Facebook gemmer din aktivitet - altså hvilke statuser du kommenterer og hvem du chatter mest med. Der igennem "gætter" den hvem der er dine gode venner, og sætter disse som første prioritet 
syntes det er noget irriterende møg, en del af dem jeg får frem har jeg ikke tjattet med mens nogen jeg har ikke kommer frem  Kunne godt tænke mig selv at bestemme hvem der står der.
min facebook gætter dårligt. men så kan man jo altid bare se det som et muligt tegn til at man måske skulle til at sige hej til et par af dem man aldrig snakker med 
Man kan jo bare gå ind under "chat" -> "avancerede indstillinger" - og så enten deaktivere nogle af dem, man ikke lige vil have fremme på listen, eller lave sin egen chatliste kun med dem, man ønsker skal være der.
personligt bare bide den i mig, og overleve den uge, uden og tage de store ting med denne person, det er en uge for filan da, og så er det det, tag din pædagogiske hat på og svar som man gør til et 4 årige barn, korrekt og præsist...
Der er 6 arbejdsdage til d. 1. Så du trækker vejret dybt og roligt, helt ned i maven. Du opfører dig pænt og høfligt og gør en stor indsats for at I ikke kommer ud i en diskusion, hørebøffer eller ej  Glid af, vær imødekommende, giv vedkommende ret, gør alt du kan for at der ikke 'sker' noget indtil du kan flytte plads. Måske .... ved din chef at det er et 'besværligt' menneske, måske andre også har haft problemer med at omgås vedkommende. Og alt det er skrevet, velvidende at det kun er din side der er herinde  Når du kommer hjem sparker du katten, banker hunden, tæsker manden/konen, flænser hesten i munden - husk pisken   og dermed er du kommet af med dagens opsparede frustrationer 
at ha' arbejdet med kollegaen siden november - NU beder om et råd til at "overleve" til den 1 september, er det måske kollegaen der har brug for et godt råd. Lidt sent ude - ik'???? Til jer begge: TÅLMODIGHED - verden er ikke altid som man ønsker den. KH:)Annette
... så har du klaret det indtil nu, går det nok også en uge til. Specielt da du nu kan se en ende på det. Undgå konfrontationer - så skal du nok overleve.
Jeg må tilstå jeg forstår ikke det med at "vi er kollegaer så skal vi kunne li' hinanden" - nej, ikke nødvendigvis. Vær proffesionel og pas dit arbejde - det er det du får din løn for og husk det på den næste "pind", så undgår du der sker det samme igen.
Åhhh hvor sådan noget tærer på en, så jeg kommer med et lille forslag, som du kan bruge eller lade være..... Start med en hyggelig aften i aften, lidt god mad, evt et glas vin, lidt wellness og din ynglingsfilm på flimmeren. På den måde møder du nok lidt gladere på job i morgen og det er altså kun en dag og så er der weekend. Hvis du har muligheden så brug weekenden til også at forkæle dig selv og familien. Tror du har brug for lidt på plus kontoen. Selvom det kun er få dage, kan de sagtens virke som en evighed..... Hvis du orker, kan du også tage en lille snak med kollegaen og sig at nu deler I jo kun rum i få dage mere, så om I ikke kunne indgå en våbenhvile indtil da. God vind, håber du får en super "makker" bagefter.
Tak for jeres svar. Jeg har hele tiden ikke brudt mig om min kollega - det er der ikke noget nyt i. Jeg plejer at trække på skuldrene når han ter sig og siger åndsvage ting, kommenterer at den stress-syge kollega er syg igen (og i øvrigt påstår at ingen bliver syge af sit arbejde), plabrer ud med idiotiske holdninger blot for at være på tværs, osv. Jeg kan også til nøds klare, at han konstant sidder og vipper med et ben, at han ikke vil tillade at vi tænder lyset på kontoret (hvilket jeg så har måttet trumfe igennem, at vi som minimum gør i min ende), og at han smasker højlydt og længe, hvis han spiser det mindste. Men igår vente han øjne af mig i en uenighed - og det gider jeg altså ikke finde mig i. Det er simpelthen for barnligt og for respektløst, og det kan jeg ikke bruge til noget. Da jeg afkrævede ham en undskyldning, nægtede han, og bagefter påstod han, at det havde han aldrig gjort. Sådan en person har jeg ikke lyst til at dele 37 timer om ugen med, og det er en lettelse, når han ikke er her. Man kan sige, at det er eksaleret, og det er kun blevet værre, efter at min anden kollega, som vi også delte kontor med, sagde op. Det er som om, at vi mangler en til at "holde ham nede". Jeg har været inde ved chefen igen for at understrege, at snakken igår ikke bare var et surt opstød, og det tror jeg var en god idé. Det virkede i hvert fald som om, han tog det mere til sig idag. Og ja, jeg burde kunne klare det en uge mere, og jeg må bare klappe i og sørge for ikke at dele noget som helst med ham, og så vidt muligt undgå at tale til ham. Man behøver ikke være slyng-veninder med sine kollegaer, men man er i en eller anden grad nødt til at have et fælles verdensbillede, når man skal få et proffesionelt samarbejde til at fungere. Og så er det i hvert fald ikke sjovt at sidde i et rum 37 timer om ugen med en person, som man ikke kan tale sammen med. Selvom det bla-bla er en arbejdsplads og vi bare skal passe vores arbejde osv. osv., så er det nu rart, hvis man også har noget socialt med kollegaerne. Og jeg fungerer jo fremragende med de andre; både hende vi har på kontoret nu, ham vi havde før, og i øvrigt alle de andre, som jeg har et samarbejde med. Jeg tror problemet fra min kollegas side er, at han ikke kan klare, hvis jeg "kommer ind på hans domæne". Hvis jeg er blevet bedt om at udføre en opgave, så udfører jeg den, uanset om det er noget, som han også nogle gange laver. Han laver jo også tit nogle ting, som jeg plejer at lave, og jeg ser det som en styrke, at vi kender til hinandens arbejdsopgaver og kan sparre med hinanden - det giver jo endnu bedre ideer i sidste ende. Så måske er han i bund og grund fornærmet over, at jeg er dygtig til mit arbejde, også den del, som han oftest står for. Uanset, så synes jeg at hans budskab var ret klart igår - og han formår i hvert fald ikke at holde tingene på et proffesionelt plan. Jeg mener, at man altid skal være høflig og løsningsorienteret på sit arbejde, uanset om man kan lide hinanden eller ej, så skal man have respekt for sine kollegaer og deres måde at være på. Netop derfor er jeg også nødt til at finde et andet sted at sidde, så jeg kan leve op til det 
Så er ugen næsten overstået - jeg skal lige sidde her en time mere sammen med min trælse kollega. Jeg er glad for jeres råd, og de var vist nødvendige   Ellers havde der godt nok stået røg ud af ørene på mig mange gange i løbet af denne uge   Især i tirsdags, hvor et møde udviklede sig i en højst uheldig retning så bølgerne gik højt og flere valgte at gå i gråd/raseri. Der var jeg godt nok glad for, at jeg kunne trække vejret en ekstra gang og tænke, at det var synd for ham, at han fatter bjælde af så mange ting, og at jeg - forhåbentlig - slipper for ham i det meste af min hverdag fremover. Jeg vil i hvert fald glæde mig til ikke at gå på listefødder, men i stedet at have en kollega som jeg kan have en hyggelig hverdag sammen med, som ikke bliver tøsefornærmet over ingenting, smasker højlydt ved den mindste indtagelse af mad eller konsekvent vender alt, hvad man har sagt, til at betyde noget helt andet. Så nu håber jeg at chefen står ved, at vi har store flyttedag på mandag. Det er vi i hvert fald nogle stykker som har set frem til.
Godt du slap af med din meget uheldige kollega.. Der er en artikel her om problemet:
Hej allesammen Desværre er der intet der er gået hverken som forventet eller som lovet fra min chefs side. Jeg sidder derfor stadig sammen med min trælse kollega, og jeg har opgivet at få det bedre her. Sidste mandag kom min kollega ind på kontoret efter en samtale med chefen og havde en noget mærkelig farve i hovedet. Han ville gerne vide, hvad det lige var, jeg havde gang i, og jeg så cirka sådan her ud:   Chefen havde valgt at referere, hvad jeg havde sagt om, at jeg gerne ville flytte kontor og hvorfor, og det betød naturligvis at både min kollega og jeg i den grad blev taget med bukserne nede. Vi fik nogenlunde redt trådene ud, så godt som man vel kan når man står i sådan en situation, og så blev vi enige om at gå ind til chefen, for vi var meget enige om, at han ikke kunne tillade sig at stille nogen af os i den situation. Jeg var og er dybt chokeret over, hvordan min chef kan referere noget, jeg har sagt til ham om mit forhold til en kollega - i mine øjne er det virkelig på et børnehave-stadium i opførsel, og som voksent og proffesionelt menneske må det være en selvfølge, at man ikke refererer den slags. Min chef mente, at han havde ret til at informere min kollega om, når andre talte om ham. Jeg mener, at når man går til chefen og lukker døren bag sig, fortæller at man personligt har problemer med sin kollega, fortæller hvor lidt der skal til at vi ryger i totterne på hinanden, at vi ser meget forskelligt på verden og slet ikke fungerer sammen - så er det da en selvfølge at det ikke er noget chefen refererer videre til den kollega. Såfremt han mente, det var nødvendigt at oplyse kollegaen om det, så skal det som minimum være ifølge aftale med mig - og så vil jeg i øvrigt gerne forklare ham problemerne selv og på min egen måde, og ikke i en to timer lang diskussion om hvem der har sagt hvad, hvilket jeg i øvrigt også holdt meget hårdt på, at vi ikke skulle diskutere, for det er simpelthen for barnligt. Min chef mente, at det jo var bagateller som var åndssvage, men det viser blot, at han slet ikke har forstået hvad jeg har sagt til ham. Min kollega gjorde som han altid gør; hører ikke hvad der bliver sagt, men bliver i stedet tøsefornærmet og skifter mening til det modsatte når det lige passer bedre ind i sammenhængen. Med andre ord, så var det to timer af mit liv som jeg godt kunne have brugt på anden vis, og NETOP fordi det IKKE skulle ende i sådan en fuldstændig formålsløs diskussion, havde jeg jo valgt at gå til chefen i stedet. Hvis det var noget, jeg mente var løseligt med min kollega, så havde jeg jo gået til ham - hvilket jeg i øvrigt også har gjort, når der var et formål med det. Så.... Jeg sidder på samme kontor endnu, og eftersom vi snart er midt i måneden, så forventer jeg ikke, at der bliver lavet om på det. Jeg skal være her indtil 1/12, men jeg har kun kontrakt indtil 1/11. Jeg har tænkt mig at sige nej tak til den sidste måned, for det er simpelthen ikke pengene værd. Min chefs opførsel i denne sag er meget sigende for, hvordan det er at være her, og jeg kan godt mærke, at jeg bliver mere og mere påvirket af det, også på hjemmefronten. Min lunte er helt ekstremt kort, og jeg går død på sofaen hver aften. Mit værn imod min kollega er at ignorere alt hvad der kommer ud af munden på ham, og så i øvrigt sidde med hørebøffer på hele dagen. Så kan jeg i det mindste holde ud at sidde her...
Øv, hvor er det bare en træls og dum situation.  Ved ikke hvem der er værst; kollegaen eller din chef   Jeg havde godt nok heller ikke fundet mig i den behandling fra en chef. Har han ingen interesse i, at hans medarbejdere har det godt? Når medarbejderne har det godt, udfører de jo altså et bedre arbejde.  Hvor er det synd for dig   Det er bare ikke alle mennesker som går i spænd, og det må man acceptere.  Mht. ikke at blande personlige problemer med arbejde, så er vi jo alle forskellige.  Hvis din økonomi kan bære, at du stopper d. 1/11, så synes jeg du skal gøre det. Man kan ikke sætte pris på sit helbred.
Afhængig af hvordan du har det kunne du snakke med din læge om en sygemelding? Har du en tilllidsrepræsentant? Har du evt. en fagforening du kunne vende det med? Men en ØV situation 
Mickro: nej, det virker ikke som om mine chefer har nogen interesse i, at deres medarbejdere har det godt. De har på et afdelingsmøde meldt ud, at hvis man ikke kan lide at være der, så må man jo finde et andet job. Og til min stress-ramte kollega, som har været sygemeldt fra januar til juni, har de direkte sagt, at de var ligeglade med hvem der udførte arbejdet, bare opgaverne blev løst, og så måtte alle humane hensyn komme i anden række. Begge dele er noget af en udmelding, og det opfordrer ikke ligefrem til, at man skal finde en fælles løsning på problemerne. Mine chefer er tydeligt af den overbevisning, at det ikke er DEM der er noget galt med, og så kan det jo være svært at lave ændringer. Det er super ærgerligt, for jeg har bare de sødeste kollegaer, og vores afdeling har de bedste forudsætninger for at blive en kanon arbejdsplads. Men når begge chefer kører sådan et løb - og samtidig er rigtig gode til at begå sig udenfor afdelingen, så bliver det svært. Min holdning er også klart, at glade medarbejdere er effektive, fordi de er engagerede og brænder for at gøre det godt. Den tanke deler mine ledere tydeligvis ikke. Jeg har en samtale med vores personalepsykolog på næste fredag. Hun er vist den, som bedst forstår problematikken i problemerne, og som også har de rette tråde at trække i. Vores arbejdsmiljørepræsentant er vist den eneste her, som støtter ledelsen, og vores tillidsmand har der tidligere været en proces igang omkring, uden held. Rygterne går, at nogen holder hånden over vores ledere, så jeg tror at psykologen er det bedste bud uanset. Problematikken har været rundt om øverste instans her, men tydeligvis uden resultat. Især vores øverste leder er rigtig vellidt udenfor afdelingen, så jeg forestiller mig, at hun formår at sno sig. Nu må vi lige se hvordan det går efter jeg har talt med psykologen, men jeg kan godt mærke, at jeg efterhånden er ramt, og det er godt nok meget længe siden at jeg sidst har haft det sådan her. Uanset, så har alt det her været en meget dyr lektie for mig. På mit næste job skal jeg godt nok være påpasselig overfor, hvem jeg viser tillid, og jeg må være mere forbeholden overfor, hvad en chef kan finde på. Og så skal jeg i hvert fald også spørge ind til, hvad man gør for medarbejdernes trivsel. Jeg ved jo godt, hvad svaret havde været i forhold til dette job, men måske kan jeg næste gang fornemme, hvis overfladen kunne krakelere. I hvert fald kan jeg lidt bedre nu forstå, hvad jeg skal se efter. Hvis det hele er alt for velpoleret, så er det nok knapt så pænt under overfladen.
Han kan da på ingen måde tillade sig at referere til kollegaen hvad du har sagt! Han kan selvfølgelig tage op med kollegaen at der øjensynligt er nogle vanskeligheder i samarbejdet i afdelingen - også ud fra at andre forlader møder i gråd eller raseri! Men at direkte referere hvad der er sagt i fortrolighed - den går ikke. Der tror jeg at jeg ville gå direkte videre til min chefs chef (med mindre din chef ejer firmaet er der ALTID en på grenen over ham)
Lisbeth: du har ret, og jeg har tænkt over, hvad jeg skal gøre. Egentlig har jeg ikke lyst til at rode mere i noget - jeg skal bare overleve den sidste måneds tid her uden for meget bøvl. Men jeg talte med en af mine kollegaer igår; hun er så en mere her, som er tæt på en sygemelding for stress. Hun spurgte, om ikke jeg godt ville gøre noget ved det jeg har oplevet, for deres skyld. Jeg har en aftale med personalepsykologen i morgen, og så har jeg taget fat i vores fælles tillidsmand, som jeg gerne skulle få en aftale med i løbet af nogle dage. Så må vi se, om det kan rykke på noget. Jeg håber ikke, at jeg skal trækkes ind i for meget rod på baggrund af det, jeg har oplevet, for det orker jeg simpelthen ikke. Men hvis de på en eller anden måde kan bruge mine konkrete oplevelser, så er det måske den dråbe, som får bægeret til at flyde over, det håber jeg i hvert fald. Ellers må det være en dråbe i glasset, og så hjælper det alt sammen. Nu må vi se hvad der kommer ud af det. Jeg søger alt hvad jeg kan af andre jobs, men jeg har svært ved at tage den endelige beslutning om, at det ikke er godt for mig at være her, og at jeg bare skal sige nej tak til en måneds forlængelse. Det er svært, når jobmarkedet er så hårdt, for der er også mulighed for, at jeg kan blive her fast, hvis hende jeg er vikar for ikke kommer tilbage. Men det kan også blive rigtig "dyrt" at sige nej til forlængelse, for hvem ved hvornår der kommer noget igen... Uanset, så har det allerede været dyre lærepenge for mig, og jeg har lige været sygemeldt i tre dage pga. svimmelhed og kvalme, så kroppen siger så småt til mig, at nu er det ved at være på kanten til, hvad der er sundt. Det var ikke lige det her, jeg havde håbet for mit første job.
derhenne af. Jeg har holdt et par pauser. Første var for omkring 7 år siden, vil jeg mene. I forbindelse med noget sygdom, kom jeg ud af hesteverden, men heldigvis har jeg nogle helt og addeles fantastiske veninder, der fik trukket mig med i stalden og ud på en skøn ridetur, og efter den tur, så havde mig og en veninde en fast aftale om søndagsskovture. (og jeg takker både hende og hende der trak mig med ud første gang med jævne mellemrum i mine tanker!). Jeg må indrømme, at jeg er helt sikker på, at det at de gjorde det for mig, "reddede" mig fra en masse selvmedlidenhed. Og det var også der, at jeg fandt ud af, at det der med heste, det er en vigtig brik af at være mig. Sidste pause, var efter jeg måtte aflive min hest. -Min datter var et år, jeg var kronisk plaget af skyldfølelse, både mod hesten, men også datteren. Lige efter han blev aflivet var jeg ekstrem fokuseret på, at finde noget andet, men efter et par halvhjertede forsøg, så tænkte jeg, at så var det nok bare det. Heldigvis var der igen en rigtig sød, dengang bekendt, som fik trukket mig ud til hest igen, og der oplevede jeg den manglende brik igen. Desværre har jeg så været lidt "uheldig" med heste, der ikke virkede eller jeg ikke passede med. Så selvom jeg ved nu, at det der hesteri er vigtigt for mig, overvejede jeg igen, om man skulle tage en pause. -Det blev jeg så kureret for, efter en skovtur på en fantastisk islænder (min første tur på sådan en ever!), og nu lufter jeg så en islænder i skoven et par gange i ugen. Det passer mit hoved pt. Det er simpelt og sjovt. Og da der foregår mange nye ting omkring mig pt, så er det hamrende skønt, at have hesteriet som et totalt fristed. Og det er jo i virkeligheden det jeg har ledt efter. Så jo, jeg kan sagtens følge dig. -Dog vil jeg så også sige, at så længe du har en lille en, så gør det til en dyd, at finde en hest, du kan lufte 1-2 gange i ugen, og hvor det er simpelt! Jeg har tidligere gået meget op i dressur, og havde mange ambitioner om stævner. -Og det kommer helt sikkert igen! Men lige nu, hvor hver dag er en ny dag, så er det bare fantastisk skønt, at give totalt slip og bare nyde!
TS - et barn på 4 måneder fylder rigtigt meget, både mht. tid, energi og følelser. Og børn bliver bed med at fylde og kræve rigtigt meget af deres forældre i mange år ..... Når de bliver 10-12 år begynder man at få lidt tid til sig selv. Mit bud, og afhængig af hvor meget de kan hjælpe derhjemme og hvordan familien ellers er skruet sammen. Mit forslag er, at du f.eks. går til ridning på en rideskole en gang om ugen, så kan du 'få hest i næsen' og styre dine abstinenser. Jeg har lidt fornemmelsen af, at du måske længes efter de unge frie år, hvor man ikke havde andre end sig selv at tage hensyn til. Nu er du, på godt og ondt, bundet af et lille barn. Undskyld hvis jeg læser noget, der ikke er der.
Så længe man har rigtige små børn er det svært og få tid til egen hest, find dog en dejlig part hest 
Hvor er han bare kær! Og hvor er Eagles Corner da en genial ide!!   Kunne ikke lade være med at trække på smilebåndet da jeg så det! Mht. at ride ud plejer det at hjælpe med en ekstra i flokken, så der ikke er en alene tilbage. De skal nok bare lige have et par dage til at vende sig til en lille nye før du rider ud.... Vi har faktisk samme problem her. Vi har tre rideheste og en 2 års, og når vi tre tøser på vores rideheste gerne vil ride tur synes den lille 2 års at livet er noget så uretfærdigt! Indtil videre har vi taget hende med som håndhest på marktur, men vi har et stort problem når vi så allesammen gerne vil til samme stævne. At du har fundet sådan et lille kræ uden at stå for alle udgifterne er da en skøn løsning!!!! Held og lykke med den lille nuttede ørn 
Åhhh hvor er Eagles Corner GENIALT!!  Det plejer at hjælpe gevaldigt at de er 3, når man rider ud på 1, men husk at de skal se ham som en del af flokken, inden du smutter  Sporal D shampoo er genialt til hudproblemer... Men allervigtigst skal du nok give ham et tilskud med Omega 3, for det er tit det de mangler, hvis de har lidt hudproblemer 
Eagle er super sød og en rar pony, men han har meget at lære. At løfte hove er et mareridt og stå pænt bundet er ikke helt en mulighed.... Men det skal han nok lære, han ar jo kunne engang. Ellers har det gået helt fantastisk idag 
div. vognmænd eller nettet. Prisen afhænger i høj grad af, hvor du bor, og hvor du køber. Vi har lige fået 3 m3 leveret løst til 1.000,- ex moms.
Det her er IKKE om hvilken strøelse man bruger og hvorfor. Næ nej, her til aften fik vi boksen muget i bund (snittet rapshalm som ikke bliver liggende) og fyldt op med 180 kg 6 mm træpiller. Da hesten skulle ind i boksen gik jeg først, som jeg plejer. Hesten trådte ind med forbenene og stivnede TOTALT! DET KNASEDE!!!!!! Og det knasede også jeg jeg trak hende helt ind og hendes bagben kom ind ..... Så ørerne var helt fremme, halsen helst spændt og jeg tænkte Oh sh.... hun må ikke gå i panik herinde .... så jeg vendte hende rundt og stoppede hø i munden, når man tygger kan man ikke være panisk samtidig. Så listede hun hen til krybben, stillede sig helt henne ved boksvæggen (der lå ikke så meget piller) og ÅD! og så kunne hun nøjes med at flytte forbenene lidt for at hun kunne nå høposen. Altså .... har andre oplevet at strøelsen var farlig???? Set i bakspejlet er jeg ikke så overrasket, hun er 'varm' men jeg havde da ikke selv tænkt på at hun ku blive bange. Hm ... håber hun overlever til i morgen 
Altså her på matriklen har jeg en hest der er stiv af skræk hver eneste gang der er sket noget nyt i hans boks... Ny strøelse, ny spand, ny høhæk - eller et dækken der hænger over fra naboens boks.. Og det er altså HVER gang der er fyldt nye træpiller ind i hans boks han stiller sig op - stivner - og fnyser inden han går derind...   Han reagerer kun sjældent på lyde - det er synssansen der tricker ham... Så i forhold til træpillerne er det de lyse piller på den mørkere bund af tørv/træpiller... Men sådan er det bare med Pletten.. Jeg har en teori om, at hans spookyness er noget han har tillært sig fra hans mor, der mistede synet med alderen, så da han kom til verden og hun ikke så ret godt længere, levede hun et MEGET struktureret liv, så vidt muligt uden synsmæssige forandringer... Han er dog ellers en meget fornuftig og afslappet ung herre - så han skal ikke have mange sekunder til at affinde sig med forandringerne..  Jeg håber også din hyppe overlever den farlige strøelse til i morgen..  Milla
du har forhåbentlige ikke smidt 180 kg træpiller ind i boksen uden at vande dem ud - for så har du altså en farlige boks og din hest har set rigtigt. du skal altid vande de træpiller du lægger ind, når du starter en boks op, det er farligt for hesten, den kan nemt miste fodfæstet og får forfærdeligt ondt i fusserne af disse hårde små klumper. Jeg har brugt træpiller i 10 år og kan kun anbefale det. jette
skal lige kigge det der an når de kommer ind første gang efter en lang græsperiode. Det sker ikke på samme måde med halm af en eller anden årsag   (De står på halm de få nætter de kommer ind om sommeren hvis vejret er helt elendigt - inden væggene er kalkede) Jeg vander altid mine ud - men der er naturligvis nogle der ikke er vandet helt ud og de knaser altså stadig - men det er tilsyneladende ikke knaseriet der småspooker mine - det er det de ser når de kommer ind. Mine stopper nemlig inden de jokker på dem  Jeg har i øvrigt også en pony der ikke er for dygtig til store ændringer - han går helt i stå når stalden er tømt, når væggene er malet, når der kommer ting ind i stalden igen osv ...   Det skal lige kigges an inden man vader ind sådan helt ukritisk nåh! *Hrmpf!* 
Hej Da min hoppe var 1 år havde hun aldrig set halm i en boks før, hun var født i spåner, og gået ude og sommeren også kommet ind op spåner. Vi skulle til show og der var jo halm i boksen hun skulle stå i. Hun NÆGTEDE at gå ind i det halm og der måtte 2 mænd til at give hende et skub bagi.  Hun hoppede lidt derinde i 2 min også var det overstået. Og hun har stået på halm siden..  /Mia
Mine to hopper kiggede også ret meget den første gang, de skulle ind i deres bokse med træpiller   Men, det tog lige 2 min., så var det ikke farligt mere. Jeg vandede dog også lige de øverste træpiller lidt, så det ikke var så glat for dem.
øhar aldrig hørt om den regl, det lyder selv opfundent. det er hvad der sker når heste "leger" på fold, vil man undgå det skal de gå alene, og det er mere synd da de jo er flokdyr
Le du bare, Nielsen   Det er helt okay.. jeg så såmænd også sådan her ud   da jeg læste sms'en. Har alligevel haft hest i over 10 år nu, og har aldrig hørt om noget lignende, men det kunne jo være at noget var gået forbi min næse. Hvad med ansvars forsikring, vil den ikke i nogle tilfælde gå ind og dække, hvis en hest skader en anden?
når man opstalder står der jo oftest i kontrakten på eget ansvar så kan man ikke forlange andre skal dække noget af beløbet. ¨nej jeg tvivler på ansvar dækker, så må man altså lave en syge forsikring på sinn hest
Det har jeg godt nok heller aldrig hørt om, og trækker altså også lidt på smilebåndet  Tror det er en regel hun selv lige har opfundet, for evt at få sine dyrlæge udgifter dækket...  Men selvfølgelig skal I andre ikke betale, fordi hendes hest er kommet til skade. Det er sådan noget man må ta med, når hestene er på fold sammen 
Så ka det ligepludselig godt blive dyrt, hvis en hest brækker benet. Og var "reglerne" så, tror jeg at rigtig mange heste ville stå alene oss min egen. I fordi den ku komme tilskade, men fordi jeg ik vil betale andres dyrlægeregninger. Håber ik der er ingen der hopper på den der:)
Det må være noget hun har drømt   Det er ens egen forsikring på hesten som skal dække, hvis man altså har den sygeforsikret.  Når man vælger at lukke sin hest på fold, er det altså bare den risiko man tager... 
Det var en af de bedre.  Jeg holder med de andre, det er på eget ansvar når man lukker sin hest sammen med andre. Ikke på vilkår jeg ville betale for det. Det er jo muligt at det er hendes hests egen skyld at den blev sparket. Mvh Anja.
den er faktisk god nok, der har været en artikel om det i et hestemagasin(mener det var magasinet hest) plus en tråd om det herinde, men det er ikke jeres forsikring, såvidt jeg husker men en fælleskasse imellem forsikringsselvskaberne. Det bliver bare sjællendt benyttet fordi der ikke er særlig mange der kender til reglen. Men prøv og søg herinde tråden er nok over 1 år. hilsen helen
tja hvis man med vilje smider en hest ud som man ved går direkte efter andre heste så vil jeg sige ja man skal dele prisen.. men det er jo yderst sjældent at der er heste som går under betegnelsen farlige uden de enten går alene eller er aflivet.. så nej der er ALTID en risiko for skader når man smider ens hest på fold.. så enten må man tage den risiko med eller også så må man lade hesten stå inde(hvad jeg ik synes er iorden.bortset fra pga en skade)... så betal selv og hold øje med hvordan flokken reagerer næste gang du smider din hest ud på folden om der er nogen som jagter den og skil disse evt af.. jeg har selv en vallak som en anden vallak har været lidt hård ved uden der dog skete andet end han nu står på en anden fold uden den..
Det er ikke min hest det handler om, men en hest, som går på fold med min. Har aldrig set min hest sparke efter nogen, heldigvis. Fandt lidt på nettet: Samtidig er der i hestelovens § 30 a, stk. 2 indført en generel pligt til, at alle hesteejere skal holde deres heste forsikrede, og der er endvidere indført en puljeordning, der indebærer, at forsikringsselskaberne i fællesskab har oprettet en forsikringsordning, der sikrer dækning til skadelidte, hvis skader er forvoldt af ukendte eller uforsikrede heste. Foreningen kaldes: "Foreningen af forsikringsselskaber til overtagelse af ansvaret for uforsikrede og ukendte heste" og benævnes i daglig tale "FUH". Her på kontoret har vi netop afsluttet en sag om en hest, der blev sparket på en fold af en anden hest, der efterfølgende ikke kunne identificeres. Hesten fik et voldsomt traume i hovedet og måtte efterfølgende aflives. På vegne af hesteejeren blev der derfor rejst krav mod FUH, og efter længere tids uenigheder blev sagen løst ved, at FUH anerkendte erstatningspligten og udbetalte erstatning for udgifterne til dyrlæge samt for hestens skønsmæssige værdi. Efterfølgende har vi dog i to lignende sager oplevet, at FUH og et af de øvrige hesteforsikringsselskaber, tilsyneladende koordineret, har indtaget det standpunkt, at der ikke kan udbetales fuld erstatning ved foldskader forvoldt af heste på andre heste. Begrundelsen herfor er ifølge forsikringsselskaberne, at den hesteejer, der sætter sin hest på fold med andre heste, har accepteret risikoen for, at hesten herved kan komme til skade. Som jeg læser det, kan hun måske få penge fra FUH, selv om det dog nederst i teksten, lader til at de er gået lidt fra det igen. Hendes hest er i øvrigt ikke forsikret. Den er (måske) blevet sparket på kæben, og har fået en bule der, som ender med at blive et overben. Der er intet sår uden på bulen, andet end en hårløs plet. Så hvis det kommer så langt, kunne man måske argumentere for, at det ikke er sikkert det er et spark, eller at hesten ved uheld kan have sparket sig selv?
Men så er det vel også FUH der betaler? Og ikke fold kammeraterne, eller er det noget jeg misforstår?
Jeg har aldrig hørt om, at opstaldede delte regningen vedr. foldskader. Min hest har haft seriøst mange foldskader, som har krævet dyrlægebehandlinger. Og jeg har aldrig overvejet at andre skulle dække, selv om deres hest bankede min. Nu er min hest også forsikret, men der er jo en selvrisiko, som skal betales hver gang. Men jeg kan huske engang, at min hest havde fået en masse bank, og dens dækken var flået i stykker. Der kom ejeren af den anden hest, som havde banket min og ville have, at jeg skulle erstatte hendes dækken, da der var kommet en flænge i det, og det jo måtte være min hest. Men der sagde jeg altså, at det var bare ærgelig, og at hun jo heller ikke ville betale mine dyrlægeomkostninger. Så blev der ikke gjort mere ud af det.
Fuh dækker kun hvis det er løsgående heste, udbrudte heste og ikke hvis det er en fold man selv sætter ud på/giver tilladelse til at hesten bliver sat ud på. Så det er nok hendes egen forsikring der skal dække, det kan hvertfald aldrig blive de andre foldkammeraters ejere.
Nej nej det svarer jo til at du fået en bule i din bildør mens du er ude at handle, når du kommer tilbage er der ingen der vil ta skylden, så alle på parkeringspladsen deler bare regningen... Den må hun længere ud på landet med...
Dyr er dyr.... hvis man ikke vil have den evt. kan komme til skade, må man pakke den ind i pladevat, lave boksen om til en gummicelle og aldrig tage den ud. Mere seriøst. Vil man ikke betale de skader man evt. får ved at lukke sin hest ud til andre på folden, skal man lukke den alene på fold (hvilket er synd)
Jeg glæder mig til den dag det bliver forbudt at sælge levende dyr på markeder. Jeg har gentagne gange talt med store bogstaver til div hestehandlere spec. ved Ullerup marked, hvor jeg jo kom en del, da jeg dengang havde hest i KRK. Jeg har også forsøgt at komme i forbindelse med dyrlægen (der sørgeligt nok aldrig var at finde, når man skulle bruge en). Spec. Låsby Svendsen har jeg haft mine ture med, men også en del andre, og jeg bemærkede at når man hævede stemmen gradvist, ved et flabet svar fra hestehandler-folket, (så folk omkring blev nysgerrige og stillede sig op) så ville de ligepludselig gerne i dialog med en. Ikke fordi de gav en ret i alt hvad man sagde, men små forbedringer er bedre end ingen. F.eks havde jeg en diskussion med en hestehandler hvis heste stod i bagende sol, og havde gjort det hele dagen, uden tilbud om vand. Der afbrød jeg deres frokost med våde vare, som hestehandler med venner indtog, naturligvis under parasolens skygge. Da folk begyndte at stille sig op omkring os og medgive at de skulle have tilbudt vand som et minimum, samt det at jeg selv begyndte at hente vand i spande, så gik han selv igang med at vande sine heste, dog havde han kort forinden lige truet mig med sin kræmmerstok. Næsten synd for manden at jeg ikke viste angst i situationen. Har også selv set forvirrede føl og hopper blive skilt ad på den måde, og det gør ondt langt ind i hjertet.
Kun en måde at stoppe det på. LAD VÆRE MED AT KØBE HEST PÅ SÅDANNE MARKEDER. Ingen kunder ingen heste på marked. Så nemt. MVH Hanne.
At man ikke køber hest på markeder kan vel sagtens reducere salget en smule, men nu er det også typisk hestehandlere imellem som sælger/køber disse heste. Og dermed vil de vel altid være på markeder, da de jo "støtter" hinanden. Tror faktisk det er mindstedelen af alm. mennesker som køber hest på et marked? Sådan som jeg har opfattelsen af det... Men ret mig gerne hvis jeg tager fejl  Man ser jo tit de gamle hestehandlere bytte med hinanden, det er jo ofte lige præcis til markeder at de rigtig kan få byttet, solgt og købt en masse. Jeg har altid tænkt at salg af heste på markeder skulle forbydes, især når mange af de handlende åbenlyst ikke tager sig ordenligt af deres dyr, til skue for alle og enhver. Og at der er en ledelse på sådan et marked som ikke tager et ansvar, synes jeg er forrykt. Mvh. Maria