på om du kunne forklare din tillidsmand/kvinde problemet og lade ham/hende være mellemled til din ledelse ( hvis du har tillid til vedkommende ). Som jeg hører dig, så er du jo en rigtig god medarbejder og så er det jo rigtig ærgerligt for alle parter, at du pga den omplacering ikke trives optimalt. De bedste ønsker fra Janni
Tusind tak Janni! Men jeg kan slet ikke snakke med tillidsrepræsentanten. Jeg har det virkelig svært med autoriteter, så længe det er mænd. Jeg har svært nok ved bare at bede min chef om sådan noget som ferie...
Jeg syntes du skal gå til din chef og fortælle ham om dit problem. Fortæl ham at du er glad for dit arbejde, fortæl ham samtidig at du er mægtig glad for ham, som chef  Chefer har også brug for ros.  Jeg vil foreslå du får din læge til at skrive til din arbejdsgiver, så der bliver taget hensyn til dig. Du har bestemt ikke brug et verbalt los, men støtte og forståelse. Held og lykke og op med humøret. Hilsen Annie
Tak Annie!! Det varmer. Jeg kan bare ikke se hvordan jeg skal snakke med chefen om det. Han er den lidt asociale og mærkelige type, der aldrig siger noget, så jeg ved ikke rigtig hvor jeg har ham. Jeg kan ikke overskue det lige nu.
det er jo en sygdom...men glad jeg er for du har den det gir mig håb for min nevø da han så måske en dag kan takle et job. Jeg syns bare det du er på arbejdsmarkedet og ike bare går langtidssygemeldt er fra din side et winers cart. Jeg håber min nevø kommer ligeså langt. Jeg syns du skal gøre hvad du føler for. Kunne du bruge udfordringen til noget tag den...ved du det knækker dig meld ud til chefen eller meld dig syg....vi er mange der døger med div. lige pt pga. vejr skiftet så en uge vil ikke tage livet af din arbejdplads der i øvrigt sikkert har en forsikrings police på syge medarbejdere... Så ånd ud og tag din helt egen beslutning...vil du/vil du ikke...det er helt op til dig selv. ingen bestemmer over dig ud over dig selv.
Det der - det synes jeg bare, at du skal tage og pakke rigtigt langt væk. Altså alle de der selvbebrejdelser. Dem har du hverken grund til eller brug for. Jeg synes, at du nu og her skal melde dig syg. Lige nu har du brug for lidt plads og rum, og tanken om at skulle "gøre noget" - og hvad og hvordan - gør dig sikkert bare mere stresset og skubber dig lidt længere ud mod kanten. Så synes jeg, at du skal sætte dig ned og skrive et brev, som indeholder cirka det, som dit første indlæg indeholder og sende det til din tillidsmand/kvinde. Fortæl hvorfor du sender det som brev i stedet for bare at hive fat i ham/hende. Du SKAL have hjælp til at får styr på din arbejds-situation, og da det lyder som om, du er en stabil arbejdskraft i et marked, der skriger på medarbejdere, er der ufatteligt mange gode grunde for virksomheden til at hjælpe dig. Stort kram fra tina
ihh hvor jeg forstår dig. har en søn med adha. har lige siddet med ham i tre stive natte timer og talt med ham da han ikke kan klare den skole han går på. mit råd til dig håber du er tilknyttet en læge og en rådgiver,be om hjælp der for det her skal du ikke stå med selv. nu ved jeg ikke hvor i landet du er fra men skriv en privat besked hvis det for kender mange rådgiver i landet da jeg selv har været rådgiver i adha foreningen for år tilbage håber det bedste for dig hilsen jette lidt kort skrevet her i de sene natte timer
Du ER jo syg, uanset hvordan vi vender og drejer den.. Så at ligge dig syg en dag eller to, det er dig vel forundt og det er du i din fulde ret til ... Min råd ville være at snakke med din læge og bede om en erklæring herfra der påviser din sygdom .. Hvis lægen har nogle brochurer (eller du evt selv har - eller måske kan printe noget ud fra nettet) om sygdommen, så kom dem i kuverten sammen med erklæringen .. Begge dele kan du så give din chef, så han har en chance for at finde ud af hvad der foregår .. Chefer ønsker som regel at gøre det bedste de kan for deres medarbejdere, for glade medarbejdere er bedre arbejdskraft ... Måske har du en kollega du taler særligt godt med, som du kan få til at støtte dig og hjælpe dig med at fortælle chefen hvordan du har det? .. Er helt og aldeles overbevist om at chefen nok skal sørge for du ikke bliver flyttet mere rundt, hvis bare han ved hvorfor du ikke kan magte det .. Al mulig held og lykke med det .. Det er SÅ stærkt at du trods sygdommen kan arbejde som du gør, håber du lige får det sidste på plads ...
Du er nødt til at bide i det sure æble og få talt med enten chef eller tillidsrepræsentant, alternativt få din læge til det. Folk der ikke kender til ADHD ved ikke, hvor vigtig struktur og forudsigelighed er for personer med denne sygdom og hvis ikke de får det fortalt, har de ikke en ærlig chance for at finde ud af det. Jeg har selv en søn med ADHD og ved, hvor meget det kan bringe ud af kurs, hvis de daglige mønstre brydes. Når du så oveni har andre problemer, bliver det ikke lettere for dig. Hvis ikke du får gjort noget ved det, vil du komme ud for denne situation igen og igen og det er ikke holdbart for dig. Mange opløftende og positive tanker herfra til dig
at skrive chefen en mail? Der kan du uden videre komme til udtryk med akke dine tanker og problemer
I ved ikke hvor glad jeg er for de svar i er kommet med!!  Jeg er i behandling, og var så sent som i går til kontrol for at få sat min medicin op. Glædede mig sådan til at komme i gang med det, men nu har jeg sygemeldt mig i dag, og jeg kan ikke tage dem når jeg bare går hjemme.  Jeg ved, at forflytningen kun er et par dage, så jeg håber på at kunne sunde mig herhjemme imens de andre er derovre. Og når jeg så har overskud, så tage en snak med chefen. Det eneste jeg vil have, er muligheden for at tage fri når det er, eller i det mindste få lidt tid til at forberede mig. For det kan bare ikke passe, at jeg hver gang skal have det at vide fra en kollega aftenen før. Det aller værste er, at de specifikt spørger efter mig, når der skal nogen over i produktionen, fordi jeg er så god til det. Jeg ser ikke ADHD som en sygdom, men en del af min skæve personlighed. Jo, det giver da en del problemer, men jeg har aldrig tidspunkter hvor jeg ønsker mig selv "normal", for det er en del af mig på godt og ondt. Der er ting man ikke kan som person med ADHD, men bare det at flytte de grænser betyder en personlig sejr. Selvom det en gang imellem han være ret så besværligt. Igen, tusind tak for jeres svar. Det varmer sådan, at man altid kan regne med HN når det står aller værst til.. 
kendskab til sygdommen, men jeg kan heller ikke arbejde/snakke arbejde med mænd.. i det hele taget fungere med mænd/fyre, udover min kæreste.. og lige så langt jeg husker har jeg flirtet mig igennem at snakke med fyre/mænnd som resultere i popularitet. og det er ikke en mulighed nu jeg er forlovet.. men held og lykke frem over til dig .
Sus ♥Walentin♥ - der er altid håb for folk med ADHD. Selv fik jeg kæmpet mig igennem gymnasiet, og tog et år på universitetet. Den eneste grund til jeg stoppede var, at jeg ikke følte mig klar til det i en alder af 19 år. Det er så vigtigt at folk ikke ser det som en sygdom. Det er en lidelse, som er en del af den person, man er. Hvis man læner sig op af, at det er en sygdom, så kommer man ingen vejne. Jeg fik først diagnosen i 2006, og det hjalp virkelig meget at få en forståelse for hvorfor jeg er som jeg er, men jeg har klaret mig igennem alligevel. Jeg vil ikke behandles som om jeg er syg, for det er jeg ikke. Jeg har forklaret mine kollegaer hvordan jeg er, og møder fuld forståelse og opbakning. Og har endda fået venner for livet derude! Og de sidste 9 måneder har været noget af det bedste der er sket for mig. Jeg har aldrig været så social, og jeg har aldrig været så glad og fyldt med selvtillid, som jeg er nu. Hmm.. lige nu er måske en undtagelse, men jeg kæmper med et forhold jeg af forskellige årsager ikke trives i, og det tærer en del på mig.
en socialrådgiver hjælpe dig. Igennem tiden har jeg arbejdet sammen med flere som pga kronisk sygdom havde flere sygedage end vi andre og de var/er på noget der hedder paragraf 28 - det som jeg har forstået ved det er, at arbejdspladsen så får dækket udgifterne til den syge medarbejder når hun/han pga den kroniske lidelse er sygemeldt. Der kan jo aldrig ske noget ved at kontakte en socialrådgiver i kommunen og spørge ad. MVH Janni
JLH ♥Wannamus♥ - forhåbentligt er det her første og sidste gang. Jeg har haft to sygedage siden jeg startede, og den ene var fordi jeg var kørt ind i en anden bil på vej til job og de derfor sendte mig hjem og den anden var fordi min skulder havde låst sig fast. Jeg har bare så svært ved at skulle have særbehandling, for normalt er det her jo ikke et problem for mig. Og jeg vil bare så gerne vise, at jeg på trods af en psykisk lidelse stadig kan fungere på samme plan som alle andre. For det kan jeg normalt, når jeg ikke står med andre problemer.
Kan kun siger: Har det fuldstændig som dig Psyche. Har selv ADHD. Det er squ sind sygt hårdt at kæmpe sig igennem! Og folk tror man er dovn og man bare skal tage sig sammen.. Men det er virkelig svært.. synes du skal fortælle din tillidsmand hvordan du har det. og det kan være svært til tider for dig. Det hjælper at sige det som det er... Knuss...
NU må du altså tage dig lidt sammen!! Bare fordi du har den dersens diagnose er det altså ikke sådan, at du skal kunne klare alt det som alle os uden diagnose - altid!! (og som vi andre ikke altid kan klare   ) Da min kæreste skred for lang tid siden, kunne jeg slet ikke holde sammen på noget som helst og meldte mig syg. Ikke jordens bedste grund til at melde sig syg, men jeg kunne ikke gå på arbejde, også på grund af en "mobber" på mit job, som jeg vidste, at jeg ikke kunne holde stand imod. Du er - lige som jeg og alle andre - et helt almindeligt menneske, som kan blive syg, både med influenza og mere psykiske ting. Så jeg synes faktisk bare, at du skal tage dig lidt sammen og tage imod al den særbehandling, som du kan få - ligesom alle vi andre uden diagnoser gør  Og så tager jeg i øvrigt hatten af for din måde at se og takle din situation på  mvh. tina
taina- kunne ikke lade være med at smile da jeg læste dit indlæg!  Når jeg får modet til det går jeg til chefen og siger, at jeg ikke kan håndtere at blive smidt rundt uden varsel. Jeg har normalt ikke noget imod at blive flyttet (bortset fra at tøj, hår og hud stinker af laks i laang tid efter   ) men lige nu går det ikke. Måske er det også fordi sidste gang jeg var der blev jeg sat sammen med udelukkende polakker, og skulle stå og lave det samme hver eneste dag uden nogen at snakke med. I 2 stive uger.. Det var dælme hårdt... Jeg skal bare op af det her hul meget snart, koste hvad det vil.
Undrede mig da jeg sad og så nogle gamle startlister igennem at der var en rytter som havde startet LA1 på c plan og som pludselig kort tid efter startede lc3 på d plan. er det bare mig der syntes det er etisk ukorrekt eller kan det virkelig passe..... Så sidder sådan en som min datter og har startet tre klasser, en lc1, en lc2 og en lc3 og vundet alle tre. det betyder faktisk i denne region (hvilket jeg syntes er latterligt) at hun ikke må starte lc1 mere. Så kommer pegefingeren op - var det så ikke mere logisk at sige at har man først startet La så må man også være klar til det og så skal man gud hjælpme ikke starte lc. Men fortæl mig lige om det bare er mig der syntes dette er forkert.....
startede hun på samme hest i LC på d plan som hun gjorde LA på c plan?? for så må hun ikke! er det en anden hest så må hun gerne. vedrørende din datter så mener jeg at det kun er LC1 hun ikke må starte mere... hun må vinde op til 3 gange i hver klasse, men da hun har fundet LC2 og LC3 en gang, så mener jeg at det kun er de to klasser hun må starte endnu. LC2 må hun så kun starte hvis hun ikke vinder flere placeringer i LC3! hvis det vel og mærke er på samme hest! rider hun en anden hest så må hun gerne starte LC1 igen. mvh sanne
den samme hest til c og d stævnet
Det er i langt de fleste distrikter op til klubben selv,hvilken regler de laver,så derfor kan det snildt være tilladt.. Personligt kan jeg ikke se noget galt i det.. Folk har så travlt med at skrige rosetjæger,men hvem er det der jagter rosetterne,når man skriger så højt om,at man ikke har en chance???  Det må da være dem der råber højt,for de vil jo også gerne have fingerne i dem..
Det kan jo også være hesten i mellemtiden har været skadet eller udsat for andet som gør at de er nødt til at tage det roligt.
- hun aldrig opnået gode resultater og derfor indset at hun har startet for højt? Rent gætteri, men det ville da være al ære og respekt værd. Hvis man ikke opnår placeringer kan man vel aldrig udklasses? Gurli.