Man behøver da overhovedet ikke stresse over en masse ting i hjemme ved en hjemmefødsel. Det anbefales at man har en hjælper, en praktiskgris, som kan lave lave mad og bistå med anden pleje. Det kan være en veninde, familie feks. en søster eller ens mor. Nogen man ikke ønsker være med inde over fødslen hele tiden men som man egentlig godt vil have er tæt på alligevel. For mit vedkommende blev det min mor. Min svigermor ville gerne. Men så god kemi har vi altså heller ikke.  Min mor kom efter jeg havde fået veer og da hun kom hilste hun og gik ellers igang som vi havde aftalt. Hun rydede vores rester af aftensmad væk, vaskede op og gik i gang med at rive ingefær til de fantastiske ingefærklude. (FANTASTISK smertelindring på en helt naturlig måde!) Hun hjalp med at fylde karet, komme med forfriskninger til min mand, mig og jordemødrene. Jeg havde faktisk 2 jordemødre med til min fødsel fra start til slut  Min mor hentede håndklæder og fik også sat en vask over da det hele var slut. En KÆMPE fordel ved at fødehjemme er at hele ens famile kan være der som man ønsker. Ældre søskende kan være hjemme og få lov at være med under fødslen. (Det er meget normalt, og nej små børn tager ikke skade af at opleve en fødsel, jeg har selv oplevet min brors fødsel da jeg var 11år gammel). Hvis man vil det. Men efter fødslen er der heller ikke noget med at farmand skal tage hjem for at sove eller at man risikere at ligge på en stue med andre nybagte med børn som skriger og man slipper for at deres besøgende også kommer i tide og utide. Ja man kan være heldig at få en enestue. Men det er LANGT FRA alle hospitaler som kan tilbyde dette og som regel er det kun til dem som har særlige behov og det har man ikke fordi man har haft en svær fødsel, er bristet eller ikke har sovet, eller blot fordi man ønsker at ens mand er der. Og man har heller ikke et såkaldt særligt behov fordi man er førstegangsfødende. Men er man hjemme kan far og mor være der om barnet fra start af. Det fandt jeg HELT fantastisk! For havde vi været på hospitalet så skulle min mand være taget hjem på det tidspunkt vi ellers havde lagt os til at sove sammen. Den første nat sammen med vores søn var fantastisk. At ligge der i egen seng med vores lille vidunder.  Ang det med arbejdsopgaver så fik min svigermor lov at blive hos os et par dage efter fødslen. Det betød at vi ikke skulle lave mad, eller gøre rent. Så meget var der altså heller ikke at gøre rent efter den fødsel. Det største projekt var at tømme mit fødekar. Men det er bare at få sug i slangen så passer det sig selv. Også vask af håndklæder også var der faktisk rent. Jeg fik besøg af min anden jordemoder 2 dage efter. Hun skulle tage PKU test og lige tjekke op på hvordan vi havde det. Hun blev i 1,5 time og hjalp med amning osv. yderligere nogle dage efter kom begge mine jordemødre som havde været der under fødslen for at tale forløbet igennem. Der var ting jeg ikke huskede så godt, jeg mistede totalt tidsfornemmelsen undervejs så det var rart at få sat klokkeslet på alle tingene så jeg kunne skrive min fødselsberetning. Som jordemoderen anbefalede mig at gøre. Hun blev i 2 timer og tjekkede også vores søn. Derefter tog sundhedsplejersken over. Men jeg havde faktisk ret til deres besøg op til 14 dage efter min fødsel. Jeg var på intet tidspunkt stresset. Jeg rørte ikke en finger i dagene efter min fødsel. flergangsfødende bliver jo som regel alligevel sendt hjem nogle timer efter fødsel og hvis man alligevel forventer et ukompliceret forløb hvorfor så overhovedet tage på hospitalet? Jeg kender kvinder som både har født på hospital og hjemme og de synes deres hjemmefødsel var den bedste og de ville aldrig vælge andet hvis de skulle få flere børn. Den ene havde haft en voldsom fødsel på et hospital med epidural som ikke virkede fordi den ikke blev lagt ordenligt, en jordemoder som var ubehøvlet og en fødsel som tog næsten 2 døgn. Pga. alle disse komplikationer valgte hun at føde hjemme med sit 2. barn. Hun gad ikke en risikere at få en ubehøvlet jordemoder, vagtskifte, tidspres, og ringe mulighed for SELV at bestemme. Og det er igen ikke fordi jeg siger at alle hospitalsfødsler er dårlige. Men vælger man at føde på et hospital er det som at spille i et lotteri. Man aner ikke hvad man får. Man aner ikke engang hvem ens jordemoder er og om man har kemi eller om hun er en ond dum krage som bare vil hjem. Man aner heller ikke om jordemoderen bliver hos en under hele forløbet eller om hun lige pludselig skal ind på stue 3 og hjælpe en anden fødende. Jo det sker. Og det klager jordemødrerne selv over. Men de kan intet stille op pga nedskæringer. Jordemoderforeningen er IKKE glade for de forhold landet fødestuer tilbyder dem og de fødende. Og derfor anbefaler de også at man føder hjemme hvis man vil være så godt som sikker på en god og rolig fødsel. Noget andet er at det er meget sørgeligt at vi samfundsmæssigt er der henne hvor man ikke engang kan forvente en god behandling på et hospital, men at man af flere og flere bliver anbefalet at blive derhjemme! For jeg ville da ønske at alle fødende fik en god oplevelse selvom de valgte en hospitalsfødsel. Men eftersom at man ikke engang har indrettet systemet sådan at man kan få en kendt jordemoder eller tilbyder kvalificeret fødselsforberedelse ja så er der meget lang vej!!! Noget andet er at det heller ikke er et reelt valg om man føder det ene eller det andet sted. Det er nemlig en selvfølge i systemet at man skal føde på sygehus. Det er ikke noget man aktivt skal vælge fra eller til. Kvinderne bliver ikke gjort til en aktiv del i deres fødsel fordi de ikke skal træffe ret mange valg. De kan komme med en ØNSKEliste. Men de kan ikke bestemme noget som helst. Jeg synes alle skal oplyses om hvad en hjemmefødsel er og hvad en hospitalsfødsel er og derefter skal de tilmelde sig aktivt enden det ene eller det andet.
Jeg fødte mit første barn på Holbæk hospital og nummer 2 hjemme i min stue. Der var en verden til forskel på de to fødsler og hvor ville jeg ønske at jeg havde turdet føde hjemme første gang. En helt igennem fantastisk rolig og meget tryggere at føde hjemme, med min fantastiske jordemoder Jette. Det vigtigste for alle handler vel om at føde der hvor man er mest tryg, uanset om det er ude eller hjemme.
Jeg må indrømme at tanken tiltaler mig meget, altså hjemmefødslen. Jeg er førstegangsfødende og halvvejs i min graviditet, og jeg tror jeg skal have mig en tlf-samtale med en jordemoder fra hjemmefødselsordningen her på Sjælland for det lyder da som noget der er værd at undersøge nærmere. Men jeg ville da lyve hvis jeg ikke sagde jeg også var bekymret for om det kunne gå galt. Det er vel mest sådan en situation som KarenKix omtaler, for det lyder til at det ville have gået rigtig galt hvis de ikke havde været på sygehuset. Men undersøges nærmere, det skal det.
Nu har jeg født på Holbæk sygehus, og har altså ikke oplevet hverken stress eller jag fra JM. Min JM var der fra kl. 7, til kl. 17 - tiltrods for at jeg fødte kl. 13.04, så blev hun der, til vores forældre mv havde været der. Jeg har kun godt at sige om Holbæk sygehus, hvor jeg også skal føde vores 2. barn...
Jeg kom ind kl 17 på Holbæk sygehus og fødte kl 00.58. Jeg nåede at have 3 vagtskifter, det ene i pressefasen, hvilket gjorde at jeg blev utryg og veerne aftog. Jeg måtte derfor have vedrop. Efterfølgende så jeg ikke noget til personalet og valgte at tage tidligt hjem, på trods af at jeg var første gangs, da jeg absolut ingen hjælp fik. Da jeg fødte hjemme, kiggede min jordemoder forbi om formiddagen for at se hvor langt jeg var, da hun alligevel var i nærheden. Kom igen kl. 15,30 og blev her til jeg havde født og puttede mig i min seng   . Kom igen dagen efter og så om vi havde det godt og igen på 3. dagen hvor der også blev taget hælprøve. Der ud over havde jeg mulighed for at ringe, hvis jeg havde behov. Efterfølgende sås vi i min hjemmefødselsmødregruppe, hvor de vejede og tjekkede babyerne, indtil alle i gruppen havde født. Det kan slet ikke beskrives hvor afslappende, roligt og trygt det er at føde hjemme. Jeg synes at Kildens hjemmefødselsberetning beskriver det rigtig godt. Det var også den der inspirerede mig til at føde hjemme, for sådan en fødsel måtte jeg også bare have.
Jeg har aldrig været i tvivl om hvad jeg ville og fødte hjemme og i vand. Min mor og min søster var med i det - min jordemoder fortalte mig hvordan hendes vagter lå da veerne var begyndt og trods 36 timer med veer, så fik jeg det åbenbart tilpasset, så hun var der under selve fødslen. 3 presseveer og så var det hele overstået. Vi havde en snak om, hvordan jeg gerne ville have det under fødslen. Jeg havde behov for: Musik: Lyden af delfiner. Et bestemt billede af en bestemt hest, som jeg kunne kigge på under fødslen. Og starinlys rundt omkring. Det hele forløb stille og roligt - en smuk og naturlig fødsel. Min største drøm er nok, at føde i naturen - gerne i vand omgivet af delfiner. Dette ved jeg dog aldrig sker, men kunne det lykkes mht tidspunkt, vejr mm, så ville jeg gerne føde ude i naturen, hvis der bliver en næste gang....
Jeg fødte mit første barn for 5 måneder siden ved det man vist godt kan kalde en lynfødsel. Vi kørte afsted kort efter veerne begyndte, og da jeg ankom til sygehuset blev jeg smidt direkte på en fødestue og knap en time senere lå jeg med guldklumpen i armene. Desværre ville min moderkage ikke ud, så den baksede de med en lille halv time (tror de sagde den skulle være ude seneste 3 kvarter efter jeg havde født), hvorefter de løb afsted til intensiv med mig grundet meget stort blodtab, så det skulle gå lidt stærkt. Så jeg røg i fuld narkose og fik fjernet moderkagen og fik dagen efter en dobbelt blodtransfusion. Samtidig med at jeg røg på intensiv, røg sønnen på børneafdelingen, da han blev fyldt med knubber over hele kroppen, som de ikke vidste hvad var. Han var heldigvis kun indlagt et døgn, før han fik lov til at komme op til mig. Vi var indlagt 6 dage og har haft en rigtig god hospitalsoplevelse. De kunne jo ikke gøre for at det hele ikke lige klappede   Når man først har prøvet at det pludselig skal gå stærkt, så overvejer man bestemt ikke hjemmfødsel. I hvert fald ikke mig  Jeg var efterfølgende til en efterfødselssamtale ved den jordemoder jeg fødte ved, det var guld værd. Hun foreslog rent faktisk en hjemmefødsel næste gang, fordi jeg fødte så hurtigt, men det tør jeg simpelthen ikke!!! Min søn er i øvrigt også født en måned for tidligt.
Jeg kender faktisk flere som har oplevet farlige fødsler som senere har valgt at føde hjemme. Så selv om man har oplevet akut kejsersnit, eller blodtab, fastsiddende moderkage så kender jeg faktisk kvinder som efter sådanne oplevelser har valgt at føde hjemme. Det er ene og alene fordi de godt er klar over at risikoen for at sådanne ting sker ved en hjemmefødsel er lille, da sådanne komplikationer ofte opstår fordi man netop er på et hospital. Ja det er meget paradoksalt. Desuden kommer jordemoderen jo ikke bare med sin lille håndtaske og en dop-tone. Hun har en masse medicinsk udstyr med som hun kan bruge i akutte tilfælde. Bla. medicin til at få livmoderen til at trække sammen, eller medicin til at stoppe blødninger. Desuden ved jeg at hjemmefødselsjordemødre har mange alternativer til at løse en række problemstillinger så man slet ikke kommer ud i at barnet f.eks sidder fast, så man har behov for kop eller klip. Man skal ikke undervurdere de jordemødre vi har i hjemmefødselsordninger. De har faktisk mere tid til enkelte gravide og hendes familien, og de kan derfor være mere grundige og bedre opfylde den fødendenes ønsker og behov. Dertil har de langt mindre stressende arbejdsforhold så de har lettere ved at bevare overbklikket og have øje på alle deltajerne og evt risisis. Det er desværre set at jordemødre på hospitalerne er så stressede at de overser komplikationer. Men igen. Ikke ret mange ved hvad det vil sige at føde hjemme. Man er ikke forladt og det er ikke farligt. Men jeg kan godt forstå man tøver med at vælge at føde hjemme efter en skræmmende oplevelse. Men i sådan et tilfælde ville jeg netop undersøge hvad man ville stille op ved en hjemmefødsel hvis sådan noget skete. Jeg tror mange vil få et svar de ikke havde forventet.