det er med lidt flovhed over mig selv jeg nu opretter dette indlæg.. Den 10/10-08 mistede jeg jo min tro følgesvend nobi.  Det var en hård tid med MEGEN støtte, også herinde fra. Nogle dage efter tabet modtog jeg en stor konvelut med posten. Inden i var der et smukt billede tegnet af mig og min dejlige tøs.. jeg var rørt til tåre, i hele hovedet!     .. puha.. det lidt overvældende igen.. og var det også dengang, så min mor og far valgte efter en snak at vi ville gemme alle gaver billeder og lign væk til jeg en dag sagde til dem at NU ville jeg have det frem. den 10/10-09 ca valgte jeg at få noget af det frem, et kæmpe billede som nobi's ejede havde givet mig nogle uger efter vores fællestab, men som jeg også havde måtte gemme væk, fordi jeg følte en kæmpe skyldfølelse.. Nu har jeg længe tænkt og tænkt, om der ikke manglede noget.. idag smuttede jeg ned til min far og nævnte for ham noget med en tegning de havde gemt væk for snart 2 år siden. jo men den lå der og der. Overraskende går jeg op og finder denne tegning som jeg nu husker så klart, og nine øjne strålede bare op! jeg er så rørt over denne gave, og derfor også flov over jeg først nu kommer frem med den og først nu formår at sige et kæmpe 
Virkelig et smukt billede 
Sikken flot tegning!!!!!!!!!!!!   !!!!!! Og tillykke til dig, for nu at kunne have tingene fremme!!!!
Rigtig flot tegning. Det må være dejligt at have sådan et minde.
Hun hedder ihvertfald Kirstine Korsager
Ja hun har da i hvert fald tegningen i sit album over hendes tegninger.. Flot tegning i øvrigt
Lækker baby