Signe, det ser flot ud. Sid et billede når du er færdig med rumpen også 
Var du ikke med til TREC i Ledreborg? Synes bestemt jeg så din smukke hest med den fine klipning derude 
Her er de steps jeg fulgte til at vænne min skøre vallak til det i sin tid. 1. jeg lagde klipperen længe henne af gangen i tændt tilstand. Det var nok til at gøre ham bekymret, men jeg striglede og nussede som normalt et par dage til han har helt ligeglad. 2. den slukkede klipper hvade jeg med i hånden når jeg striglede og vekslede mellem at røre ham med den og striglen til jeg kunne komme til over det hele med klipperen. 3. klipperen blev tændt igen, men lå nu så tæt på ham at jeg lige præcis fik en reaktion. Flyttede den tættere og tættere efter hånden som han slappede af. 4. Striglede med den tændte klipper i den anden hånd. 5 Klip klip klip - kold hest! Det tog vel 7-8 dage at lære ham. Siden kunne jeg bare starte op hver vinter og klippe løs.
Tak for alle de gode råd  Jeg har ingen klipper til rådighed de her dage, men kan vel bare bruge en alm hårtrimmer? - Tænker det er lyden der er det vigtigste.. 
Tja, jeg er nok lidt alternativ. Ved de heste vi har haft de sidste mange år, har der ikke været anden tilvænning end at stå i boksen ved siden af og se kammeraterne blive klippet. Og så er jeg startet et sted hvor heste typisk ikke er kildne (at starte under maven, i lysken e.l. kan godt være problematisk   ) De første gange Axel blev klippet, var han meget ked af det når man nærmede sig hovedet, så der fik han en kanpt så yndig afslutning deroppe, og blev ikke klippet i hovedet. Han brød sig heller ikke om benene så de blev ikke klippet. I dag bliver han osse klippet på undersiden af hovedet og om nødvendigt osse benene, uden de store problemer. Martha er for første gange blevet fuldklippet i år, men med hende har vi snydt lidt, for vi har haft hende fra føl, og hun blev klippet under halsen/på bringen for første gang da hun var 6 mdr da hun satte voldsomt meget vinterpels og derfor svedte. Axel har jeg lært at træde op på en skammel med det ene forben, så kan jeg nemlig uden problemer selv klippe mellem forbenene og nemt komme til. Arbejder på at lære Martha det samme. Hvis bare man giver sig god tid, har jeg ikke oplevet en hest endnu som ikke faldt til ro når først man er kommet igang
some1 - hvor ER det flot!!! Ville kun give et pip om blue hors "relax amino", virker rigtig godt på mange heste. Nogle bruger ørepropper: 
sikke en historie, jeg håber det kommer til at gå godt for din hest. den hest/pony jeg er tættest på, er nok min bettemand en lille shetlænder, han viser mig altid, hvordan han har det med hans opførsel. Fik ham efter han var faldet i en brønd og kommet slemt til skade hvor ejeren ikke ville betale dyrlæge, aftalen blev så, at mod jeg betalte dyrlægen så var han min. Stod ved ham i brønden indtil nogen der kunne hjælpe med at hive ham op kom frem, og tilbragte den sommer rigtig mange timer hos ham med at pleje og passe alle han syede sår(han blev syet med mere end 30 sting) og hudafskrabninger. At han ikke trives andre steder end, hvor han kan se mig hver dag, viser han ved at blive utryg og bryde ud, prøvede at sætte ham på sommer græs, hvilket han ikke kunne finde ud af og derffor brød ud i sin søgen efter mig, mens når han går ude foran min dør på fold bryder han aldrig ud. Hvis han er tryg og tilpas så kan han klare alt, bliver han utryg eller nervøs klæber han op af mig. Jo bedre man kender sine heste, desto tydligere mærker man også hvis de ikke har det godt. hilsen helen
Altid dejligt at høre fra dig Anne, dejligt du fandt frem til Cailix' problem. Jeg håber det går godt for jer herfra. Jeg har selv en hoppe på 7, hun har altid været meget livsglad og livlig, men altid under kontrol. Om vinteren kom hun tit i ridehallen og fik lov at løbe løs, hun gik passage og piaffe hele vejen derover, og når vi kom derind, var der stejl og buk på stedet i bare iver, uden at hun slog ud efter mig, eller prøvede at løbe fra mig. Og så stillede hun sig pænt og ventede på at høre klikket, der betød at hun var fri, og måtte løbe. Hun har altid været lidt vild og vågen. Da hun skulle tilrides, var hun så sød og dygtig. Det gik over al forventning at komme på ryggen af hende. Desværre blev hun efter meget kort tid halt, og var derefter "syg" i 2 år, hvor vi prøvede med genoptræning, kiropraktor, speciel såler, mm. jeg var på ryggen af hende af nogle omgange, men det blev aldrig godt. Jeg har altid lyttet meget til hende, og har altid stoppet når hun har sagt fra. Jeg er stadig meget fascineret af, hvor sød hun altid har været til at sige fra. Hun har aldrig smidt mig af, blot spændt sig, lavet et lille hop med numsen osv. Når man nu har set Medina være løs i hallen, så ved man også at hendes evner til at bukke og stejle mm, de fejler bestemt ikke noget. Hun har altid været fantastisk sød at ride, og har altid følt at hun har passet meget på mig. Det rører mig utrolig meget, jeg har altid været spændt på hvordan hun ville være som ridehest, da hun har været sådan en vildbasse. Men hun var ikke mindre end perfekt  Min nye hest Capina er lidt anderledes. Hun har været problematisk ved tidligere ejer, og smed af. Hun har gået i løsdrift og hygget sig hos avler til hun var 5, så blev hun sendt i tilridning hos en berider, og derefter solgt til pigen, jeg købte hende af. Capina er lidt nervøs af sind, og siger meget voldsomt fra under ridning, hvis der sker noget. Jeg fornemmer at hun har sagt fra dengang under tilridningen, og ikke er blevet hørt, men har fået klaps i stedet - og derved har lært, at skal man sige fra, så skal man tale med store bogstaver for at blive hørt. Jeg har snart haft hende i 6 måneder, og pt skridter vi, øver stop og drej mm. Det er tydeligt at hun mangler tillid under ridning, men jeg kan mærke at det går den rigtige vej  Jeg havde engang en låne hest som var ret velredet, pludselig en dag byttede den ikke rent i galoppen, og på den ene volte faldt den i trav i hjørnerne. Havde jeg været yngre havde jeg bare sparket til den, og været efter den, men jeg fik en massør ud og give hende en omgang, og så var problemet løst. Den byttede igen rent, og galoperede fint rundt i selvbæring. Ved at lytte til hesten, og til min egen mave fornemmelse, fik jeg løst problemet, i stedet for at symptom behandle. Den oplevelse lærte mig hvor vigtigt det er at lytte til hesten 
det er ligesom mennesker. Jeg har selv haft smerter i hele kroppen, siden jeg var lille, og har vænnet mig til det. Det var helt normalt for mig at ligge på ryggen efter mit deltids-job og skubbe mig ud til wc, fordi jeg ikke kunne rejse mig op. Du ville tro det var løgn, så lidt jeg har været ved læge i mit liv!! Fordi jeg netop er vant til smerter, er det normalt for mig. Hvor andre, som fik en akut skade i deres voksenliv, ville brokke sig! Jeg ved ikke hvordan det er, ikke at skulle kompensere. Og således også nogle heste. Når jeg kigger på de fleste heste, er jeg ikke i tvivl om, de har ondt nogle gange, men stadig meget flinke. Men det er jo netop derfor, man skal være "MOR" for dem, for de siger ikke alle fra.  Fordi jeg kender det fra mig selv, synes jeg ikke, det er en dejlig historie, men mere tragisk.