sover igennem om natten  Jeg bruger NAN1, men overvejer snart at gå over på 2´eren eller begynde med lidt risgrød (hun er snart 4 mdr) da hun igen bliver hurtigere sulten. Jeg har så vidt som muligt holdt mig til at der skulle gå 3-4 timer imellem, men nogen gange kan hun godt være ret sulten efter etpar timer, hvis hun f.eks ikke tømte flasken sidst eller har været meget aktiv, ja så får hun altså lidt flaske eller bryst igen.
Sallie blev fuldammet de første 4 måneder, og så gik hun på flaske. Vi blev anbefalet at købe Nutramigen eller Profylak, da hun var dobbeltdisponeret for allergi - ihvertfald til de første 4 måneder. Det blev så ikke aktuelt. Jeg malkede selv ud, så det hun fik på flaske, inden hun blev 4 måneder, var altså MM. Jeg gav hende, når jeg mente hun var sulten. Nogle gange gik der 4 timer imellem, andre gange en time. Det tog jeg ikke så tungt, selvom SP talte for, at der skulle gå minimum 3 timer mellem hvert måltid. Da hun blev 4 måneder gik vi over til flaske, fordi hun slet ikke kunne koncentrere sig om brystet. Vi prøvede først Allomin, og det gik fint. En dag Brugsen havde udsolgt blev jeg nødt til at købe NAN, og det spiste hun, af en eller anden grund, mere af. SÅ skiftede vi over til det. Vi valgte MAM flasker, da hun udelukkende ville ha' MAM sutter. Flakerne var uden Bisphonol-A, og der var sådan et smart ventilsystem i dem, så hun ikke slugte luft, når hun spiste. Sallie fik flaske indtil hun var omkring 6 måneder, så var hun klar til rugbrød og blendet mad. Flasken fik hun stadig ved siden af, men ikke som eneste fødevare. Hun var omkring 8 måneder, da hun stoppede med nat flaske (ja, det var sent...), og hun stoppede første med aftenflaske med vælling i, da hun var halvandet år. Skal mit næste barn have MME, så ville jeg vælge HIPP, og det udelukkende, fordi det er økologisk. Det koncept kan jeg godt li' til så små og sarte babymaver og kroppe.