Jeg har selv tænkt den tanke mange gange. Jeg blev stald pige ude ved en familie, da jeg var 12 år. Jeg var vel hos dem til jeg var 16 ca. Fik min egen hest opstaldet der osv. Når man så er 14-15 år gammel, er det knap så sjovt at bo hjemme. For ens forældre er jo helt væk i hovedet syntes man. Så De tilbød mig at bo hos dem. Jeg blev ung pige i huset, hjalp til med børn og stalden selvfølgelig. Konen betød rigtig meget for mig. Jeg lærte rigtig meget om heste i de år jeg var hos dem. I dag har jeg stadig kontakt til dem, selvom de blev skilt og gården blev solgt. Knus sarah
Der er ufatteligt mange mennesker. Ikke en specifik, men utrolig mange mennesker igennem de 11 år som rytter
mit forbillede er min bedstefar. Min mor sammenligner mig af og til med ham. Han var fjordheste avler, dommer og vandt en del præmier. Men mest af alt elskede hestene ham. Når han solgte dem, stak de af og til af, og vendte tilbage til ham over flere gange, og han måtte så købe dem tilbage   Han var indbegrebet af en fast, kærlig hånd. Lone
Jeg vil helt klart sige Lars Petersen som i sin tid var ansat på BlueHors. Han er helt fantastisk. Meget jordnær. Og en rigtig rar person. Hans ridefærdighederne og omgangen med hestene gør at jeg nærer stor respekt for ham. Udover ham har jeg meget stor respekt for Mette W. Andersen som jeg var ansat ved i Ringkøbing. Hun er en knald dygtig rytter. Og hendes måde at være på er helt fantastisk.
Min datters underviser gennem 12 - 13 år. Hun har lært os alt og især aldrig, at gå på kompromis med hestens velbefindene. helen hjortholmandersen ♥helen& - hvor dejligt at du nævner Cordrey. Vi har været så heldige, at stå på deres sted i nogen år og er velkomne til, at komme tilbage hvis vi får brug for opstaldning igen. Chris er det mest fantastiske mestemenneske jeg nogen sinde har mødt og vi har aldrig stået et bedre sted. Den mand kan passe heste og køre en pension så englene synger.   Chris har en fingerspidsfornemmelse for hver enkel hest. Pensionshestene blive behandlet som hans egne. Intet forbigår hans blik, alt køre efter en snorlige hestesnor, der er fred og ro i stalden ligegyldig hvornår man kommer, hestene stortrives, boksene muges to gange daglig og der er altid friskt i stalden. OG SÅ - er der ingen sladder og brok i stalden.     Det tålereres simpelhen ikke. Det er det eneste sted vi har stået, hvor vi ikke har været der hver eneste dag. Vi har trygt kunne blive hjemme hvis hesten har haft en fridag. Vi har fået en "balle" i de år vi har stået der. Det var i en kort periode hvor vi havde bøvl med hestens sko og hvor han kun blev skridtet. Vores helligbrøde bestod i, at vi ikke fik sagt det til Chris, så han kom på 3. dagen og sagde, at han skulle ha at vide hvis de toptrænede heste lavede mindre, for ellers kunne han jo ikke tilpasset foderet præcis. Chris tog nemlig hensyn til om hesten havde fri - men gik på fold. Hesten var i arbejde - let eller normalt - og om den gik på fold. Om hesten var skadet og gik på fold eller ej. Sådan  Det er den bedste balle, jeg nogensinde har fået. Den gjorde at jeg blev endnu mere glad for at stå der. Sådan en service får man ikke mange steder.
alt mine heste   De har lært mig rigtig meget.
Der må jeg sq nok sige min søster (Stald-no) Hva hun viste om heste viste jeg ikke og omvendt.. Vi kunne hver i sær noget den anden ikk var god til.. Så selvom vi ikke altid er enige er vi meget enige når vi når til heste  Og ved jeg altid kan ringe til hende hvis jeg er i tvivl om noget med min hest.. Tro mig er jeg ind i mellem og hun er altid sød til at forklare og ellers finde ud af det for mig. Men hold da op hvor tiden flyver.. Har snart redet mere eller mindre fast i 13 år...  Føler mig pluslig meget meget gammel 
ikke noget forbillede som sådan. Men jeg må sige, at der er en lille håndfuld personer herinde fra, hvis viden, holdning og erfaring jeg har enormt stor respekt for, og som jeg uden at blinke med øjnene ville overlade mine heste til. Pony-mor: det lyder da som et helt fantastisk og yderst sjældent sted, hvor i havde jeres hest opstaldet. 
puha.. den synes jeg er svær... men mit forbillede er nok min mor, som har lært mig op i rigtig meget ang omgangen med hesten.. at det giver bonus at respektere hesten for så respektere den også dig. samt at tillid er vigtigt.. og mit andet forbillide er nok en der hedder Lillian fra jylland som jeg var på weekend hos mht jobmæssigt.. og hende og hendes familie var simpelhen så rolige mennesker, og afslappede og følte mig virkelig velkommen, samt at hendes måde at håndtere hesten på og ride den på var bare helt fantastisk. altid en rolig hånd og aldrig hævede stemmen uanset hvordan hesten teede sig. det var vildt imponerende og så har jeg et mere. Min veninde som simpelhen bare er kanon både fra jorden og fra ryggen af en hest. altid stille og rolig. og begiver sig ind i hestens verden og deres natur og kropssprog..
En der hedder Knud, en der hedder Lone - de 2 har lært mig stort set alt jeg ved om hestehold (vedligehold osv). Så har flere andre lært mig en masse ang. ridning og heste omgang generalt. Men mest har jeg nu nok lært af hestene 
Jeg vil give Helen ret i at familien cordrey er fantastisk dygtige hestemennesker. Men dem der har haft den störste betydning for mig gennem tiderne er nok: Ragner Gustavson, Min förste rideläre på stensgård rideklub, og tidliger svensk ol rytter. En helt fantastisk dygtig rideläre og uden tvivl grunden til at jeg blev ved med at ride   Jeg har desvärre ikke haft kontakt til ham i mange år. Preben Bonde, en hestehandler på fyn hvor jeg begyndte at ride der jeg var 14, Preben var et fantastisk dygtigt hestemenneske med öje for en god hest, hos preben kom jeg til at ride utrolig mange forskellige heste, og lärte en masse. Preben var også både et godt menneske der bekymrede sig om både mennesker og dyr samt en god ven. Äret väre hans minde. Sören Knudsen, vejle rideklub, red jeg ved i et par år og han er en helt fantastisk indstruktör og rytter. N.K. Hansen, tidliger indehaver af danmarksrekorden i höjdespring, N.K. var tidliger kendt som "troldmanden" på grund af hans evner til at få det meste til at springe. Jeg red ved N.K. i en årräkke og har også haft fornöjelsen af at ride en del af N.K.s ungheste til. N.K. var en fantastisk indstruktör som virklig gjorde alt for sine rytterer, derudover var han i mine öjne et godt menneske og en god ven. Äret väre hans minde.
Kan være lidt svært at sige for mange har betydet en del for mig ifh til heste, det har været i forskellige faser af mit "hesteliv". Dog vil jeg gerne fremhæve en...nemlig vores berider Søren Hedegård der er ansat på S.K.O. Søren har en del heste i ridning...og nu har jeg fulgt hans arbejde hver dag i halvandet år. Jeg har ALDRIG hørt en hævet stemme..set ham bruge unødige hjælpere..tiltrods for mange af de unge heste i mine øjne har været livsfarlige . Hans rolige væremåde, og den måde han tager sig ( personligt) af alle hestene er beundringsværdigt. Uanset hvad "vilddyr" han har i hænderne går der ikke længe før de er rolige, tillidsfulde og helt trygge. Jeg ville ønske jeg kunne fremvise en video af Søren når han tilrider en hest..uanset hvor meget de bukker, stejler og skaber sig tossede, ja..så sidder Søren og fløjter..helt rolig..småsnakker med ponypigerne...tager stilling til de spørgsmål staldpigerne kommer og stiller..og lige pludselig skridter han rundt på en rolig hest, der går med ørene fremme og ser helt tilfreds ud...den trylleformular gad jeg godt have.. Jeg synes han er suveræn i hans omgang med hestene. vh Helle
Der er flere jeg synes er et forbillede for mig - såsom fx Albert Voorn (den første til officielt at "lære proff'erne" at hestene gerne må gå som de bedst er i balance i tilridningen til springet). Susan Kjærgaard fordi hun tackler fx en refusering på i mine øjne den perfekte måde. Anita fordi hun er en fantastisk underviser og helt nede på jorden ligesom resten af familien Cordrey - super kompetente og søde hestemennesker   . Af de "ikke kendte": min veninde der altid formår at tackle heste og livet på den måde jeg gerne vil kunne, og lærer mig en masse ting(ikke kun om heste).   Ingen navne nævnt - men hun ved formentlig nok selv hvem hun er hvis hun læser dette 
fremmest min stedfar. Han var hestemand, ingen tvilv om det. Han havde et ualmindelig godt tag på heste, og især ungheste. Da vores fjordhoppe var 4 år, var hun redet i 1 års tid. Og han ville enormt gerne have hun kunne køres med for vogn. Han havde et vennepar, hvor manden var gammel mælkekusk, så jeg red Maj over til dem, en lørdag formiddag. Først fik vi drukket kaffe, og så gik de ud og gik med Maj med seler på i ca. 1½ time. Så bagefter, fik de hende sat sammen med en god garvet fjordhoppe, der var super til oplæring af nye køreheste. Og så kørte de med dem, indtil middag. Så fik vi alle mand frokost, og efter frokost kørte vi igen med fjordhopperne, først på de grønne marker (det skal siges det var om efteråret, for der var et rigtig flot vejr den dag, med flot brune farver). Og da hun var så stabil der, kørte de en tur ud af cykelstien. Og da den så var stabil der, kørte de en rigtig tur ud på asfaldtvejen. Og det gjorde de helt til eftermiddagskaffen. Min stedfar var med noget af turen, og måtte kører hjem for at fodre vores grise (han havde landbrug). Og da klokken var ca. syv om aftenen, da kom Erik og Maj kørende i vores jumbe, hjem til os. Så var hun kørevant. Og den dag idag hvor hun snart 20 år, fået en del føl og kørt en masse ture, ja så har hun aldrig kørt løbsk. Tværtimod. Hun elsker at gå for vogn. Min stedfar fik hende, da hun var knap 3 år gammel, og begyndte og at arbejde med hende. Vi var fælles om at få hende redet til. Han sagde til mig engang "Lotte, husk og lov mig en ting, når du selv skal arbejde med ungheste, lov mig at være tålmodig. Du må aldrig presse mere den til mere, end højest nødvendig. Sørg altid for ros, selvom den har kun gjort det halvt. Den er god til at huske. Og en dag, vil belønningen komme". Ja jeg får helt tåre i øjenene, at tænke på de ord, men de ord glemmer jeg aldrig. Og han fik jo ret. - jeg har lavet et lille link af ham inde på min hjemmeside, hvor der er et billed af ham. Ja uanset hvad, selvom grisene jo var produktionsdyr og han skulle leve af dem, ja så havde de det godt i hans varetægt. Han nød et hvert sekund med de dyr han kom nær. Selv vildkattene, ja de skulle da have lidt, så de kunne holde skadedyrene borte.
Men Karin Gundersen skal have en del af æren for min dressur uddannelse. Hun lærte mig rigtig meget. Ellers så er det godt nok mange forskellige, ingen nævnt - ingen glemt 
er min far, og så en oversergent vi havde på kasernen, CD Müller. 
Trådstarter lægger ud med at fortælle, at hun er RYSTET over, at en rytter vælger at skridte banen rundt og spilder ca. 1 min. af andres tid med denne uacceptable opførsel. Undskyld mig, men jeg finder det fuldstændig grotesk, at man kan blive harm over, at en rytter vælger hestens ve og vel frem for endnu en dårlig oplevelse med i bagagen. Brug da for søren kræfterne på at harmes over alle de talentløse ryttere, der banker hestene over springene, mens de flår dem i munden fordi de ikke kan styre dem. DET er spild af tid, og der er alt for mange af dem! Susan, fortsæt det gode arbejde (og jeg er ingen fanatiker), og så kan du jo bare smile, når de harmfulde ryttere, der synes, du har spildt deres tid, har brug for din hjælp, fordi deres hest er blevet "fræk" og ustyrlig på springbanen. Det har ikke en dyt med hvilken "skole", man tilhører; det er da ren og skær sund fornuft og god omgang med dyrene.