... det nok ligesom dine venner. Får man børnene før ægteskabet kan det jo være, at man når at opdage at man ikke dur sammen (indrømmet at man burde vide dét inden børnene kommer). Skilles man derefter er det uden det opslidende papirarbejde, og dermed også mere skånsomt for børnene. Børnene er ikke lykkeligere af at deres forældre har papir på hinanden.
jeg er gift...men børn er ikke noget for mig...eller min mand... jeg er sikker på jeg skal være sammen med min mand resten af livet,så hvorfor ikke gifte os...men når man gerne vil ha børn bør man da også ha en fornemmelse af at man bliver sammen,så kan jeg ikke se hvorfor man ikke skulle være klar til ægteskabet...
jeg føler mig faktisk klar til at blive gift, men ikke til at få børn endnu... tror det afhænger af hvem man er, og hvordan man har indrettet sit liv.. ved at blive gift så ændre man jo ikke meget andet end efternavn i dagligdagen.. hvor imod børn er en mega omvældning som om handler ALT i ens liv...
Winnie... Dog mener jeg ikke at det behøver ske i "traditionel" rækkefølge Altså gift og så børn.
mening som dig. Hvis man ikke er parat til at gifte sig, så er man dælme heller ikke parat til at få børn efter min mening. At blive gift er bare et stykke papir og sluttes med et stykke papir. Det opslidende ved en skilsmisse er dælme ikke papirarbejdet; det er alt det praktiske, økonomiske og følelsesmæssige og det er ikke mindre fordi man ikke er gift.
Louise C: Hvilket århundrede lever du i? Det er da meget sværere at gå fra hinanden i et forhold hvor der er børn hvor man ikke har været gift... Ved ægteskabets ophør er der helt klare regler om hvordan og hvor meget, mens der ved papirløst samliv kan blive rigtig mange tvister og imens lider børnene. Er fuldstændig enig med Winnie - jeg synes det er noget griseri at "prøve med børn" - de stakler! Køb en hund istedet - selvom jeg også synes det er synd for hunden...  Min søster mente også at der efter køb af hus skulle børn i verden med denne "dejlige" kæreste der allerede dér havde siddet 2 gange inde mens hun har kendt ham. Hun blev gravid og jeg kom til at kalde hende nogle frygtelige ting og formanede hende om at han ville have svært ved at bryde sin kriminelle løbebane; nu sidder hun højgravid og alene fordi han er inde og bure den igen. Var de dog bare gift så ville det være langt nemmere at hjælpe hende ud af suppen nu... Stakkels ufødte barn... 
stakler? Bare fordi ens forældre ikker gift og de går fra hinanden, gør bestemt ikke børnene til stakler.. Som skrevet før har mine forældre aldrig været gift, og de blev "skilt" smertefrit for os børn (mig og min bror).. Der blev så lavet en ordning hvor vi hver 2. weekend, hver 2. ferie, hver 2. jul og hver 2. nytåar var hos vores far.. Og det er jeg glad for, ja jeg er glad for de blev skilt, jeg husker stadig hvordan de råbte og skreg af hinanden skønt jeg kun var 2 år, så det er dejligt de blev skilt, og samtidigt oplevede jeg mere og fik senere hen en familie mere da min mor blev gift med min stedfar (også først efter de havde fået et barn sammen) Så jeg er bestemt ikke en stakkels
Jeg er af samme ofattelse som Winnie Mht ægteskab er min "fortolkning" aldeles uromantisk: Ægteskab er da en praktisk ting. Regler for hvordan tingene skal deles hvis det går galt om man må flytte hver til sit, Man er bedre økonomisk stillet hvis den ene part dør, Fædrene har hvist også mere at skulle have sagt mht til børnene ved et eventuelt brud når man er gift, og så kan man "dele" hinandens skattefradrag. -jeg ser kun fordele ved ægteskab   (man får oven i købet en anledning til at holde fest med god mad og gaver) Hvorfor er det egentlig så skræmende og meget mere forpligtende end at få børn (det er jo "bare" et stykke papir)?? håber at nogen af jer HN'ere kan give en god forklaring på det...
mine forældre er også skilt...det har bestemt ikke gjort mig til en stakkel...jeg har min mor og hendes mand,han fungere som en far...lige som min far gør...og de enes fint...og holder jul sammen hele flokken... det er lettere at gå fra hinanden med børn når manhar været gift...vi har et vennepar hvor damen lige er skredet...og manden har ingen rettigheder når de ikke har været gift...han danser efter konens pibe... så man sikrer sig selv og sine børn bedst ved at blive gift.. eller som os...gift og har ingen børn...men mine svigerforældre ville rende med det hele hvis de kunne komme til det hvis fx min mand døde...så skal de arve ham når han ingen børn har,derfor har han sikret mig på den måde...jeg har så nogle andre ting med mig som er en fordel for ham...
når man har sidet igennem forelæsning efter forelæsning hvor underviserens hoved pointe har været at man ikke kan sikre sig uden ægteskab lige så godt som hvis man bare bliver gift, lige meget hvor meget man prøver, så kan jeg ikke helt se hvorfor mange flere ikke gifter sig. Jeg kan godt forstå at nogle ikke tror på det, men det er jo en sikkerhed man giver hinanden, man behøver jo ikke gå i kirke, men kan nøjes med rådhuset. Min far døde da jeg var lille, mine forældre nåede heldigvis at blive gift inden (de blev gift da jeg var 1) hvis de ikke var blevet gift, ville min mor have stået på gaden med to små børn, fordi huset skulle deles mellem os børn. En af min fars kammerater boede sammen med en kone, efter han døde smed hans børn (med en anden dame) den nye kone ud af huset, hun havde ingen rettigheder og arvede intet. Jeg vil ikke selv have børn uden at være gift - om jeg så bliver det umiddelbart efter fødselen af den første, det er jeg nok lidt ligeglad med, men hvis min mand (når jeg finder ham) ikke vil giftes så skal der ikke bør med i samlivet, jeg vil ikke stå med et par unger og en lang nøse hvis han finder en yngre model. Hilsen Nina
grunden til at blive gift.. Altså jeg ved da ikke nu om jeg vil være sammen med kæresten hele mit liv.. Jeg ville da gerne, men kan som sagt ikke vide det.. I får det til at lyde somom man bare skal droppe det med kærester og blive gift med det samme.. Men så står man bare senere hen og skal skilles igen.. Jeg har altså ikke lyst til at gifte mig - blive skilt - gifte mig - blive skilt.. Så er det altså nemmere bare at være kærester og så tage chancen med børn hvis begge er enige om det.. (indtil videre er vi begge enige om at børn er ikke noget der kommer lige foreløbigt).. Og det er ikke fordi jeg ikke er klar til ægteskab, jeg gider ikke alt det bøvl..
Min mand og jeg havde det nok på samme måde som dit vennepar. For mig er ægteskab meget andet end et stykke parpir. Forlovelse et løfte til hinanden, mens ægteskab et løfte til omverden om at vi hører sammen. Vi havde givet hinanden det løfte inden vi fik børn, men var bestemt ikke parrat til at stå foran hele familien i kirken og give dette løfte på daværende tidspunkt. Ægteskab er for mig en meget stor ting (ikke dermed sagt at det ikke er nogen stor ting at få børn) Jeg vil være 100% sikker på at det er den rigtige mand jeg har fat i inden jeg skal stå i kirken og give mit ja. Mens der ikke var nogen tvivl om at vi begge ville have børn. Et ægteskab jo ikke er nogen garanti for at forholdet holder alligevel. Man ser ofte par der har været gift i årevis inden de får børn og kort tid efter går de alligevel fra hinanden. Vi er så siden hen blevet viet på rådhuset for at sikre hinanden og vores børn bedst muligt i tilfælde af at en af os går bort(parpir). Men den store kirkelige velsignelse foran venner, familie og Gud tager vi forhåbentlig i 2008.