Hej, Jeg vil bare sige: Pas på dig selv - der er (næsten) ikke andre, der gør det!!! Du har en enormt sød mand og en dejlig lille søn, men det er KUN dig, der virkelig ved, hvordan du har det i de forskellige situationer, og så må du simpelthen lære at tage din krops advarselssignaler alvorligt. Hvis du ikke passer på dig selv, har du ikke overskud til din mand og din søn, som begge gerne vil have lidt af det bedste af dig. Du er stadig ung og evnen til at prioritere og sige fra bliver styrket med årene - tro mig   - men du kan lige så godt begynde at øve dig....  Pas rigtigt godt på dig selv! MVH Jette
Puha... Jeg kender det godt, jeg har en bindevævssygdom (Ehlers Danlos Syndrom) og det lyder som om du godt kunne have den samme - den er arvelig, men dukker en sjælden gang imellem sporadisk op, pga. af genmutationer (jep, jeg er en mutant   ). Så lige med det, har jeg gode erfaringer med allergipiller og en KÆMPE dosis C-vitamin   Desuden skal der holdes styr på hormonerne; mine led bliver i hvert fald ekstra sjove når jeg ikke er på p-piller :/ Jeg er 20 og mener også at jeg skal kunne det hele - jeg har helst en milliard bolde i luften altid, og når jeg ikke griber dem bliver jeg pisse irriteret på mig selv - alle andre kan jo!!! Men jeg kan altså ikke - det er ved langsomt at gå op for mig, selv om jeg blev diagnosticeret som 2-årig og derfor aldrig har haft et billede af mig selv som normal. Jeg ville have været jurist, men det var for kedeligt og tungt at læse + at vade 3 km om dagen fra og til undervisningslokaler i indre by (= brosten) var ikke lige sagen for krop og sind. Så drømmen blev justeret til at jeg gerne vil være gymnasielære, et job med større fleksibilitet, længere og flere ferier og rimelige arbejdstider. Selv om jeg elsker de fag jeg har valgt at studere føler jeg det stadig som et KÆMPE nederlag at jeg ikke fik gennemført jura - jeg føler at jeg er en doven svækling og det samme de dage hvor jeg ikke kan passe min hest. Jeg har nu valgt at snakke med en psykiater om det. Så pas på ikke mindst din krop, men også din psyke... Og jeg kender godt til dem, der siger man er doven og som ikke har den fornødne indlevelsesevne til at forstå at man er syg; gå LANGT uden om dem og hav ondt af dem: Det er ikke deres skyld at de er nogen mentalt og sympati forstumpede idioter! Jeg ønsker dig alt det bedste i verdenen og som en der er vokset op med en mor der trods for sin sygdom, men pga. invalidepension altid har kunnet være der for mig, kan jeg kun sige at jeg føler at jeg har verdens bedste mor   Så husk at jobbet som mor, i sig selv er et 24/7 job. Min mor var med til at starte Ehlers Danlos Foreningen her i Danmark og har lavet meget foreningsarbejde og læser nu på deltid psykologi. I kraft af foreningsarbejdet har hun hjulpet mange mennesker og hun nyder sit studie, og det er jo det vigtigste!
jeg har selv endometriose, meget hypermobil og skal nu testes for ehlers danloss syndrom, jeg har det meget lige som dig og kan sagtens sætte mig ind i hvordan du har det. Jeg vil helst heller ikke indse hvordan jeg i virkeligheden har det, jeg fik heldigvis mine børn i en meget ung alder (kan jeg sige nu) så fysisk var jeg godt med, jeg har ikke før for 3 år siden haft vrøvl med smerter, de er så kommet nu skal jeg lige hilse og sige... men jeg er aldrig blevet tjekket ordentlig igennem. influenza lignende symptomer efter stress, at være træt og ikke kunne sove osv.... er det eds du har??? det lyder pænt som migselv, og jeg ville så gerne snakke med nogen der "forståe hvad jeg mener" .... som jette siger, pas på dig selv, der er ikke andre der gør det. sender dig et kæmpe trøste kram fra mig...
jeg synes du er så sej, sikken en kampånd   , men tænker også der er du nødt til også at passe på dig selv - så du ikke overbruger din krop - og vælge hvad der er vigtigt i dit liv, og du behøver ikke dårlig samvittighed. At tænke; jamen, alle andre kan jo godt - er så nedbrydende for en selv, du kan det du kan, og du prøver - det er godt nok  Måske er man ikke en genvindst på jobmarkedet - men man kan betyde uendelig meget i andre sammenhænge som menneske.
som om at du har gået meget igemmen, og kæmper hårdt. Syntes også at du skal lytte til din krop og forneme hvor meget den kan klare. jeg er nok ikke kvalifisert til og give dig råd men kan da prøve.. pas på at du ikke stiller dig få tæt på "problemet" for så er det svært og se skoven for bare trære.. Bliv bevist om hvad du fysisk kan klare..Lad være med og lige stille dig med folk som ikke har din sygedom, da det ikke er fair over for dig..du er unik... Du lyder til og være meget stærk og en kæmper som ikke bare sårn lige giver op og det skal du heller ikke..kæmp for de ting du holder af... Find en dags rytem som du kan klare, også så du har overskud til din søn, mand og riding.. også lad være med og tage for store mundfulde på en gang..byg det langsomt op... Hilsen Christina
Det er ikke let at være kronisk syg især ikke når man ikke er så gammel, det er svært at acceptere at man bare ikke kan alt hvad andre kan.. For mig var det dog samtidig lidt en lettelse, kæmpede i over 10 år med at klare jobs, prøve alle typer jobs i håb om at finde noget og blev igen og igen fortalt at jeg bare var doven.. så meget at jeg til sidst begyndte at tro på det.. så det at få en diagnose og vide, "jamen du er altså syg, det er derfor du ikke kan" hjalp meget for mig.. men hader stadig at fortælle nye mennesker at jeg er pensionist og skulle forklare hvorfor, føler man kommer til at lyde så ynkelig  Det er syndt at kende egne grænser og vide hvad der dræner en og hvad der gør ens liv lettere.. men man skal også passe på, for med mindre man konstant undskylder, og insistere på at ville mere end man kan og hvis man får styr nok på tingene så man fungere optimalt (i forhold til hvad man kan) ja så er folk der straks med at man nok ikke er så syg alligevel fordi man så fremstår for velfungerende.. Så ja det er lidt pest eller kolera, hvis man roder rundt og kæmper og måske ikke kan tage sig optimalt af hjem og børn fordi man ikke kan/vil/har lært at acceptere sine begrænsninger, så får man besked på at passe på sig selv og slappe af osv.. når man så acceptere sit liv og sine begransninger, får "prioriteterne" på plads og finder balancen mellem hvad og hvornår samt medicinering, ja så får man ballade for aå er man nasser og alt for rask.. og man føler lidt at folk helst vil skubbe en tilbage i koasset hvor man så igen kan være på den og de så igen kan sige man skal passe på sig selv  Hvad er det egentlig endometriose er ? har hørt det mange gange efterhånden ..
Endometriose er en smertefuld og kronisk sygdom. Tilstanden opstår, når væv, der ligner livmoderslimhinden, findes udenfor livmoderen, som regel i underlivet, på æggestokkene og æggelederne, på de bånd der holder livmoderen på plads, på blæren, tarmene og i området mellem skeden og endetarmen. Endometriosevæv reagerer på samme måde som livmoderslimhinden på hormonerne fra æggestokkene. Dvs. vævet vokser samtidig med livmoderslimhinden, men i modsætning til menstruationsblodet kan blødningen fra endometriosen ikke komme ud. I stedet bløder det ud i bughulen. Dette blod optages dog oftest i kroppen igen men der kan kommer en betændelseslignende tilstand i omgivelserne, og der kan dannes sammenvoksninger og arvæv. Alt dette kan give underlivssmerter, i starten oftest i forbindelse med menstruationen, men efterhånden også mellem menstruationerne. smerterne kan samlignes med veer synes jeg..
Tak for din opbakning. Det er da meget rart at vide man ikke er helt galt på den. Når man nu egentlig går og er i tvivl.  Jeg er allerede blevet bedre til at sige fra. Det kom lige pludselig i og med jeg blev mor. Men det med ikke at få det skidt overfor andre i en sådan grad at det kommer til at kvæle mig kan jeg stadig ikke. Uden min mands opbakning kunne jeg slet ikke klare det. Han har altid været hos mig og støttet mig. Han støtter mig 100% i min ridning i det at have hest. Han giver mig alid plads til at have det i mit liv og det er altså stort af ham! Og han tager sig altid så godt af vores søn. Der er aldrig noget brok over at han skal passe ham i weekenden alene hvis jeg skal ud til hesten og lign. Og han er den bedste far der findes.  Jeg ved ikke om jeg har EDS. Jeg er blevet spurgt om det. Men dengang jeg blev undsøgt stillede reumhatologen diagnosen hypermobiltsyndrom. der er vidst lidt diskussioner om hvorvidt der er det samme eller bare ligner hinanden rigtig meget. Men mit bindevæv har det i hvert falde ikke for godt. I min familie er vi mange der er hypermobile. Men slet ikke i den grad som jeg er det. Et eksempel er at tandlægen da jeg var teen forsøgte at rette mine tænder med bøjle. Mine tænder løsnede sig og blev trukket på plads på ingen tid. 1,5 måned så var de snor lige. Tandlægen havde aldrig set noget lignene.Men desværre faldt det hele ogs på plads igen ret hurtigt. Da jeg skiftede tandlæge for nogle måneder siden kunne han heller ikke forstå at mit tandkød visse steder er løst. Det er ikke normalt når man ikke har bestændelse eller i den dur. Det er i hvert falde noget skidt. ang uddannelse har jeg selv startet på flere uddannelse men har måtte stoppe pga fravær. Det er ikke fordi jeg er dum eller noget. Jeg har altid haft gode karaktere (Minus i folkeskolen) Men alt derefter har jeg klaret mig godt. Men jeg har måtte sige fra pga. fravær. Jeg har dog altid fået lov at forsætte trods mit fravær. Men jeg måtte bare gøre op med mig selv om jeg synes jeg kunne få en ordenlig eksamen ud af det. Det er altså ret svært når man har meget fravær. Og når man er træt og skal læse en masse ekstra fordi man ikke er i skole, tja, det er bare utopi for mig at kunne. Men jeg drømmer da stadig om at blive student.  Men det eneste jeg har er en masse nederlag og det er bare ikke rart at have med i bagagen som ung. Alle andre på min alder har jo overhalet mig for længst! Tak for din historie. Det er enormt dejligt at vide man ikke er alene. Selv om jeg ikke ønsker for nogen at gennemgå dette. Øv hvor er det trist! Men det må være dejligt at have fået sine børn inden man blev ramt at smerter. Min fibromyalig kom snigende. Jeg følte også en ømhed i hele kroppen som havde jeg influenza. Var ør i hovedet konstant. Jeg beskrev det som at min krop fra krøllet og at jeg skulle stryges.  Min hypermobilitet er noget andet end smerterne fra fibromyalgien. Hypermobiliteten er i mine led. Men det er kun hvis det er meget koldt, eller jeg får lavet en forkert bevægelse. Eller hvis jeg bliver skubbet eller falder jeg får problemer. Jeg har en stak elastikbind liggende som jeg så kan pakke mig ind i ved behov.   Men fugt og kulde gør det slemt og pt er vejret bare virkelig ondt! Jeg har overvejet at se om jeg kan få fat på sådan nogle sølv"ringe" til mine fingre så de ikke konstant kommer i yderstilling. Men det er svinedyre. Men skulle være meget efektive Om jeg har EDS ved jeg ikke. Min gamle sagsbehandler har godt spekuleret over det. Men skal jeg være ærligt så gider jeg ikke rende til læge. Og det vil alligevel nok ikke ændre noget for mig. Hypermobilitetssyndrom og EDS er meget lig hinaden. Se evt mine andre svar ovenfor. Men jeg orker ikke at gå til læge. Jeg HADER at tage til læge. Tak   Det er vildt dejligt at få at vide. Selv om jeg godt nok føler mig ret slatten for tiden. Der er ikke meget kamp gejst i mig pt.  Men du har ret, jeg skal blive bedre til at passe på mig selv og priotere mig selv, og ikke mindst have det godt med det. Også skal jeg finde ud ad hvad jeg kan og erkende at jeg nok ikke kan det jeg ønsker mig at kunne. For inderst inde ved jeg jo godt hvad jeg kan og ikke kan. Jeg vil bare ikke indse det. Jeg vil ikke indrømme det. Nej det er ikke let at være syg. Slet ikke når samfundet pt ligger et så hårdt pres på "os" syge. Man føler sig jagtet og set ned på. Dog er jeg blevet bedre til at være ligeglad. Men jeg føler stadig jeg er nødtil at forklare hvorfor jeg f.eks en dag ikke kan arbejde men kan tage ud og ride. Jeg kan jo godt forstår hvorfor nogle må undre sig helt vildt over sammenhængen. Men heldigvis forstår de fleste at min ridning er min aller bedste medicin. Hvis jeg IKKE red så ville jeg have mange flere smerter også var chancen for at komme på arbejde dagen efter meget lille. Jeg lader jo heller ikke være med at tage medicin fordi jeg er blevet hjemme i sengen. Men det med ridning er for de fleste en luksusting og ikke så meget behandling. Men det er det for mig. Heldigvis bakker alle de læger jeg har mødt mig op i at ridning er fantastisk! Og havde jeg ikke selv hest skulle jeg i ridefysioterapi. For det forhindre min krop i at spænde og overanstrege sig. Samt at det styrker mine svage led på en skånsom måde. Dog skal man bare huske på at jeg ikke rider hverdag. Nogle gange om ugen. Men selvfølgeig kan jeg have en periode hvor jeg godt kan ride dagligt. Men jeg kan også have en periode hvor jeg har uger hvor jeg slet ikke kommer til hest. Det svinger, og derfor har jeg også en part til min hest som kan hjælpe mig med at holde den i form. Jeg har heldigvis fundet et godt lejde i medicin/motion. Men det blev væltet efter nogle måneder i job. Og nu skal jeg så til at finde ud af hvad vi gør med det. Arbejdsgiver burde nok fyre mig. Men det er han vidst ikke så vild med. Hvilket jo er både godt og skidt.
Helt enig.. jeg forstår godt at folk kan undre sig.. især når ens sygdom ikke lige kan ses.. og er også helt ok med at folk spørger   men når folk beskylder og bare konkludere, ja så bliver jeg ked af det, især når man har arbejdet så meget med sig selv for at acceptere tingene og komme dertil hvor man kan fungere rimeligt + at dem der dømmer tit ikke ved hvilke ting man må fraprioritere (og nej her snakker jeg ikke arbejde, hvis nogle skulle tænke det).. Hmm lyder faktisk som at det er det min ene læge mente jeg havde i let grad, for har ekstreme menses smerter, altså sådan virkeligt knække grædende sammen smerter.. de kom efter min første graviditet og lægen mente at noget af livmoderens slimhinde kunne være blevet rykket/skubbet uden for livmoderen ved fødslen.. det er i hvert fald slet slet ikke sjov..
Lige en ting til alle jer der overvejer om det er EDS: Sørg for at få Allan M. Lund fra Rigshospitalets klinisk Genetisk afdeling, ham har jeg gået hos i alle årene - han er dygtig, men han er først og fremmest børnelæge, så han elsker at veje folk  Der er også en der hedder Hanne et eller andet - gå LANGT udenom hende! Og så hørte jeg en gang at det at være handicappet, var svært. Det at have et sjældent handicap dobbelt så svært. Det at have et usynligt OG sjældent handicap tre gange så svært... Og det er altid rart, bare at vide at der er andre derude 
Jeg er nødt til at knytte en kommentar til det du skriver om at du glæder dig over den nye reform. Fremover vil du ikke kunne få et permanent fleksjob før du er over 40, men skal revurderes minimum hvert 5. år. Som ordningen er nu får du løn fra en arbejdsgiver som derefter bliver kompenseret - fremover får du løn for de timer du arbejder og resten er en overførselsindkomst - og for langt de fleste betyder det en markant lønnedgang når de skifter job og derved overgår til ny ordning. Kort sagt overgår man fra at være lønmodtager til at være klient. I den nuværende ordning har man, når man med tiden måske var blevet så dårlig at selv det at arbejde i 12 timer om ugen er for meget, kunnet bevilges en evt. førtid med et dertilhørende skånejob - dvs. der altid har været mulighed at arbejde få timer hvis man altså vel at mærke kan det. Allerede i dag er der blandt fleksjobbere en arbejdsløshedsprocent på omkring 25 - og det er hvor arbejdsgiveren oven i købet bliver kompenseret. Hvad mon der sker når alle dem som førhen ville have fået tilkendt en førtidspension nu skal ud og finde arbejde? Der findes absolut intet i den reform som bare tilnærmelsesvis ligner en vilje til at løse det problem - og det er i virkeligheden nok det største problem ved den reform. Også dem som allerede har et fleksjob ryger ind under den nye ordning, men først når de skifter job eller jobfunktion. Har du lyst at vide mere om reformen kan det ske her : Jeg skriver kun ovenstående fordi jeg mener alle bør kende konsekvenserne af de reformer. Når det er sagt kender jeg alt til dine tanker omkring sygdomserkendelse og til den kamp det er at holde sig på arbejdsmarkedet på trods af alvorlig sygdom.
Jeg er godt klar over hvad reformen vil betyde.   Jeg har været visiteret til fleksjob i over 3 år. Men for mig vil det at komme på pension rent faktisk betyde en meget stor nedgang i indtægt da de skærer i den når man er gift. Og derfor vil det være meget bedre for mig at det på papiret hedder sig at jeg kan arbjede 2 timer (Hvis altså det er det som det ender med) også skal jeg vel nok være på ledighedydelse i og med nok bliver ret svært at finde et job på så få timer. Men pointen er bare at de ikke rører min ledighedsydelse fordi jeg er gift. Og hvis jeg så endelige skulle finde et job på så få timer så har jeg muligheden. Dertil så bliver man allerede revurderet hvert år som fleksjobber. De skal hvert eneste år, som det er nu lave en status attest på om man stadig er berettiget til fleksob. Dog ikke hvis man er i arbejde. Så for mig gør det ingen forskel. Jeg er blevet revurdet 3 gange og det er fint for mig. For der er ikke noget i mit helbred som ændre sig og det kan kommunen også godt se. Det er selvfølgelig synd for dem som skal gå ned i løn. Jeg er dog personligt ikke en af dem. Jeg får i forvejen ikke rigtig noget økonomisk ud af at arbejde andet end 800kr i hånden. Og det er jo ikke ret meget. Jeg vil med reformen få mere i fremtiden. Ja det er synd for dem som risikere at gå flere tusinde ned i løn. Men jeg er nødtil for mit vedkommende at se det positive i den reform som højst sandsynlig bliver vedtaget. Men det er ikke ensbetydende med at jeg synes den er all the way good. For jeg ved den vil betyde at mange (inkl nogle jeg kender) kan risikere at gå fra hus og hjem hvis de mister deres nuværende arbejde. Jeg vil ikke på førtidspension. Men jeg vil stadig gerne passe på mig selv. Lige nu er fokus på at være vedholdende i at rent faktisk at passe på mig selv i forhold til det job jeg har, som jeg så pt ikke rigtig magter. Hvilket er et enormt stort nederlag. Men en dag ad gangen. Min krop er ved at komme ovenpå. Jeg vil dog ikke tage stilling til noget før jeg har talt med min sagsbehandler.
Kan se vi kommer fra forskellige steder så - for grunden til jeg ikke vil på førtid eller er fortaler for den nye reform er, at jeg nu trods alt får en løn fra en arbejsgiver og ikke blot en ydelse fra kommunen. Troede også det var det du mente - sorry, kan godt se du får mere ud af at evt. være på ledighedsydelse...
Kære TS, håber du læser følgende med et blink i øjet  Du bad om et spark bagi og det er hermed givet. Hold op med den evindelige piven og klynken. Få fingeren ud og gør din uddannelse færdig i stdet for at gå som den evige samfundsnasser, der forventer at samfundet (=MINE skattekroner) skal gå til dine evindelige og fuldstændigt unødvendige lægebesøg, undersøgelser og sygdomsperioder. Tænk på det eksempel du er for dit barn! Skal han vokse op med en doven ugidelig mor, der hverken passer sit arbejde eller sin familie og bare suser ud til sin kære lille hyphest, overladende alle de huslige pligter til sin stakkels mand. Jamen så tag dig da sammen! Nå - stop, ikke mere 'spark bagi' til dig  Det lyder som om du har fået din rigelige del af besværligheder her i livet. Jeg læser bestemt ikke dit indlæg som klynkeri, men som en stærk og klog kvinde, der kæmper og kæmper. Og netop fordi du kæmper så hårdt kæmper du måske også FOR hårdt. Som de andre skriver - pas på dig selv. Og kæmp med omtanke. Alle gode tanker til jer herfra.
Stødte på denne artikel Han mener at kørekort burde være statsbetalt for at undgå "unges dødskørsel" Hvad mener du? Er det en ret at få kørekort? Eller bør man stadig selv betale og derved tage ansvar for sin egen fremtid? Jeg vil dog gerne sige at jeg er enig i at det ville være en god ide, at "respekt for fart" kurset bør være en del af undervisningen. Og at forældre bør være en "del" af det at tage kørekort så man også hjemme kan diskutere/tale om tingene. Hvad er din mening?
Bliver man en bedre billist af at få et kørekort gratis? Ej det tror jeg ikke, et argument for betalende parter er jo at hvis folk skal hoste op med deres surt tjente penge, så har de mere respekt for det  . Desuden vil der altid være brodne kar der kun tænker på penge og ikke kvalitet. Men de få køretimer som nybagte billister har i baggagen giver IKKE erfaring heller ikke selvom man sætter kvaliteten af undervisningen op eller hvis man sætter flere timer på som lovkrav, det er kun rigtig mange timer bag rettet der giver erfaring og der skal flere til end både stat og person kan betale sig fra. Nej man bliver en bedre billist af at forstå hvad der kan ske og via erfaring. Måske det er smart med det de praktiserer i sverige med at 16 årige må kører med en voksen ved siden?, så får man erfaring i 2 år inden man selv må kører  .
Er der nogle der ved om nogle udenlandske kanaler viser nm i military? eller om der er hjemmesider der streamer fra det?
Mine piger har hørt en sang i radioen som de gerne ville vi kunne købe, men jeg er helt på herrens mark, hvad det er for en. Det er en sød sang, altså ikke hård musik og sang.  Romantisk, og det er en mand der synger den.  Han synger noget lign. Alicia Alicia... og det er hverken engelsk, tysk eller Dansk der synges på. (Tror jeg)  Så hjælp mig lige her
Kunne det være outlandish med Aicha??
Denne her måske?? 
Det var LIGE nøjagtigt den   Tusind tak, de bliver helt vilde i morgen 
om kort tid skal vi holde 2 gange åbent hus kort efter hinanden, så noget af serveringen havde jeg tænkt skulle være pizzasnegle og pølse horn, (da noget som kan indtages stående nok er mest praktisk). for mig ville det være rart, hvis jeg kunne få lavet det meste på forhånd MEN kan disse ting laves i forvejen evt. fryses og så varmes/lunes i ovn, når de skal bruges. Hvis de kan, skal de så være bagt helt igennem eller?- har ikke ligekunne finde noget om det på nettet. Andre forslag til hvad man kunne servere er også velkomne Håber nogen her har erfaring udi dette emne 
Ja, de kan, og de behøver ikke gennembages igen. Jeg havde tit de to ting med på madpakke som barn, og de blev bare taget op af fryseren om morgenen, og så tøede de op i løbet af dagen. Det sker der intet ved 
Det lyder godt. men ved du om de kan lunes og så serveres uden at blive kedelige?
Vil mene, at de sagtens kan laves på forhånd, tages op og lunes uden at det bliver en kedelig affære -så ja  Altenativt, hvad så med at lave en mindre portion og prøve det inden? Så er du da helt sikker på om det fungerer eller ej. Min svigermor har ofte et eller andet i fryseren hun lige varmer når vi kommer forbi, og det plejer ikke at være kedeligt. 
kom selv i tanke om at lave en prøve portion mere- skulle lige have taget nogle pølsehorn fra sidst, men de var så gode, at kun et blev levnet og det var ok koldt- glemte at tænke på at fryse det, så må jeg forkæle manden med pølsehorn og pizzasnegle inden længe, men huske at tage fra til fryseren.
Det kan man sagtens. Jeg har godt nok ikke lavet pizzasnegle, men almindelige minipizzaer og pølsehorn. Jeg har nogen gange lavet en ordentlig portion og puttet det i fryseren, og så taget det op om morgenen og med på madpakke. Og bare ladet det tø op i løbet af formiddagen. Men har også haft taget det op og varmet i microovnen, hvilket også stadig har været lækkert. Bare sørg for at fryse dem ned med det samme (altså når de lige er kølet af først), så er det nærmest som nybagt, når du tøer det op igen