Hejsa, jeg har et problem. Jeg ligner en pind.   Ligegyldigt hvad jeg har spist i mit liv, sundt/usundt, en hel plade nybagte boller (åd meget som ung) eller et par stykker - vægten er ens. Den svinger med et par kilo, og ville i det mindste gerne beholde den i den øverste ende. Jeg mangler noget pondus, hvilket også kan ses når jeg er hos hesten. Selvom jeg træner lidt med vægte, er jeg en slapsvans. En pige i stalden løfter rask væk en pakke strøelse på ca. 40 kilo. Det har jeg slet ikke pondus til, obvious. Det eneste, der har forhøjet min vægt lidt, er hormoner. P-piller. Men har lavthomonelle nu, og taber mig bare  Og nej, jeg kan ikke "bare glæde mig" til en automatisk vægtstigning ved graviditet, for jeg kan nok ikke få børn med min krop. Har prøvet kakao og fløde, masser af olie, fed fisk, og sukker. Men maden er ligegyldig. Det eneste der forhindrer mig fra at ramme BMI-grænsen er, at jeg er begyndt at klæde mig varmt. Hvilket jeg også bliver mobbet lidt med  . Som ung brugte jeg meget energi på at holde varmen. Det lyder måske lidt omvendt, men jeg har altid ønsket mig at have kvindelige former. Og misundt de, som dog kan bestemme deres vægt.. Altså alt efter mad der kommer i munden => vægt! Har I selv det problem eller kender nogen? Er der noget, I ved, der kan hjælpe?? Hvis jeg var en hest, havde jeg nok være en fuldblods?   Eller bare en, der giver ejeren grå hår i hovedet ang. foder  Knus Lone
søgte lige på nettet, det er også almindeligt at have lidt vægtstigning ved menses (hormoner), hvilket jeg også har. Altså maden er ligegyldig, og jeg tror bestemt, jeg skal gå en anden vej. Kan man naturligt øge sin hormonproduktion eller?? Hjæælp *SS* Lone
prodein drik det kan du selv lave... 2 dl kærnemælk - 1 passaiseret æg, 1dl fløde, smag til med frugt saft fra citron eller appelsin eller hvad du nu kan lide..2 dl ymer. jeg har en lille bror der har samme problem...og der er masser af protein i mm.. skulle være super godt.. prøv dig frem held og lykke:O)
jeg har selv det helt samme problem det er nærmest som en sygdom lige meget hvor meget jeg spiser spå bliver jeg ikke et kg. tykkere .. jeg er godt nok 13 år og derfor i voksealderen men det er virkelig ireterende jeg har ikke oplevet nogen direkte har mobbet mig men jeg har følt mig som en pind og bliver virkelig ked af hvis nogen siger jeg er tynd især når det kommer fra nogen jeg faktisk stoler på:) jeg ved derfor heller ikke hvad jeg skal gøre men hvad KAN man gøre i vokse alderen ikke noget vel?:( mvh. asta
Azina ♥Mal♥: Jeg er heller ikke en af de "største" Læs: spinkel, og dog har jeg lidt højde også. Jeg tænkte meget på vægten, i starten og overvejede fedekur osv. Prøvede også fedekur, men det eneste folk kunne sige til mig var "spis når du er sulten". Nårh ja, men det var jo også det jeg gjorde, jeg gik/går jo ikke rundt og sulter mig selv, fordi jeg gerne vil tage på... Det giver da ingen mening.. Jeg er 17, snart 18 her om 3 måneder, og er begyndt at kunne acceptere mig selv. Jeg kan spise fastfood, slik og diverse ting der skulle fede hver dag. Men der når ikke at gå en dag, og så er jeg nede på den normale vægt igen. Jeg har endda også prøve at være rigtig doven, fordi man helst ikke skal brænde det af man spiser for hurtigt hvis man gerne ville tage på. Så jeg bliver kørt, tager bussen i stedet for at cykle mm. Og ved du hvad? det hjælper heller ikke. Nu er det bare blevet en dårlig vane.. x) Så har jeg tænkt lidt over, at dyrke noget sport (ride, løbe, spille tennis mm.) og få sat nogle muskler, kan ikke rigtig finde ud af om det har hjulpet eller ej. Men i hvert fald er jeg nu nået så langt, at jeg efterhånden har accepteret min krop, den er som den er, og jeg er som jeg er. Og jeg har det bedre med mig selv. Jeg synes det er spild, af tid og energi hele tiden at skulle tænke "kan jeg få noget mere ned, bare en lille smule", "er jeg ikke lidt mere sulten", "nu tager jeg helt sikkert en masse på, ved denne her julemiddag". Ja det gjorde jeg, men det forsvandt også igen, og jeg har intet gjort. (: At folk går og kommentere det hele tiden, gider jeg ikke rigtigt at tage mig noget af. Så længe jeg er glad, kan folk sige hvad de vil. En klog veninde fortalte mig engang, "smid den vægt ud, tal betyder ingen ting, føl dig hellere frem. Er du tilfreds?" Det har hjulpet mig, og i er velkomne til at skrive hvis der er nået. Jeg har været der, og er kommet så langt at jeg har fundet tilfredshed i mig selv.
Tro mig, du er ikke den eneste. Mine ribben, hofteknogler og rygrad er meget tydelige. Folk har sgu spurgt om jeg er syg (anoreksi/bulimi) og jeg er blevet fornærmet over hver gang. Fordi man er tynd, behøver man ikke at lide af det! Men jeg har dog mine former (gudskelov. Det med at være tynd, kan virkelig være skidt. Mine muskler er efterhånden så svage, at mine knogler tager den skade musklerne skulle have holdt væk. Det har givet mig et knæk i lænden (styrt med Afina), og er virkelig ikke ret stærk. Mine knogler i fødderne stryger også tit hinanden; det har givet mig ar, og skrammer der ikke går væk. SUK. Men det har nu også sin fordel, at man ikke behøver at tænke over hvad man spiser. Har lige kværnet to stykker kage og en kop varm kakao med et bjerg flødeskum, og skal ikk tænke en meter over det