Uarh, hvorfor er det at folk - specielt familie - altid skal gøre sig så pokkers klog på ens egne vegne? Jeg har holdt "skolefri" i 1½ år nu, hvor jeg i mellemtiden har arbejdet i en butik og hvor jeg så blev fyret fra da jeg fyldte 18 - sådan er reglerne jo bare! De havde ikke flere pladser til folk over 18 og var utrolig kede af at give slip på mig, og jeg har fået en utrolig god anbefaling med derfra + chefen ringede ned i en anden større butik og sagde, hør lige her - hende her, hun er bare super! Nu står jeg så, og har holdt helt fri i december måned hvilket da er træls mht penge. Og jeg begynder på skole til januar - alting er super og jeg ved hvad jeg skal! Men alligevel, så himler resten af familien op! "Åh men du kan jo ikke være kassedame forevigt!" - nej men det vil jeg jo heller ikke. "ÅÅÅH du blir aldrig til noget uden en uddannelse!" - Nej derfor jeg begynder på skole!? Det er bare som om de intet hører, jeg føler jeg kan stå og råbe og skrige; JEG BEGYNDER PÅ SKOLE FAT DET! Og så kommer den; "Jamen vil du så ikke godt love at du tager dig sammen og gennemfører!" - Jamen jeg er fuldt ud "sammen" ellers begyndte jeg jo ikke på skole! Men det hænger sammen med, at jeg flunkede ud fra gymnasie efter 3.-4. måned fordi jeg bare ikke kunne mere! Fortsatte jeg ville jeg have fået sådan et nederlag, havde jeg allerede. Var startet på matematisk linie, og specielt i matematiktimerne sad jeg bare og gloede på tavlen og tænkte; "HVAD?" Jeg er god til engelsk og dansk i særlighed - har jeg altid været. Men kommer vi til matematik og fysik/kemi står jeg altså af. Jeg forstår simpelthen ikke logikken i mange af de ting og sådan har det altid været for mig! - Kend din svaghed og udnyt din styrke! Jeg har derfor valgt at starte på VUC, jeg gider ikke det miljø der er på alm. gymnasium m.m. - Jeg starter "blidt" op med at ta' blandet Trin 1 og Trin 2 hold, dvs. 9 og 10. klasses niveau. Det er for at genopfriske det hele nu hvor jeg har været ude af skolen i 1½ år! Så kommer det fra familien, "Jamen du er jo en klog pige!" Uarh! Samme som sagde til mig da jeg bestod min 9. klasses mundtlig matematik eksamen med 9 med pil op, hvilket jeg var VILDT stolt over - højeste karakter EVER  "Nå, ikke højere?" Jeg VED hvad der er bedst for mig - jeg VED jeg ikke er super til matematik og vil derfor hellere starte "blidt" op og lige lære det hele igen, og så starter jeg på HF til sommer! - Jeg har INGEN planer om aldrig at ta' mig en uddannelse, har jeg heller aldrig sagt eller overvejet! HVORFOR skal de så absolut tro det? Hvorfor laver de, de idéer i hovedet? - Jeg ved det på sin vis godt. Jeg er og blir familiens sorte får   Jeg er ikke god nok, specielt ikke til den "snobbede" del af familien. Mine karaktere er ikke gode nok. Mine heste er ikke gode nok. Jeg har ikke planer om at blive dyrlæge  Jeg er ingen fantalastisk rytter  Jeg har ikke allerede nu en rig fantastisk kæreste! Værst af alt, åh nej! Jeg er FED!!!      Mit hår er sort!!! Jeg kan finde på at gå med sort neglelak!!! Åh gud - jeg har også  ! Suk... Det blir jo ikke bedre, tror bare jeg bliver mere og mere bevidst om hvor trælse de er at høre på! Tidligere kunne jeg blive kørt utrolig meget ned af alt det. Gør jeg på sin vis stadig, men har lært at ligge det til siden. Jeg ved hvad der er bedst for mig - og det er ikke at være blevet ved med gymnasie! Det er ikke at flyve direkte på en HF! Men hvor kan man blive træt af, når den yderligere familie bare ikke forstå - at man har fuldt ud styr på hvad man laver! Sorry skulle bare skrige lidt - har lige haft ENDNU sådan en familie "dinner" og   hvor jeg glæder mig til juleaften allerede da  Glædelig Jul allesammen!
Så prøv at lukke ørerne for familiens ævl og kævl, og bevis for dem at du da sagtens kan klare det... Om ikke andet, så når du står med dine eksamensbeviser i hånden... Tror måske at meget af din famile forsøger på at bakke dig op, forsøger at give dig selvtillid ved at fortælle dig at "du er jo en klog pige"... Bare fordi man ikke lige ligner alle andre, at man tør at skille sig ud fra flokken, er altså ikke ensbetydende med at man ikke har en fungerende hjerne... Synes at det er en rigtig god ide med VUC og HF, men jeg vil da anbefale dig at vælge at blive sproglig student...GG...
Jeg er så nervøs, for Chanel skal snart i fol (2006) og jeg er bare så bange for at miste hende... Ihh... Jeg er så nervøs! Men samtidig vil jeg have et afkom efter hende... Hun er 15 til næste år så det skal jo være 2006... Nogen der har prøvet at være bange for den slags? Evt. mistet hoppen...
Jeg er så bange for at der sker noget ved folingen.. Men jeg har betalt bedækningen, og jeg vil også gerne have føl på hende... Men det er en førstegangs fødende..
da ikke være så nervøs for   Heste er generelt gode til at fole. Sørg bare for hun er i en fin form, tilpas i huld (er hun for fed kan det give en anledning til en sværere foling). Vi har videoovervågning på, når vores foler, da jeg har prøvet at en af vores hopper pillede folingsalarmen af. Hav nummeret til dyrlægen fremme og eventuelt mobilen med i stalden, så i tilfælde af komplikationer, ikke at skulle forlade hende. Masser af håndklæder og jod er også en god ting at have klar og så er der ikke andet at gøre end at læne sig tilbage og nyde synet af en vidunderlig hændelse  Held og lykke med den forestående ifoling, vidunderlig drægtighed og skønt lille ny føl. Hilsen Camilla
hvis hun er i god form så kan hun godt klare selv om hun er lidt ældre hest det er ingen hindreng på min gammele rideskole var der en 25 garmmel hoppe der var en avler der ville købe med formål at avle på hende hun var i krop og sind en hoppe på 10 år de blev tilbudt en million for hende men de ville ikke sælge da hun var en god begynder hest for personer der skulle gå fra pony til hest da hun aldrig smed af hun var noget af det sødeste der var til men du behøver ikke at være bange glæd dig til det det er en glædlig begivenhed så længe hun kan komme i fol kan du få føl på hende håber du kunne bruge mit svar til noget det er mendt som en hjælp  hilsen laica
Forstår udemærket hvad du mener... Jeg er også bange for at der skal ske noget med min lille guldklump når hun skal fole til foråret... Det er en ubehagelig følelse, for samtidig glæder man sig jo helt vildt!!!
Jeg kan sagtens sætte mig ind i din situation for jeg havde det på nøjagtig samme måde da vi en overgang overvejede at sætte min Chanell i fol. Tænk hvis hun døde, eller hvis føllet døde, eller tænk hvis hun ændrede personlighed bagefter og en hel masse flere "tænk hvis´ser" Jeg var for meget en kylling, så jeg turde ikke at springe ud i det og det ærger mig den dag idag. Nu er hun blevet for gammel, så nu er det for sent  Hvis din Chanel er i god form, tror jeg såmænd ikke det bliver et problem. Min søsters pony var med på stranden hver aften de sidste par måneder af hendes graviditet for at svømme, så hun kunne være i supergod form, når folingen kom. Hun fik også ekstra vitaminer og blev i det hele taget passet i hoved og r*v. Og hun klarede det hele selv ude på marken. Hun tog fusen på os, da hun egentlig først skulle have folet 14 dage senere, men en dag da vi kom derned, stod der det sundeste lille hingsteføl ved hendes side. Så mit råd er at du skal springe ud i det før det er for sent, for ellers kommer du til at ærgre dig.
Der er intet atvære bange for. . hvis du er i tvivl få din dyrlæge til at se på hene og giver han grøntlys. er der intet i vejen fora t ifole hende. jeg venter selv føl til næste år på en ældre hoppe. tag du ddet bare roligt. det skla nok gå.
Overskrift... Fortæl...
da han friede til mig på en fortovsrestaurant i Lucca i Toscana for et par år siden 
var da vi kyssede første gang under en gadelampe, og ellers er der mange ting... Første gang jeg kom hjem til ham, efter vi havde kysset, stod der en langstilket rød rose på bordet... Han lavede mad, og musik i baggrunden. Vores endeløse samtaler om natten... Hans fødselsdags/julegave til mig i år... (cykel og fladskærm til pc)Han havde fået hele familien med på ideen. Vores turer i byen - ud at spise + i biffen... Vores 1 års dag den 30 marts 2005 - blev fejret på Bali. Jeg fik en håndlavet halskæde og armbånd i balinesisk sølv, selvom vi havde aftalt ikke at give gaver... Det var lige det jeg kunne komme på... Har stadig tilgode at han frier til mig 
...skrev et digt til mig om, hvad jeg betyder for ham og hvilke følelser og indre ro jeg vækker i ham  Har stadigvæk den liggende på min mobiltlf og det er snart 1½ år siden.. Juleknus fra Lindis 
Min kærste er ikke særlig romantiskt anlagt! Men han har alligevel overasket mig en enkelt gang! Jeg havde fødselsdag... og ja selvom jeg havde sagt det til han flere dage i forvejen havde han alligevel glemt min fødseldsag! Da vi havde spist morgenmad og han skulle til køre på arbejde og han ikke havde sagt noget endun, måtte jeg selv fortælle ham, at jeg havde fødselsdag! Hmmm. ups. var hans svar! også var han væk.! Men Men Men da han kom hjem fra arbejde om aften havde han både købt røde roser og en Gave! Meget mere end jeg havde forvendet af ham! så det endte alligevel med at blive en god fødselsdag!