Hej allesammen.. Håber på lidt repsons på nogle tanker jeg går og tumler med.  Jeg drømmer om en uddannelse som kun kan tages i kbh. Mine karakterer er dog ikke til kvote 1, derfor arbejder jeg pt. på at kvalificere mig til kvote 2.. Min plan var så at søge ind i marts 09. Det har taget mig lang tid at samle modet til at gå efter drømmen, da jeg har haft maaaange tvivls-spørgsmål omkring denne uddannelse, allerede dengang i gymnasiet troede jeg ikke rigtig på at jeg kunne - og fik således heller ikke valgt de rigtige fag osv. osv. Derfor er jeg lige et par år bagud i forhold til mange af de andre der søger ind på videregående udd. ;o) Mit allerstørste personlige problem har alle dage været at skulle flytte til Kbh., jeg bor i Jylland og er nok meget trygheds-narkoman-agtig.   Men jeg er lissom kommet overens med, at sådan må det jo altså bare være. Skulle jeg være så sygt heldig at få plads på studiet, siger jeg dælme ikke nej! Eller gør jeg? For.. Sagen er den, at jeg bor sammen med min dejlige kæreste gennem 3 år. Vi har det fantastisk sammen og jeg vil ikk undvære ham for noget. Vi sidder i egen lejlighed og har både hund og kat - men de skal nok ikke blive ved med at være vores eneste "børn".   Vi glææææder os så meget til vi engang skal flytte i hus, og have børn og ja.. "Bygge rede".. Nu er det sådan at også min kæreste er utrolig knyttet til byen hvor vi bor, til sin familie og omgivelser. Han har boet her altid. Han er endnu mere "freaky" med sin trygheds-narkomani end jeg.   Og jeg ved - VED - at det kommer til at dræbe ham langsomt hvis han skal med til Sjællnad.  Vi har naturligvis talt rigtig, rigtig meget om dette.. Og han vil jo selvfølgelig ikke miste mig, så ja han ville da sikker flytte med. Men føj for pokker hvor er han bare ikke glad ved det. Det er virkelig et ømtåleligt emne herhjemme efterhånden. Jeg kan ikke bære at rive ham væk fra alt, bare for at han skal få det ganske forfærdeligt et nyt sted. Jeg ville aldrig kunne leve med hvis han ville hade at være der, det er trods alt mange år og synes det er skrækkeligt hvis det skulle skille os. Omvendt synes jeg jo også han burde følge mig i tykt og tyndt så at sige.. Jeg har sådan lidt et ben i begge lejre. Han har så lidt lyst til at flytte, at han sgu ligefrem tænker tanker om, at jeg ku have en lille lejlighed i Kbh. og så komme hjem i weekenderne. Men sådan kan jeg jo ikke gå med til at leve.. Jeg har det meste af tiden lyst til at droppe det hele så vi kunne komme igang med alle vores fremtids-planer, men ved jo godt det ikke er løsningen. Men tager ofte mig selv i at tænke "hvorfor kan jeg ikke bare finde noget andet jeg gerne vil være, så vi kan købe vores lille hus og lave nogle unger".. Jeg er total utålmodig.   Men ved jo godt jeg aldrig tilgiver mig selv, hvis jeg ikke gør hvad jeg altid har drømt om.. Det er bare svært, når man så nærmest sidder og håber på man er for dårlig til at komme ind på studiet, for så har man da en god undskyldning for ikke at skovle sig sammen og gå efter guldet.. SUK! Beklager de laaange og mange ord, jeg er virkelig bare i total vildrede...   Input er mere end velkomne!!!
lige at vende den om - DU har godt nok den her drøm om et studie ikke? Men hvad med hans drømme? Er de mindre valide end dine? Du skriver:  Jeg ser her et løsningsforslag der kan bruges til noget for ellers bliver I låst fast begge to. Og hvorfor så ikke det? Lige i øjeblikket falder min drøm om at leve sammen med den jeg elsker højest i verden fuldkommen sammen fordi hans liv er gået i fisk for ham - og min eneste mulighed for at gøre noget som helst fornuftigt for ham er at give ham plads og tid til at finde sig selv igen. Og det gør jeg blandt andet ved at flytte for mig selv. Jeg HADER at flytte - men jeg gør det for vores skyld fordi jeg ikke ønsker at være foruden ham.
- du har fuldstændig ret, og at se mine ord gengivet sådan, giver mig et lidt andet syn på mit ordvalg.   SELVFØLGELIG betyder hans drømme ikke mindre end mine, sådan tænker jeg slet, slet ikke.. Det jeg mener er, at han lige mht. uddannelse osv., er færdig, han har så at sige ikke noget at "komme efter" derovre - hvilket jeg fuldt ud respekterer. Hans drømme drejer sig om at slå sig ned osv., og det vil jeg jo også selv mægtig gerne! Mht. at vi skulle bo hver for sig, ja det er jo en løsning - det jeg mener er, at jeg sandelig har det svært med det.   Jeg ved ikke om jeg kan undvære ham i hverdagen, det er bestemt ikke en optimal løsning for mit vedkommende. Det ville jeg godt nok være ked af, så ked af at jeg ville overveje at droppe den uddannelse hvis det skulle fungere på den måde. Hele mit dilemma drejer sig om, at jeg føler jeg er super egoistisk hvis jeg "kræver" at vi skal flytte fordi jeg gerne vil tage den uddannelse. Omvendt føler jeg også det er noget jeg bør gøre, jeg har forsøgt mig med anden uddannelse, men jeg kan bare ikke komme udenom at det er dét erhverv jeg vil indenfor, jeg kan snart hele uddannelses-guiden udenad, så meget har jeg søgt efter alternativer. Og dét gennem et par år nu.. Er uddannelse og karriere virkelig vigtigere end kærligheden? Sådan føler jeg nemlig ikke pt. men jeg kan jo heller ikke gå og være "ulykkelig" over mit arbejde resten af livet. Jeg ser ligesom to scenarier for mig: Enten flytter han med mig (og trives højst sandsynlig ikke) og jeg vil hver eneste dag og time føle mig ansvarlig og skyld i hans mistrivsel, samt han altid lidt ubevidst vil klandre mig for den situation jeg har bragt ham i.   Eller også vælger jeg uddannelsen fra, men vil måske så selv ubevidst altid klandre ham lidt for det - om end det er mit eget valg alene! Det er jo for åndssvagt hvis dette skulle skille os! Det burde det ikke kunne.. Men som du siger: finder vi ikke en løsning blir vi begge fastlåst og så er vi jo lige vidt... I øvrigt: Det varmer mig virkelig om hjertet at du går så langt for din elskede, det er fantastisk.. 
tid tager drømme uddannelsen. Og hvor gammel er henholdsvis du og din kæreste?
Jeg mener nu også at hvis du vil det, så kan du da bare bo i KBH i hverdagene og komme hjem i weekenden, det er der mange der gør. Du har jo ingen børn og det gør det MEGET nemmere. Når man nu   kan tage den uddannelse i KBH, er der så overhovedt mulighed for arbejde der hvor i bor nu, når du er færdig.
arbejde kan jeg heldigvis få alle steder, og jeg skal HELT sikkert også tilbage til Jylland med lynets hast så snart jeg kan *G* Det tager 5,5 år (uni-uddannelse), det er sq lang tid at trække ham gennem hvis han slet ikke kan holde det ud..   Vi har talt om at slå os ned på Fyn, så er vi da sådan halvt hjemme, halvt ude (og så er DK jo heller ikke større). Men igen er det mere af nød, end lyst for hans vedkommende og omvendt set, ja så kunne vi lige så godt blive boende hvor vi bor nu, som vi kunne flytte til Fyn. Tog-tiderne er jo ikke meget anderledes, hvis man alligevel skal pendle. Nu er der ret stor aldersforskel på min kæreste og jeg, 9 år for at være helt præcis. Så der er ikke noget at sige til han gerne snart vil slå sig ned. Tror han synes det er hårdt nok i forvejen at han ikke snart kan overtale mig til at lave nogle unger..   Ikke at han presser mig til noget som helst, tværtimod.. Men jeg kan da mærke det på ham.. Jeg selv er også frygtelig ivrig efter at slå mig ned for alvor, men det dur jo heller ikke uden uddannelse - jeg skal jo være ét eller andet! Suk, hvis jeg dog bare kunne finde på noget andet jeg gerne ville.. Hold op det ville gøre tingene nemmere.   VHis jeg ku læse i Odense eller Århus fx.
Hvor ser du dig selv om 5 år? Sammen med din kæreste med barn/børn og et mindre godt job- end du kunne have- eller ser du dig som værende snart ærdig med en god uddannelse med udsigt til et godt job? Hvis det skal være Jer to resten af livet, kan han så ikke fire lidt, så du med god samvittighed kan gøre din uddannelse færdig? 5 år er ikke så meget- medmindre du er over 30 og det biologiske ur tikker. At pendle er altså uhyre trættende- og jo- på sigt kommer længere tid til at betyde noget, så sjovt er det heller ikke at rumle i et tog i timevis, man går glip af en del god tid, der kunne bruges mere konstruktivt. Men jeg synes, det er svært at svare dig, for det virker som om, du har besluttet at binde dig til den uflyttelige mand og starte redebygningen nu. Som jeg siger: "Ild i hjertet giver røg i hovedet!"  Mit gustne overlæg/fornuft siger derimod, at du i det mindste skal gøre et helhjertet forsøg på at studere. Du kan jo leje et værelse- og tage til Jylland week-ends/ferier. Ellers kan jeg da anbefale Fyn på det varmeste! PS: Det kan lade sig gøre at studere med børn, men nemt er det altså ikke!
Du skal springe ud i det ingen tvivl herfra overhovedet... Ellers vågner du op en dag men hus, mand og børn og har virkligt fortrudt du ikke tog din drømme uddannelse..... Jeg kender en hun har hus og kærste hun har i mange år drømt om at blive politi betejent, de bor her i det mørke vestjylland og politiskolen er jo som sagt i kbh... Men hun valgte at sige at det var det hun ville, så de er "weekendkærster" og det fungere fint, så det kan det også for jer. Jeg har selv i mange år gerne ville havde en anden uddannelse, men når man nu har hus, mand og børn er det bare ikke ret nemt at få råd til.. Nu er jeg så, så "heldig" at jeg ikke må arbejde med min uddannelse mere og har derfor fået en revalidering og skal til at læse efter sommerferien... Jeg ønsker dig virkeligt at held og lykke med din uddannelse, hvis det er det du brænder for SKAL du gøre det du fortryder hvis du ikke gør..
Hvor er det tragisk 
Ja, det var godt nok forfærdligt! Og så hurtigtt og uheldigt! Sender en tanke til hendes familie og venner + dem på ridelejeren!
Mine tanker til familien - stakkels pige 
Dybt tragisk og meget uheldigt. Dog er det godt at det ikke var i forbindelse med en eller anden leg med hestene det var sket - så var der udbrudt ramaskrig over ridelejre. Katrine
Det er oppe på min rideskole, hvor min hest står. Mine to stedsøstre på 9 og 11 år er med på den ridelejr, så da min far ringede i morges og fortalte om det, troede jeg det var den ene af dem. Det var det ikke. Men hvor er det dybt tragisk for pigen og hendes familie 
det var dog en tragik ulykke, stakkels forældre som mister deres barn på så uheldig måde..Håber de tager godt hånd om de tilstedeværene ridelejer børn...
Ja, jeg undrer mig også tit over hvorfor min kæreste får julelys i øjnene når jeg trækker i ridetøjet   . Ville nok nærmere mene at en modsat reaktion havde været naturlig... Men er det ikke bare et eller andet med at mænd er og bliver en smule mærkelige??? 
Aner det ikke - det har jeg også tit tænkt over  Det må være noget med de stramme bukser, lange støvler og måske får de "lak og læder"-associationer 
mænd kan lide kvinder som er helt naturlige og uden alt det dikkedar piger efterhånden propper i hovedet  Der er også lavet undersøgelser som viser at mange mænd finder deres kone, mest tiltrækkende når hun vågner om morgenen.. HVABEHAR?? Her føler man sig da mest grim med ildelugtende svovlgasser ud af munden, måske lidt savl ned af kinden og et stort hønet af et hår. Grunden til din episode kan vel også skyldes at nogen mænd tror at kvinder er gode til at "ride" fordi at vi rider, eller noget i den retning? Ret mig hvis jeg tager fejl  Men jo man får hurtigt benene på nakken og flygter 
tøser altså, det er udtrykket RIDE ,PISK, mænd får nogle meget sjove billeder i hovede når de ser en pige i ridetøjet, de ser en meget dominerende dame svinger pisken og hingsten tager bare i mod, det er noget dominans noget...
Måske har du lugtet af gammel jordhule, og så er mændenes urgamle instinkter vågnet inderst inde? Nej da, du er da bare for lækker i ridetøj. Og må vi så få et billede, så vi kan se hvorfor 3 fyre på stribe stiller sig op og savler over dig 
     sikke en tur, ja og hvad de kære mænd tænker og hvilke billeder der dukker op på deres nethinde kan vi kun gætte på, men jeg håber ikke det er de samme som når jeg ser en mand i ridebukser for   det er dog det grimmeste og det mest use*ede de kan trække i.
lyder som om der var gang i hormoner. Tja spørger man en mand kommer følgende svar nok. ADVARSEL IKKE FOR SARTE SJÆLE..  1. i kender vejen til høloftet  2. sving pisken frøken (lidt lige som betjente og håndjern)  3. heste q er vant til at ride på "dyret"  kan ikke lige komme på flere af de "sjove" jeg har hørt fra mænd...
Jeg har også forhørt mig hos et par mænner i tidens løb, diverse kærester bla. som har set mig i ridetøj, og der var svarene især: Fordi ridebukser er stramme, og så er det lettere at forestille sig os nøgne. Nogle har også synes det var lidt frækt at man var beskidt = knap så pæn og muligvis også en gris i sengen eller noget. Og så er der også det gentagne tema om dominans, at alt det læder, kæder, piske, bid, "betvingning" af store muskuløse handyr de finder hot. Hvis nogle mænd begynder at blive for meget, fortæller jeg som regel hvor veludrustet sådan en hingst som min er, og hvor store hans kogler er - humm, ja... så er det ligesom de bliver stille. Ved ikke om de får komplekser, eller de bare er chokeret over at jeg "ved" sådan noget 
min mand har ikk noget imod mit alm ridetøj. Men jeg er osse western rytter. Derimod trækker jeg så i det gamle ridetøj fra spring og klassisk dressur, så mener han godt nok ikk liiiiige at ejg er jordens smukkeste, lækreste hestepige. tvært imod har han da udtalt sig... Hi hi...
Det kan jeg da ikke forstå ?, sådan opfører de unge mænd sig da ikke når de møder mig i ridetøjet 
jeg kender det også godt... Men min egen kæreste synes nu ikke jeg er fræk i ridetøj... til gengæld så var han helt vild, da jeg en overgang arbejde hos SAS pga uniformen... han gik helt i selvsving over den... jeg synes den var total damet og fin... og ikke særlig sexet... Sjovt som mænd har deres ideér om hvad der er frækt...
Haha spændende tråd.. så skal i se hvordan ALLE kigger når en mand kommer i ridetøj   Men det er næppe noget positivt..
Ja nu læser min mand heldigvis ikke HN , men vores shetter rullede sin tisse.... ud en dag på fold og stod og fik sig en hyggevipper i solen, min kæreste gloede og sagde jamen den lille pony har en der er større end min tisse....  Altså nogle gange er de mænd for dumme..
skægt indlæg.. Igår ville jeg lige handle i Netto på vej hjem fra hesten, der fik jeg også et klubsk blik.. undrede mig meget, for stod i ridebukser, og en beskidt jakke hesten havde snasket til  Make up var der ikke rigtig mere tilbage af, og vindblæst hår . . tjah.. de mænd, hvad mon de tænker?
Jeg vandre godt nok ikke så meget rundt i ridetøj. Men har da fået nogle mærkelige blikke, når kollegaer, skolekamerater mv. har spurgt ind til hvad jeg lavede i min fritid, og jeg så har svaret jeg rider. Nøjj hvor man bare kan se, alle de billeder de forestiller sig, samtidig med de laver elevatorblikket..  Og sikke nogle kommentare de kan komme med    Og så synes jeg man føler sig overbegloet, når man så går videre.. Sexet om morgenen?   stemmen lyder som noget der er løgn, man ligner noget der er løgn, man vælter ud af sengen? hmm Nogle gange kan jeg sgu ikke forstå deres tankegang.. :S
ha ha dejligt at jeg ikke er den eneste der har oplevet noget lign.. jeg går normalt heller ikke "offentligt" rundt i ridetøj men idag skulle jeg jo bare lige hurtigt på tanken så det tænkte jeg at det gik jo nok... meeen nææh nej var jo nær blevet skrup-scoret op til flere gange...  spurte manden da han kom hjem om hvorfor mænd havde den idè og han måtte jo ærligt tilstå at han ikke synes det var vanvittigt frækt... dejligt at min mand ikke har den "fetish"...*lol* billede af mig i ridetøj kommer ikke for åben fora med mindre jeg sidder på nakken af mit smukke ridedyr.. næhh nej jeg ved jo godt jeg ligner noget katten ikke engang gad slæbe ind i ridetøj... 
som fyr har jeg også prøvet at kvinder kigger efter mig i ridetøj, så nogle kvinder har det også på denne måde.