Vi har fået vores første føl d. 6.6.2010 - en lille rød pony hoppe med to lange bagsokker og to små forsokker og en stor sjov blis i panden, men vi ved simpelthen ikke hvad Prinsessen skal hedde???? Mor: Blis af Kaldred (Rød knapstrupper pony) Far: Toffie (Palomino pony) Lidt billeder af prinsessen: Hjælp ønskes 
Jeg har endnu ikke vist hende frem herinde, trods det er 6 uger siden hun blev født.. Hun er ud af et kuld på 2, søster var desværre dødfødt  Har haft en rigtig hård start på livet, morhund har ikke villet hende, sutteflasken kunne hun ikke lide, så det har været en kamp for hendes liv med tvangsfodring og hvad der hører til.. Men her er hun så -   ..           Så snart solen atter kommer frem skal hun med en tur i græsset, det er jeg noget spændt på  Min mor har fået hende, og tror dælme hun får hendes hyr med hende, for hun er fuld af numre - en tyran præcis som sin far! Håber i nød billederne af hende, det er ikke sidste gang i har set noget til hende (o;
Nej hvor er den sød og fræk, den bidder jo, den frækkert  Queenie er da er supergodt navn til den
Nårh hvor er hun kær  Hvilken race er det? Ser nemlig ikke særlig stor ud 
den bette lømmel. Håber da dens fremtidige liv blir en del bedre og nemmere for det bette pus. For starten har da ikk været god for det lille myr  Men godt at det er lykkes at få mad i den trods alt- bar møg ærgerligt at hundemor ikk har villet den 
..kær og nuttet. Hvor er hun dejlig.  Hun er rigtig god til at være model på billederne.
Mange tak for jeres kommentarer  Hun er da en lille papillonpige - hvordan kunne jeg glemme at skrive det?!  Stute - Nej det har ikke været nem for hende, det er gået meget op og ned og har virkelig tvivlet på om hun ville overleve.. Hun er heldigvis i fuld vigør, og lærte lynhurtigt at drikke fra en tallerken (o: Hun har en "storebror" på 11 måneder, og han er heldigvis rigtig god til at lege med hende, i hendes tempo - samtidig gider han også putte og give hende den omsorg som hun ikke får fra hendes mor   
Hvor ville jeg gerne opleve Kirsten live.. !!! At være så kompromisløs og så bevidst om hvad det er man vil have af sin hest - og ikke gå efter noget andet, matcher så meget det jeg gør når jeg står på jorden. Jeg træner nemlig mere om mere fokuseret på biomekanikken og skider efterhånden nogle gange et højt stykke om den lille spooker en halv meter, hvis jeg kan mærke i kroppen på den, at der er ved at ske noget med den. Og nej min går ikke med stabilt rejst lænd og et aktivt stræk over ryggen konstant - men vi arbejder på at få noget der bare ligner et aktivt strækt i den ryg - og det kommre da også momentvis - ja momentvis. Og så gik hesten i stå. Men nu er jeg også typen der ikke går på kompromis med noget som helst - overhovedet. Jeg er faktisk temmelig krompromisløs - men nu har jeg også et problembarn, der til tider kan vælte ret meget for mig, og derfor er det nødvendigt ind i mellem at træde 10 skridt tilbage og betragte sin træning udefra en stund. Men altså. Susan er jo ikke direkte ligeglad med biomekanikken. Hestene går jo ikke direkte perfekt - men hun er da bestemt ikke ligeglad med hvordan de går - hendes egne går hun da i hvert fald mindre på kompromis med. Men nu er spring og dressur jo to hvidt forskellige ting - og jeg ved Susan - i spring øjemed - går rigtig meget op i det. Og det er måske det der er forskellen - at den ene er springrytter. Den anden dressurrytter - de har to forskellige mål, fordi de vil 2 forskellige ting med hestens krop. Ergo - kan de heller ikke træne hestene ens. Forskellen hos de to ligger i at Susan træner læringsteori med fokus på biomekanik - altså hun er ikke fuldstændig ligeglad med biomekanikken, men hvis der er noget der kisker rent læringsmæssigt så forsøger hun at løse det først før hun træner biomekanisk. Det andet er jo omvendt. Kirsten går jo overhovedet ikke på kompromis med hestens biomekanik - hun ved jo hvad hun vil have. Ergo er hun nødt til at starte dér hvor hesten er pr. dags dato. En bodybuilder bygger jo sig heller ikke op i løbe af en dag vel - det er jo en årelang proces, som kræver man er ufattelig vedholdene og som kræver man er så fokuseret på det. Vi andre kan jo kun forsøge at efterligne og få noget der ligner. Vi kan jo ikke uden Kirsten til stede få det Kirsten gerne vil have - for vi ved jo ikke hvad hun gerne vil have. Ergo er vi nødt til efter bedste evne at opbygge muskulatur på hesten. Man kan ikke tage hendes årelange erfaring med og give den til folk. Ej heller kan man tage hendes evner til at spotte om hesten går rigtigt med - det er noget man skal lære. Og den slags tager tid. Men hvis nogen hører om hun kommer til Jylland igen så sig gerne til. Jeg vidste det desværre for sent - og hvis hun skal opleves så kan man ligeså godt tage ens hest med   - og høre hendes hudløst ærlige mening om ens ridning - om det så betyder hun longerer den. Jamen så er Kirsten jo af den opfattelse, at hesten skal longeres lige pt - og ikke er klar til at bære sig med rytter på.
Nina: så har jeg kigget forbenstråden... og siger  Jøsses... damn det ærgeligt det er så svært at ramme lige præcis det moment... for det er godt nok afslørende.. Især når folk der rider "alm" dressur er så venlige at bidrage.. Så kan selv jeg se det. Og sjovt folk der tror de kan se om en hest er småt gående, ved at se det præcise moment.. haha ej den tøffer bare.. det kan jeg se... jaaa hvor du kan  Forskellen er jo enorm. Resultatet af for tidlig og for meget tøjlekontakt... vil se om jeg kan få nogen til at tage af mig, så jeg kan se hvon det står til.. Det bliver, tror jeg, en stor hjælp i at tjekke mig selv... wee
Jeg må give Chris ret - jeg ville ønske af alt i verden at Kirsten påtog sig ansvaret for at udbrede sit system, som man åbenbart ikke kan lære ved at abonnere på epona.tv og se hendes videoer, men skal være i træning eller tage kurser hos hende for. Jeg spurgte hende på et kursus, om hun ikke skulle have nogle elever. Nej tak, var svaret. Ærgeligt tænkte jeg. Jeg har nemlig i sinde at bytte min hoppe med det føl, som hun gerne skulle få i 2011, og så går der mindst 3-5 år, førend jeg kan få undervisning hos Kirsten. Vil Kirsten kunne tage nye elever i 2015?
Chris: Jeg var med til den samme Kirsten-clinic som dig  Hvis du havde hørt efter under teori-delen ville du have bemærket, at Kirsten fortalte, hvor hun har fået sin grunduddannelse og hvordan hun løbende har uddannet sig. Desuden ville du have bemærket, at hun primært bruger danske betegnelser for muskler etc. og netop IKKE de latinske  Under den praktiske del stod du den første dag, så vidt jeg så, og snakkede meget af den tid, hvor der blev arbejdet med hestene - ind imellem med ryggen til. Den anden dag, hvor det virkelig rykkede både med et par af longeringshestene, men især for nogle af rytterne - der brillerede du ved dit fravær  /Lene
Ja - jeg er jo så en af dem, der har mærket den lyseblå smølfehammeer, fordi jeg har peget på, at storsmølf og minismølfer nok ikke lige gjorde, som man sagde, man gjorde. Derfor kan min smølfe-Susan-respekt ligge på et MEGET, MEGET lille sted. Den opførsel jeg har været udsat for fra BBH-firmaet er utilstedelig - og inkluderer udover anonyme svineindlæg her på HN, f.eks. opringning om, hvad jeg måtte sige på nettet og ikke sige. Når man konfronterer ejeren med det, får man intet svar !!!!! Så når nu denne tråde er ved at ende i at nååårh Julie er så hård og ond og firkantet - så synes jeg da lige at jeg ville dele mine erfaringer med BBH.  Blandt andet derfor synes jeg det er friende at få liniet forskellene op, som Julie gør det         og jeg kan i den grad nikke genkendende til Julies beskrivelse af den menneskelig adfærd og flokmentalitet. Men rent debatmæssigt synes jeg ikke, der er forskel på, om det er Helgstrand, der siger noget sludder eller Susan og co der gør. Rent debatmæssigt er det ikke i orden - men der er bestemt forskel hestevelfærdsmæssig forskellige omend jeg sætter STORE spørgsmålstegn ved brugen af negativ forstærkning i dyretræning generelt. det skaber stress hos dyrene - og det er bevist. Og der kommer ikke dyr ud af det, som jeg bryder mig. Derfor passer KH-stilen mig 100 gange bedre, da hestens velbefindende altid er 100 procent i fokus - man har indbygget en forpligtigelse til at sørge for hesten har det godt og fungerer psykisk og fysisk - for ellers kan du ikke få den til at arbejde som man gerne vil. Derudover er jeg også gammel dressurrytter og jeg kan se, mærke og opleve at de problemer jeg kender til hudløshed bliver løst og jeg får den hest ud af det som jeg altid har drømt om at ride på. Men igen det er min personlige mening - og vi er jo heldigvis forskellige. Dog vvil jeg sige at det system som KIrsten er uddannet kan uddanne såvel dressurheste som springheste. Men igen dejligt at der er mange muligheder for at finde en træner der i et eller andet omfang tager hensyn til dyrenes velfærd.
Hov, vi må hellere lige få med - i tilføjelse til Søs' gode indlæg - at KH jo bruger negativ forstærkning, og erkender, at hun gør det. Hun bruger det bare i langt mindre grad, og vil altid prioritere den mest fredelige og behagelige løsning for hesten. Hvis en hest f.eks. ikke fungerer en dag, fordi den er distraheret eller stresset, giver hun sig ikke til at tappe forben på den, og eskalere for at få den til at blive tam. Hun snakker lidt med den, trækker den rundt og giver den godbidder, og laver nogle nemme stopøvelser, og på mystisk vis kan hun faktisk komme igennem til de fleste heste. Hvis valget står mellem stresset træning og voldsomme eskaleringer, vælger hun at vente til en anden dag. Men som regel finder hun en løsning  Jeg har faktisk tappet forben på en hest, der skulle gå hos Kirsten, fordi den havde seperationsangst, og blev vild, når den skulle være alene i ridehuset. Hesten blev også rolig og medgørlig på et par minutter, så de kunne komme til at træne med den, men jeg blev aldrig bedt om at gentage tricket. Jeg tror, jeg kan gætte i dag, at hesten havde gået ad H til, fordi jeg havde bakket den, og at Kirsten og eleven var for flinke til at sige det til mig     Jeg troede også i lang tid, at Kirsten ikke kunne se, hvis jeg havde smugtappet min hest inden vi skulle ride. Det dér med at "blive ved med at ride" når hesten lige vågner lidt, i stedet for at stoppe den op, var ret grænseoverskridende, så jeg fuskede mig til en kombiløsning. Kirsten sagde ikke noget, men jeg fandt senere ud af at det altså ikke var fordi hun ikke kunne se, hvad jeg havde lavet, men fordi hun ville have at jeg selv skulle finde ud af, hvor usmart det var. Første gang jeg mærkede, at jeg kunne bremse hesten med mit sæde, selv om den var lidt oppe på dupperne, forsvandt min trang til at stoppe med tøjle fuldkommen. I dag kan jeg sagtens ride en hel undervisningstime uden nogensinde at bruge tøjlen til at bremse med. Min hest kan selvfølgelig stoppes for tøjlen (man er vel McLean-fan) men det er ikke noget, jeg har brug for ret tit - ikke engang i terrænnet. Det er dog ikke ensbetydende med at man må droppe læringsteorien for at ride hos Kirsten. Det hører med til historien, at hun har kendt til læringsteori (og faktisk har papir på det) siden før de fleste af os blev født. Hun træner bare på en anden måde, stadig med læringsteori i baghovedet og primær fokus på det biomekaniske. Og som vi efterhånden har fået fastslået, giver det et andet resultat  Mvh Julie
Jeg vil også lige sige, at jeg på INGEN MÅDE er imod læringsteorien - jeg er KÆMPE klikkerentusiat og min viden om indlæring, om at hæve kriterier, shaping, baglænskædning m.m ligger som fundament for ALT hvad jeg laver - faktisk både med dyr og mennesker. Men jeg stiller spg. ved træning baseret hovedsaglig på neg. forstærkning (som jeg nat. også bruger i et elelr andet omfang men i stadig mindre og mindre grad)jeg HADER at træne dyr - og mennsker - ved brug af ubehag.
Ja ja, Søs. Det ved jeg godt   Jeg ville bare lige idiotsikre tråden mod at gå over i "hvis din hest løber løbsk, stopper du den så med sædet, hva'?" Den diskussion har vi jo haft ret mange gange, og vi behøver måske ikke lige at have den igen, med mindre der er nogen, der er særligt interesseret i det  Noget af det sidste, min gode kollega gjorde, inden hun forlod Magasinet Hest, var at trykke en ret god kronik af Truels Vallø, som handlede om, at problemet med negativ forstærkning er, at det virker. At være så bevidst om hvad man kan med ubehag, som man bliver af at lære om læringsteori, medfører et kæmpe ansvar for at sørge for at tage tingene i hestens tempo. Jeg er selv ret pjattet med Andrew McLean, selv om jeg nogle gange synes, han får for voldsomt til den, fordi han er så pokkers effektiv, og får lært hestene at gøre nogle ting helt afslappet, meget hurtigt... som regel. Vi kan alle kvaje os   Sidste år var vi nede i Lausanne for at hjælpe med noget research omkring FEI-resultater gennem tiderne, som skulle bruges af Sydney University (se, vi arbejder også TÆT sammen med forskere... uh oh... er det så mig eller Susan, der har ret til at have ret?) Andrew, Luise og jeg skulle rode gennem arkiverne for at finde gamle resultater og meget gerne kritikker, som vi dog ikke fandt. Nå, men mens vi var dernede, holdt ham dressurstatistikeren, David Strickland, som i virkeligheden er fysiker ved CERN, men som nørder dressurstatistik i sin fritid (der er altid nogen, der er mærkeligere end én selv), en clinic med Andrew. Mens én af rytterne var ved at være færdig, var der en hest, der ikke ville i trailer ude på parkeringspladsen. Jeg kunne se at Andrew var ved at gå til af at se på, hvor ineffektivt og faktisk ikke særligt humant, de forsøgte at læsse hesten. Det var en pige med rebgrime og orange stick, der brugte noget PNH-noget, men ikke særligt effektivt, og hesten blev mere og mere stresset. Den skulle ikke ind i nogen trailer. Da rytteren var færdig, spurgte jeg (fordi jeg kunne se, at Andrew ikke kunne lide at blande sig) om ikke de kunne bede Andrew læsse hesten. David Strickland sagde, at tidsplanen var stram, men gik alligevel med til det. Han gik over for at videofilme læsningen, og jokede med at der var fire minutter tilbage på båndet. Kunne Andrew få hesten ind i traileren på den tid? Inden båndet var løbet ud, stod hesten ikke bare i traileren. Den gik selv derind, stille og roligt, mens Andrew stod udenfor. Han bakkede den ud, læssede den, bakkede den ud, læssede den o.s.v. Det er helt, helt utroligt, hvad den mand kan. Men enhver kan sige sig selv, at det medfører et kæmpe, dyreetisk dilemma at have de evner. Og har man ikke Andrews timing og indføling, kan det hurtigt blive rigtigt grimt at forsøge at opnå den slags resultater. Andrew selv erkender nu, at almindelige dødelige nok bør trailertræne med klikker. Senere på aftenen havde de en hest, der skulle på hospitalet for at blive opereret for tarmslyng. Den ville ikke gå ind i traileren, og efter at have set, hvad Andrew kunne, fik de ham til det. Hesten kom op og afsted - Andrew har sandsynligvis reddet dens liv, for den kunne ikke vente, og den havde ikke tænkt sig at gå ind i nogen trailer. Det, som optager mig nu, er ikke så meget den helt basale læringsteori, som - let's face it - man kan lære på et endagskursus, og som der kun er tærsket langhalm på her på HN, fordi nogle folk spræller, og nægter at anerkende disse helt basale begreber. Vi har ligesom fået sat på plads, hvad negativ og positiv forstærkning er, hvad klassisk og operant betingning er, og hvordan de virker. Nu kommer vi til det sjove... hvordan hesten opfatter de forskellige læringsmekanismer, hvad vi etisk kan tillade os, om hesten overhovedet får noget ud af træningen o.s.v.   Det glæder jeg mig personligt til. Mvh Julie
He he Julie - min aversion mod træning med neg. forstærkning hænger også sammen med, at jeg har trænet hunde og jeg har SET hvad resultatet af hhv. pos. og neg. forstærkning gør ved hunde - og det ses TEMMELIG meget tydeligere på hunde end på heste - men jeg er sikker på at inde i hovedet sker det samme  men jeg er også FULDT ud klar over, at det er sværere at få den positive træning til at give resultat end den negative, da det er sværere at få jongleret med kriterier, at få hævet dem nok og ikke for meget og få alle enkelt elementer sat sammen til sidst. Det er jo peace of cake at træne med neg forstærkning i forhold til pos. hvis man bare ejer et gran af sans for timing. Og ja - det er nemlig effektivt - det er det også når man bruger stødhalsbånd får at få brugshunden til at slippe i c-arbejdet (bidarbejde) eller når man skal have jagthunden til at holde sin stand. Men det er uetisk og heldigvis også ulovligt. Herudover er jeg personlig også TRÆT at se heste, der syge og skadet blevet taget gennem forbenpiskermøllen fordi man er ikek er rutineret nok til at sætte grænsen for, hvornår indlæring IKKE virker, fordi dyret er sygt. Det har jeg desværre set for mange eksempler på. Jeg synes det interssante lige nu er hvordan hesten pr. automatik bare kan (forstå lændens indvirkning, lave sidebevægelser m.m.) når den fungerer i sin krop - DET bliver jeg TOTALT høj over 
Som jeg ser det, er et problem med at anvende aversiver til f.eks. trailerlæsning (hvis vi antager, at hesten er bange for at gå ind i traileren), at det er nødvendigt, at gøre det mere ubehageligt for hesten at være uden for end inde i traileren, for at motivere hesten til at gå ind. Det gør det ofte nødvendigt at bruge højintensitets aversiver - og hvis vi ser bort fra de etiske dilemmaer i dette - kan medføre: 1) At hesten gennem klassisk betingning associere hele situationen omkring trailerlæsning med endnu større frygt og ubehag, hvilken gør det mindre sandsynligt, at hesten i fremtiden vil nærme sig traileren 2) At hesten bliver så stresset, at den ikke lærer noget af situationen - heller ikke selvom det lykkes at læsse hesten Efterhånden er jeg blevet overbevist om, at den bedste måde at løse frygt og uopmærksomhed på (i den generelle træning) er ved at få hestens opmærksomhed ved bede om en simpel øvelse, der ikke presser hesten yderligere (f.eks. at sænke hovedet) og så positivt forstærke dette. Søs - det er jo nok næsten umuligt at træne heste uden at benytte negativ forstærkning - de fleste hestetrænere, der arbejder med positiv forstærkning, benytter vel oftest pres som et ledende signal (f.eks. hvis man vil træne hesten til at flytte sig for pres). Men jeg synes, at det er mere effektivt (og mere etisk tilforladeligt) at sænke kriterierne, hvis hesten bliver frustreret eller angst end at eskalere signalet. For ikke at tale om, at det er mere sikkert for træneren - det er let at komme til skade, hvis man presser en hest, der er meget angst eller meget frustreret. Nu handler en stor del af denne debat jo om forskellige træningsmetoder og om forskellige trænere - den debat har jeg valgt at blande mig fuldstændig udenom og jeg vil gerne understreje, at ovenstående udelukkende er generelle betragtninger. Tilbage til biomekanikken Nu er jeg jo blevet lidt fikseret på hestens hals - lidt uberettiget kan jeg forstå på Julie. Julie, du skriver at dine billeder er videostills - kan jeg ikke få dig til at sætte et par billeder ind hvor din hest er i samme moment som på Jannes billeder, altså med højre forben fremme - så er det lidt lettere at sammenligne, hvordan hestene bruger halsmuskulaturen. Janne, hvis du ligger inde med billeder i samme moment som Julies, må du selvfølgelig meget gerne ligge dem ind. Hilsen Nanna
Jo, det kunne da egentlig være meget sjovt, Nanna. Men jeg har slettet de projekter, som stillsene er taget fra, så det vil kræve, at jeg loader båndene igen, og i dag har jeg altså tænkt mig at passe mit arbejde   I mellemtiden, så prøv at kigge på blå tunge-videoen inde på youtube, og se om du bliver mere eller mindre forvirret  Mvh Julie
Jeg er bare SÅ enig med jer - det du siger Søs har du bare SÅ meget ret i. I hvert fald omkring positiv vs. negativ forstærkning - specielt fordi jeg er blevet helt vild med klikkertræning - og elsker at motivere min hest til at gøre det jeg gerne vil have. Og det der med at ride sin hest for sædet er bare noget af det jeg sådan på det sidste er blevet mere og mere optaget af - hvordan jeg med mindst mulige - og lettest mulige signaler uden at bruge store mængder pres fortælle min hest, at det er det jeg gerne vil have den til - uden vi ender i en slåskamp ?? Det skal så siges at Susan på det seneste af hvad jeg har bemærket er blevet meget mere opmærksom på at det hele skal være blødt og lækkert, kvalitet frem for kvantitet - det er i hvert fald hvad jeg mærker dernede og at ridningen for sædet vinder mere og mere indpas dernede. Men positiv forstærkning er for mig det eneste, der virker på en hest, der står og skal lære noget nyt - uanset hvad det er det nye måtte indebære. Har hesten lært det ved hjælp af positiv forstærkning så er adfæren langt bedre betinget og hesten har en langt højere grad af motivation for at gentage - ligesom hesten i situationer hvor der står panik i øjnene på det - som jeg i øvrigt for en hver pris forsøger at undgå ved at vænne ham gradvist til enhver situation. Og der er jeg altså fløjtenes ligeglad med om det er noget farligt og jeg har andre med på tur - er han ikke tryg, skal han da i hvert fald ikke forbi det hurtigere end han mentalt kan følge med og gøre det uden at have at have et behov for at flygte. Men ja - det store problem med negativ forstærkning er at det er så hellevedes effektivt. Du kan få enhver hest til at gøre hvad som hest, når som helst hvis du bruger negativ forstærkning. Du behøver ikke shape adfæren ret meget før den er forholdsvis godt betinget, fordi den udmærket godt er klar over, at der kommer et større pres hvis den ikke reagerer. Altså de operant betingede signaler, der har ret stort indpas. OG så er det altså de færreste heste, der ikke er motiverede for at gøre hvad som helst. Det etiske dilema i det her er jo også, at man har et ønske om at tjene penge på det her dyr. Du har et ønske om at få dem til t fungere i sporten, hvor du kan gøre dig bemærket og anerkendt for dit arbejde, hvilket betyder, at du derfor er nødt til at have en vis form for effektivitet i din træning. De mest anerkendte trænere i sporten i dag, er trænere, der er dybt effektive og ikke særlig hestevenlige i deres arbejde. Det e trænere, der ikke har en klaphat tålmodighed og som mener det at straffe (positiv straf) er en ganske almindelig del af det at ride undervisning. Ligeledes er det trænere, der hurtigt opnår resultater. De fleste der sætter en hest i træning, ønsker at se at hestesn kan noget inden for et meget bestemt tidsramme. Også selvom det drejer sig om ting, der er meget svære at opnå på meget kort tid. Det gælder om tilridning, hvor man bare sætter indspændingstøjler og des lige på hesten - det gælder stævnerytteren, der ikke kan få hesten til at fungere og derfor partout skyder problemer over på hesten. Det gælder det, at mange ryttere ikke kikker indad og ser sig selv som årsagen til at hesten ikke præsterer det du ønsker, fordi den for det første ikke har fysisk formåen til at honorere kravene og for det andet, så fordi hesten er et pleaser dyr ligesom hunden. Det betyder jo at rigtig mange rideheste, gør ting de ikke er i stand til og ting som det tager meget lang tid at lære dem, hvis det bliver gjort ved hjælp af den biomekaniske læring. Og så skal I have så mange                   af dem her for at gøre mig opmærksom på en træner/underviser, der virkelig kan sit kram og som virkelig ved det hun laver virker - hvis man bare er villig til at gøre som hun siger. Hun lyder som den spanske underviser jeg red ved i en meget lang periode - han forventede altså også man gjorde tingene 110%. Det virkede det han lavede, han har lavet mange heste og ryttere, men det er nok ikke lige den måde jeg ville vælge at træne min hest på i dag.. det strider mod ethvert biomekanisk princip at ride sin hest på den måde. I mine øjne kan man i øvrigt aldrig nogensinde få en hest til at fingere 100 % efter et system og opnå gode resultater i det system, hvis det viser sig, at man ikke er villig til at gøre som det system det siger - for ellers er der jo ikke meget logik i at ride efter systemet. Det er set med mine briller etisk forkert at gøre sådan, fordi det er ligesom at skide på hvad skolæreren siger og bare gøre det på sin egen måde. Du har jo ikke den fjerneste idé om hvor skolelæreren ville hen med den pointe.. vel ?
Nanna - det skriver jeg faktisk også eller havde håbet jeg havde skrevet det tilsvarende tydeligt, men ja jeg bruger også selv neg. forstærkning (netop når hesten skal flyttes, gå frem osv) Og jeg bruger det netop som ledende signal, som du beskriver   Jeg ekalererer meget sjælden, men gør det dog - da det er en del af min værktøjskasse. Her er hvad jeg skrev: Men jeg stiller spg. ved træning   (som jeg nat. også bruger i et elelr andet omfang men i stadig mindre og mindre grad)jeg HADER at træne dyr - og mennsker - ved brug af ubehag.
Nanna, kan du bruge dette i en håndevending, selv om det er med.... *gisp* hippietøjler? (De er i det mindste lige lange denne gang   ) Jeg kan desværre ikke nå at tippe det, så det står vandret... kan ellers stadig godt bruge al den hjælp, jeg kan få    Mvh Julie
Hej Søs - det var ikke helt så tydeligt, at jeg fangede det 100%, som du kan se   Det gjorde jeg så nu   . Jeg er faktisk ikke enig i, at man kan træne en hest til hvad som helst med negativ forstærkning - i sjældne tilfælde kan man også risikere, at hesten knækker ned eller at man kommer alvorligt til skade (her tænker jeg ved brug af høj-intensitets aversiver). Julie, tak for det - jeg vil se nærmere på videoen senere... Hilsen Nanna