Hejsa alle i kloge og dejlige h'ænder Jeg er i den lykkelige situation at jeg er kæmpe dejlig gravid og jeg nyder det 99 % af tiden  Men der er et lille minus, hvor jeg har rigtig dårlig samvittighed. Det er graviditets vitaminpillen som skal tages hver dag. Jeg er en af de få personer, som bare ikke kan sluge piller lige meget hvordan man gemmer dem. det er som om maven registrere pillen i maven og en ½ til en hel time efter, så vender maven sig og alt ryger retur. jordmoder og læge siger at jeg skal blive ved med at forsæge, for det ville være bedst hvis jeg kunne holde dem nede for babys skyld. men jeg tænker bare: det er jo ikke kun pillen der ryger op - det er jo også alt maden, og det er jo skisme ikke sundt for nogen af os. så lige nu springer jeg vitaminpillen over og spiser ekstra med sundt og godt og maden bliver nede i maven nu og er styrkende for mig i hvert fald. men tror i baby lider nogen skade??? hvad ville i gøre ??? de kærlgiste hilsner Mithril
Gælder det også hvis du knuser den i en gang havregryn med mælk på eller noget? Hvis du virkelig virkelig ikke kan få skidtet ned, så er jeg altså helt sikker på at både du og baby overlever fint uden 
er du henne? Det vigtigste er jo at spise sundt og så få din folinsyre indtil uge 12 mener jeg det er... Folinsyre kan købes i piller for sig selv. Jern fra uge 20...
Hmmm mine børn får helt sikkert ikke for 3000, familien er blevet enige om for 200 kroner hver og så egentlig bare til de man holder jul med, og det er så i dette tilfælle 2oo fra min søster og hendes mand, 200 fra min bror og hans kone, og 200 fra min mor... Af mig får de... Cecilie på 3 år, får det hun har ønsket sig aller mest hele november og december månde, nemlig en bog med karius og baktus, til små 145 kroner. Christina på 8 får en trøje fra WOW (til 249,-) som hun har ønsket sig rigtig meget, og så får hun vel en masse ting fra hendes farmor farfar, og alle de andre på hendes fars side... Meeen skal en tur ind til byen imorgen og der er jeg ganske sikker på jeg køber lidt mere, meeen penge har jeg ikke for mange af... Nåår ja, så får de også gaver af ham jeg har hestene hos, der får cecilie sengetøj, med my little pony,(120,-) som hun elsker, og Christina får en smart trøje,(170,-) plus noget jeg ikke ved hvad er, men han snakket om måske at købe liverpool sengetøj. Så det er langt fra 3000 kroner i alt til mine to børn, men ved som sagt ikke hvad de køber for til Christina, på hendes far's side, men de plejer hvertfald ikke, at se på prisen før de køber... Mvh. Pia.
Ja Alma får et legekøkken i træ og en kæmpe plys hest = 600,- kr. 2000,- fra forældre eller i alt? Hvis det er 2000,- fra forældre når vi ihvertfald ikke derop. Hvis det er 2000,- i alt, ja så når nok et godt stykke over.
Vi har ikkr nået fast beløb, vi giver gaver får. Vi giver Emilie 1½ år en "hoppehest" til 350kr Jonas på 6 måneder får et aktivites center, som også kan buges som gåvogn, mener det kostede 350 kr på tilbud. Vi giver ikke så store gaver i vores familie, så jeg tror de får for lige over 2000 kr hvis vi skal ligge beløbene sammen. I den aldre mine børn har er de jo også lige glade hvad tingene koster, så jeg syntes det er fint, at holde prisen på gaver nede når de er så små, så kan man altid gemme pengene og give dem størrer gaver, når de bliver størrer og har forstand på hvad tingene koster. Hilsen Janne
Franciska får en lommelygte med prinsesserne på, som hun har ønsket sig VOLDSOMT - den kostede nok ca 80 kr i Las Palmas. Så får hun en dvd-boks med Askepot og Den Lille Havfrue til 199,95 og til sidst en Barbiedukke der kan sige *Lalalalala* - Den fandt jeg på tilbud til 100,- så samlet 380,-. Oliver får 'bare' en kasse med Duploklodser, den har kostet 160,- på medlemstilbud. Ungerne bliver glade, og bliver i øvrigt også forkælet rigeligt i hverdagen...  Vi er kun på gaver med børn i år, dvs vi modtager ingen og vi giver kun til børn. Vi har givet mellem 100,- og 250,- til hvert barn alt efter alder og interesse. Som en anden var inde på, det er FULDSTÆNDIG ligegyldigt om der står 20,- eller 350,- på prisskiltet, det er jo lissom ikke dét ungerne bliver glade for! 
giver vi kun børnene gaver, og så giver min mand og jeg hinanden et par gaver. Vi har ikke beløb på, hvad vi vil give for, men jeg tror at vi giver vores egne børn for omkring 1500-2000 kr pr barn. Min ældste datter får noget tøj i et bestemt mærke som hun brændende ønsker sig samt en masse småting. Musik, pung... Mine drenge får noget forskelligt brugbart som de har ønsket sig. En får et sorround anlæg (han er lige flyttet i 2 værelses) samt småting til lejligheden. En anden får en ekstern harddisk samt noget tøj i et bestemt mærke. Den yngste datter får en Amasing lexie (en eller anden hund der kan en masse og som er hendes absolutte højeste ønske) samt en halskæde med navn og lidt småting. Det lyder måske for nogen af meget, men det er vores valg. Min nevø giver vi for omkring 400 kr, da det er en aftale vi har med min bror og svigerinde. Han får en DVD med junglebogen samt en flot stor Ford traktor som hans onkel har i stor størrelse her hjemme  Jeg ved at min svigermor har et bugdet der hedder 300 kr pr barn og mine forældre har et der hedder 600 kr pr barn. Jeg synes selv vi vælger gode gaver til børnene, som de nok ville ha fået alligevel. Nu har vi så bare valgt at købe dem her til jul og kalder dem for julegaver 
Lærke får enten en bobles elefant eller en fatboy junior + bøger + dvd'er af os. De to store ting får hun først når vi er flyttet og den hun ikke får til jul får hun til fødselsdag i januar   Derudover får hun en tallerkenrække til alle sine b&o
Havde lige lavet et enormt langt indlæg som den bare har smidt! 
får i år (af os) Astrid: en sækkestol med Bratz (250,-), en cd afspiller (250,-), en hestevogn til hendes Schleis heste (150,-), en rytter til samme heste (125,-) samt en springbane til hendes heste (150,-) i alt: 925,- Gustav: en sækkestol med Biler (250,-), en cd afspiller (250,-), et legetæppe med veje (150,-), 3 biler (150,-) og en Ninja turtles med motorcykel (199,-). I alt: 999,-. Og det er bare fra os selv. Vi har en STOR familie, så mine unger får gaver for LANGT over 2000 kr. Dog vil jeg sige at mange af de ting de får et til deres nye værelser (vi er ved at lægge en sidste hånd på ombygningen af vores første sal, som skal være børneværelser) samt praktiske ting. De får faktisk ikke legetøj af ret mange andre end os... Og resten af året får de intet (jo en ny pakke tucher nu og da, men ellers ikke...). Gaver får vi kun her til fødselsdag og jul.
Vi er de onde forældre   valdemar er 8mdr og han får en klapvogn, men først til januarudsalget. hvis vi lige falder over et stykke legetøj han vil syntes om (15-50kr) ville det være fint bare for vi kan ha en have hvor der står til Valdemar fra Far og Mor. Det har vi jo aldrig prøvet før  Hvad han får ellers ved jeg ikke og slet ikke hvad det koster.
Casper på 12 får fra os sony errisson 580 mobil med abm samt en ny vinter jakke og en boss deo Camilla på 9 år får high scool mucial sing in samt en high scool bluse og en hest i stald Legetøj) Laura på 3 år får brio lyserød dukkevogn samt pude og dyne der til og pudsle taske og noget af det nye my littelpony samt sådan hus med figurer så får de fra min bor og hans familie og fra min mor deres mormor og farmor samt af en vi kender så de kommer nok på 3000kr hver af dem glædelig jul til alle
Tobias får for knap 350 kr af os, han får nemlig 4 gaver; 1 Postmand Per bil 1 gul metalbus 1 bog om traktorer 1 bog om lastbiler   Hvad og hvor meget han får for af resten af familien ved jeg ikke. Vi valgte at købe 4 gaver fordi vi holder jul sammen med Jans familie, inkl. Tobias 2 kusiner som plejer at vælte sig i gaver - og så synes jeg det er lidt synd at når Tobias har pakket sine op, så er pigerne ikke engang halvt færdige med at pakke deres ud - og så kan han sidde og se på at de har flere pakker liggende  Pigerne får af os, for ca 100 kr hver. Om det lige sniger sig over eller under gør ikke så meget,men ca deromkring.
kan du få i dråber 
jeg er en af dem der IKKE kan sluge en pille, så jeg spiste kun de piller der måtte tygges, og de indeholder ikke ekstra til gravide da det er alm vita til voksne... Den er fra multitabs - ved ikke om din mave måske kan klare en sådan pille, da den jo er kvast inden den når maven... Det kan da ære værd at prøve 
gravid røg at på- hele tiden. Jeg nåede aldrig at tage Gravitamin og min datter har det fint alligevel. Min jordemoder sagde dengang at det ikke var så afgørende.
Så er jeg ganske sikker på at både du og babyen klarer Jer fint uden.. Jeg var sådan en torskeklovn til at huske at tage mine piller  Og Jeg har da fået to fine unger.. Du kan tage kraüterblut, som er noget du drikker - og jeg mener at samme firma også laver div. andre vitamindrikke. Det kan skjules i lidt juice - og er udemærket som bla jerntilskud. Efter uge 20 kunne jeg nøjes med alm. vitaminpiller + jerntilskud. Der kan du tage tyggetabletter. Kalk fåes også som tyggetabl. hvis du ikke drikker meget mælk... Spiser du en masse grønt, får gryn, kød, frugt og mælkeprodukter så er du godt dækket ind..
Et lille pip... Folsyre er altså ret vigtigt da det mindsker risikoen for neuralrørsdefekt...
Allerførst tusind tak for alle jeres kommentar og gode råd  jeg har prøvet at kvase en pille og gemme den i noget a 38 men det måtte jeg også aflevere en halv times tid senere ude på toilettet  men jeg var lige på apotektet her til formiddag og fik nogle almindelig vitaminpiller som kunne tygges, og som smagte af jordbær. og den er faktisk dernede endnu     og jeg føler heller ingen trang til at skulle   så jeg håber på det er bedre end ingenting  lige nu er jeg i uge 18 - med hensyn til folinsyrer kan jeg se at det er der i de vitaminpiller jeg ikke kunne holde i mig, men dem fik jeg først fra uge 10 tror jeg - vidste slet ikke det med folinsyre   håber ikke den får det der neuralrørsdefekt - det ville da være forfærdelig  Kan de se det på scanningen i uge 19-20 om den har neuralrørsdefekt??? vil helt sikkert prøve det der flydende jern - bare tanken om endnu en pille der skal tages - piv jeps jeg spiser helt sikkert alt fra alle fødevaregrupper - har ønsket mig en saftpresser også, som jeg håber at få i julegave   der er denne fra OBH som jeg synes er meget smart - og det er jo lidt en anden måde at få de sunde grøntsager og frugter på  endnu en gang mange tak for hjælpen de kærligste hilsner Mithril
det helt roligt... Jeg er i uge 35 og kaster stadigvæk op. Babyen har det fint og vokser som han skal. Når jeg skriver kaster op, er det hver gang jeg har spist, så det er også begrænset hvad der kommer ned. Ikke destro mindre klarer babyen sig fint. Som både lægerne og jordmoderne siger, så tager babyen hvad den skal bruge. Det er kvindens krop der mangler (selvfølgelig er det ikke det optimale, men der er jo ikke noget at gøre ved det). Den eneste fordel jeg har er at jeg kun har taget 3kg på indtil videre, men stadigvæk har en stor mave (ret underlig fornemmelse). Jeg håber det kan skabe lidt ro 
dette har jeg ikke taget ekstra af - har spist min daglige tyggetablet (når jeg huskede den) og eller ikke andet. Hverken læge eller JM var bekymret over at jeg ikke tog specielle vita.piller Og min datter fejler intet 
Ja det tjekker de i uge 20 scanningen... Jeg har snakket med en pige både før og efter en abort i uge 22 grundet neuralrørsdefekt, men om det er grundet pillerne der ikke blev spist eller ej tjaaa??? Det nedsætter jo bare risikoen...
.. .gravitamin stående i skabet, men har til stadighed glemt at spise dem - og baby lader til at være sund og rask alligevel  Jeg tror altså at vi skal passe på ikke at blive alt for hysteriske - så længe vores kost er varieret går det nok. Og det er mor der mangler før barnet - og jeg mangler personligt ikke noget 
Sagt på alm. dansk er neuralrørsdefekt rygmarvsbrok. Det kan man se på MD-skanning, ja, men skulle vi ikke liiige klappe hesten her? Trådstarter, jeg synes ikke du skal være nervøs overhovedet. Rygmarvsbrok kan også ske for det barn, hvis mor har dækket sig 100% ind, så jeg synes bare du skal tage det helt roligt. Synes altså nogle gange det kører lidt af sporet på debatter som denne...!
Mit indlæg kom til at lyde sådan lidt mavesurt - det var ikke meningen! Synes jo bare det er lidt synd at begynde at snakke om alvorlige fosterdefekter, til en pige som er dødnervøs og snart skal til skanning... God søndag til alle 
Jo, men når man spørger, så får man svar   Synes nu ingen maler fanden på væggen. Hvis man bare ikke kan tage en pille er den jo ikke længere. Man kan finde ud af hvilke fødevarer der indeholder store mængder folinsyre, og ellers spise en god varieret kost, tage jern flydende. En mulighed er at forhøre sig i en helsekost forretning, de har ofte gode alternativer der ikke skal sluges i pilleform. Nanna
endnu en gang vil jeg bare sige tusind tak for alt jeres hjælp og beroligelse. det er dejligt at have nogle som kan bekræfte at risikoen er minimal  lige nu er jeg vel egentlig allermest spændt på scanningen  Kære Jeber tog det slet ikke mavesurt eller noget - synes du har en god pointe. nogle gange skal man bare lige høre det fra andre  da det er min første graviditet er der en del ting, som jeg aldrig oplevet før, og jeg kan mærke at nu om dage er jeg noget mere nervøs over ting jeg ikke lige helt har styr på end jeg var før - er sikker på det bare er de store kropsforandringer der spiller mig et puds   men så er det jo dejligt at kan få sin uro manet til jorden herinde og tage det helt roligt så endnu en gang tusind tak for hjælpen alle sammen de kærligste hilsner Mithril
Hej Jerg er mor til to, jeg har kun spist, jern tilskud begge gange jeg var gravid, jeg fik af vide af min læge/jordmodre, at så længe jeg sidst sundt var det ikke nødvendigt med vitaminpiller. Folinsyre er kun vigtigt at tage før man bliver gravid, og i starten af graviditeten, så da jeg ikke havde taget det før jeg blev gravid mente min læge ikke det var nødvendigt, da jeg var oppe hos hende, får at få bekraftet at jeg var gravid. Jeg ville ikke gøre mere udaf det end at spise sundt. Hilsen Janne
Hej!  Indrømmet-jeg har ikke læst alle svar...  I min førtse graviditet, spiste jeg de dér gravitaminer i de første ca. 4 mdr. Så glemte jeg det. Jeg fik lidt ekstra jern i de sidste par mdr., men det var dét... I min anden graviditet glemte jeg alt om begge dele, men spiste sundt (forholdsvist da!) ligesom første gang..  Og se lige hér:   Sunde og raske, dejlige børn der ikke fejler/mangler noget! Så tag dem hvis du kan/husker det, men ellers er det ikke noget du skal pine dig selv med! Jeg tvivler på at disse medikamenter fandtes i min oldemors barndom, og hun har da altid været sund og rask! 
Ja, Ser I, jeg kan ligesom ikke længere skjule at der er noget der er som det ikke skal være... Jeg kan simpelthen ikke overskue mit liv længere - følte jeg mig bare ked af det, træt, trist, eller noget andet der kunne få mine følelser til at reagere, ja så ville jeg jo kunne handle derfra, men kort sagt så føler jeg ingen ting længere.. Det passer dog ikke helt - jeg er vanvittigt forelsket i mine unger, de er det mest betydningsfulde jeg har og noget som kan få mig til at grine og græde... Min mand kan også få mig til at grine og græde, men derudover er jeg ikke sikker på at han er fremtiden for mit vedkommende.. Vi er meget forskellige og jeg føler ikke at jeg er det som han søger i livet.. Manden har svært ved vores skrigende unger, føler ofte at de hæmmer hans udfoldelsesmuligheder, og at børn kan være en hæmsko i livet, dog er jeg slet ikke itvivl om at han er glad for sine unger og at de er glade for ham.. Indtil videre har jeg prøvet at formulere mig efter bedste evne - men jeg ved bare ikke hvad det er jeg vil sige.. Jeg føler min verden står stille - jeg står i et kæmpe vejkryds og ved ikke hvilken vej jeg skal gå.. Jeg elsker min mand men er oprigtig ikke sikker på at han føler helt det samme... Altså er jeg den der elsker mest i vores forhold - men det er ved at få en ende, trods jeg stadig har mine følelser i klemme. Det har iøvrigt altid være sådan, og jeg har indtil videre kunnet leve med det.. Jeg ønsker ikke at mine børn skal blive skilsmissebørn, ikke at der er noget i vejen med det, men det er bare ikke det jeg håber på.. Jeg kan samtidig ikke overskue hvordan man kommer videre i livet - føler jeg er ved at drukne, prøver at virke glad og tilfreds.. Og når jeg sidder og læser og tænker længere frem end dette jeg har skrevet, så får jeg ondt i maven.. Jeg er kommet dertil hvor jeg ikke længere kan overskue at holde mit hjem pænt og ryddeligt - og når jeg så endelig for det gjort så går der et split sekund og her roder igen.. Huset er under ombygning, her er byggerod, byggeskidt, byggemøg og det hele virker håbløst.. Pengene er ved at være brugt og jeg føler på mange områder at jeg er alene om alt ting.. Min mand mener han tager det store slæb - han arbejdet fra 7 morgen til 16-18 aften og bygger så senere på aftenen.. Manden kan komme hjem og det er som det var da han forlod det - han spørger mig hvad jeg har lavet - og hvis bare jeg vidste det, men sagen er at jeg ikke har lavet noget som helst.. Jeg ved ikke hvordan jeg skal bryde min skal - måske jeg skal have et spark.. Nu har jeg gået herhjemme i snart 2 år - har fået 2 børn, har været sygemeldt mellem mine graviditeter, og jeg er så ensom.. Kommer lidt i mødregruppe, hilser på de andre forældre i vuggestuen, men ellers går dagene ens - jeg føler mig fanget og kaster snart håndklædet i ringen.. Jeg brænder efter at komme på arbejde, brænder efter at have mit eget, brænder efter at komme ud og opleve noget, og kunne nyde mine interesser.. Jeg elsker at være mor, men jeg savner altså også at være mig og desværre har manden ikke helt modet til at være alene med begge små poder.. I kan tænke om ham hvad I vil, og ja på det punkt er han vag, men jeg ved at bare jeg holder lidt ud så kommer der en dag hvor han tør og vil have børnene med ud og lave noget. Det er faktisk blevet så grelt med mig at jeg end ikke kan overskue at komme ud og trave en tur med barnevognen dagligt. Jeg kan ikke se glæden ved hestene og at de skal passes.. Jeg ved at så snart jeg går ud af døren så vræler Kaya, der vil have sin moar. Og jeg er ved at blive sindsyg - det er træls for hende og træls for mig... Og når jeg så sidder her og skriver dette, læser det skrevne tænker jeg hvor er jeg egentlig vattet.. Tænk at gå hjemme og så end ikke kan passe huset, vaske tøj, få lavet ordenlig med, og taget sig af ungerne, men jeg orker det bare ikke.. Energien har forladt mig og jeg bliver tykkere og tykkere, kedligere og kedligere, grimmere og grimmere og mere og mere følelseskold - bare ikke sådan jeg vil være... Jeg føler ikke jeg har en depression - det har jeg prøvet og tør godt erkende hvis jeg har, men hvad dælen kan det så være og hvad gør jeg.. Hvis bare jeg vidste...
rigtig kørt surt i det hele. Egentlig tror jeg en snak med en psykoterapeut kunne hjælpe dig til at få det hele på plads i "hovedet" på dig. Hvad med at komme ud og se lidt folk? Måske til lidt babysvømning?
meget af det du skriver, kunne jeg selv have skrevet tror jeg... jeg kan nikke genkendende til meget af det, og se det på skrift puha... det er hårdt at gå hjemme med 2 små børn, og man når ikke halvdelen af det man skal nå... når så børnene er afleveret... tja så har man lidt tid til sig selv, og her priotere jeg mig selv frem for huset... Jeg gik hjemme i 3 år, og fik 2 små børn på de 3 år, huset lignede @!#$, jeg lignede @!#$, og kunne ikke tage mig sammen til noget som helst... jeg bor i en by hvor jeg ikke kender ret mange, så gik hjemme det meste af tiden. Så fik jeg arbejde, desværre et meget stressende arbejde, og det var mest om eftermiddag og aften jeg arbejde, så så ikke børnene og manden så tit, og endte da også med at ryge helt ned... jeg fik stress, og havde en mild depression, blev fyret fra arbejde, og gik så hjemme igen... denne gang løftede jeg mig selv i nakkeskindet og sagde nej, ikke igen, jeg vil ikke derned igen hvor jeg ikke laver noget... så bad kommunen om en virksomhedspraktik, og har nu været der i 3 mdr. og stopper på fredag, da min praktikperiode er slut... så nu kommer jeg til at gå hjemme igen... men søger dog en masse arbejde, og mon ikke det lykkes, for de mangler inden for det fag jeg var i praktik i... mit hjem er blevet renere, jeg gør noget ud af mig selv igen, og jeg er meget gladere. det jeg vil frem til med det her er at du jo godt kan have en mild form for dep. og jeg synes du skal tage en snak med din læge. en anden ting jeg vil frem til er at du skal ud... du skal ikke bare være derhjemme, kom ud og lav noget, det hjælper en stor del på humøret, ta i træningscenter f.eks... man har det bare godt efter sådan en træning, det gir en overskud... når du f.eks går ud af døren, så lad det ikke gå dig på at kaya græder og er morsyg, hun stopper med at græde igen, har faktisk ikke hørt om et barn der har grædt i flere timer pga. at en af forældrene går... ved skam godt at det er hårdt, men prøv evt. at ringe hjem 5 min efter, så er hun sikkert stoppet igen... selvfølge har din mand det hårdt, med arbejde og ombygning, men tænk på at når ombygningen er færdig, så har du ham om aftenen igen... jeg kan ikke svare på dine føelser for din mand, men kan kun sige at min mand og jeg skændes utroligt meget i den tid hvor jeg var nede, og var flere gange ved at gå fra hinanden, men nu hvor jeg er oppe igen... tja så har vi det bare godt...vi elsker hinanden, og skal nok også klare os igennem livets prøver... jeg havde også føelsen af at han ikke elskede mig helt så meget som jeg elskede ham, da jeg var nede... men jeg fik da noget helt andet bevist fra hans side af... jeg synes du skulle tage en snak med din mand, evt. vis ham det du har skrevet herinde, og få tingene snakket igennem... held og lykke med det hele, og håber du kan bruge noget af det jeg har skrevet her... så du kan komme ovenpå igen... *kram* stella
Ved du hvad, du trænger til at få fat i en god veninde, en du kan fortælle præcis hvordan du har det,en som ikke er bange for at give dit en lille spark i måsen! Og så skal du have en alvorlig snak med din mand! Måske i skal prøve at få noget hjælpe til jeres ombygning osv. og her tror jeg iøvrigt at de fleste kvinder kender det der med at det bare er så træls!! at gå og rydde og og gøre rent for blot at se at der 2timer senere ser ud som om der er faldet en bombe inde i huset... Og med ombygning er det næsten umuligt at holde huset pænt osv. Måske din mand også er kørt lidt sur i ombygningen? Det lyder sådan... Der er intet i vejen med dig, men sådan som du har ladet dit liv forme sig er altså ikke sundt- du mister dig selv... Du skal have gravet den lækre stærke kvinde frem som er derinde et sted!! Det er svært at føle sig smart eller s.xet hvis man ikke synes at der er noget der fungerer, men så må man handle derfra,ikke "bare" lade stå til.. Kvinder skal lære at lytte til stemmen i baghovedet der fortæller dem når deres grænser er nået,alt for mange er eksperter i at gemme den væk og bare fortsætte,fordi de bilder sig selv ind at det er det bedste de kan gøre..  Nu ved jeg ikke om du stadig er sygemeldt eller arbejdsløs,men uanset så opsøg den eller de der kan hjælpe dig videre derfra. Det sværeste er at erkende hvor skidt det egentlig står til,det har du gjort nu,så er det bare med at komme videre imens hjulet ruller. Mht. jeres børn så tror jeg i skulle få dem passet ude istedet for at en af jer går hjemme med dem. Det lyder til at du har en binding til din pige som er lidt mere end sund for nogen af jer... i starten er det lækkert at de er mor fixeret, for mor er jo den bedste i verden... men på et tidspunkt må du også give slip,og hun skal lære at klare sig uden dig,ihvertfald nogle timer...det vil blive dejligt for jer begge 2!! Jeg ved ikke om du har en depression,måske lidt begyndende,måske er du bare træt af det hele.. Uanset så synes jeg du skulle tage forbi din læge og få en snak.. og grib fat i dine nærmeste! Tingene er som regel slet ikke så slemme når først vi får dem ud af hovedet og vender dem med andre mennesker.. Held og lykke,det skal nok gå alt sammen!! Mvh Hotbandit!
Jeg kan nu også nikke genkendende til flere ting.. Det er sgu hårdt. Har jo også gået hjemme i 3 år.. Idag er de så i inst og jeg har fri.. Og hvad laver jeg? Sidder her foran computeren. Kunne rydde huset op ( planlægger jeg nu også ), kunne tage på cafe, kunne pleje mig, kunne tage i svømmehallen.. Men øhh.. Timerne går bare.. Efter sådan en weekend hvor jeg føler jeg ikke har lavet andet end at rydde op ( og ja, man kan ikke se der er ryddet op efter 1 time ), skille slåssende børn ad, lege med biler, tørre spildt mælk op * 15.. Ja så har jeg bare lyst til, at sidde her - For mig selv. Når man går hjemme ryger man nemt ind i sådan en tromme rum.. Jeg er faktisk mere effektiv når jeg arbejder. Syntes det er drønhårdt at stå tidligt op, aflevere børn, hente dem sent osv. men jeg har alligevel mere overskud. Som man siger er ledighed roden til alt ondt. Og selvfølgelig er man ikke "ledig" på barsel. Men man får ikke de store input, ingen voksensnak osv.. Kæft jeg kan føle mig hægtet af " den virkelige " verden somme tider. Har vist ikke en masse gode råd.. Her venter jeg bare på, at børnene ( Laura ) bliver lidt større - Og alt lidt nemmere. For glæder mig til selvhjulpne børn som man kan foretage sig lidt flere ting med. Børn som ikke konstant skal overvåges og serviceres. Var i nisseland i lørdags - Nede ved bon bon land. Super hyggeligt og skønt at komme ud af huset. Og hvor er en 3 årig nemmere sådan et sted end en 1 1/2 årig.. Tænk når de bliver 5 og 6 
Der altså noget med ca. 4 mdr. efter fødslen (hvor du jo lige præcist er nu) - Man er FLAD - træt, taber håret, flæsket efter fødslen er der stadig og verden er bare KEDELIG. Det må være noget med hormonerne! Du trænger simpelthen til at komme lidt ud og vifte med ørerne!! Det er nu at DU skal begynde at leve så småt igen. Du må trække på alt hvad du kan af familie og venner. Når din mand ikke er vild med at passe to små børn (det er altså også en stor mundfuld for de fleste mænd) hvad så med bare én af dem, og få den anden passet et andet sted? Eller måske begge to. Du skal have lidt mor-tid. Gå i svømmehallen, en god trave- eller ridetur, læs en bog, se veninder eller hvad du nu har behov for. Måske er det også nu at din mand og dig skulle lidt ud sammen - fx en frokost, det er til at overskue med pasning og evt. amning. Det er ved sådanne lejligheder at man også får talt lidt mere sammen. Kender din situation, vi har også to små børn tæt på hinanden aldersmæssigt - og er også ved at bygge om. Jo tak, det er en stor mundfuld! Vores vej igennem er, udover ovenstående, at vi har sat meget struktur på hverdagen - det er med til at give luft og overskud. Sæt dig ned og tænk igennem hvordan du kan gøre tingene nemmere for dig selv i hverdagen. Fx: Lav madplan, og køb stort ind én gang om ugen. Lav store portioner af frysegnet mad, så du kan lave nogle nemme dage for dig selv. Tag en vaske-tøj-dag og få det overstået En anden rigtig god ting til at få gennemført noget i løbet af dagen er at skrive de ting ned du skal lave. Mens jeg var på barsel købte jeg en notesbog, hvor jeg simpelthen skrev alt ned i som jeg skulle. Div. sedler med telefonnumre o.lign klistrede jeg ind, så vidste jeg hvor de var. Ideer jeg gik og fik i løbet af dagen skrev jeg også i bogen. Det blev en helt bibel for mig - mit styringværktøj i hverdagen. Det er faktisk noget jeg tror vil kunne hjælpe dig rigtigt meget lige nu!! Kender din frustration med at når man intet får lavet så er man led og ked af sig selv. Når man så får lavet noget, så er man vældigt tilfreds med sig selv, og får så meget mere energi. Det er der du skal hen! Det ER en hård tid lige nu, men det skal nok blive bedre - der 1000-vis af (hus)mødre der har haft det som dig - det er skisme ikke nemt at have to små børn, holde hus, og så samtidigt være i gang med en stor ombygning. Du skal have energien tilbage - vær ikke bange for at bede om hjælp, så du igen kan komme til at overskue dit liv. Pøj pøj. /Bluebell
Og rart at jeg kan se at jeg ikke er den eneste der ikke fungerer 100 % optimalt ved bare at gå hjemme.. Til orientering så kan jeg da lige fortælle at jeg er mor til Andreas på 1½ år - han er i vuggestue i dagtimerne og jeg går herhjemme med lille Kaya på 4 måneder. Jeg er pt på barsel fra mit arbejde - det er jeg fremtil slutningen af juni 08 - og inden da skal jeg have fundet mig noget andet... Jeg arbejder med voksne handciappede - primært aften og weekend arbejde, og det KOMMER ALDRIG til at fungere med de arbejdstider og det familieliv vi fører os.. Nogen der ved hvor tidligt jeg kan genoptage mit arbejde? Overvejer om jeg måske skulle finde mig et ½ tids job for at komme lidt ud - så kunne jeg måske lokke vores farmor til passe hende i den periode.. Jeg tror lige jeg laver et indlæg med mine spørgsmål eller ringer til kommunen.. Måske det var løsningen at jeg kom lidt ud på den måde - jeg trænger til at komme på arbejde.
Du kan vel starte op fuldtids efter dit halve år med løn. Du kan dog så også starte op deltids og med supplerende dagpenge ( de barselsdagpenge er du stadig berettiget til ). Det kræver dog nok, at arbejdet er indforstået med dette. Men måske et nyt arbejde også ville være det? Det er jo ikke en dårlig løsning - Da du dermed kan være på deltid + suppl. rigtig længe. Men ring til kommunen og få dem til at regne det ud for det.
jeg har ikke lige læst alle svarerne igennem, men det der slog mig igennem dit indlæg var at jeg tror altså ikke det er din mands skyld noget af det. Jeg tror mere at det er din manglende selvtillid/selvværd. Du elsker ham jo siger du flere gange, men hvorfor tror du ikke at han elsker dig lige så højt? Hvis han ikke har sagt det så har du altså ikke ret til at gå og tro sådan noget, det ødelægger mere end det gavner og det er ikke fair over for ham. Er det ikke muligt at få passet ungerne ind imellem og rykke en fredag aften ud der bare står på hygge med manden. Og husk nu dig selv. Du har også ret til et par fritimer i ny og næ, det kan da heller ikke passe at manden ikke kan se efter dem en time om aftenen et par gange om ugen. Og sidst, så tror jeg altså ikke man skal regne med at man kan holde hus og hjem totalt rydeligt med to små ungerne og et byggerod. Det er en eller anden forestilling man har, men man må jo nok se lidt mere på det som er realistisk.
på job den 28. januar og fødte den 7. august - så det er noget med 24 uger for mit vedkommende (plus 5 dage pga. gen-indlæggelse), og det er altså den tid, min overenskomst giver mig med fuld løn, for så vidt jeg husker, skal den altså afholdes efter fødslen, hvis man vil have den fulde løn. Man   bare tage de 14 dage efter fødslen, og så må man egentlig starte igen, når man vil. Så kan man gemme resten af barselstiden, men ikke lønnen... Du har jo afleveret nogle papirer 8 uger efter fødslen, hvori der står, hvornår du vil genoptage arbejdet - det er noget, du er blevet enig med din arbejdsgiver om, og det kan ikke sådan lige laves om nu. Men får du nyt arbejde, er det noget, du kan aftale med den nye arbejdsgiver. Jeg starter fx på nedsat tid (80%) og har også en del barselsuger tilbage fra den første - det kan jeg så også bruge, så jeg kan være på nedsat tid de næste år. Det vil jeg meget hellere end at have et helt års barsel, som jeg kæmper mig igennem, fordi jeg hader at gå hjemme. I stedet kan jeg nu komme tidligt hjem (eller møde sent) og have overskud til at være sammen med ungerne i længere tid og samtidig nyde et arbejdsliv. Jeg har ikke overblik og overskud til at læse hele tråden (mange lange svar)   , så derfor svarer jeg ikke lige på din "almene tilstand", men kan da sige, at jeg kender til det meste af det du selv fortæller - jeg har også en på 4 mdr...
Mange super gode svar. Kender situationen, har i løbet af de sidste 4 år og 4 mdr været hjemmegående pga barsel og Jeppes sygdom, dog afbrudt af 1 år og 4 mdr hvor min kæreste havde orlov, og jeg gik på arbejde. Vi har også en gård der er skal renoveres, og i lang tid gik min kæreste også først på arbejde, dernæst renovering og jeg klarede det huslige, barn mm. Når man går hjemme kommer man hurtigt ind i nogle dårlige cirkler, hvor man bliver lad, spiser usundt og mister energien. På et tidspunkt var det også blevet for meget for mig, jeg tog mig selv i nakken, så når Jeppe sov middagslur lavede jeg en kop kaffe, satte mig foran HN i   hvor jeg holdt "fri", hvorefter jeg gik ud til hesten for at strigle eller træne. Når jeg så kom ind, havde jeg energien til de huslige ting. Det virkede for mig, jeg tvang mig simpelthen igang, og det gav hurtig bonus. Tingene hænger sammen, start med din kost, spis en masse frugt og grønt, og tving dig selv igang med noget aktivt som du kan lide. Det lyder som Niels er den nemmeste at "skylde skylden på", måske trænger i til at snakke lidt om jeres prioriteringer i jeres liv og byggeprojekt. Min kæreste ligger og lagde utrolig mange timer i renoveringsarbejdet, nogle gange må jeg simpelthen bede ham af at tage den lidt med ro, og slappe af og nyde familien istedet. Han er blevet bedre til det, tror heller ikke der er så mange ufærdige projekter der stresser ham mere. Det nytter ikke at kun at leve ved siden af hinandene, man bliver også nødt til at leve sammen og være nogenlunde enige om prioriteringerne, og ikke mindst hvor hurtigt det behøver at gå. Du trænger også til noget mere voksenkontakt, det er altså balsam for sjælen. Jeg har masser af veninder, men Jeppes sygdom og de restiktioner vi har været underlagt, har til tider gjort det meget svært at mødes med nogen. Jeg har derfor også været meget alene i mine perioder som hjemmegående, og alene det kan være temmelig trist og opslidende. Tag en snak med Niels, sig hvorfor du føler som du gør, og så håber jeg dine gode mand lytter til dig. Nanna.
Inspireret af denne tråd tvang jeg mig væk fra computeren tidligere. Tog et langt bad, smurte mig ind i body lotion og tog noget smart tøj på.. Ved ikke med jer.. Men man kan godt "falde lidt af på den" ik?  Når ens største projekt for dagen hedder at aflevere og hente børn. BAM. Det gav lige selvværdet et pift op. For hvorfor gemme det pæne tøj? Til hvad? Man skal jo vaske alligevel.. Og straks får man ikke lyst til at proppe en extra kage i munden, men måske ligefrem få en masse frisk luft .. hvilket for øvrigt var et krav jeg havde til mig selv, da jeg i foråret gik hjemme med begge børn - Og var ved at være noget træt af det. Vi SKULLE ud min. en time hver dag. Regn, sne eller storm. Vi gik på legepladsen. Nogen gange først når det var mørkt pga børnenes forskudte sovetider. Men man får det jo skønt bagefter..
ja jeg har lige fundet ud af at jeg er gravid igen. jeg burde være overlykkelig, men det er jeg ikke... hvorfor?? det ved jeg ikke, for jeg ville jo gerne være gravid igen. jeg mistede jo mit barn/foster i juni måned. til den første scanning fandt de ud af at barnet var dødt, så jeg måtte have en abort. måske er jeg bange for at det samme sker igen?? måske fordi jeg har haft så meget om ørerne i dette år af ikke så gode ting, så jeg ikke tør glæde mig på forhånd? jeg har mistet 2 heste i år, mistet mit job, fået nyt job og måtte melde mig syg, da jeg brækkede min lille tå, da jeg havde været ansat i lidt under 2 uger. min plag som jeg købte i sommer, har lige været indlagt, da hun drak for meget og blodprøvet ikke var helt god for nyrerne. men på landbohøjskolen kunne de ikke finde noget på hende, hun var sund og rask, så det har været noget psykisk med hende. jeg troede ikke at jeg var gravid nu, selv om min første mens dag i sidste mens var den 24-10. jeg har gået og troet den ikke var kommet pga stres med alt det her med min plag, arb og lille tå. men jeg tog en test her til morgen og der var 2 streger. jeg måtte dog igen ca 2 timer senere tage en test til for at være sikker i min sag og igen. måske jeg bare lige skal sluge den inden jeg kan være glad?? og hvad vil jeg så med dette indlæg?? detved jeg faktisk ikke, bare ud med mine tanker tror jeg, samt at høre om i har været ude for nogen af de samme følelser
tillykke og dernæst høre dig om du ikke tror du skal finde en eller flere at tale ud med om alle de ting du går og ruger på? Så kan du måske få så meget luft og overskud, at dit lille barn i maven får den bedste start på at støbe sig selv her i livet, med en gladere og mere ubekymret mor  Børn kommer når børn skal komme ved du nok   Stort tillykke herfra..
Hejsa. Først vil jeg gerne ønske tillykke med de to streger. Kan fuldt ud forstå dine frustrationer. Du har været igennem mange ubehagelige ting og det at få en abort er utrolig hårdt for sjælen. Jeg mistede også mit første barn ved nakkefoldskanningen pga misdannelse, som barnet ikke kunne leve med. Da jeg 5 mdr senere igen stod med en positiv graviditetstest var det også med blandede følelser. På den ene side var jeg rigtig glad, da vi virkelig ønskede at jeg skulle blive gravid hurtigt igen, men frygten for at fosteret skulle have de samme misdannelser som første gang var rigtige stor. Vi har været meget tilfredse med støtten fra hospitalet. Vi blev tilbudt en scanning i uge 7, hvor vi kunne berolige os selv på at alt var ok, og forhåbentlig se et lille hjerte blinke. Lægerne kunne dog ikke så tideligt tjække forsteret for misdannelser, men vi kunne se om den lille var i live. Næste scanning var nakkefoldscanningen i uge 12, og der kunne lægen hurtigt berolige os med at vores barn var velskabt. I uge 20 var vi til misdannelsescanning, og endnu engang blev vi bekræftet i, at vi ventede et sundt og velskabt barn, -en lille pige. Så kunne vi endelig ånde lellet op, og for alvor glæde os og forberede os på vores nye liv som forældre til et lille barn. Vi valgte at fortælle om aborten til venner, familie og kolegaer, så ikke vi skulle konfronteres med forskellige kommentar, som fx: "tillykke med graviditeten, nej, hvor er det dog spændende". Det gjorde, at dem vi kendte vidste hvad vi havde været igennem, og vi slap for at skulle stå og forklare sagen i tide og utide. Jeg er nu i uge 28, og glæder os meget til marts hvor vi blir forældre til vores lille pige. Jeg håber, at I bliver tilbudt ekstra scanninger, så i hurtigt kan få ro i sjælen og nyde ventetiden. Jeg vil ønske jer held og lykke, og selvom jeg ved det kan være svært oven på alt det du har oplevet, så tro på at jeres barn er sund og rask.(ellers bliver ventetiden meget lang og hård for jer)
Hejsa Viki, Jeg var også gravid sidste år, men ved første scanning (uge 10 +3 tror jeg det var) kunne de på sygehuset konstatere at der ikke var noget liv. Så det endte også for mit (vores) vedkommende i en abort - og da jeg er panisk angst for narkose valgte jeg at få det fjernet medicinsk. Det resulterede i at de første piller ikke virkede optimalt, så jeg måtte ud på svanger-ambulatoriet og hente en ny omgang piller   ikke fedt endnu engang at se alle de vordende forældre der sidder og venter på scanninger. Men jeg (vi) kom igennem det og fik egentlig grønt lys til at gå i gang igen omkring januar 2007. Men jeg syntes slet ikke jeg var klar til igen at satse det hele (incl. at turde løbe risikoen for at det skulle ende i en SA igen). Så jeg begyndte at lede efter nyt arbejde osv. Jeg startede så nyt arbejde 15. maj 2007 og begyndte omkring juli at kigge lidt efter hest. Lige indtil jeg en dag i starten af august begyndte at spekulere på om ikke jeg egentlig burde have min mens. Jeg tog en test der viste TO streger   Det var IKKE planlagt og det eneste jeg kunne var at gå ind i stuen til min kæreste (som intet vidste om at jeg havde taget en test) og stortudende meddelte jeg ham "jeg skal slet ikke have hest alligevel". Han sad og kiggede lidt underligt/spørgende på mig... Og min næste kommentar var bare - stadig stortudende "for jeg er vist gravid...". Vi var også begge meget nervøse ved den første scanning - min læge var så forstående, at den første gang jeg var oppe hos hende vedr. graviditeten, blev vi enige om at hun bestilte første scanning til mig inden vi lavede vandrejournal. For som hun sagde "der er ingen grund til for jeres egen skyld at sætte mere end højest nødvendigt i gang før i selv har set at der er liv denne gang". Og det var fantastisk at se at der var liv i det lille væsen ved den første scanning (selvom jeg nærmest gik i panik lige da vi blev kaldt ind til scanningen)   Men jeg må ærligt indrømme at selvom vi havde set at der var liv, så var vi begge også ret nervøse da vi skulle til nakkefoldsscanningen. Men den gik også godt. Og da vi var til misdannelsesscanningen for 1½ uge siden så det heldigvis også fint ud. Så nu glæder vi os til omkring 21. april 2008 når vi bliver forældre til vores første barn. Men jeg må ærligt indrømme at jeg nærmest var i chok da jeg fandt ud af at jeg var gravid -> og min kæreste syntes nok ikke, at det var den fedeste måde at få ad vide at han skulle være far på. Men han forstod mig godt (han sidder lige nu og små-griner lidt af det, da vi lige kom til at snakke om det). Men trods alt - kæmpe tillykke med graviditeten og held & lykke med det hele. Mvh. Ditte PS. undskyld indlægget blev så langt 
mange tak for jeres svar. det varmer mig at i har været heldige efterfølgende.. jeg tør dog ikke glæde mig endnu, og hvis jeg skal være helt ærlig prøver jeg på ikke at tænke på det. jeg skal til lægen i dag for at lave en test der nede. det var noget med at de skulle se hvor hurtigt stregen kom, for enten skal jeg have taget blodprøver en uge før tid eller en uge efter tid, da det passer med at det er mellem jul og nytår den skal tages. det eneste jeg vil tænke på er min lille plag. i går var jeg ellers næsten overbevist om at jeg ville gå af med hende, nu hvor jeg er blevet gravid, for måske hun er for stor en mundfuld for en gravid? men efter jeg var der ude i går aftes og træne med hende skal hun ikke væk. hun giver mig så meget glæde, selv om hun også har givet mig mange bekymringer lige som de 2 andre heste i år. jeg har ikke snakket med nogen proffesionielle (staves?), men hele vores familie og vennekreds ved hvad der er sket i løbet af i år, og der er blevet snakket meget. min mor skal med mig til lægen i dag, ikke fordi jeg ikke selv kan, men for at støtte mig. jeg har dog oplevet meget op og ned ture den sidste måned, og jeg troede selv at jeg var ved at gå til, men nu hvor jeg har fundet ud af at jeg er gravid er der jo en forklaring på hvorfor jeg kunne sidde og stortude det ene øjeblik og være åhh så glad i det næste. jeg prøver virkelig at se det positive i det hele og det har da også lykkes mig med det meste. det er kun graviditeten jeg ikke kan se positiv på, måske fordi jeg ikke tør glæde mig for tidlig, så derfor prøver jeg at lade være med at tænke på det. måake jeg skulle snakke med lægen om en ekstra scanning??
Ja som overskriften lyder vil vi gerne ændre vores lille pige døgnrytme da hun sys det er så sjovt at være vågn fra 23.00 til 02.00 selvom hun er blevet skiftet og madet men damen vil ikke putte i sin seng eller sove når lyset er slukket. Så det vi søger er hvordan vi nemmest kan holde hende lidt vågn om aftenen så at vi måske kan få lidt mere end blot 2½ timers søvn på 5 timer da vi begge ser lidt sådan ud  lidt om pigen hun er lige knap 14 dage gammel og sover meget gerne om dagen hvor hun kan tage 3 timer af gangen men vil helst falde i søvn til brystet også om natten vi ligger hende i hendes egen seng og håber hver nat men ikke om damen vil sove. så kom med gode råd vi er klar lidt af hvert.
hun er på nan1 om natten og bryst om dagen hvor jeg har tid og overskud til at amme hende da jeg er sikker på hun ikke får nok af min mælk da hun igår kunne spise 80 ml MME efter hun havde lagt ved brystet i 3 kvarter men damen ville dog stadig ikke sove.
ligge ned og amme om natten... så ligger hun mellem dig og manden, og små børn falder tit i søvn ved brystet, og man kan også selv sove når man ammer... du skriver at hun ligger i egen seng... begge mine har lagt i min seng og sovet til de var mindst 1 md gammel, de har jo brug for ekstremt meget tryghed når de er så små, lad hende ligge mellem jer, og læg hende evt. til brystet når i ligger der... kan godt være hun skal ligges til mange gange, men man vender sig som mor til at vågne i de 2 min ligge til og så falde i søvn igen... på den måde får man mere søvn, end hvis man skal være vågen i et par timer...
en mulighed da jeg ammer med suttebrikker da hun ikke kan få ved mine brystvorter og jeg er nød til at holde øjne med at den ligger rigtigt under hele ammingen
ja oki kan godt se problemmet der så... Jeg ammede også med brikketter i starten, da oliver heller ikke kunne få ved, men efter 1-2 uger stoppede jeg med at bruge dem, da han havde fundet fidusen der, har du prøvet uden igen for at se om hun kan nu? for det ville da være nemmere... man kan godt amme liggende med brikketter, har du prøvet det, kan være hun falder i søvn på den måde, du skal jo bare holde dig vågen imens for at holde det hele på plads... men ellers har jeg ingen bud på hvad du kan gøre...
et spørgsmål om hun kan ligge ned og amme med dem men jeg kan jo ikke lægge mig til at sove igen når jeg skal passe på at det hele ligger rigtigt som det skal.
jeg skrev også at du skulle være vågen imens, men hvis hun lå stille og roligt i sengen og ammede kunne det være at hun faldt hurtigt i søvn igen, og derfor ikke var vågen i de timer, og dermed kunne du få noget mere søvn *S*
At ændre hendes adfærd - så små babyer vågner når de skal og ofte er det for os på et uhelsigtsmæssigt tidspunkt..  Jeg tror hun er for lille når hun kun er et par uger gammel - jeg gjorde det med mine unger at jeg signalerede at det var aften - dvs. alt foregik roligt og hyggeligt - at jeg så var strandet foran fjernsynet er en anden dag.. Jeg er sikker på du laaangsomt kan regulere det, men lige nu tror du får svært ved at gennemføre det, desværre.. Og jeg ved hvor hårdt det er - sidder selv her kl godt 5 om morgenen og Kaya mener det er dag - men hun får lov at blive liggende, jeg giver hende sutten, har sikret mig at hun er varm, tør, mæt osv - og så signalerer jeg det er nat - at jeg så må rende mange gange, det er der ikke noget at gøre ved..  Forresten tillykke med hende, det er dejligt men også tiltider hårdt at få en lille...  Du må sørge for at få hvilet når den lille sover - det var og er jeg selv nemlig ikke særlig god til...  Jeg håber også snart min datter, på 4 måneder, sover lidt bedre - og lidt længere, men jeg ved det ændrer sig når hun begynder at få lidt mere fast føde... Hold ud - der kommer en dag hvor lillen sover hele natten... 
Min datter på 3 mdr. har døjet meget med maven og har været meget ked om aftenen (skreget) men det er bedre nu. Derfor har der ikke været nogen egentligt rytme mht putning, for mellem 22-00 har skrigeriet været over og så sov hun. Men nu er det som sagt bedre, men stadig nyt. Vi har indtil nu puttet hende i liften i stuen og det har fungeret fint. Hun blev lagt, og når hun blev lidt ked tog jeg hende op og når der var ro på igen blev hun lagt. På den måde falder hun jo selv i søvn. De sidste aftener har hun så været meget sur og det er endt med at hun er blevet overtræt. Selvom hun sover ved 19-20 tiden så vågner hun efter maks 1 timer og sover så først mellem 22-00. Det er ikke fordi tidspunkterne ikke er ok for jeg går jo hjemme, og hun sover min. til 8.20 om morgenen, men nogle gange til 10.30 - det afhænger af hvornår hun spiser om natten. Hun er flaskebarn. Hun vågner kun en gang om natten så jeg brokker mig bestemt ikke. Men hvordan putter i??? Og er det ok det med at lægge hende og tage hende op når hun bliver sur og så ned igen når der er ro - ro ikke = sove, men bare afslappet. Lea!
føler du bør gøre. Du kender dit barn bedst og har du lyst til at tage hende op og lægge hende igen, ville jeg gøre det. Folk har generelt SÅ travlt med at man hellere skal lade dem være m.v. men jeg tror på at trygheden når de er så små er det vigtigste - om hun så sover på din mave! 
jeg ikker er alene om den holdning... smil Lea!
Tilslutter mig den holdning... Trykhed er det vigtigste for de små... Og der er jo en grund til at de blive ked/sure. Jeg tror at de stadig i 3mdr aldren ikke kan være hysteriske for at få mors opmærksomhed. Min søn på 3mdr kan ihvertfald ikke..(tror jeg) Men gør hvad du føler er bedst det er dig der kender hende bedst
Tryghed og nærhed har vi også altid givet Jeppe. Rytme kan dog også være tryghed. Det vigtigste er at lytte til sig selv, og finde ud af hvad har man temperament til. Nanna
jeg tror bestemt heller ikke det er fordi hun vil have min opmærksomhed at hun er hysterisk, men fordi hun er overtræt... vi må prøve at få ro på hende lidt før og se om det er bedre... lea
Jeg kan simpelthen ikke finde ud af om jeg skal invistere i to nissedragter til mine unger. Den jeg har er både for lille og for stor - Andreas er vokset ud af den og Kaya er endnu ikke en str. 80... Julekjolen håber jeg at jeg kan nå at sy - om jeg så skal sy den i hånden for jeg ejer ikke en maskine - så tror jeg den først bliver færdig til d. 24... Alternativ til nissedragter søges - så hit med gode ideer til julekort-billedet...
Altså nu har jeg aldrig forstået ideen med at klæde sine børn ud som nisser til jul?? Altså fred være med dem der gør det og synes det er sødt, det er nok bare ikke min kop the.. Nå men til julekort plejer vi at tage et godt alm billede hvor ungerne smiler med et glimt i øjet, og det er vel og mærke uden nissehue osv 
Ja jeg har købt en billig nissedragt, lidt jul og fjol skal der være. Vi har jo i forvejen 100 billeder med poden i alm. tøj og med lækkert udtryk   . Så her blev taget billede i nissedragt som julekort. Der har lige været en tråd med billeder 
Ja, efter min smag er nissetøj yt   og ligeledes opstillede fotos til julekort, men sådan er vi jo så forskellige   . Til gengæld husker jeg at jeg æææælskede min nissehue som barn, så måske er jeg bare blevet gammel og kedelig 
Jeg er også kedelig, for jeg kunne ikke finde på at give Carl nissetøj på. Synes det er sådan lidt staffage-agtigt, ligesom tøj med diverse budskaber på... OMvendt er der jo heller ikke ligefrem noget ondt i det - jeg kunne bare ikke finde på det. JO - måske bare en nissehue, hvis han selv gider have den på. Men som det er nu, hiver han ALT af, vi sætter på hovedet af ham, undtaget elefanthuen.
Hej Stine, Jeg synes det er super sød med en nissedragt til Juleaften ! Jeg har en lille pige på snart 9 måneder som mangler en nissedragt str. 80. Hvor meget skal du have for den du har i overskud - hvordan ser den ud ? Er den fin ? Du kan skrive til mig på   eller tlf. 51212723. På forhånd mange tak 
Jeg lider af et mellemsvært nissetrauma, fordi jeg som baby blev tvunget til at posere i nissehue foran juletræet sammen med min mor og far (ligeledes i nissehuer) til Se og Hørs julenummer (jeg var et af "Årets Børn 1977 fordi min far var kendt dengang). De billige nissehuer af filt, min mors falskrøde hår og de fårede smil har brændt sig ind på min nethinde, så jeg kunne aldrig finde på at klæde mine børn ud som nisser. Hvis de derimod selv klædte sig ud, kunne jeg godt finde på at tage et billede   Jeg klæder også gerne min hest ud i nissehue, men det er endnu ikke blevet til et julekort, for den når altid at savle grønt på pom-pom'en inden jeg får taget billedet. For et par år siden stod vores vædder model til julekortene, iført rensdyrgevir  Mvh Julie
nissetøj her - har ikke helt forstået hvorfor ungerne skal klædes ud juleaften? Pigerne har hver jul fået en fin kjole på, nogen gange i rød men ikke nødvendigvis. På julekortene har de haft alm. tøj på, nogen gange med nissehue - men Filippa er ikke glad for at have noget på hovedet, så det har ikke været sådan bare lige 
hej... jeg håber der er nogle af jer derude som kan give mig et par gode råd. Jeg er hele mit liv blevet svigtet af mænd i mit liv. I sær af min far, men senere af min søns far. Det har gjort at jeg meget af mit liv har levet efter reglen "du skal ikke tro du kan såre mig, for jeg sårer dig først". Ikke en god regel. Jeg har ligeledes gået til psykolog og har også fået rigtig meget ud af det. Da jeg så mødte min mand (ikk far til min søn) levede jeg stadig efter denne regel, men den virkede bare ikke på ham. Han gik ikke sin vej ligemeget hvad jeg gjorde og hvordan jeg opførte mig. Altså var ikke utro og den slags bare hysterisk og dum, hvis i forstår, og truede med at gå konstant. Efter et stykke tid (ca 1 år) gik det op for mig at han faktisk mente det og at han faktisk elsker mig sådan rigtigt og ikke ville forlade mig. Dejligt, og alting blev virkelig godt. Vi blev gift og fik for 3 mdr siden en dejlig datter. MEN - og nu kommer der lige en forklaring først. Da jeg fik min søn var hans far narkoman og han sad og sov da jeg fødte. Det er selvfølgelig ret kort fortalt, men som 21 årig og ny mor var det meget hårdt. Han var ikke narkoman da vi mødtes og jeg bebrejdede mig selv mange dumme ting.. smil. Dagen før jeg så fik min lille datter som nu er 3 mdr. drak min mand sig enormt fuld. Jeg var gået over tid, så det kunne ligeså godt være sket den nat. Jeg har aldrig bedt ham blive hjemme eller gå med hjem fra fest før, men det gjorde jeg den aften og han ignorerede det fuldstændigt. Det er slet ikke fordi han går i byen eller drikker tit, men jeg kunne se hvor det bar hen og kunne ikke lide det. Jeg gik altså selv hjem og var total knust. Gik i bad og tudede i timer. Jeg frygtede så meget at jeg nu skulle føde og denne gang var det så bare med en fuld mand ved siden. Det skal lige siges og slåes helt fast at min mand ikke drikker tit eller er alkoholkier så det er ikke på den måde jeg sammenligner det med da jeg fik min søn... men oplevelsen ville have været meget ens. Jeg fødte så først aftenen efter og vi var blevet gode igen... men en sådan følelse af svigt forsvinder jo ikke bare. Da han så havde barsel pressede han helt vildt for at få @!#$ og ville ikke høre mit nej før jeg blev vred... det var to uger efter fødslen... et par uger senere løj han mig lige op i hovedet, hvilket jeg slet ikke kan acceptere. det var om en ligegyldig ting, men alligevel. Vores datter fik så noget med maven og har skreget en hel del. Nu skændes vi konstant. Det er så meget at de andre børn er utrygge. Jeg kan slet ikke styre min vrede og det mindste han træder forkert... min mand altså... fyldes jeg af vrede og bebrejdelser. Jeg ved det ikke er de små hverdags ting jeg egentligt reagerer på, men de ting jeg har beskrevet, og det er meget hårdt for os som familie. Han har undskyldt og er virkelig oprigtig ked af det, men det er som om jeg ikke kan slippe det... Er der nogen som har gode råd om hvordan man kommer videre efter et svigt??? Vi har gode dage, hvor det er som om vores kærlighed er helt ny, men på et sekund kan det hele vende over små dumme og helt alm hverdags situationer som alle har... Hvordan undgår jeg skænderierne, for det er mig som skændes... og selvom jeg tænker gå nu ud af den dør og køl af så lytter min krop ikke og gør den er jeg nød til at tale med nogen for at kunne slippe vreden og alle bebrejdelserne. Det er jo ikke ok at blive ved med at holde ham ansvarlig for det som er sket... man må videre... ikk??? vær sød at komme med råd.. lea
hvad med noget parterapi? Måske det kan hjælpe jer til at forstå hinanden. Din mand skulle ikke have drukket når du var høj gravid, jeg var blevet eddertosset og hvis han ikek var gået frivilligt så havde jeg slæbt ham med. Du bebrejde dig selv nogle ting som du ikke bør, men det virker også som om der ligger mere til grund for alle jeres skænderier end kun jer to. Der ligger noget tilbage i fortiden som påvirker jer i dag og det tror jeg nu engang er næmmest at løse med lidt professionel hjælp så i kan lære at forstå hinanden.
ja det at jeg er blevet svigtet så meget før gør at jeg reagerer ekstremt når det sker, selvom ingen jo går gennem livet uden. og jeg har seriøst verdens bedste mand. Der er ikke den ting han ikke vil gøre og det er både husligt osv. men alle har jo nogle forskelligheder og det skal der være. Og han har bestemt ikke for vane at gøre den slags eller at ignorere hvis jeg beder ham gå med hjem. Ville bare gerne jeg kunne styre mig lidt mere... Lea!
f.eks. i aftes var vores datter meget overtræt og var ret sur... ikke ked men træt og hys. Hun ville ikke falde til ro hos mig og jeg besluttede at lægge hende i sengen med uro og hun slappede helt af. Efter lidt tid blev hun ked - hun var jo mega træt og havde måske tabt sutten - og jeg var lige på toilettet og hørte godt hun blev utilfreds - hun skreg ikke men var utilfreds - og da jeg kommer ind for at give hende sutten er min mand der, og det er jo helt fint hvis ikke han slukker og lukker det hele og tager hende op igen og tager hende med i stuen og går med hende til hun sover... Jeg synes han går direkte ind og ødelægger det jeg lige var i færd med og selvom han godt kunne se det bagefter så blev jeg helt ustyrlig vred... dumt for han ville jo bare hjælpe. Lea!
synes du skal sætte stor pris på at han involverer sig i jeres barn, det er jo ikke dit barn, men jeres. Prøv at se hvor mange herinde der føler de er helt selv med børnene fordi fædrenen ikke hjælper. Jeg tror også du har brug for lidt hjælp til det du går med..
jeg siger jo netop jeg er utrolig heldig... det er jo ikke det der er problemet, men de ting han gjorde lige før og efter fødslen .. ikke de alm hverdags ting... tro mig jeg ved hvor heldig jeg er lea
kan i ikke aftale at i hver aften bruger 15 min hver på at fortælle hinanden hvad der har irreteret jer ved den anden i løbet af dagen.. på den måde slipper i for at små skændes i løbet af dagen, og i når hver især at tænke situationerne igennem en ekstra gang inden i skal konfrontere den anden med dem... på den måde bliver det konstruktivt samtidigt med at i begge får afløb men på en god måde... -det betyder så at i ikke må rette/skælde ud på hinanden i løbet af dagen og i slipper derfor at gå og være sure...
Hej Lea. Mit svar er ikke specielt møntet på denne tråd. Nu har jeg fulgt dig og dine indlæg de sidste måneder her på Ve og ble..., jeg har flere gange tænkt at verden virker uoverskuelig for dig, mindre problemer bliver alt for store, og jeg tror du trænger til at tale med nogen om dine problemer. Jeg har ikke forstand på depressioner, og kender heller ej tegnene på det, men tanken har strejfet mig mange gange. Jeg ved ikke hvor du kan hente hjælp, det kan måske være lægen, sundhedsplejersken eller en god veninde. Jeg håber det bedste for dig. Nanna
min mand denne tråd, - det ville være dejligt for ham, tror jeg, at han VED du elsker ham og egentlig er forfærdelig ked af, at du ikke kan styre din vrede. Og måske snakke med lægen om at blive stillet videre i et hjælpe-system? Held og lykke.
vil være godt for dig at tale med den psykolog du gik hos før og som kender hele din historie, hvis det er muligt. Det lyder som om du har en god mand der vil dig det bedste, men du har svært ved at give ham lov at være der for dig og barnet pga tidligere svigt. Ikke at det gør det ok at han drak sig fuld så tæt på fødslen, men han kan jo også have været nervøs for at skulle være far og så gør mænd nogle gange nogle dumme ting... Hvis han har sagt undskyld og ved det var forkert hvad han gjorde, så synes jeg du skal se om ikke I kan lægge den episode bag jer og komme videre. Du kan jo intet ændre på det alligevel. Jeg har selv haft en periode hvor jeg blev meget vred over meget små ting og det var ikke min mand der var noget i vejen med, men ting i min fortid som jeg skulle have snakket om og taget stilling til og lære at acceptere at jeg ikke kunne ændre hvad der var sket uanset hvor gerne jeg ville.
 
Hej Din datter er så gammel nu at jeg ville tilbyde hende vand om natten når hun vågner, lad din mand gøre det for du dufter jo godt af babs. *s* I skal være motiveret, for hun kan godt gå hen og blive små sur.  Jeg ved ikke hvor meget babs og MME hun får, men måske hun får for meget??? Hun kan jo sagtens drikke sig mæt i mælk og så er der ikke plads til andet mad. Prøver du at lade hende selv sidde og spise? Læg noget forskelligt på hendes tallerken, et par rugbrødshapser, rosiner, ostehaps, agurk og sådan. Lad hende rode og rage i det, og så stopper du lige en mad ind i munden på hende en gang imellem. (Brug bondebrød eller toastbrød i den alder, gerne uden skorpe) Håber du kan bruge mine fif til noget.  Hilsen Jette
Hej Jette. Tak for dine gode råd, det er godt at høre lidt fra andre. Pt sidder hun med en kiks, den spiser hun fint. så jeg tror jeg vi prøve og snige en rygbrøds hapser ind. Det er i hvert fald en mulighed. Vi har også overvejet og tilbyde hende vand når hun vågner om natten, og har også prøvet det, men hun blev simpelthen så tosset. At det endte med hun fik lov og få bryst, og ja så snork boblede hun i løbet af nul komma fem   Så jeg er jo nervøs for om hun er sulten, eller det simpelthen bare er hysteri fra hendes side. Hun kommer i seng kl halv 7 om aftenen, da hun ellers blir så overtræt at hun er helt umulig. Så såver hun så til kl 06.00 ca, men hun vågner jo så stadig de der 2-6 gange, i den her tid faktisk oftere   Hvilket jo gør jeg er mega træt i løbet af dagen. Men jeg tror simpelthen vi må tage kampen og så få hende vænne fra det mælkebar om natten. Pu ha ikke nemt 
hvad hvis de blev det hun ikke ville spise til hovedmåltiderne??? Hun må få mellem 500-750 ml mælk dagligt, dette er både ko-mælk, mælkeprodukter, samt MME og MM.
problem. Det eneste min datter ville have var de der små glas man kan købe med "babymad" i. Især pasta m broccolli   . Enden på det hele blev at hun fik det. Da hun startede i dagpleje stoppede hendes hysteri og rugbrøddet er røget ned lige siden!
Mange tak for de gode råd. Kubling, er ikke sikker på jeg helt forstår dig. Måske du er sød at forklare   Med hensyn til bryst,så tror jeg måske hun får mere en de 500/750 ml du skriver, hun ammer nemlig løs natten igennem. Måske det er medvirkende årsag til hun ikke gider spise her om dagen. Kate, rart at høre det ikke bare er min datter der teer sig, man føler sig jo lidt alene. Hun skal starte i dagpleje nu her den 2. Januar, og håber os lidt der at hun vil spise lidt mere. Eftersom mor mælkebar jo ikke vil være til stede.
Jo da...  Det hun ikke spiser til frokost f.eks. kan du tilbyde hende igen til mellemmåltid i stedet for: 
Hej Veronicas mor Jeg tror at al den mælk hun drikker om natten tager appetiten om dagen. Så hvis du kan skære lidt ned på natamningen, evt. med vand, så tror jeg hun vil blive mere motiveret til at spise om dagen. Men man er jo billigt til salg om natten  Du er bestemt ikke alene. De fleste jeg kender har i korte eller lange, nogle har haft meget lange perioder med natteroderi, og jeg kan godt forstå at du er træt af det. Vi har ikke haft problemer med søvn, men med spisning, så jeg kender alt til de fægtende arme  Men der lys forude. Når hun starter i dagpleje så kommer der til at ske en masse, så hun sover sikkert bedre om natten. Og når de andre børn spiser, så vil hun sikkert også hurtigt blive bedre til at spise. Vi har haft mange problemer med Sofie (lang historie), og jeg var meget frustreret, men jeg kan kun sige at det faktisk har løst sig selv. For de bliver hurtigt større, så nogle af de ting der var svære før bliver pludselig nemme helt af sig selv  Håber det snart bliver lidt lettere for jer.. Maja
hejsa det er bare så svært at vide hvad der er bedst at gøre men et par råd fra mig kan du jo få med på vejen. mht at hun ikke spiser om dagen- lad hende prøve selv og tilbyd tilbyd tilbyd. mine to piger var meget glad for de der grødprodukter man blander med kogende vand så det spiste vi en del af i starten og efterhånden blev sortimentet udvidet. jeg tror ligesom andre, at hun evt har vendt lidt om på nat og dag mht spisningen, og det bliver ikke anderledes før end hun ikke får så meget i løbet af natten, så jeg tror i må lægge en fælles strategi og så holde den for at se om det hjælper. mht til putningen var vi igennem det samme med den første og da det så kom til nr 2 ja så fik hun altså lov til at rejse sig op og sætte sig op og efterhånden faldt hun så i søvn og jeg kunne så putte dynen omkring hende. jeg kan anbefale bogen 'godnat og sov godt'- kan ikke lige huske forfatteren, men den havde vi meget glæde af i forhold til putte ritualer mm. held og lykke med lillepigen- jeg er sikker på at det nok skal løse sig. kh pernille
Her de sidste par dage, har mit forhold til min mand fyldt en del af mine tanker... Jeg elsker min mand, og kunne ikke drømme om et liv uden ham. Han er min faste klippe, og bedste ven. Vi fik i foråret en dreng, som har vist sig at være ret så kontaktkrævende/morsyg, og det gør at jeg ikke har så frie hænder til at lave det herhjemme som jeg gerne ville... Min mand har så et arbejde som har nogle forbandet skæve arbejdstider - så han går i seng samtidig med vores søn   sådan ca. kl. 19... Her på det sidste er det begyndt at gå mig på, at det altid er mig der laver mad, handler ind, vasker tøj, gør rent, og rydder op. Ja, jeg er orlov fra mit arbejde - men det er for at passe vores søn indtil han skal i institution. Min mand mener ikke at det er for meget at forlange at det er mig der laver det huslige, for han laver jo alt det andet OG går på arbejde - dvs. ordner bilen, sætter ting op osv. Altså mandeting i samfundets øjne... Fair nok - jeg gider ikke at diskutere det... Det hænger mig bare langt ud af halsen, da jeg jo som sagt ikke har muligheden for at nå det huslige pga. vores søn... Jeg er så begyndt at tænke - hvad så når jeg starter på arbejde igen (31. marts 08)? Hvordan vil han så mene en fair fordeling er? For der går jeg jo også på arbejde... Har jeg været for blødsøden? Jeg har jo nok forkælet ham lidt - men det var inden vi fik barn... og nu bider det mig i r*ven. Han stejler fuldstændig når jeg begynder at kræve lidt af ham, og det får mig tit til at opgive på forhånd (hvilket jo ikke er særligt smart), men jeg gider ikke at opdrage på min mand. Jeg er jo ikke HANS mor - men hans kone og mor til hans barn, hans ligesindede og følgesvend gennem livet... Hvordan får jeg min mand til at indse at han bør få fingerne ud af et vist sted og give et nap med herhjemme? At det at gå hjemme med et barn faktisk kan være ret hårdt? At hans argument med at han arbejder og jeg bare går hjemme ikke holder en meter? *suk* - jeg gider ikke at være hjemmegående husmor mere... Jeg vil ud af mit fængsel (for det føler jeg sgu det er)...
jeg føler også til tider at mit hus er mit fængsel, men når det når så vidt så tager jeg bladet fra munden hvilket så også hjælper i en periode...
det lyder meget bekendt. <Min barsel er nu desværre for længst slut, men der er stadig mig der hænger på "det huslige".. Skriv når engang du finder løsningen...
Hvad med at lade det hele flyde??.. Ved godt det er svært og irriterende, men se hvor lang tid der går.. Måske opdager han det på et tidspunkt - Måske ikke.. Om ikke andet undrer han sig måske, når der ikke er flere rene boxer shorts  Eller hvad med at tage væk en weekend eller en lør/søndag.. Så kan han jo se, hvor meget han når. Måske ved han reelt ikke hvad du laver i løbet af dagen? Hvis han ikke har stået i situationen. Jeg havde vist også en anden forestilling om, hvad man kunne nå i løbet af sådan en dag - Inden jeg fik krævende spædbarn. Når det er sagt - Så syntes jeg nu, at det er fair nok, at den hjemmegående laver en del. For meget kan man nu nå. Hvad er det præcist du gerne vil ha han skal hjælpe med? Måake en ide at formulere konkret til ham hvad det er. Ex opvask hver aften etc. Syntes det lyder mere bekymrende at han falder så tidligt i søvn hver aften. Tænker at det i virkeligheden er et større problem. Ingen voksentid. Og det gør vel, at man bliver mere irriteret over det andet.. ?
du skal tage en snak med din mand om hvordan du har det, så du ikke går og hober det op. Sig hvordan du har det og hør hvad hans mening er, selvom du måske godt ved det. Men en stille og rolig snak kan godt hjælpe. Nu ved jeg ikke om jeres barn er mere krævende end andre børn, men kunne du måske lære barnet at det godt kan underholde sig selv lidt?
Kom også til at tænke på.. At det jo gælder om at indrette sig, så man kan nå det huslige.. Også for ikke at blive helt tosset " af barn på armen altid " selv. Jeg var jo alene fra starten med en knap 1 1/2 årig og en nyfødt. Tro mig man bliver opfindsom. Og de må til stadighed vente hvis jeg liige skal ordne noget. Og ellers må de hjælpe til. Hjælpe med at putte tøj i vaskemaskinen, hjælpe med at hænge tøj op, lege med vand i køkkendet - Men jeg vasker op. Ligesom hun måtte sidde i skråstolen mens jeg var i bad. Selv nu bliver hun sat i klapvognen, og kigger på, at jeg er i bad   . Da jeg ikke helt kan lade 2 så små str være alene uden opsyn - Sammen.
Jeg kender det godt...man er ved at brække sig over alle de huslige ting...  Når/inden du begynder på job, synes jeg du skal sætte dig ned sammen med din mand og få diskuteret igennem hvordan fordelingen nu skal være eftersom du også skal arbejde på fuld tid. Du kan jo selvsagt ikke nå det hele når nu du også skal være væk hele dagen. Noget med at skiftes til at hente og bringe den lille, handle ind og lave mad og så evt. hjælpes ad med den store rengøring i weekenden mens junior sover til middag... Var det noget??? Du får INTET løst ved at holde bøtte og irritere dig over tingenes tilstand...Mænd skal oftest have at vide HVAD de skal lave og også til tider HVORDAN  Når det begynder at gå mig på, så er jeg liiige oppe at vende en tur under loftet, hvilket også plejer at hjælpe en tid, men gud hvor er det dog irriterende at det virkelig er nødvendigt at man skal gøre det 
I dag er det lige gået op for mig hvad sagens kerne er... Min mand har et job, hvor overarbejde giver rigtigt godt i kassen, og derfor er temmelig fristende. Det betyder at vores økonomi er rigtig god og vi lever godt - MEN... det betyder også at min mand ikke er så meget hjemme. Pt. arbejder han hver anden week-end, og har så efterfølgende 2 dages fri. Den ene dag tager han så overarbejde på... Fair nok - det er til at leve med, så længe jeg går hjemme. MEN (dem er der vist nogen stykker af) han går jo meget tidligt i seng (kl. 20) og er sjældent til noget sidst på dagen... Jeg savner at være sammen med min mand uden vores søn, savner at hygge om aftenen og gå i seng samtidig. Lige nu går min mand i seng, mens jeg putter vores søn...  Dertil hjælper det så ikke at når jeg har puttet - så er der jo lige alt det jeg ikke nåede i løbet af dagen, der skal klares inden jeg kan gå i seng, og klokken bliver tit 22 - og der er min mand langt væk i drømmeland... *suk* Alt dette er noget vi skal have snakket om, for det påvirker i høj grad vores forhold. I dag har min mand fri - MEN skal lave noget for andelsforeningen vi bor i. Han havde også fri i morgen (dejligt) men så ringede de fra hans arbejde, om han kunne arbejde alligevel - så der røg den fridag/hyggedag sammen med min mand... og lige nu kunne jeg TUDE! Jeg prøvede ellers at sige til ham, at jeg havde glædet mig til at han endelig havde fri, men så kommer argumentet med at pengene er jo rare at have... og at han har 14 dages fri til jul, og at han gerne vil have et overskud. *suk* Der skulle jeg nok have slået i bordet...   men jeg gider heller ikke være den der skal give lov. Han burde være så voksen at han selv kan se hvornår nok er nok - men det kan han så ikke... *suk*
han ikke for han ved måske ikke hvor meget det betyder for dig. Du er nødt til at fortælle ham det, så han ved det. Selvom vi tit ønsker det, så kan mænd desværre ikke læse vores tanker. Forklar at du sagtens kan se at penge er dejlige at have, men lige nu er det noget andet du har brug for. Nemlig at have ham hos dig 
Endnu engang mange tak for de gode råd. Der er helt sikkert noget jeg kan bruge, hjælper jo lidt når man får et andet syn på sagen. Jeg tror vi må til og vænne hende fra om natten, for som nogen af jer skriver, er det helt klart en medvirkende årsag til at hun ikke gider spise så meget i dagtimerne. Men ja, man er meget billigt til salg om natten   Men at udskyde kampen hjælper heller ikke. Så der må bides i det sure æble. Og så må farmand lokkes til og hjælpe.
Så er vi igang med 3 forsøg. pyha, nu må det godt snart virke!!! Jeg får heldigvis 6 forsøg med hormonbehandling og insemination. Den bedste jule gave, ville være tanken om et sommer/efterårs barn.    håber...
Krydser fingre for jer 
Det håber jeg... krydser fingre for en dejlig julegave 
Åh det håber jeg virkelig for jer, held og lykke med det. Nanna.
jeg bløder ikke endnu, så der er endnu håb!    jeg har købt lidt baby tøj  (har taget navne forandring   tidl. stald-elysion)
Hej, helt ærlig hvor bliver jeg trist af at læse om alle de forhold der ikke går,kvinder der føler sig som husholdersker,problemer med manden og forholdet efter der er kommet børn til.. Hvad sker der lige? Nogen af tingene er selvfølgelig en del af udviklingen når en familie går fra 2 til flere,men jeg synes ofte det at nogle kvinder går rundt i deres egen verden fordi de ikke føler at de har nogen de kan betro sig til... at de er de eneste i hele verden som har det som de har det osv. Så tænkte jeg,er det prisen for vores kvindefrigørelse?? Vi vil og kan alting selv,og ofte stræber vi efter bestemte mål og idealer,og alt imens skal vores hjem helst være pletfri... Det er der jo ingen der kan leve op til... ihvertfald ikke ret længe.. Er det fordi vi kvinder har mistet vores sociale netværk? vi har travlt med at gå på arbejde,dyrke vores fritidsinteresser familie osv. væk er tiden til de gamle strikke/kaffe klubber hvor rigtige kvindeting blev diskuteret på tværs af sociale lag og alder... Dengang var det ingen skam at bruge hinanden og hinandens erfaringer... Nu er det som om kvinder er bange for hvad andre tænker om dem, så derfor er det bedre at gøre som om at tingene kører som de skal ...de er ligesom bange for at tabe ansigt.. Er mine konklussioner helt forkerte? Og hvad kunne man gøre for at løse op for problemerne? Jeg er selv en meget åben person og hvis jeg har en dårlig dag gør jeg ikke som ingenting, men siger det simpelthen,men det betyder så også for mig at jeg ikke går rundt og er mavesur over noget,og derfor er jeg oftest i rigtig godt humør. Men bare fordi det virker for mig er det jo ikke sikkert det virker for andre.. Iøvrigt har jeg et godt netværk hvor vi bruger hinanden på godt og ondt-mest godt ;o) Men det har da været hårdt arbejde også, det kommer jo ikke af sig selv.. Hvad mener i? er vi selv skyld i at vi drukner i tøjvask madlavning og babypludder fordi vi har for travlt med at stræbe efter det medieskabte perfekte liv, eller er det noget helt andet der sker?? Mvh Hotbandit!
hyggeligt at mødes nogle HN mødre - synes også der var noget under opsejling på et tidspunkt...?? Så kan vi få læsset af på hinanden, hygge, grine og snakke heste - DET må da gøre os (inkl vores mænd for dem der har) noget lettere at omgåes 
kunne da være super hyggeligt   Problemet er nok at vi kommer fra meget forskellige steder i landet...
sætter nok desværre en stopper for meget... Lyder ellers som en god/hyggelig ide 
Jeg har tidligere forsøgt, men desværre uden det store held.. Tror som I andre, at det er geografien der er den store synder.. Men stadig er jeg åben for at invitere ligesom jeg er til at tage ud.. Bor i Fjerritslev i nordjylland... Interesset for at vi laver et "træf" på et tidspunkt?
på et træf... jeg bor i viborg, og har ingen bil, så hvis jeg skal nogen steder skal der gerne være kørelejlighed... men er da også interesseret i at invitere... bor jo meget centralt i det jyske, så var måske en ide at mødes her...*S*
måske er den gammeldags "klub" slet ikke så langt væk,på HN finder man altid nogen der tager sig tiden til at lytte og mere til- hvor er det dejligt!! Og jeg som egentlig startede tråden for at skabe en debat...,det var vist slet ikke nødvendigt  Jeg synes også at det kunne være rigtig hyggeligt, men jeg bor i Schweiz,så jeg må "nøjes" med nettet... Men rigtig dejligt at se at det stadig er nogen der tager imod med åbne arme,det er skønt!!! MvhHotbandit!
Hejsa Jeg vil sende julekort til venner og familie, men min baby er ikke kommet til verden endnu  Så vi har lavet et kort af mig og maven, kan man sende det ud eller er det for "frækt"?   Mvh Nina PS. kvaliteten er meget bedere i virkeligheden, ved ikke hvorfor det bliver så grumset af at komme herind 
Hvor er det en sød tanke. Men jeg tror at vis det var mig der modtog det, ville jeg ikek vide hvad jeg skulle sige.. Men en tanke jeg lige fik... Har I ikke et scannings billed af den lille og så lav et julekort med det? Det kunne være vildt flot.
Hej Det støder ikke mig, jeg ville slå op i en kæmpe latter og synes det var total fedt og sejt!! Jeg kunne dog aldrig selv drømme om at gøre det, for jeg er for blufærdig!! Super sejt. Hilsen Jette
Hvis det var min søster eller veninde som sendte sådan et kort ville jeg blive rigtig glad!! Jeg synes det er super sejt.. Så hvis du selv har det godt med at vise dig frem i undertøj(det ville jeg have med sådan en figur!) Så synes jeg bare i skal gøre det!! jeg ser det ikke som frækt,men som smukt! Mvh Hotbandit!
Sødt billede. Men jeg kunne godt nok ikke finde på at sende et næsten nøgenbillede til familie og venner. Jeg er nok for blufærdig til den slags. Har selv overvejet at sende scanningsbillede som julekort.
Så ender det nok med vi ikke sender det, så må de nøjes med alm julekort i år. Vi vil ikke sende scannings billedet, da det er så "gammelt", jeg har termin om 3 uger. Tak for jeres meninger Nina
ganske sødt, men ikke noget jeg selv ville sende. Hvad med et billede hvor dig og den kommende far er på - evt. hvor han holder sødt på maven?
påklædt? Du ser drøn dejlig ud - ingen tvivl om det - og dette billede ville jeg forstørre og hænge i mit soveværelse som en reminder på maven til mig selv, men som julekort... nej tak  Hvad med et påklædt et hvor både du og faderen er på? Så er "familien" samlet og helheden i top og lige et kort for alle i familien og vennekredsen synes jeg 
Helt enig i de sidste 2 indlæg! Nanna
så man bedre kan se maven, og måske bukser på så selv gamle moster clara kan modtage det uden af få jødekagen galt i halsen. Syntes det er hamre flot ellers Jannie
ENIG...det ér et rigtig sødt billede, men ville nok også vælge et med mere tøj på, hvis det var mig 
Helt enig med de andre, du er SMUK som gravid (også!) men som julekort er det nok ikke lige det man sender ud til familien.. Men hva pokker, smag og behag, DU kender dem der skal have kortet og ved om de bliver glade for det...   Jeg ville da blive glad for et lign af min bedste veninde, men måske ville jeg ikke se min svigermor/mor/svigerinde/lign. sådan?
... hænger jo ofte deres julekort på køleskabet, så spørgsmålet er, om   har det godt med at hænge til frit udsyn i diverse køkkener 
Men jeg ville også foreslå, som så mange af de andre, at du laver et hvor du har mere tøj på, og så med fars hånd på eller sådan noget...
Dette er ret langt..hvis nogle sku have travlt!   Undskyld tastefejlene...!!Før jeg blev mor havde jeg egentligt et ret afslappet forhold med min svigermor...Men det er ovre nu  Det startede med at hun UDEN at få lov bare vadede med ind på fødestuen da jeg sku føde!!! jeg havde ikke vekslet et ord med hende omkring dette, hun mente åbenbart bare at det var ok! jeg havde ikke kræfter til at be hende om at gå ud da jeg havde kraftige AVAV   VEEER!!! Min moster var med for at skulle filme fødslen og selvfølgelig min kæreste. Sagen var den at der højst måtte være 2 på fødestuen ud over jordemor og mig...det sked svigermor da på. Hun blev der selv om hun VIDSTE at min moster skulle filme! Til sidst måtte min moster gå ind og sige "nu SKAL" jeg altså være her for jeg har lovet Christina at filme" ) ..Så gik hun ud (svigermor) Det skal siges at jeg bestemt ikke er så tæt på min svigermor at jeg ville have hende med til min fødsel!!! derfor er det en traume for mig nu, at hun var med derinde.. Nå men det næste der sker er jo så da Josefine er blevet født. Hun lå på neontal afd. de første 3 dage. Hvor vi som forældre måtte gå ned så meget vi ville. Svigermor kommer op på stuen og siger at hun lige går ned og ser til Josefine. Vi siger at det må hun ikke uden os...Det SKIDER hun da på og vader ned og BEDER om at få lov at komme ind. Personalet dernede giver hende en mindre skideballe fordi hun ikke har forældre med. !!! Det havde vi jo sagt!!! Hun var ligeglad. Godt så...Josefine kommer op på stuen til os på 4. dagen og ligger i kuvøse. Svigermor kommer på besøg og VADER hen og taget Josefine op MENS HUN SOVER! UDEN at spørge!!!    Jeg tænker "hav fanden bilder hun sig ind" og bider det i mig. Da hun var gået sagde jeg til kæresten at DET DER...det vil jeg ikke have ..hun skal dælme spørge før hun bare tager hende op!! og hun skal da SLET ikke røre hende når hun sover   Kæresten er enig og næste aften kommer svigermor igen. Gør akkurat det sammen. Nærmest løber hen og tager Josefine op. Kæresten siger at hun skal lade hende ligge for hun skal til at sove, men svigermor hører ikke efetr og siger at så må hun sove hos hende. !!!   Jeg er på nippet til at EKSPLODERE men bider det IGEN i mig... Vi kommerhjem med Josefine og det er så sket 2 gange mere, at hun bare varder hen og tager Josefine op når hun kommer. Hun når knapt at sige goddag! Vi var så til spisning derude mandag aften. Og Igen sker det da josefine vågner at svigermår nærmest SPRINGER op af stolen og siger bara varm flasken jeg ska nok gi hende mad. Derefter "løber " hun ind og tager Josefine op   Vader rundt med hende på armen som en dukke og fortæller at hun da lige har et par bleer jeg ka få med hjem bla bla bla... Jeg er (SINDSYGT GAAAL) men vil ikke lave en scene da der også er andre gæster! Josefine skal skiftes og jeg gør klar og svigermor er åbenbart blevet enig MED SIG SELV om at hun skal skifte hende!! DER stod jeg så af. Jeg var nærmest nødt til at ta hende ud af hænderne på hende for at få Josefine.! Hun bliver stående og ser på at jeg skifter hende og jeg når knapt at lukket bukserne på Josefine før hun har begge hænder på hende igen for at tage hende op!!! Jeg skubber hende hænder væk og siger "NEJ!, jeg tager hende nu for hun skal til at spise"   !!!Svigermor vender omgående rundt på hælene UDEN ET ORD og går SURT ud og sætter sig ved bordet! Min kæreste fortalte da vi kørte hjem at hun havde sat og surmulet ved bordet. Jeg blev inde i stuen indtil Josefine havde spist færdig. Jeg KAN snart ikke mere! Kæresten har sagt at han vil snakke med hende, men jeg er bange for at det ikke hjælper!! Er det bare mig der er sart eller hvad??? Jeg krummer tæer efterhånden når jeg ser svigermor!!!  Kom med jeres mening og evt gode råd for jeg er virkelig trær af det...! HJÆÆLP...
at du er frustreret over at hun bare gør som hun vil. selv har jeg en svigermor som også gerne vil være med til meget, men hun spørger altid først eller jeg jeg selv siger værsgo  når det så er sagt vil jeg lige sige at som jeg læser "din historie" er din svigermor bare rigtig glad for sit nye barnebarn og vil sikkert gerne nyde hende så meget så muligt. jeg tror ikke hun gør det for at irriterer jer. kan selvfølgelig godt forstå det er belastende hvis du syntes hun overgår dine grænser men jeg tror bare hun gør det i en god mening. vær glad for hun interessere sig så meget for hende, mon ikke jeres barn også vil nyde godt af det senere??? hvis jeg skulle stikke skråt over noget ville det være hvis det var noget som jeg ikke mente var godt for mit barn, men om din svigermor eller dig selv giver flaksen bliver dit barn jo ikke ulykkelig over. håber ikke jeg sårer dig med dette indlæg for det er bestemt ikke min mening, men måske du bare er "løvemor" ligenu og din svigermor lidt for ivirg efter at være rigtig farmor. mange hilsner mette
at jeg bestemt også ville være sur hvis folk truppede op på fødegangen mens jeg havde veer hvis ikke det var aftalt på forhånd
Hjælp, hjælp, hjælp -   -inden jeg går helt amok i julekort og mit dankort begynder at smelte og jeg ender med at ligge inde med 20 julekort af hver.. Hvilket et er bedst - eller skal jeg ud i og bestille to slags, et med hver af mine unger? Jeg synes jo mine unger er fantastiske..  Andreas er nemlig pt ikke særlig fotogen da han ikke gider blive fotograferet..  Så hurtig hjælp søges - så mine kære venner og familie kan få et julekort før d. 24 dec.       
Det første, men jeg har også en svaghed for blå  Dejlige unger 
Det første eller det sidste, det i midten bliver for meget med alle hjerterne  ellers nogen skønner børn du har. Mvh. Pia
det ville jeg vælge. Mette
Jeg stemmer for det sidste - det er mere julet... Det er egentlig fint, at de ikke sidder så opstillet.
Det sidste, det er mest julet.
Dette har godt nok været vist før:   Alternativ et af hver unge:    
Hej Jeg stemmer for nr 3 i det første indlæg - kan godt lide det grønne der er mere jul over det... og musen er sød  Hilsen Anne
sin svigermor er meget grænseoverskridende. Måske gør hun det i en god mening, og i et forsøg på at aflaste jer så meget som muligt, men syntes det lyder til at have tage meget overhånd. Jeg tror jeg ville sætte det ganske enkelt op: Det er jeres barn, jeres regler og vaner, ellers ingen besøg! Det lyder som om man er nød til at være lidt hård her. Jeg syntes din måde at sige fra i den sidst nævnte situation er helt perfekt, men kunne godt frygte det er glemt næste gang i ses igen.
din mand skulle have vist sig som værende en mand, da du skulle føde og have sendt hende ud   ..
, jeg synes du er meget tålmodig! Nej, det skal du ikke finde dig i, du eller din kæreste må fortælle hende hvor   det var hun troppede op på fødestuen, og at hun fremover skal tilbyde at skifte/give mad og spørge om det er ok hun tager Josefine op. Få det vendt positivt, "det er dejligt du gerne vil involvere dig så meget i Josefine, men vi skal først lige selv lære hende at kende, og vil gerne have du beder om lov til...etc" Nanna
Hej Gud mand, må jeg ikke få lidt af den hjælpsomhed din svigermor giver for meget hos jer...???   Ja vi får sgu intet hjælp her i huset, ingen der passer ungerne bare en time, aldrig hjælp med ble-skift eller noget. ALDRIG. Jeg hunger sgu efter lidt af din svigers hjælpsomhed, ja jeg er nok lidt misundelig. Når det er sagt, så synes jeg også hun er for meget, MEN jeg tror 100% at din sviger-monster er vildt interesseret og vildt glad for sit barnebarn. (Og tro mig, det er heller ikke sjovt når ens børn ikke opnår opmærksomhed fra bedster) Jeg står med et ben i hver lejr kan du nok læse!! Hvis jeg er dig vil jeg glemme alt omkring at hun var anmasende ved fødslen og de første dage.(Som jeg 100% heller ikke synes er ok) Så ville jeg nyde hver evig eneste gang hun gad give en flaske eller skifte en ble eller gå en tur med barnevognen. Nyd det og sæt pris på det!! Desuden ville jeg bede hende pænt men MEGET bestemt om at holde snitterne fra tøsen når hun sover! Nu du selv er blevet mor, ved du hvor stærke følelser du har for dit barn, og det tror jeg også din sviger har. Måske tager jeg fejl, måske ikke. Men jeg håber du får et godt forhold igen til din sviger og lade hende nyde sit barnebarn lidt, men ikke kun på hendes primisser. Hilsen Jette
først og fremmest så kan jeg godt forstå at du er ked af at hun kom til fødslen for det er da en meget privat ting... men uden at skulle forsvarer hende så tror jeg hun er MEGA stolt af sit lille barnebarn og bare så gerne vil være med til det hele... tag en snak med hende... måske hun opfatter det helt anderledes... og tillykke med dit lille vidunder...
så havde jeg sparket hende ud med djævlens vold og magt. Det lyder som om hun får lov til en masse ting, uden i siger en dyt. Og det er altså jeres ansvar at trække grænser for hende. Mange bedstemødre kammer helt over, i deres glæde og iver, og glemmer fuldstændig at holde sig bag forældrenes grænser. De mener de har så meget erfaring at øse af, at de bare kaster sig ud i at hjælpe - uden at sikre sig, at man er interesseret i hjælpen. Jeg kan faktisk godt sætte mig ind i deres iver for at hjælpe, men jeg mener de har et ansvar for at lade forældrene vise, hvad de kan, inden de selv tromler løs. At mangle hjælp/interesse fra bedsteforældrene må da være vildt irriterende - jeg synes bare det er lidt nedladende at svare, til en pige som tydeligvis bliver tromlet. Svigermoren hjælper ikke, set med mine øjne. Hun trumfer sin vilje igennem!
Er det mit indlæg du kommentere??? Tak for kaffe, nedladende... det er ikke sådan ment, men jeg kan altså ikke sidde og skrive noget jeg ikke mener uanset om hun føler sig tromlet eller ej. Hun spørger i øvrigt om de er hende som er sart eller ej, så hun forventer vel et svar og kan jo ikke regne med at alle svar går hendes vej.  Jeg er sgu da ked af hvis jeg virker nedladende, men jeg prøver nu at se det lidt fra begges sider. Og tro mig, jeg her selv et kæmpe svigermonster!!! Nej det er ikke irriterende at de ingen interesse viser eller vil give en hånd en gang i mellem, det er dem som går glip af noget. Jeg har altid holdt meget af mine bedster og havde håbet mine unger ville få samme forhold, men det får de desværre ikke. Nå men vil da lige slutte af med at vi vel alle håber at få børnebørn en dag og blive de bedste sviger-mekanikker. Jeg håber ihvertfald jeg får nogle dejlige svigerdøtre og en dejlig svigersøn samt en ordentlig røvfuld børnebørn som jeg får lov at have en masse med at gøre! Hilsen Jette
Tal med hende om det... fortæl din grænse, hun kan jo ikke gætte sig til den  Fødestuenberetningen er jeg målløs over... det skulle lige være min der havde møvet sig ind... jeg havde nok lige hidset mig op mellem veerne og SKREGET UUUD...   . Samt når barnet "endelig" sover så er det snitterne væk (Snorre sov ikke meget i starten nemlig, så der fik folk at vide hvad de var hvis de pillede). Derudover ville jeg være glad for alt den hjælp jeg kunne få til bebs de par minutters fred er guld værd at samle energi i   . Når man bliver mor bliver man også halvt løvinde, kan du ikke finde noget af løven frem og forsvare dit afkom     ... Brøøøøl 
Ja, det var dit indlæg jeg tænkte på, da jeg skrev mit svar. Du skal ikke tage det så direkte som en kritik, det var mere fordi jeg selv har en farmor til min søn, som minder gevaldigt om den, trådstarter skriver om. Det ER meget ubehageligt at blive kørt over af en bedstemor-damptromle, når man står der med et nyfødt barn og ikke engang selv kan finde hoved og hale i noget som helst endnu...   Jeg mener, selvfølgelig skal bedsterne til fadet, og jeg sætter stor pris på det forhold, jeg bl.a. har til min egen farmor, og det skal min søn heller ikke snydes for. Men almindelig pli er det mindste man kan kræve som nybagte forældre, og jeg er ret sikker på at bedsterne vil få lov til en masse, hvis de lige klapper hesten og afventer forældrenes tilladelse. Selv satte jeg det meget højt, at min dreng fik lov at sove i fred, og det fik folk at vide. Et spædbarn skal, i min verden, hverken vandre fra arm til arm i store forsamlinger, flåes ud af deres bedste søvn eller dikke-dikkes konstant - uanset hvem det er.
Det lyder lige som min svigermor. Min kæreste vil heller ikek snakke med sin mor om det. Små jeg har besluttet at NU ER DET NOK. Så søndag griber jeg knoglen og tager en snak med hende. Hold da op hvor jeg føler med dig. Man føler sig som den dummeste i hele verden og tænker "er jeg sippet" og NEJ DET ER DU IKKE. Husk at det er dit barn og du råder over hende. Så vil du ikke at hun skal over til "farmor" jamen så skal hun ikke det..
jeg havde også fundet kræfter til at skrige UUUDDD hvis der var kommet nogen ind der ikke var inviteret til selve fødslen... Og jeg havde heller ikke været bleg for at trække streger med det samme... Jeg er så heldig at ved sviger mor er dette nr 6 barnebarn, så de er gode til at "holde passende afstand", men min egen mor har været slem og har da fået nogle knapt så pæne ord med på vejen når det blev for meget, og hun er endelig ved at lære dette, men min Josefine er så også 9½ mdr... Held og lykke med at få "tegnet streger i sandet"
... nok nødt til at tage en stille snak med sviger. Og den skal være stille - ikke noget bebrejdende. Fortæl hende at du fandt det grænseoverskridende at hun var der under fødslen - og find ud af hvorfor hun overhovedet var der? Har I - du eller din kæreste - på noget tidspunkt givet hende det indtryk, at I gerne ville have hende der? Dernæst forklar hende, at du er glad for hendes hjælp, men at du gerne selv vil have lov at bede om den. Og at hvis du siger nej til et eller andet, så betyder det nej - uanset hvad hun så måtte mene. Jeg tror ikke hun gør det for at tromle, men måske I generelt har en måde at omgås hinanden på - også før I fik barn - som betød at uanset hvad I sagde, så fik hun sin vilje alligevel??
hejsa igen Jeg glemte lige at skrive at jeg også lige som de andre syntes at det vil være en god ide at tage en snak med hende... For ellers ender det galt
Hej alle.. mange tak for jeres svar.. Jeg vil overveje at tage en snak med hende i nærmeste fremtid. Jeg er ultra følsom overfor problemer lige nu. Det er vel noget som er ret normalt for en nybagt mor   Så jeg ser lige tiden an og ser om jeg kan samle kræfter til at tage den snak med svigermor. Jeg er ikke interesseret i at det skal ende i totalt skænderi eller noget. Det ville være unfair overfor lille Josefine, som selvfølgelig både skal have lov at have en mormor OG en farmor  Det var rart at høre andres synspunkter. Mange tak HN'er 
Hej Vil da også lige tilføje at jeg også tror det er en god ideé at vente og se tiden an, det er kun knap 2 mdr siden du fødte, og hormonerne fiser bare rundt i kasketten på en engang imellem og så ser man kun situationen som fuldstændig uoverskuelig, tarvelig, træls og man bliver ked. Måske om et stykke tid, hvis du ser tilbage på denne tråd, så kan du sidde og smile over at du så det som du nu engang gør. Det har jeg ihvertfald selv oplevet. Men selvom Josefine skal have en mormor og en farmor, så er det dig som er mor og du har sandelig også noget at skulle have sagt!! Håber du følger op på "historien". Hilsen Jette
slet ikke forstå hvor din mand er henne i dette billede   Det burde da være ham der sætter hans mor lidt på plads. Fortalte min mand om "historien" i går og hans første kommentar var : "Hvor er hendes mand henne? Han lyder som et skvat." Undskyld men det mener jeg altså også. Jeg er overrasket over hvor lang lunte du har. Jeg havde sagt fra allerede da hun viste sig under fødslen  Stakkels dig, jeg føler med dig.
Fødestuen - der har hun ikke noget at gøre Efter fødestuen - der er hun ikke længere DIN svigermor, hun er dit barns FARMOR Jeg var indlagt med min for tidligt fødte søn i 14 dage - EN gang fik jeg besøg af farmoren (hun bor så også et stykke væk) og hele 2 gange tog min far sig sammen til at besøge os (han boede lige om hjørnet)... Jeg ville have elsket at have haft mere besøg, men det var hvad det kunne blive til  Helt ærlig så kunne jeg godt have brugt mit barns farmor meget tættere på da jeg var hjemme fra fødegangen. Tænk at kunne få nogen til at skifte bleen og dikke og underholde så jeg lige kunne have fået en halv times lur. Men sådan er vi jo så forskellige
er stadig min FAVORIT... det er bare så godt. MEtte
af disse 3
Jeg kan faktisk bedst lide det med hjerterne, altså nummer 2 af de første tre du viser  Er også helt pjattet af det med Kaya Rosa i kjolen, men synes at de begge skal være med på.
bedst lide det første 
Men kan desværre ikke lige finde ud af at få det frem her, nogen interesseret så kan det sendes pr email... Tusind tak for hjælpen.
er p.t. min favorit
Så nærmer julen sig kraftigt, og jeg er ved at være igennem julegaveindkøbene, men da det jo er første jul med Silje kan jeg ikke bestemme mig til om der skal være julegaver til bedsteforældrene fra hende... Nemmest vil jo være at hun er med i vores (det er jo samme tegnebog det går ud over) Tænkte lidt på måske man kunne lave noget sødt og sjovt selv fra den bette (hun er 6 mdr, så hun kan jo ikke rigtigt selv hjælpe til...) Men hvad skulle det så være? hånd og fodaftryk har de fået, også et foto fra fotograf... Gode forslag modtages. Hvad gør I med gaver fra de mindste?
andet end det de selv har lavet i bh,vs,dp... ellers er de med i vores gaver... men man kan da give en kop f.eks med billed af børne, et billed, en kalender med billed, hånd og fodaftryk, osv... altså en personlig gave... sidste år fik f.eks. min mor og stedfar et gruppebilled af vores familie af min mand og jeg, og et billed af daniella af hende og af oliver et billed af ham...+ en kop med verdens bedste mormor og en med verdens bedste bedstefar... + alle de gaver de havde lavet til dem i DP.
Andreas på 1½ år (vildt at skrive)gav mormor, til hendes fødselsdag, sidste år, da han var ½ år, et lille billede hvor jeg så dyppede en pensel i lidt farve og han så klat malede på... Jeg har set små lærredrammer og maling i superbrugsen.. Det vagte begejstring - regner med at Kaya på 4 måneder giver et tilsvarende.. I fik mormor til sin fødselsdag en billedramme hvor der kunne laves håndaftryk i gibs - købt i jysk til 50 kr - en rigtig sød lille ide.. Ungerne giver farmor foto/gibsaftryk i julegave.. Et fint billede ville også være en oplagt ide...
Snorre er med i vores gave.. Han giver først selv (hvis han vil) når han selv kan kreere noget 
Isabella giver sin far noget - ellers er gaverne alle fælles i år.
Hej Quinner og hvem der ellers læser  Hvad giver man en ikke heste-tøs på 12 år til ca. 100,- i julegave??? Hun ønsker sig smykker (ørerringe og halskæder) Men hvad er det for en slags? Gerne link, tak.  Jeg spurgte til deodoranter og det var også fint, men hun ved ikke noget mærke...   Jeg er lost, hvad bruger man i den alder? Ellers nogle gode ideér?? (Vi er normalt ikke på gave med hende, men det er lidt anderledes i år, og jeg kender bare ikke tøsen særlig godt) Håber på GULD-korn. Hilsen Jette
Hvad med et besøg i en Glitterbutik, hvis du har sådan en i din nærhed?? Der må bestemt kunne findes noget evt. med en bette "hæjst" på 
Måske et led til et Pandora armbånd eller lign, de fåes til ca. 100 kr. Spørg evt moderen, ellers er jeg også lost!
Hej Moderen er også lost!! Min tanke var selv pandora, men hvis ikke hun har et armbånd, så er det jo ufedt. Tænkte også på Glitter, men altså, hvad er hittet af alt det de har??? Jeg synes personligt der er mere "skrammel" end smykker.  Mere hjælp, tak.  Hilsen Jette - som troede hendes fars julegave var den sværeste at finde på... 
Jeg har samme problematik! Og kiggede endda på lidt dyrere smykker til hende, men igen.. Er hun til søde blomster smykker eller nitter og læder   ? Men tror nu, at alle 12 årige piger bliver glade for et eller andet sølv agtigt armbånd..
Hurtig søgning.. Men halskæden med hjertet til højre.. Den kunne være en mulighed!
deo/ body lotion fra eks naomi campell mener det koster ca 100-120 kr. man kan få dem i mange forskellige dufte, personligt hælder jeg mest til den lyserøde sunset mangr hilsner mette
ville jeg nok vælge et pandora (utrolig mange forsk slags sølv"dimser" som sættes på armbånd eller i halskæder af samme mærke). Ellers hør i Matas hvad der er hot for de yngste teenager. Mascare i en eller anden sampak der evt. kan byttes er vel altid et "hit" i den alder, ikke?
hvor er det bedste børnehold på Fyn? Sådan en hold, hvor man laver andet end at trukkent rundt? Hvordan er de børnehold, i kender til og hyggede børnene sig? Maja:-)
hwa??? Du er vist nød til at fortælle lidt mere om de hold??
om ridning for børn?
I årslev sdr nærå ridklub er de helt fantastiske til børn. Jeg har selv undervist dernede engang men har nogle niecer der rider der nu.
Hilsen Camilla
Som det sikkert er tradition i mange børnehaver, har min søn nu fået nissen "Taske" med hjem på besøg. Som nisser flest, finder denne også på narrestreger i løbet af natten. Jeg er næsten tømt for ideer, da mange har været brugt andre steder - toiletpapir i lamperne, kogler i alle sko og støvler, mælk farvet rød og grøn. Er der nogen som har nogle geniale ideer, så modtages de med kyshånd  v.h. GitteN
Du tager et par gamle sko - store eller små kan du jo selv bestemme - stil dem på gulvet og tag så en sigte og drys feks. mel rundt om skoene, flyt skoene og vupti et stk. nisse fodaftryk... Nissen kunne også lægge risgryn på stolene eller gemme en sko eller handske.. Hvad med om nissen skrev små sedler om noget barnet skal gøre hvis nissen ikke skal drille slemt.. Binde sløjfer på alle dørhåndtag. Det var lige hvad jeg kunne komme i tanke om..
En elastik under pølsen i madpakken.  Hilsen Camilla
der vil ligge øre til alt hvad man har på hjertet.  jeg har verdens bedste smed. han er så forstående, varm og med er glimt i øjet  jeg har haft verdens værste nat med grumme mareridt og bagefter søvnløshed pga smerter i lænden. så jeg kunne næsten ikke hænge sammen da jeg stod ude i stalden og skulle holde mine 3 heste mest de fik ordnet hove.   jeg var rigtig dårlig og søle og når det sker, bliver jeg som regel også ret pylret og har ondt af mig selv  så min smed kom ud til en 25 årig grædefærdig pige med graviditetskuller, og han kunne bare se det med det samme og sagde: Men min lille pige dog - og så fik jeg bare en dejlig kram. og så blev der ellers åbnet for alle sluserne og jeg tudede som en gal og han trøstede det bedste ham havde lært og kom med gode råd og støtte  og nu... jeg har stadig ondt og er lidt sløj, men hold op hvor er humøret dog lige steget adskillige grader, så nu kan jeg pludselig overkomme ting igen.  min smed er helt klart en engel af format.  intet kan skræmme ham heller ikke stortudende tøsepige med selvmedlidenhed Ville bare høre om i havde oplevet lignende fra en helt uventet person ??? for det er ganske lige ud sagt helt utrolig og opløftende  de kærligste hilsner Mithril
bare godt at du har sådan en dejlig smed... kan ikke lige selv huske at jeg har oplevet noget lignende, men må jeg ikke låne din smed engang imellem når jeg har brug for en god skulder *S*
Og sikke en engel af en smed du har   Han fortjener da næsten en jule snaps eller et eller andet 
Stella: jo jeg vil rigtig gerne dele. hvis andre kan få glæde af så varmt og dejligt et menneske som ham, ja så deler jeg gerne  Cruella: jeg pakkede en stor bøtte med hjemmelavet julekonfekt, for han snakkede om han synes det var lidt for tidligt at komme i julehumør, så jeg tænkte det kunne hjælpe ham lidt  Han blev i hvert fald rigtig glad og mente bestemt den skulle ligge i bilen for han nænnede næsten ikke at dele med nogen (han er ret så sliksyg   ) men tænk at komme at tage sig af en "lille tøsepigebarn", som han ser 4-6 gange om året og så være så medmenneskelig og forstående - det slog mig helt væk må jeg ærlig indrømme. det er ikke hverdag man møder den slags engle  de kærligste hilsner Mithril
et par gode flasker rødvin i smedens retning lidt tættere mod jul - gør der ikke?? 
Jeg tror også godt, at min kan finde på sådan noget... Hvis han husker at komme 
og i den prisklasse er det : benvarmere, smykker fra Glitter (gerne noget bling-bling noget, men ikke ALT for stort), Hello Kitty undertøj og strømper (fra H&M), gavekort til Matas, åleskindspung (129,- i Kvickly), Bio-billetter, Spinningringe, led til Pandora, Nørregårs halstørklæde, Bjørn Borg underbukser, toppe fra papfars pige & Customized & Nümph...etc.etc... Du siger bare til hvis du skal bruge flere  ) Venlig hilsen Anne
Musik? Der er nogle cd'er fra Now Music, med en masse blandet musik. Der er også Hits For Kids - det er både alm popmusik og børne-numre. Eller hvad med en bog? Der findes så mange gode børne/ungdomsbøger. F.eks. Det Gyldne Kompas. Det kunne også være biografbilletter til hende og en veninde. Eller noget blandet fra The Body Shop med en læbepomade og en bodylotion... Eller noget lækkert sengetøj eller noget andet pynte-halløj til værelset?
Lidt forskellige smykker til en 100 lap  Det er et udemærket sted at handle med god service... Har selv lige købt en halskæde... den kom 2 dage efter 
Du kan søge på maxpris 100 
en karoline på 12... til under 100,- er det jo lidt svært men her er et par forslag: hun ønsker sig ALT med high scool musical ( man kan få f.eks 2008 kalendere, dagbøger etc) den nye mgp nordic et af de der moderne elastikbælter der skal sidde højt. deo m.m gerne gosh. undertøjs sæt f.eks m. nuser ( dem med bh og trusse - fås i "rigtige" børnetøjsforretninger og HM) mvh trilsens mor
Hej Søde tøser Tak for hjælpen!! Jeg tror jeg suser i Matas og spørger dem hvad man giver en tøs på 12. *g* Som en skrev, det ved de!! Ellers fiser jeg i HM og ser om der er noget Hello Kitty tilbage eller om det ligger under træet hos alle andre teenager...   ellers må jeg jo i Glitter.  Takker. Hilsen Jette
Har I hørt om den overtro, at man klipper lykken af, hvis barnet bliver klippet før han/hun er fyldt 1 år? Én fra min mødregruppe fortalte om overtroen, da vi mødtes i går. Nu har ingen af din andre babyer i mødregruppen noget hår - næsten, hvorimod Tobias snart får lokkerne ned i øjnene og over ørerne. Mormor kommer på besøg i morgen, så havde egentlig tænkt mig, at han skulle trimmes lidt. Særligt fordi han hver morgen har 10 cm "ståhår", som er én stor filtret tot. Jeg er ikke særligt overtroisk - men når det gælder mit barn, vil jeg alligvel hellere vælge at være på den sikre side  Ligesom barnevognen også først blev hentet hjem efter han var født.
jeg godt nok ikke, for Mads er blevet klippet flere gange inden for sit første år...
Jeg tror ikke på den slags overhovedet. Nix, klip dog barnet hvis det generer ham, hvilket det tydeligvis gør når det er så filtret efter en nattesøvn!
min datter blev klippet, før hun fyldte et år - og hun er da uheldig og et skrumleøre uden skel og lige. Nej, spøg til side. Man kan ALTID få overtro til at passe, hvis man absolut vil. Fx kan man da godt sige, at min datter er blevet uheldig og et skrumleøre,   vi har klippet lykken af - men faktum er, at jeg var præcis lige så skrumlet og uheldig som lille; og den slags er faktisk arveligt. Jeg blev i øvrigt ikke klippet før jeg var fyldt et år...  Sååååå klip du bare. Dit barn skal nok få sin del uheld uanset om du klipper i håret eller lader være.
og heldigvis for det 
men jeg hørte først om det efter at oliver var blevet 1 år, og var blevet klippet 3 gange på det år... men er nu ikke overtroisk, dog blev daniella klippet første gang som 1½ års, men hun havde nu heller ikke noget hår at klippe inden... men tag da en saks og studs det lidt, det skal jo ikke genere ham...
Jovel - indlægget var egentlig skrevet med et glimt i øjet. Jeg anser da mig selv for at være en intelligent, jordbunden person.  Men rart at vide, at jeg ikke er den eneste, der ikke kendte dén overtro. Jeg tror også, jeg lader ham studse inden alt for lang tid. Men et eller andet sted stopper man lige op, når det trods alt er ens podes fremtid overtroen går på. Man kan bedre give pokker i det, hvis det var ens egen  Tak for svarene 
Hey.. Freya er i dag blevet vacc. for første gang.. AV det gjorde ondt.. Og så 2gange!! en i hvert lår... Hun var lidt søvnig da jeg tog hende op og da sygepljersken fik stukket nålen ind slap hun den! Så lille pigen skreg og nålen dingelede bare rundt. Det gjorde hun begge gange!! Nu ligger landet sådan at jeg passer grise og jeg spøjter vel 40 søer når der skal vacc. Og jeg kunne da ALDRIG drømme om at slippe nålen Sprøjten Men hun overlevede og der gik ikke så lang tid efter stikkene før hun var glad igen..
synd for det lille pus ;-( Har du haft det godt nok siden? Mads plejer at blive dårlig efter vacc.
Nej hun har haft feber og fået noget udslæt på kinderne... Men er ellers glad
er der nogen her som ved om man nødvendigvis vil få bækkenløsning fordi man har haft det 1 gang. ved min første graviditet fik jeg kraftig bækkenløsning efter fødslen ja først efter fødslen, jeg kunne hverken gå, vende mig i sengen eller noget. jeg blev fulgt af fyseterapeuterne på sygehuset og ja bækkenløsning forsvandt nærmest igen som et lyn fra en klar himmel ca 3 uger efter. frederik var også stor så måske det og min enorme kilo forøgelse har været årsagen. tænker lidt frem i tiden og jeg skal ærligt indrømme at 9 mdrs smerte helvede   hvor jeg hverken kan det ene eller det andet det kan da tage pusten og lysten til en nr 2 helt fra mig. men hvad siger i ??? er 1 gange bækkenløsning lig med at få det hver eneste gang fremover eller kan ma være heldig???' mange hilsner mette
Det behøver ikke nødvendigvis være sådan. Jeg ved min svigerinde havde bækkenløsning med nr.1 og ikke med nr. 2. Det skal dog siges at hun i årenemellem de to børn trænede utroligt meget for at styrke musklerne omkring bækkenet. Så det kan undgåes, men det kræver nok man ligger nogle kræfter i... Mvh Ditte
også bækkenløsning med min den 1. tog også en del på 22 kg. Hun var også en stor baby (57 cm og 4630g) Nu er jeg knap halvvejs gennem min 2. graviditet og har intet mærket til bækkenløsningen. Sidste gang gik jeg til fysiterapeut fra uge 12.På mange områder er det to vidt forskellige graviditeter. Så jeg tror på at det var en engangsforestilling med den bækkenløsning. Mvh C
bækkenløsning begge gange - 2. gang værre end den første. En af mine naboer havde så kraftig bækkenløsning med nr. 1, at hun på det kraftigste, af læge og sygehus, blev frarådet at få flere børn. Hun trodsede dog forbuddet og fik nr. 2 - men hun måtte også gå på krykker allerede fra omkring 16. uge og kørestol de sidste par uger før fødslen - hendes var dog også ekstremt. mvh Line
det alle 3 gange - første gang var absolut den værste, anden gang var udholdeligt og her 3. gang ligner det snart første gang.
Jeg gik 12 dage, 23 timer og 58 minutter over termin med Mikkeline - min søster er i dag 11 dage over tid og min mor er gået over tid med 3 af hendes 4 børn, så jeg har konkluderet at det gå vi bare i min familie. Min store skræk er, at jeg skal gå 2 uger over tid igen og pønser derfor på at prøve noget til at sætte fødslen igang når jeg når til termin. Med hvad virker/virker ikke? Zoneterapi, akupunktur... eller er det bare håbløst at snyde kroppen?
Altså ved ikke om det virker, men min svigerinde, som er zoneterapeut, ville ikke lave zoneterapi på mig da jeg var et vist antal uger henne med Victor, fordi hun var bange for at sætte fødslen i gang... Hvorfor vil du ikke gå 14 dage over tiden??? Baby kommer vel når baby er klar  Jeg er gået hhv. 14 og 17 dage over med mine og det var da ikke så forfærdeligt synes jeg 
Helt sikkert zoneterapi, jeg havde som dig med nr 2 veer 117 gange som ikke blev til noget, og torsdag aften kl 22 3 dage over termin ringede jeg til min svigerfar som er zoneterapeut og sagde KOM OG FÅ DEN UNGE UD!! (På en pæn måde) han kom, han så, han trykkede og kl 4 den nat fik jeg veer som denne gang ikke gik i stå. Man kan altid sige at det sikkert var sket alligevel, men jeg tror på zoneterapien, fik kraftige plukveer imens han var igang og fik derefter en god halv nats søvn så jeg var klar til at stå tidligt op 
... Skejby Sygehus i øjeblikket kører nogle forsøg med akupunktur i forhold til igangsættelse. Der forskes altså i om det virker eller om der er tale om tilfældigheder. Så det er da et forsøg værd 
Det vil jeg meget nødigt, da jeg har været sygemeldt siden uge 11 med bækken- og symfuseløsning og har konstante smerter - hver dag er en kamp for at holde humøret oppe, alting gør ondt, energien er væk. Jeg er hybermobil og derfor er jeg ekstra hårdt ramt. Som Katja også skriver, så fik jeg veer de første 10 gange med Mikkeline som gik i sig selv - var totalt drænet for energi da fødslen for alvor gik i gang. Vil gerne lige understrege, at jeg ingen ønsker har om at føde flere uger før tid - men et par dage ville være lykken 
Jeg havde termin den 30. september, men gik et par dage over. Jeg var ved at blive sindsyg, selv om det jo kun var få dage. Jeg gik helt amok med at muge ud hos hestene, og dagen før jeg fødte, var jeg oppe på sygehuset. Jeg havde åbnet mig 3 cm. uden jeg havde mærket det, og JM tog hinderne. Om natten kl. 03.00 var vi på sygehuset igen. Jeg havde veer, åbnet mig 5 cm., og så gik det stærkt. Tror bestemt det med at hun tog hinderne hjalp, men ja, de gør det vel kun, hvis der er en god grund til det. Held og lykke med det hele.
Okay, på den måde  Jamen så kan jeg dælme godt forstå at du bare gerne vil have ham den lille løjser ud til tiden og gerne lidt før  Føj, for en omgang smertehelvede du må være igennem hver eneste dag... Prøv endelig alt det alternative du kan komme i nærheden af og håb på en af tingene sætter skub i forløbet...
speciel situation (pga. noget med min første graviditet og fordi nummer to altså så ud til at blive et temmeligt stort barn - især i forhold til den første). Derfor skulle jeg til kontrol-scanning lige omkring termin. Jeg bad udtrykkeligt om en dato, så jeg kunne blive sat i gang til terminen, hvis ikke bebs kom ud af sig selv, og det var lægen (på føde-/scannings-afd) helt med på. Jeg fik dog først tid til igangsætning 4 dage senere - men det var fordi jeg, så vidt jeg husker, skulle scannes en torsdag, fredag har de vist normalt lidt travlt (eller også er de ikke så mange på job), i weekender sætter de ikke i gang, og så kunne det jo tidligst blive mandag. Så kan man få tiltusket sig en scanningsdato tidligt på ugen, så kan man måske godt tale sig til en igangsætning. Men nok ikke med en jordemoder, for de er altså tit temmelig svære at overtale   . Og i lige nøjagtig din situation burde du have mindst lige så nemt ved at overtale dem, som jeg havde... (nemt var det nu ikke, men når man får tårer i øjnene og siger, at man bare er   bange, så sker der trods alt   - og det var altså ærligt nok). Mht. hindeløsning, så kan det vist kun lade sig gøre, hvis barnet ligger helt rigtigt eller man er lidt åben - for den læge, der scannede mig på terminsdagen forsøgte det vist på mig, men kunne ikke komme til det. Og AV for sahaaatan, hvor gjorde det nas!
på mig virkede det ikke.. Blev forsøgt sat igang i uge 37 ( gravid med store tvillinger) med hormon stik pille.. Det virkede bare ikke på mig.. Jo det gav mit humør et ordenligt dyk nedad.. Jeg ville ikke åbne mig.. Besluttede at vente en uge mere for så var chancen for at jeg havde åbnet mig en smule større.. Og ja det havde jeg og kunne få en hinde bristning.. og så gik det stærkt.. Fødte to piger 5 timere senere på 3300 og 3800.. Det var vist godt jeg ikke ventede længere.. Smiler..
Som overskriften antyder er jeg mildest talt noget i vildrede for tiden. Børn passer ikke ind i mit liv lige nu (måske aldrig) og jeg har aldrig ønsket at få børn. Jeg har altid sagt at jeg ikke ville have børn før de kunne fåes med ON/OFF-knap. Min kæreste og jeg skal giftes til foråret og i den forbindelse (og fordi alle omkring mig får børn i stimer for tiden, tror jeg) er jeg begyndt at tænke over om jeg også skulle have et par unger engang. Måske er det bare min livmoder der gør opmærksom på sig selv, men lige nu interesserer jeg mig helt vildt meget for babyer og graviditet. Læser alt hvad jeg kan finde og ved sgu snart mere end dem der ER gravide  Samtidig er det som om mit hoved har en helt anden mening om tingene. Jeg har en masse ting jeg gerne vil og som ikke er særligt nemme at gøre med børn (rejse jorden rundt, arbejde i et U-land osv osv.) Så helt basalt: er det hormonerne der gør sig gældende nu (bliver 28 om to måneder, så det er jo ikke fordi jeg er for ung) eller har jeg rent faktisk ombestemt mig mht. at få børn? Kære H-ænder, giv mig jeres bud. Det skal lige siges at kæresten min, på ingen måde var interesseret i at få børn for ½ år siden, men forleden dag spurgte han mig hvad jeg syntes om navnet Malin, hvis vi fik en pige. Samme aften var vi i svømmehallen og der begyndte han at tale om babysvømning... Hmm... Mon manden er skruk...   
Ja, som sagt så tror jeg at i så småt er ved at være klar på at få øget Jeres familie til mere end to..  Når I begge ligefrem begynder at vise intersse for disse dejlige små væsner, som babyer er - så tror jeg tiden er inde.. Ja, det er hårdt at blive forældre, men det kan slet ikke opvejes med den glæde de små giver en - åh når de sender dig et smil, hvor man kan mærke oprigtigheden..  Det kan også være dit biologiske ur der tikker - det har man hørt før.. Og til slut: drømme er gode at have, men det er ikke alle drømme der skal realiseres - ellers tror jeg det ville blive kedeligt at leve... Pøj pøj med beslutningen og brylluppet..
Hej Sidder her og små griner, i mine øre lyder det til at I er små-skrukke... begge to.  Glæder os til at følge Jer.  Hilsen Jette
Syntes da bestemt det lyder som om i er ved at være klar til at få børn! Held og lykke med projektet!
Kluk kluk kluk   
He he... Da jeg havde skrevet indlægget og læste det igennem, så kunne jeg også godt selv se hvor det vist bærer henad...  Men for dælen det er en stor beslutning. Synes dog ikke den skræmmer mig mere. Faktisk synes jeg bare det er spændende at tænke på at vi måske skal være forældre inden for en ikke alt for fjern fremtid. Bare det at skrive "forældre" og så mene mig og manden, det er helt vildt  Det eneste der plager mig lidt er, at vi begge læser små tre år endnu, men det kan vel overkommes. Andre har da gjort det før os, i hvert fald. Pheew! Det er store ting, men får vendt her på HN 
Hej Mads Gedebuk. Sider lige og tænker, gad vide om du var en af dem som skrev i tråden på Senior som kørte for et stykke tid siden ang. det med IKKE at få børn. Var du en af dem som skrev at du ALDRIG skulle have børn? Kan ikke hitte den, for så kunne jeg jo selv læse. *s* Ja man har et standpunkt til man tager et nyt, og jeg glæder mig fortsat til at følge Jer, for du er sgu da snart fast inventar her på siden, lige som mig, selvom jeg ikke skal have flere unger. *g* Hilsen Jette
Lyder fuldstændig ligesom mig, da jeg syslede med tanken om børn første gang. Jeg tog skarpt afstand til børn, børnefamilier, stationscars, fnøs af "Børn i bilen"-klistermærker osv. i den dur - og så pludselig en dag, var jeg gravid  Jeg fik rigtig høvlet kanter af mens jeg gik gravid. Det var en stor følelsesmæssig omvæltning og mange af mine stejle synspunkter skulle lige aflives. Jeg ønsker jer held og lykke med projektet!
  Kan faktisk ikke huske om jeg skrev i den tråd, men det kunne ligne mig  Har talt alvorligt med manden om børn i dag og vi blev enige om at det ikke skulle være nu selvom han også godt kunne se det smarte i, at hvis det skulle være mens vi læser, så skal det næsten være til sommerferien 2009 så jeg/vi kan holde fri med baby hele sommeren uden at jeg behøver at sætte min uddannelse på hold længere end højst nødvendigt. Lad os se hvad der sker. Hvis det skal være allerede om halvandet år, så varer det jo ikke længe før jeg begynder at spørge alle de "gamle rotter" herinde hvad der er op og ned når man er gravid 
Hej igen Allerede om 1½ år... @!#$ der er sgu da lang tid til.   Sikke mange gange i skal øve inden det skal være alvor. *s* Og så bare vent til I er blevet gift, så spørger alle omkring det med børn.  Hilsen Jette
Min familie ved godt at jeg ikke vil have børn...  Får noget af et forklaringsproblem når jeg så lige pludselig er gravid  Min mor vil også helst vente til hun er mindst 70 med at blive bedstemor, men til den tid er jeg 40, så det kan vi nok ikke tage hensyn til 
måske skæbnen tager over  Jeg har også altid ment jeg havde for travlt til småbørn, men tænkte... det kommer nok engang... Men så lige pludselig i en alder af 35 år, blev jeg pludselig gravid (glemte   p-pille) og vupti - nu er jeg gravid   min mand er 42 år - så det var nok på tide for os, og vi bliv eninge om skæbne havde en finger med i spillet, når det skulle gå så nemt og blive gravid! Meeen vi glæder os helt vildt, selv om jeg troede på, at "sådan noget" skulle da planlægges... Hilsen Tina
Hvorddan klarede I det rent økonomisk med barn og alting? Jeg har hest (som ikke skal sælges. I hvert fald ikke fordi jeg bliver gravid), vi har bil og lejlighed forholdsvis tæt på Århus. Det betyder jo at vi er temmelig udgiftstunge, men på den anden side er det en nødvendighed at bo i en nogenlunde overskuelig afstand fra både skole og arbejde og især hvis vi har tænkt os at reproducere. Bilen kunne vi måske undvære, men det ville vi godt nok være kede af (der er ingen gæld i og den gør vores liv 100 % nemmere hver eneste dag). Så for at en kort historie lang: hvad havde I af udgifter og hvordan hang det sammen økonomisk? Det skal så lige siges at manden ikke, under nogle omstændigheder, vil have børn før han er 25, så vi skal ikke igang indenfor de første to år.
vi er åbenbart på gave med min kærestes lille kusine og fætter... vi ser dem max 2 gange om året og det skal derfor bare være en lille ting... men tror i det vil være okay at give dem en fælles gave i form af et spil der hedder "rap på knappen".. de er henholdsvis 8 og 6 år...
men personligt ville jeg selv give børn i den alder en gave hver
gave med nogen da jeg var i den alder 
Ja så blev det desværre vores tur til at drage til vagtlægen og sidde der den halve nat. Silje ville ikke sove igår, forsøgte flere gange, men hun blev bare ked. Endekig faldt hun i søvn hos mig ved 22-tiden, 3 kvarter senere vågnede hun og var dybt ulykkelig, hun skreg og skreg. Hun er godt forkølet, men ingen feber, hun tog sig hele tiden til venstre øre, så vi blev enige om at vi ikke ville vente til vi kunne komme til egen læge... Men hvor er det altså træls at have 3 kvarters kørsel til lægevagten så, og der sad mange og ventede... Jeg havde en frygtelig angst for at blive dømt som en hysterisk mor, man høre jo så meget, men hvor er det bare forkert at man skal føle sådan når man sidder med et grædende barn. Jeg var dog ikke hysterisk. lige som vi troede så var det "noget" på venstre øre, og hun kom på pencilin, som vi jo så også skulle ud og køre efter... Men puha en nat, vores lille pige som ALDRIG har været rigtig ked har flere gange i nat skreget så vores hjerter er ved at briste. Så nu har vi også prøvet det... Så til spørgsmålene... Er der noget jeg kan gøre for at hjælpe hende? Må hun sove ude? Hvor længe skal hun have pencilin? - til flasken er tom? (det står ikke på den)
lyttede til dit moderhjerte og tog afsted. Du kan hæve hovedgærdet så hun ligger højere. Det gør ondt i øret når hun kommer ned og ligge. Du skal bruge hele flasken og sikkert også til tjek ved din egen læge bagefter for at være sikker på det er ovre. Så vidt jeg ved må hun gerne sove ude, det har Mads gjort. Heldigvis virker penicilinen hurtigt. Hos Mads allerede efter første dag. Så held og lykke og go' bedring til det lille pus 
Stakkels lille pus. Min datter har haft meget ørebetendelse, så ved udmærket hvordan jeres nat har været, og hvordan i føler jer nu  Min datters var så slemt at det sprang trommehinden 2 gange... til trods for hun fik penecilin. Du kan hjælpe hende lidt, ved at hæve hovedenden i sengen, så hun ikke ligger helt fladt, det kan kun være bedre, for det er når de ligger det gør mest ondt. Var også på flere penecilin kure med cecilie, men de hjælper altå begrænset må jeg desværre sige, og det måtte lægen også indrømme tilsidst men som han så sagde, jeg må jo gi barne noget ellers bliver i forældre jo ikke fornøjet...   Behøver jeg sige jeg var ganske gnaven over det svar. Hun blev skrevet op til dræn, men heldigvis så gik jeg til fodzoneterapi med hende, og efter et par behandlinger har hun ikke haft ørebetendelse mere... og det er nu 2 år siden   Kan kun varmt anbefale at prøve det, for det hjælper altså... Og ja hun må gerne sove ude, men husk nu, at hun nok ikke sover så meget, for det gør jo ondt at ligge ned, også om dagen... Lykke til. Mvh. Pia
Ja, det er hvad min øre/hals/næselæge til mine unger prædiker.. Han mener nærmest det skal gives året rundt og så ofte som muligt - ihvertfald 2-3 gange daglig.. Jeg ved ikke om det virker, men det skader ihvertfald ikke.. Det kan godt blive noget pebret i det lange løb, så køb en genopfyldnings næsesprayflaske (hvad hedder sådan egentlig?) og bland selv dit saltvand. ½ tsk salt til ½ liter kogende vand og så til afkøling.. Det er ihvertfald en billigere løsning.. Fik du ikke lov at give hende lidt smertestillende af lægen? Selvom hun er lille skal hun da ikke have ondt og det gør bare så ondt at have mellemørebetændelse. Jeg vil 10-14 dage efter hun er færdig med pencilinen få en tid hos en ørelæge for at få målt hendes tryk i øret - og sikre mig at der ikke står væske derinde.. Det kan den alm. praktiserende læge ikke se ved at kigge i øret, der skal et måleapparat til. Måske jeg i en periode ville holde mig lidt fra mælkeprodukter, der virker slimdannende og går i modermælken, hvis du ammer.. Ellers hævet hovedgære og måske lidt kamillete, der virker antispektisk og godt kan lindre lidt. Jeg tror godt hun må sove ude, men jeg det er ikke noget jeg gør med mine unger når de er så små og forkølede. Kaya er virkelig også snottet, men i stedet for at lade hende stå alene ude gør jeg det at jeg sætter hende i et værelse med vinduet på klem så der bliver dejlig frisk luft og køligt, da jeg naturligvis har sluttet for varmen. Ellers kan jeg kun anbefale uldundertøj, varme fødder og til slut vil jeg ønsker Jer god bedring, jeg ved hvor rædselsfuldt det er..
og mine råd er: hæv hovedgærdet... saltvandsdråber eller næsespray (fås på recept ved lægen/ørelægen)... uldundertøj... forebyg efter endt behandling med de der biodråber (kan ikke huske navnet)... få tjek ved ørelægen ca. 1-2 uger efter endt behandling... hun kan sagtens stå ude, men ville dog helst fortrække et kølet rum istedet, da hun jo er syg... så hellere ind i et værelse i barnevognen og så åben vinduet, så der kommer frisk luft ind...
allesammen. Hun får selvfølgelig også lidt panodil. Hun har lige sovet næsten 3 timer udenfor i barnevognen, pakket godt ind, hun sover faktisk bedst ude, da hun så bedre kan få luft gennem næsen - sådan har jeg det også selv når jeg er forkølet. Hovedgærdet i hendes seng er hævet, men hjælper ikke særlig mmeget pt da jeg ikke har kunnet få hende til at sove der, og hun derfor har lagt hos mig... Og saltvand får hun dryppet i næsen flere gange om dagen, og det kan hun bare ikke lide! Men lige nu virker hun fint tilpas, det var værst i nat.
hende til et tjek ved en ørelæge. Vi bruger dem på budolfiplads (98133044) og de er super forstående.
Mads liggende imellem os om natten da det var værst. Så havde vi en hovedpude som han næsten sad og sov op af. Det hjalp meget. Selvom vi hævede hovedgærdet i hans seng, synes jeg ikke det hjalp. Så han kom ind til os.
Ja, nu er mine omgivelser så ved at synes at det spændende ved at jeg er gravid er ved at være slidt lidt. Men jeg elsker stadig sige "jeg er gravid" en mio gange om dagen!!! Jeg læser flittigt HN, og svarer også lidt, men leder nu efter en god debat/chat side med andre vordende så man kan få lov til at sige at man er gravid de her en million gange mere  Nogen der kan anbefale? Hilsen Louise og solsikkekernebaby. (6.uge)
har du kigget på minmave.dk ? Der er det i hvert fald ganske legalt at fortælle om alt hvad der har med graviditet at gøre. Og der er også en masse god info om hele forløbet. mvh Ditte
Jeg har haft rigtig meget glæde af netbaby.dk, der følger du en gruppe der har termin samme måned som dig, og der kan man skrive så meget om det med en masse ligesindede... God fornøjelse
Hej Er der nogen herinde med barn/børn, som har en Lupo? (en bil altså) Jeg vil høre om der er nogen med erfaring ang. barnevogn el. større klapvogn i bagagerummet. Det nemmeste ville selvfølgelig være at have stellet på et stativ, men det ville være dejligt hvis det kunne være inde i bilen... Hilsen Helene
Vi havde en Lupo, da Freya var blev født. Men måtte af med den, da nr. 2 kom. Der er ikke meget plads. Vi har en gammel Odder barnevogn. Stellet kunne ligge bagi, hvis bagsædet stod i "første" hak, hvis vi tog hjulene af og så måtte kassen være på bagsædet (Vi havde ikke stativ bagpå). Dengang havde vi en gammel Brio klapvogn og der var det også kun stellet der kunne ligge bagi og så kunne vi tage overdelen af og klappe sammen og den måtte så ind i bilen.
Hejsa Jeg har godt nok ikke en lupo, men en lille toyota aygo som ikke har mere bagageplads end lupo'en. Vi har valgt at købe en odder barnevogn med x-dream stel og den "bløde" kasse. Den kan klappes så meget sammen at både stel og kasse kan være i bagagerummet, så tror også den kan være i jeres. Om det fungerer til daglig, skal jeg ikke kunne sige, da den lille stadig ligger trygt og godt i maven  Nina
I vores fiat punto (Ved ikke om der er mere plads der). Bruger vi en klapvogn fra Harald Nyborg. Den kan klappes helt sammen og lige være bagi   . I starten brugte vi en sammenklappelig lift i klapvognen, den er han nu vokset ud af den lille, så nu er det en drømmepose med bund vi anvender. Super nemt, da klapvognen ikke skal skilles ad   , der skal kun 2 hjul af for at bagklappen kan lukkes.
Kan der være en kasse øl i de biler? Det kan der ikke i en Lupo  Men prøv at tage ud og kigge på barnevogne og så prøv om de kan være der.
nej der kan ikke være en kasse øl i en Aygo   men der kan være en hel odder olympia med x-dream stel 
Ja så kom hun endelig til verden min lille datter   . Hun blev født kl 03,23 d 1 december. hun kom ud med den ene arm over hovedet så jeg gik temlig meget i stykker, og skulle syes en del, og mistede en del blod. så det var en lidt hård omgang, men vi er ved at være ovenpå igen nu  Hun vejede ved fødselen 4400 g og var 55 cm lang, så hun er ikke helt lille, men er så også gået 4 dage over tid. Her er lige et billede hvor hun er en uge gammel og hygger lidt med hendes bedste   
den "bette" pige  Hvor er hun fin og med flot navn 
Stort tillykke med den skønne pige... Mvh. Pia
tillykke med den yndige basse  Sejt gået - har selv fået en med armen over hovedet, det er noget af en omgang.
Stort tillykke med den yndige datter, og syntes altså er det er sej fødselsdag hun har. Sikken en måde at starte en hyggelig måned på! Anja.
Og sikke et herligt navn I har valgt til hende...  Uha, det med armen kender jeg alt for godt - her var det armen op ved modsatte øre og jeg gik også temmelig meget i udu.. Hun ser rigtig skøn og fin ud - super meget tillykke med hende - og fin fødselsdag iøvrigt.
Hun ser rigtig fin ud. Håber at snart er ovenpå igen.
med din lille fine pige! 
Tusind tak alle sammen, ja det er da en god dato hun valgte at ankomme. Den er da til at huske 
hej anna har fået en tegne kuffert og nu kommer problemet . vi kan ikke få den tusch af hendes fingre igen. hvad har I andre gjort? håber virkelig I kan hjælpe mig... hendes arm er helt grøn... 
Her i huset har vi haft god effekt af vådservietter, men det skal være dem fra Natusan eller lign. de neutrale duer ikke. Forøvrigt så er de også gode til pletter på tøj og lign. Mvh Jane
så de kan komme af. Havde også nogen der ikke var til at vaske af, men smed dem ud og købte nogle andre for det kan ikke undgåes, hverken på børn eller tøj.
Hvordan og hvorledes forholder jeg mig, min datter har MÅSKE lussingesyge(kun måske, har ikke fået nogen bekræftigelse fra lægen) Jeg er gravid i uge 35, er der noget jeg skal gøre og hvordan skal jeg forholde mig.??? Ville lige høre hvad i sagde inden at jeg ringer til lægen... Så hvad siger i!?
klart tage kontakt til Lægen. Nederst i Linket kan du se hvad problemet med gravide og lussingesyge kan være. 
Det er dagplejen der har observeret at min datter har i 2 dage haft lidt forhøjet temperatur samt røde kinder, røde arme og ben, det har stået på om formiddagen, så derfor har jeg ikke selv observeret noget... Dagplejen siger at det ikke skulle have betydning for mig, da jeg er så langt i graviditeten som jeg er..men bliver bare lidt utryg...vil jo ikke have at der sker lillebror noget... Tager dagplejen fejl ang. mig!???
i uge 36. Jeg blev scannet ofte for at se evt. blodmangel hos baby. Og var der det, skulle hun bare ud, og så have blod. Men det blev heldigvis slet ikke aktuelt. Du er heldigvis så langt henne, så tror bare at de vil holde ekstra øje med dig. Men få lige tjekket det hos lægen. Der går dog 6-8 dage før du får svar. Pøj pøj og hold os lige opdateret.
Uha, bliver helt nervøs...tager straks kontakt til lægen imorgen... Høre gerne mere fra nogle...
Jeg er lige blevet ringet op af min mor i dag som er dagplejer. Hun fortalte at hun var ret sikker på at en af børnene har det. Vi blev så enige om at jeg vist ikke havede været på besøg i de sidste 14 dage hvor han har været der. Men så slår det mig at hun havede et barn for tre uger siden med samme symptomer. Og min mor giver mig ret. Hende sad jeg med på skødet. Jeg er ca 7 uger henne. Min mor fik læst om det og ringede så og sagde at nu måtte vi ikke se hinanden i 6 uger hvis hun bar sygdommen. Jeg går straks i panik. En juleaften uden min mor... Aldrig. Jeg fik fat på min læge og både mig og min mor skal op og have taget blodprøve i morgen. Lægen fortalte mig at to ud af tre gravide har haft sygdommen uden at vide det. Så nuer det bare at håbe at jeg har haft det for man kan kun få det en gang i sit liv. Knus Anja
I skal til lægen og få taget en blodprøve. Blodprøven kan vise om i har haft det og i så fald er der ingen fald er der ingen "ko på isen". Lussingesyge kan være farligt for et ufødt barn. I 5-10 % af tilfældene overføres sygdommen til de ufødte børn. Så fluks afsted til lægen
Så har jeg snakket med lægen...han sagde at når jeg var så langt henne som jeg var, så var der ingen grund til at gøre noget, det var kun hvis det havde været før uge 20... Jeg ved at min blodprøve siger negativ dvs. at jeg ikke selv har haft lussinge syge... Er bare lidt nervøs...men man må vel stole på lægen!? Jeg skal til den normale uge 35 undersøgelse hos lægen på onsdag, skal jeg nævne det igen!!? Får man ikke automatisk taget blodprøve der!!!? Håber i kan/vil hjælpe.