Da jeg startede til ridning i tidernes morgen, lærte min ridelærer os en remse, men jeg kan ikke huske den. Nu er det blevet en sand plage og jeg går konstant og tænker på det. Måske nogen kender den??? Den starter vist sådan: Hælene ned og hovedet op... og så kommer resten så. Ved godt at det er ikke så meget at arbejde med...
den kendte jeg også, nu går jeg også og spekulerer, den fortsætter med noget med hænderne...
... hovedet op og hænderne nede, benene ned langs hestens side, ellers lærer du aldrig at ride. Mvh. Lisbeth
Jeg har også lært den remse, da jeg lærte at ride! Den jeg lærte lyder sådan: Hovedet op og hælene nede, Hænderne frem og knæene ind til hestens side - Ellers lærer du aldrig at ride Tror jeg vil genlæse mine Gitte-bøger, de er godt nok lidt for herlige 
Hæ-hæ den lærte jeg også da jeg startede med at ride. Hold da op, den har turneret rundt i landet. Vibeke
.er hovedt op hænderne ned, modet op og hælene ned, benene ind til hestens side, ellers lære du aldrig at ride,
den, den er lige modsat af Fru Bach´s Hænderne ned og hovedet op. Hælenene ned og modet op. Benene ind mod hestens side, Ellers lærer du aldrig at ride. Så kan jeg endelig lade være med at tænke på den LOL
Kan godt være jeg husker forkert men jeg kan ikke erindre noget om mod i remsen... måske har jeg selv ændret den i hovedet da jeg var lille? Hænderne ned, hovedet op. Hælenene ned, ret din krop. Benene ind til hestens side, Ellers lærer du aldrig at ride... ih altså bliver helt nostalgisk...
Ja nu kan jeg mærke at tvivlen stille ogg roligt begynder at tag overhånd. Jeg kan ikke finde ud af om jeg gjorde det rigtige, eller om jeg i virkelighenden tog en dum beslutning? Her kommer en forklaring til min tvivl: Den 4/10-05 solgte jeg mit højt elskede pony Firhøjs Picaso. Jeg blev ligesom alle andre piger og drenge som er født i 1989 for gammel til at´ride pony. Den rigtige ejer fandt Picasso, jeg kunne med det samme se at de passede samme, se at kemien var der, og hun var en super dygtig rytter, som kunne ride ham vidrer derfra hvor jeg havde ført ham til. Nå jeg gik så igang med at lede efter en hest, næsten hver weekendt de følgende måneder tilbragte jeg i Thisted ved min veninde, hvor jeg red et par af beriderns heste. Efter en måneds tid ringede min træner så (ham der trænede mig som pony rytter). Ja nu stod han så med en pragtfuld hest jeg kunne ride lige så længe jeg ville. Jeg tog der over prøvede så hoppen, en kanon dejlig skimmel hest, med en fantastisk gang, hun var virkelig som en drøm, ikke nok med gang var super, nej hun var så lækker at side på, det gik også rigtig godt de første par uger, jeg og min træner blev sådan set enig om hun var ved at være klar til vi kunne komme ud at starte lidt LA4. Dagen efter var hun noget tændt da jeg satte mig op, og pludselig tændte hun helt af og smed mig af, nå jeg kom op på hende igen, og så var hun elles bare som en drøm resten af dagen, hun var simpelthen super, hun gav mig en tur som jeg aldrig ville glemme. Men resten af ugen blev hun mere og mere tændt når jeg red hende. Jeg snakkede med mine forældre om det, også var det vi fik øje på skønheden.Min træners kæreste havde fået en hest hjem fra Holland af, det var planen hun skulle ride den og starte stævner på den, men det blev så ikke til noget så han skulle sælges. Det var virkelig kærlighed ved første blik, en rød lille stjerne hest med to høje bagsokker, det smukkeste hoved, helt perfekt sat sammen, passede lige i højden ca. 164. Henrik sagde så en dag om jeg ville prøve at ride ham, det ville jeg selvfølgelig, først blev jeg noget overrasket over hvor stærk den var, men efter en tre dage hvor jeg havde redet ham, blev det perfekt, jeg forelskede mig i ham,jeg fik lov at ride ham i en tre uger(red stadig den grå som blev mere og mere tosset). Han havde gået nogle LA klasser i Holland inden han kom til Danmark, men det var sådan set også det, den lille kunne en masse ting, og jeg vidste han ville være den perfekte lære'hest for mig. Desværre var mine forældre uenige,de mente prisen var for høj, for en 10 års(11i år) vallak, som havde en anmærkning på et forben, og en ting mere som jeg vælger at undlade at nævne. Jeg prøvede virkelig at overtale mine forældre, det kostede mig mange tåre da de endeligt sagde NEJ, der var ikke noget at gøre, jeg var tosset virkelig tosset. Hvorfor kunne ´de ikke bare forstå det skulle være ham? Han var jo perfekt for mig, og jeg følte jeg kunne alt når jeg red ham, han var bare en drøm<3 ubeskriveligt. Mine forældre er sådan de vil have jeg skal ha' det bedste af det bedste, desværre har de bare ikke råd til at gå ud og købe en milion hest til mig. Det resulterede så i at min træners kærste pillede mig af hesten, så jeg kun havde den grå at ride på, den mistede jeg så lysten til at arbejde med, da hun sagde den skulle i fol her i maj, og så snart jeg satte mig op på den gik den i luften med mig. Jeg stoppede så derover og har ikke snakket med min træner siden. Når jeg fortsatte så med at tilbringe mine weekender i Thisted men berideren skulle flyte osv. og min veinde begyndte på skolen i malling, så der har jeg ikke været siden januar. Jeg begyndte at blive mere og mere trist og desperat. Jeg ville ud at ride stævne jeg ville have en hest der var min egen, en jeg kunne være sammen med så meget jeg havde lyst. Nu kommer problemet så. Mine forældre fik mig overtalt til at det bedste helt klart var at købe en hel ung hest, fordi hvis man vil være på toppen så skal man virkelig betale milioner for en hest. På en måde kan jeg godt følge dem i det; Mine forældre kan ikke give mig en hest som er klar til at gå til tops, og hvis man køber en hest til 100.000kr. og rider den i 5 år ja hvad gør man så når den skal sælges? så kan man måske få et halve, også står man igen der på barbund. Så efter jeg havde hidset mig op utallige gange fordi jeg ville have en hest som jeg kunne kommet ud at starte med, og de blev ved at holde på ders om en hel unghest. Jeg har simpelthen tudet så mange gange, jeg har savnet min gamle pony så inderligt meget, (måske jeg skulle fortælle at jeg først den 21/9 måtte aflive min elskede fuldblods dreng pga. en senes skade, derefter måtte jeg sende Picasso afsted til sin nye rytter, ikke nok med de to hest nej min aller bedste ven og elskede pony Prins måtte aflives den 30/10 da han pludselig blev syg, han var en gammel dreng på over 30 år, hvor han de 9 havde været min. Ja se nu tuder jeg igen, jeg kan ikke tænke på dem uden at fælde en tåre, det gør så ondt når ikke de er her mere, åhh hvor jeg savner dem alle tre.) Men tiden gik den 1/4-06 købte jeg en to års hoppe. En rigtig fin sag efter Weltjunge, og på mor siden en masse medalje hopper. Hun er skam en rigtig fin hest, lækker lækker gang selvom hun er så ung, utrolig smuk rød og med et yndigt hoved(har et par billeder på profilen). Når ja nu kommer det så alt det hele. Planen er at hun som tre års skal i foles ved BH. Don Schufro, så skal hun til kåring efter hun så har fået føllet bliiver hun min ridehest. Jeg er sikker på hun bliver en stjerne nå hun først kommer igang, men tænk alle disse år jeg skal vente. Jeg kan kun stå og se på når de folk jeg startede mod som pony rytter kommer med ders store smukke hest og starter det ene stævne efter det andet. Min store tvivl handler om tiden, jeg skal vente så lang tid på at kommw vider, og hvad nu hvis det viser sig at være for sent? Jeg bliver her den 26. 17 år, kan det virkelig passe jeg må blive ved med at vente nogle år før jeg kan komme til at fyrke det jeg elser aller mest, nemlig den daglige træning og om gang med min egen hest? Jeg har søgt og skrevet så mange steder at jeg mangle en god lære hest, jeg har ringet til folk for at høre om de kunne være interesseret i at låne ders hest ud, men hver gang får jeg det samme svar desværre vi er ikke interesseret. Det er ikke fordi jeg ikke forstår folk, jeg kan skam godt forstå de helst vil sælge osv. Men jeg må indrømme at jeg er ved at miste modet om at få fundet en løsning på alt det her rod. Når det var noget af et langt og trist indlæg fra min side af, klokken er også blevet mange, menalle tankerne flyver i hovedet på mig og jeg kan bare ikke sove. Håber der er nogen som har læst mit indlæg kan fortælle mig lidt om, om jeg har gjort det rigtige?
hej pernille! Jeg kan godt forstå dit problem.. men behøver hoppen at blive ifolet .. jeg mener når du elsker at træne og ride daglig.. var det så ikke bedre at hun blever tilredet hurtigst mulig efter de 3 år... også begynder din daglig træning jo med hende. Du kan da vente med at ifole hende.. når hun ikke er så gammel er der jo masser af tid til det senere. fx hvis der er en periode, hvor du ikke har mulighed for at ride så meget... jeg mener bare, hvis ridningen betyder så meget for dig.. så vent med det andet.. Jeg kan ikke forstå at der ikke er en hest du kan låne.. jeg synes ellers der er mange annoncer fra hesteejer, der låner deres heste ud... men håber du finder ud af det..
en 2 års er jo ikke det rigtige hvis man ønsker at ride hver dag og starte stævner, forstår ikke at dine forældre tvinger dig til at få en unghest... Men smuk der ser hun ud 
Det har jeg skam også selv overvejet lidt, men mine forældre har plane om at begynde og avle, da All Rich er den sidste galophest vi skal have. Mine forældre kan selvfølgelig ikke bare slippe heste sådan, så de vil begynde at avle dansk varmblods heste, en gammel drøm, meningen er så at Ruwella skal være stamhoppen da der er en meget stor chance for hun går i DH. Når vi så har det første føl skulle det jo gerne gå sådan, så jeg på den måde kan få mig nogle gode rideheste, som jeg kan komme langt med. Det er jo også alt sammen en god men meget lang plan. Og det er virkelig surt at gå og vente.. Ja der en del på nettet som låner ders heste ud, men desværre er der ikke rigtig nogle dressur hest, de fleste er hygge heste, og de heste som ser spændende ud, der søger de en som er over 18 år. Jeg bliver 17 den 26/5 Men hvis nogen af jer har andre sider end lige her på HN og Hesteforum, vil jeg gerne se på dem:) Signe: Nu skal det sevlfølgelig heller ikke lyde som om min mor og far kun gør det for ders egen skyld, men fordi de ikke har råd til at købe en hest som jeg virkelig kan få noget ud af. Det er jo den eneste måde hvor jeg kan komme til at være med i toppe af ridesporten. Jeg har jo sat mig i hovedet den tosset ide at jeg nok skal blive berider om nogle år, så jeg har brug for nogle gode heste, og det skulle jeg gerne kunne få hjemmefra. Tak, hun er også en rigtig dejlig hest, med et godt hoved  Men tvivlen er begyndt at komme, var det nu det rigtige jeg gjorde? eller skulle jeg ha' holdt på mit? Jeg savner virkelig at have hest som er min egen, en som jeg skal bruge en masse tid på, en jeg kan træne og have et mål med. (Ruwella står endnu ved opdrætter så hun kan blive i flokken, og komme med de andre på græs til sommer)
Jeg forstår ikke helt at dine forældre tror man kan komme på toppen ridemæssigt ved at rende rundt på sine egne to ben i flere år? Håber du finder en lånehest. :Pia
Nøjjj, hvor er jeg dog træt idag, slet ikke lige så morgen frisk som jeg plejer at være, men det er der nu heller ikke noget at sige til. det meste af natten har jeg brugt, til at drømme om ulykker og heste der er vilde. fy for knagen da, sikke dog en livlig nat det har værte i mine tanker. Men der er nu heller ikke noget at sige til det, for i går oplevede jeg en mors værste marreridt. Få sekunder efter min veninde havde hentet min datter, for at køre hende til komfirmations fest, ja der ringer min mands mobiltelefon, Far vi er kørt galt, lød det i røret. Er i da tovlige hvor gik det stærkt, med at komme ud i bilen og køre de par kilometer ned til krydset. Midt i krydset holdt en bil, med en front der var godt trykket og lidt længere fremme holdt min venindes bil. Benene rystede under mig, og det var med bange anelser jeg kiggede ind i bilen. min datter sad på forsædet og jeg kune se at bilen var ramt lige ud for hendes side. Døren var trykket godt og grundigt og det var tydeligt at den bil vist aldrig mere blev bil igen. Jeg fik forsigtigt spurgt min datter om hun havde ondt eller var kommet til skade. Men jeg tror, der har siddet en skyds engel og presset sig ned imellem hende og bildøren, for hun var lidt fortumlet og selvfølgelig rystet, men heldigvis unden at være skadet. For knagen da hvor blev jeg lettet, det hele var helt uvirkeligt, for med de skader bilen havde, ja så fattede jeg ikke at hun var sluppet så nemt. vi fik samlet os sammen i vores egen bil og så var det ellers en lettet famillie der vendte bilen og kørte hjem af. Efter et par timer, hvor vi fik tjekekt at hun stadigvæk ikke fik smerter eller lingnende, fra et eventuelt slag , ja så kørte farmand hende til venindnes komfirmations fest. Puhaa, hvor har vi været heldige, jeg tror famillien er udstyret med en sød skytsengel, som er parat til at hjælpe. Resten af dagen blev brugt på at komme sig oven på forskækkelsen og et besøg af torben, som skulle træne herman i trailer læsning, hvor alt bare gik godt og til UG, ja det fik tanker lidt på afstand af den kedelieg ulykke. Men min nat har været ret livlig, for drømmene har været vidt omkring heste og trailer, samt ulykker og biler der er smadret. så da klokken var 6. ja så havde jeg ikke mere lyst til at sove. Jeg kan jo være glad for vores skydsengel, men hvor er det dog underligt, for når sådan noget sker, ja så får man pludselig øjnene op for hvor nemt det kan gå galt i ens lille trykke hverdag, som alligevel er så fandens porøs og skrøbelig. Pas nu godt på henanden der ude i lille Danmark.
Sikke da en forskrækkelse! Os sikke da et utroligt held, at der ikke skete hende noget... Man får da vist lige husket på det gode i alle de små ting efter sådan en omgang. Og man bliver også påmindet om, hvor hurtigt ens liv kan tage en drejning. Mange hilsner samt ønske om at du må nyde din familie extra meget i dag   Anja
Det er godt den var der.!
..hvor skrækkeligt! Py ha!! Hvor er det godt, at der kun var materiel skade! Sådan et telefonopkald kan man godt være foruden  Godt at din datter er på benene   
Sikke et held der kun skete materiel skade! Ja, skytsengler er nu en rar ting at have, det kan jeg kun snakke med om! Min holdt hånden over mig for et par uger siden, hvor jeg fik et krampeanfald   Jeg var lige kørt ud til hestene og jeg når ikke mere end lige at gå igennem stalden, snakke to min. med ejeren af stalden og vupti gik alt i sort for mig, jeg besvimede, lå med kramper i ca. 5 min og vågner først op et kvarter senere... Tør slet ikke tænke på hvad der kunne være sket, hvis jeg havde fået krampeanfaldet bare 5-10 minutter før, hvor jeg kørte bil! Skytsenglen må klart have holdt hånden over mig i der! Håber I må få en god og rolig dag i dag 
Uha, der er ikke noget værre, end hvis der sker noget med ens børn. Sikke et held de skytsengel var der, og passede på din datter. Ja livet er skrøbeligt, og det gælder sørme om at leve det mens man kan. Håber i får en mere fredelig dag i dag, og at din datter har det godt.  Vibeke