ja så står jeg her igen.. er i tvivl om hvor vidt mig og den grimme skal være et hold eller ej.. det er ikke først gang jeg har den tvivl, men sidst lykkedes det mig at dæmpe det.. han blev købt i efteråret, som rå unghest.. havde aldrig været uden for marken, eller haft hyggelig menneske kontakt.. han har rykket sig enormt, nyder nu opmærksomhed dog kun i små mængder, kan håndteres som han skal ( trækkes med, strigles, få kigget ben osv ) vi er stille og roligt begyndt tilridningen, og han er ufatteligt lærenem.. har dog sine særheder   vil ikke have sadel på, kun ridegjord.. bid vil han heller ikke ha, så han bliver redet i grime.. ( tænder er tjekket ) generelt er han en smule sær, men nem at have med at gøre når man kender hans særheder.. smuk er han jo   og en udstråling som en konge  vi har opbygget tillid og respekt, men jeg føler vi mangler venskab.. jeg mangler det berømte klik.. jeg ku selvfølgelig bare sælge, MEN det duer jeg bare ikke til.. hader at sælge heste, man ved aldrig hvor de ender.. har overvejet udlån, men så har jeg ikke råd til en ny ridehyp.. ved slet ikke hvad jeg skal lige nu.. give det mere tid? låne ham ud? sende ham i tilridning så vi får noget luft? andre vinkler på sagen er meget velkommen 
ja jeg ved godt det er en lang proces at komme til at knytte sig til en hest.jeg har snart haft min unge dressurhest på snart 4 i et helt år og jeg er ikke nær så knyttet til ham som min sidste hypper..men det tager tid med tilknytningen..hvem har tjekket tænder på den??er det en dyrlæge kan det være han/hun har overset noget..det gør de af og til..den kan evt også ha ulvetænder..men jeg tror nu mest det er lidt unghesteting den har gang i..mit forslag er at finde en som tager heste i ridning som forstår at tage dem på en rolig måde..det er desværre ikke alle der kan det..
Det tager tid at opbygge et gensidigt venskab - og jeg tror det er ligesom med os mennesker, nogle klikker med det samme, andre kræver lidt mere tid. Det handler om at være tålmodig og imødekommende. Omvendt, hvis du virkelig ikke føler at i klikker - er det så ikke bedre at finde en hest som du klikker med og som du føler du får det ud af, som du gerne vil? Jeg siger ikke at du skal sælge, jeg mener bare du skal vurdere med dig selv hvorvidt det er værd at fortsætte. Der er ingen skam i at sælge, så længe man har forsøgt. Jeg om nogen ved at alt det dersens ungheste pjat og tilridning kan være dødens pølse. Jeg ville ikke bytte min for noget, men for pokker hvor kan jeg nogle gange køre død i det. Jeg vil gerne det hele på én gang - men rom blev ikke bygget på en dag, så jeg må nogle gange slå koldt vand i blodet. Det er ikke engang fordi min har nogle særheder, eller er speciel besværlig - jeg er nok bare ikke helt så dygtig, og derfor går tingene altså lidt i slowmotion. Du kan også sende ham i tilridning og se om det hjælper noget - bare vær forsigtig, for det lyder ikke som om din hest er en som man skal presse alt for meget, alt for hurtigt. Og det synes jeg utrolig mange beridere og tilridnings steder gør. Håber du kan bruge det til noget.. Held og lykke med det! 
Kender I det når I egentlig har erkendt at de heste man har egentli ikke passer til det behov man har?? Selv er jeg kommet i den situation at jeg jo havde en ældre hoppe. Hun skulle være min ridehest i mange år. Vi købte så en plag for lige at have næste generation klar. Så bliver hoppen halt og vi ifoler hende for så kan det jo være at hun bliver bedre når hun nu har fået ro med føllet. Det blev hun bare ikke. Hun blev aflivet for et år siden. De seneste snart 4 år har jeg ikke redet fast og de sidste 2 år faktisk kun en måned. Det er jo så ensbetydende med at min balance ikke er den bedste og egentlig slet ikke med tanke på at jeg nu snart skal til at ride unghest. Og det med unghest. Jeg har faktisk ikke tiden til det. Der er jo vildt meget træning og senere grundridning der skal lægges i hesten. Og jeg vil egentlig bare gerne have en hest jeg kan ride nogen dage på banen og nogen dage på tur. Uden selskab, bare mig og hesten. Min to års er lidt en sjov fisk. Han er den dejligste dreng man tænkes kan, men når han bare går for længe og hygger sig, så bliver han fræk som bare pokker. Ikke vild og ond men fræk. Og det kan man jo ikke fortænke ham i, slet ikke. Det er jo ikke hans skyld at jeg har for travlt. Jeg kan lige se det for mig at når jeg kommer på arbejde igen, uden for matriklen så bliver det jo endnu værre. Problemet her ligger så i at jeg jo højst sandsynlig kun får tid til en hest. Og jeg kan ikke kun have en hest hjemme. Det synes jeg er synd. Jeg har heller ikke lyst til at betale det hvide ud af øjenene for at have en hest opstaldet ude, nok mest fordi jeg ikke synes at pris og kvalitet hænger sammen, når nu jeg har plads og bane og trailer selv. Jeg har stillet det sådan her op i mit hoved: Ida, DOA 3 år, der skal ligges en del ridning i hende men så bliver hun osse helt perfekt. Her er det tiden og hendes alder der er mit irritationsmoment. Frede: Egen avl. 2 år, lidt varm i afstaming har jeg fået af vide. Se evt hans præs. Jeg er ikke så meget inde i de der hingste og deres sind. Hvis han nu som han er nu, osse på sigt bliver en der helst skal rides hver dag, så er det ikke her han skal være. Han er ikke nem at sælge som 2års, det ved jeg godt. Men for at give ham en fair chance så skal der jo osse ligges en hel del træning i ham allerede nu. Misforstå mig nu ikke. Han er en glad gadedreng og absolut styrbar "at all times". Han kan læsses og bindes og børstes og løfte fusser så han er ikke rå. Så det er ikke fordi han ikke har lært noget. Men I kan godt se at mit hestehold egentlig ikke passer til mig. Jeg synes det er svært at sælge, men ved inderst inde osse godt at det er nødvendigt. Jeg har det problem at jeg nok ikke har tillid nok til andre til at få en ud og arbejde dem nogen dage om ugen. Og det er lidt træls. Udlån er heller ikke en option. Nogen der har stået i samme situation så vil jeg gerne høre om I endte med salg eller hvad man ellers kan gøre. Undskyld hvis det er lidt rodet. Men sådan er tanker jo tit.
hej..  jeg er kommet dertil at jeg har brug for hjælp til at komme videre nu..  JEg faldt af min hest her for en god mdr siden, som skete udenfor, da han blev bange for en lyd.. Nu er problemet bare at jeg ikke tør ride udenfor mere, for hver gang han bare kigger den modsatte vej, så bliver jeg vild nervøs, selvom han sikker ikke gør noget.. Jeg kan nemt ride indenfor med ham, uden problemer. Men hvad skal jeg lige gøre? Da jeg gerne vil ride udenfor igen jo, men ved jo os at når rytten er nervøs så bliver hesten os mere nervøs.. Normal er han den mest rolige hest, men han kan godt blive lidt opmærksom udenfor, hvor min angst kommer frem..:(
Babysteps !!!!!!! Du tager en lille bid ad gangen og gerne med en hjælper ved siden af på jorden! Først rider du kun lige ned til banen - vender om og tilbage i ridehuset. Efter et par dage - eller en uge - med dette, hvor du bliver lidt mere tryg, udvider du med en enkelt eller ½ runde på banen - og så retur til ridehus. Her bliver du, indtil du er rimelig tryg - og har fundet ud af, at der ingenting sker med det - og langsomt udvider du, til du - tilsidst - har redet ½ time på banen. Og du skal tage al den tid, du behøver Husk - det er tilladt at stå af, hvis det hele overmander dig, for så at stå på igen. Prøv også at lave en skala over din angst fra 1 - 10. Og hver gang skal du sætte et tal på, hvordan din angst var FØR og EFTER. Lav også en liste over, hvor sandsynligt det vil være, at det værste sker. Lav så en liste over dine egne kompetancer og hold dem op mod hinanden. Åndedrætsøvelser er også godt, hvor du trækker vejret heeelt ned i maven og langsomt puster ud igen (forestil dig, at det er din angst, du puster ud). Ligesom at tale og synge også er godt - for så trækker man vejret !!! Det vigtigste er, at du sætter dig små - men opnåelige - delmål i dit eget tempo. Ovenstående er kun et eks. Man skal have et mildt pres, men bestemt ikke mere end et mildt, fra sig selv. Tag dine gode erfaringer fra ridehuset med ned på banen - skriv ned på sedler alt det du er god til i din ridning - og prop dem ned i et krus, hvor du sætter en label på, der hedder "selvtillid" - kig på dem mange gange i løbet af dagen. Få gerne en hjælper med, hvis du kan. Angst er noget, man skal arbejde med, den forsvinder sjældent af sig selv. Når man har oplevet en ulykke/fald/traume - så noterer hjernen sig de præcise omstændigheder omkring dette og udsender så "advarselssignaler" - "det er farligt!færdigt!" Og undgåelsesadfærden er godt i gang. MEN - det kan rettes - bl.a. ved hjælp af ovenstående, hvor man kan få "overbevist" hjernen om, at det nok ikke er SÅ farligt alligevel, at det sker hver gang, man indfinder sig på stedet. Håber du kan bruge det til noget - jeg har selv været der - og jeg kom videre - det krævede dog et stykke arbejde fra mig selv! Held og lykke Sys
Jeg tilføjer intet andet.