Personligt vil jeg gerne selv have børn forholdsvis tidligt, ikke så tidligt som min mor, men langt fra så sent som min far (: . Intet ondt om "ældre" forældre, men som barn af en mand der fik sit første barn som 35 årig og sit sidste som 49 årig vil jeg også sige, nej. Det er bare ikke fedt når ens forældre er gamle! Min far er en del inde i 60'erne før min søster fylder 18, og det er altså bare ikke særlig fedt at ens svigerforældre er 3-4 år yngre end ens far - NÅR MAN ER SAMMEN MED DERES 20 ÅRIGE SØN!   .  Desuden så er min far fra en helt anden generation (det er jo umuligt at komme uden om), men det har bare medført nogle problematiker som jeg f.eks. ikke har med min mor til trods for at jeg har et så meget bedre forhold til min far. Og undskyld hvis jeg træder nogle over tæerne, men jeg synes også at man skal overveje at det bliver svære at få børn som alderen stiger, og jeg er simpelthen træt af at 40-45 årige (eksempel, og du jo en del lavere i alderen   ) klager over at det er svært for dem at blive gravide - det er der jo nok en grund til ... Indlægget er nok ikke så forfærdelig sagligt, men mere et udtryk af min personlige holdning, hvis det ikke kan bruges beklager jeg meget for tids/pladsspilde! 
Jeg har fået børn sent, og jeg er ikke i tvivl om, at jeg er en meget bedre mor nu, end jeg ville have været for ti år siden. Jeg har meget mere overskud og kender mig selv og mine grænser og muligheder meget bedre i dag. Til gengæld er jeg nok ikke helt så god til at lege mere... Men hvis man planlægger sene børn, er der to ting, man skal være opmærksom på: For det første bliver man bare dårligere til at få børn med alderen. Og er man uheldig, kan man være en af dem, hvor kroppen er helt færdig med den slags pjat. Mange bruger rigtig lang tid på fertilitetsklinikker i flere år (been there...) i opslidende forløb, og hvis man måske kunne slippe for det ved at gå tidligere i gang, så skulle man måske lige tænke over det en gang til. For det andet, så har jeg selv oplevet, at jeg er gået fra at synes, at børn er sådan rimelig opreklameret til at ønske mig en 12-13 stykker mere, efter at jeg har fået mine. Den slags sætter alderen og energien altså bare ligesom en stopper for, når man er kommet sent i gang! Ellers er jeg fuldstændig ligeglad med, hvornår folk får børn. Man kan noget forskelligt i forskellige aldre, og børn er gode til at tilpasse sig  mvh. tina
JEG fik børn tidligt, ikke fordi det var planlagt, sådan blev det bare, jeg er så meget en bedre mor nu end jeg var for 11 år siden, Ja jeg elskede da mit barn og hun manglede ikke noget, men JEG manglede en masse livserfaring. Nu har jeg selv en ung mor, ( jaja social arv) men hun fik så den sidste da hun var 37-38 og min søster har aldrig kommenteret ders alder, der tror jeg også det har meget med forældrene at gøre hvordan er de, er de gamle af sind eller unge. mine er "unge" de har gang i en masse og racer rundt altid. men har stadig et overskud som jeg savnet lidt da jeg var barn fordi der var de unge, og kæmpede med at få det hele til at køre rundt og ja ikke rigtigt det vilde livserfaring. Flere af mine venner får børn nu, og vi er i 30-35 år gruppen, og det er deres første,og de har et overskud jeg ikke havde, de har hus, styr på job, de har sikret sig selv og mentalt overskud. Men igen jeg tror det komme meget an på hvordan man er som person, Og jeg har ikke rigtigt nogen mening om hvornår folk får børn, det må de helt selv om, naturen stopper jo for det på et tidspunkt alligevel.
Og har selv en ung mor... Ingen social arv der  Der er jo plusser og minusser ved alting. Jeg synes selv jeg har massere af energi, har lysten til at være sammen med mit barn, kan tilbyde ham en masse livserfaring og et stabilt liv. Jeg er ked af at jeg ikke når at få flere børn, at min far ikke fik set sit barnebarn og at jeg måske ikke selv får set mine børnebørn HVIS min søn er lige så sløv som mig 
spændene debat. først kan jeg fortælle min personlige "historie" min mor var 18 år, min far 24 år, min far forsvandt så da jeg var 4 (min min mor 21 år) og mange siger det må være skønt med en ung mor, men det er det ikke altid, "hun har tabt en del af sig ungdom" og den har hun forsøgt at genvinde mens jeg voksede op og det giver lidt problematiker, og så ar hun uerfaren både på livet som voksen, hende selv og self alt børnehalløjet, der kunne jeg godt have ønsket en ældre mor som ikke var så usikker. og nu til sagen: vil sige det kommer meget an på de kommende forældre. syntes man skal tænke over hvilken alder, efter 40 år, syntes jeg det er udelukket at blive gravid, jeg vil sige mellem 20-35 år som førstegangsfødende og slut igen med flere børn som 40 årig. men igen det kommer an på personen. 
Jeg er kun 20, men har stadig tænkt rigtig meget over det der med, hvornår man skal have børn! Jeg er utrolig splittet, jeg har aldrig ville have børn, før jeg mødte min nuværende kæreste for 3½ år siden.. Men jeg føler bare, at man vælger så meget fra! Jeg er igang med en lang videregående uddannelse. Det tager lige 5½ år, HVIS jeg er en af de kun 10%, som bliver færdig til nomeret tid. Jeg vil altså også gerne lige nå at 'leve livet', have det fede job, være sammen med min kæreste og have tid til hest og hvad ved jeg. Men hvis jeg skal nå alt det, og længe nok til at jeg gider have børn og få 'spoleret' de ting (beklager hvis jeg fornærmer nogen, men jeg tror bare ikke på, at fx ens sexliv bliver det samme efter børn....   ), så når jeg jo at blive mega gammel, inden jeg falder til ro og har nydt min 'ungdom' nok! Jeg kan nemlig sagtens se problemet i at have gamle forældre, det må virkelig være træls, jeg vil gerne være frisk og ung, så jeg kan tumle med ungerne, men samtidigt vil jeg gerne have udlevet mine min-karrierer-og-kæreste drømme, som altså ikke involverer børn..
Jeg havde gamle forældre, min mor var 42 år og min far var 49. Det var ofte jeg blev drillet med mine gamle forældre, jeg blev flov, men forsvarede dem, alt jeg kunne, for det var jo mine forældre, det gjorde ondt, for dem elskede jeg jo. Samtidig svor jeg at jeg ville være ung når jeg selv fik børn, som sagt som gjort. Det har jeg aldrig fortrudt. Jeg føler ikke noget er gået fra mig af den grund.Jeg ville ikke udsætte mine børn for det jeg blev udsat for. Tiderne er skiftet og det er mere almindeligt at få børn i en sen alder i dag. Men der er en anden grund jeg syntes er væsentlig, som ikke bliver talt så meget om, i forbindelse med at have gamle forældre. Tidlig i ens voksen liv,  . Mine børn kan dårlig huske sine bedsteforældre. Det var også et savn ikke lige at kunne ringe til sin mor eller far og spørge, hvad gjorde du i de og de tilfælde. Jeg tror ikke der er et rigtigt og et forkert i dette spørgsmål, men det er vigtigt at tænke også på børnene og ikke kun på sig selv.
Sikke gode svar der er kommet! Jeg vil da lige byde ind med at jeg selv har relativt "gamle" forældre - min mor var 36 og min far 37, jeg kan godt huske en kort periode hvor jeg syntes det var pinligt, men et eller andet sted havde jeg haft yngre forældre havde jeg nok bare været "pinlig" over noget andet ved dem, da jeg har indtryk af at de fleste børn/unge oplever at være flove over deres forældre før eller siden. Så synes jeg egentlig også det er meget interessant det med at kunne "tumle" med sine børn - altså præcist hvor hæmmet af alderen forestiller I jer en mor på 35 er? Handler det ikke mere om hvem man er som person (aktiv, energifyldt osv.)?
CarolineR: godt spørgsmål   jeg ved godt at én på 35 nok godt kan tumle med ungerne.. Men jeg fik ikke skrevet, at jeg også tænkte længere frem. Vil gerne kunne tage med til sport og være vildt aktiv angående mine børns hobbyer. Så jeg tror problemet kommer, når børnene bliver lidt ældre. Dér vil jeg stadig gerne kunne 'være med' også  Jeg har meget svært ved at sige, hvor 'træt' man er når man er godt oppe i 40'erne, det ved jeg jo ikke. Men man har nok ikke samme energi, eller hvad?  Mest praktisk ville det jo være, hvis man kunne være ung for evigt 
JA netop som sagt mine forældre var unge, og jeg var sq pinlig over dem nogle gange, med nok af andre grunde end dem med de ældre forældre. Plus jeg savnede den frihed de har nu og det overskud jeg kan se de har til min søster.
Altså min far er over de 50, og tumler stadig med ungerne( altså mine unger), og han er med til alverdens ting med hans børnebørn, ligeledes er min mor som så også er over 50. Jeg er helt sikker på det er noget med hvem man er, er man typen der bare ikke orker noget så tror jeg ikke alder spiller ind. fordi så gør man bare ikke noget med sine børn, men er man en der bare er frisk og træner fodbold i klubben, og er med på spejder lejeren og hvad ved jeg, så er jeg sikker på at det bliver man ved med.
Sophie: Nej det er svært at vide! Men synes bare ofte jeg hører folk bruge det som argument, altså noget med man ikke har så meget energi til at lave ting med sine børn osv. Det tror jeg så igen er meget individuelt, og derfor er det slet ikke med i mine overvejelser, ligesom at der er 10.000 faktorer der er med til at afgøre hvilket overskud man har, og de faktorer kan ligesåvel være der når man er ung som ældre.
Personligt har jeg ingen holdning til hvor vidt man skal få børn tidligt eller sent, man skal gøre det når man har lyst og overskud til det. Jeg læste om en undersøgelse i et magasin for forældre. Den havde vist at børn af lidt ældre forældre oftere klare sig bedre end dem af unge forældre. Grunden til det er børn af de lidt ældre forældre oftest er planlagte ønskebørn og der er bedre styr på parforholdet og økonomien. Dog er det også fysisk noget hårdere at få børn sent så det skulle man også tænke over.
Jeg har selv fået min søn i en alder af 37. Min søns far var så oveni 45. Han har 2 drenge fra tidligere, som er nogle kæmpegevinster for deres lillebror. 10-15 år tidligere skulle jeg bare IKKE have børn. Nu mødte jeg så også først en mand der var faderrollen værdig da jeg var 34, så måske det bare hænger så fornuftigt sammen. Min mor var knap 17 da jeg blev født, så her er der i hvertfald ikke tale om social arv. Som en anden nævner, så er der vel fordele og ulemper ved alle aldre. Som lærer møder jeg i det daglige mange børn med forældre i alle mulige aldre. Det er yderst sjældent at forældrenes alder ligefrem popper op som et parameter, når der er problemer. Man kan mishandle sin børn på mange måder - men jeg synes nu sjældent, at det er forældrenes alder, som er skurken. Alder er vel egentlig også en underlig størrelse. Min yngre bror, som fik børn tidligere end mig, har da slet ikke det samme overskud, "vildskab" eller drive, som jeg har. Nu ventede jeg så til jeg var 36 år med at blive gravid - det skete ret hurtigt efter beslutningen var taget. Havde jeg nu haft problemer med at blive gravid, så havde jeg til gengæld ikke forventet at "samfundet" skulle betale for at jeg blev det. Det er ikke en menneskeret at få børn, efter min mening. Og var det ikke blevet min tur, jamen så var det den lod jeg måtte trække i det her liv. Havde jeg stået som 25-årig med problemet, så synes jeg det er ok at man trækker på de resurser der er.
Kærlighed har ingen alder... den passer vel også meget godt ind her? Jeg kan ikke se, hvorfor nogle folk skulle have problemer med, at andre får børn sent. Det eneste jeg ville være bange for,var at jeg ikke længere ville være i stand til at blive gravid, men det er jo en helt anden side af sagen.
mine forældre var fra henholdvis 1922 (far) og 1934 Mor) og jeg selv er fra 69 og min søster fra 65. Så jo min far var jo pænt over gennemsnitsalderen og min min en smule. Nu kunne mine forældre ikke få børn, så min søster og jeg er begge adopterede, de ventede 5 år på mig og min søster importerede de fra Finland. Jeg har aldrig lidt over mine forældre var ældre end gennesnittet, tvært i mod, har de begge haft et stort overskud til og engagerer sig i vores fritidsinteresser og venner. Ja min mor døde tidligt, men det var kræft og ikke alderdom. Sygdom og hvor længe man holde, kan der ikke spåes om. min døde som 85 årig, da jeg var 37 og fik 4 børnebørn. Mine havde en alder hvor de har haft stor glæde af ham og min søster som fik en del senere, der vil hendes yngste ikke kunne huske meget. Jeg selv var 25 med den først og for mig var det en fin alder. Min mand er 15 år ældre end jeg, og betemt meget engageret i pigerne og det er endda ikke hans, men børn fra tidligere ægteskab. Så hvornår man får er børn, er det rigtige når man synes man er klar, nogen er det tidligt og andre sent.