Jeg har sagt de ikke må bruge noget som helst. Kan ikke klare tanken om det, kan godt være jeg er død og ikke selv har brug for det og ikke mærker noget mm. men ej, det er skisme ikke en tanke jeg bryder mig om. Tilgengæld stod et familiemedlem og skulle bruge noget, og jeg matchede ville jeg gerne hjælpe 
Jeg meldte mig som organdonor med det samme jeg blev 18  Jeg træder nok nogen over tærerne nu, men jeg FATTER ikke det der med, at "jamen det er altså klamt at tænke på, at de tager mine organer ud". Gu er det ej. Det er væv og celler, slap nu af.. Jeg meldte alle mine organer til  Min veninde tilmeldte alle hendes, undtagen hornhinderne, da "det jo er sjælens spejl". Vorherre bevares  Og det er ikke fordi jeg er respektløs overfor personer, der tror på mere mellem himmel og jord. Men jeg synes nu allivel, altså, alt med måde. Det kan potentielt redde/væsentligt forbedre et andet menneskes liv! Og så er man jo død når de snupper dem. Det kommer ikke til at gøre ondt  Desværre er jeg dybt dobbeltmoralsk, for jeg har faktisk ikke doneret blod   jeg er sygeligt angst for nåle, bare tanken får det til at svede i mine hænder. Men det er altså pjat, når det kan redde andre. Jeg har lovet mig selv, at næste gang de kommer ud på uni, så SKAL jeg 
bare jeg er uden for bevisthed.... Forstået på den måde at jeg er frygtelig nåleræd og derfor ikke bloddoner. Med nåleræd mener jeg virkelig nåleræd i stil med gør det mindre ondt og bare dø, vil det være en overvejelse.
Jeg er organdonor og har valgt at donere det hele i det tilfælde at de kan bruge det.  Jeg meldte mig som organdonor et par uger efter at min mor døde i en al for ung alder, da jeg opdagede hvilken smerte man bliver opfyldt af når den man elsker højest i verdenen forsvinder for det blotte øje. Og jeg ønsker at INGEN - og jeg mener virkelig INGEN - skal opleve den samme smerte. Selvfølgelig kan det ikke undgås at man mister en af sine nærmeste - men hvis de så bare når op i en alder, hvor man kan se at nu er det "ok" at man ikke er her længere, tror jeg på at det er nemmere som efterladt. Uden at jeg dog skal sige det, det er sikkert lige så forskelligt som antallet af mennesker, men det er sådan jeg selv har det.  Jeg har meldt mig på trods af, at jeg faktisk gerne vil beholde mine organer og egentligt ikke har lyst til at være organdonor. Men er der en anden der kan få glæde af dem, få den ekstra tid på Jorden jeg måske ikke selv kunne, så er jeg sikker på at de også fortjener det. Tænk hvis fx en eller anden mega hesteglad pige fik 5-10 år eller mere med sin yndlingshest fordi at jeg personligt havde valgt at være organdonor - for mig varmer det i hjertet. Selvom jeg føler det forkert at skulle skæres i bagefter og ikke blive lagt hel i graven.  Jeg vil lige sige, at organdonation kunne dog ikke have reddet min mor, så det er ikke derfor jeg har valgt at gøre det - men kun for at kunne hjælpe andre til ikke at skulle føle samme smerte. Og det kan jeg hjælpe med ved at være organdonor, hvis man kommer i en situation hvor de kan bruge dem.  Hvis man ønsker selv at skulle modtage et organ hvis man bliver syg så det er nødvendigt, burde man også selv vælge at donere sine egne organer. Dermed ikke sagt at man skal gøre det. Men hvis man ser det lidt fra hvor sandsynligt det er at man bliver en af dem hvor man bliver organdonor er alligevel ikke så stor. Det kræver jo bl.a. at man på en eller anden måde bliver hjernedød og at det er en akut opstået død, og personligt er det kun ganske få personer jeg kender der er endt op med at være hjernedød. Faktisk tror jeg kun at det er Linda her   som jeg kender der er endt med at være hjernedød. Og jeg synes det er så smukt at hun er organdonor.  Men der hvor man ønsker at andre mennesker skal hjælpe en - der bør man også hjælpe andre. Men dermed ikke, som allerede skrevet, sagt at man skal. Men hvis jeg pludselig stod i en situation hvor et organ kunne redde mit liv - så ville jeg virkelig ønske at en der matchede mig havde valgt at være organdonor, hvis personen alligevel på tragisk vis desværre skulle herfra.  Men det er selvfølgelig svært, og jeg synes at denne kronik   giver et meget godt billede af hvordan det må være at være efterladt i en situation, hvor man selv bestemmer om ens mest elskede skal være organdonor eller ej. Om det er nemmere at være efterladt hvor det er besluttet i forvejen, ved jeg ikke. Og hvis det er rigtigt som det står i kronikken, at de danske hospitaler spørger de efterladte om de ønsker at den hjernedøde skal være organdonor selvom de har sagt JA til alt, synes jeg kun det er rigtigt fint. For som i kronikken for oven - hendes situation med hendes argumenter gør at det er fair at hun vælger at lade være. Men omvendt er det også ærgeligt, hvis han kunne have reddet en ung mands liv - måske en 18-20 årig som langt fra er færdig med at leve sit liv. Men det er jo også det, der gør det som så svært et dilemma.
De får da bare det hele. Når jeg skal herfra skal jeg ikke bruge det mere. Det er ikke fordi jeg er ateist, jeg tror faktisk på alt muligt mellem himmel og jord, herunder også at jeg ikke skal bruge min krop når den dør. Min sorg over afdøde placerer jeg heller ikke ved deres døde kroppe eller fysiske gravsteder, men min familie er dog lidt mere fysisk anlagt, så jeg har vidst nok krydset af i den der: "hvis efterladte tillader". Kan dog ikke helt huske det. Bloddonation har jeg aldrig fået taget mig sammen til. Det skulle ellers være sundt, men jeg har langt til sygehus, og svært ved at få tid til at være derinde i storstaden. Jeg bryder mig heller ikke om nåle, men det kunne jeg vel komme over.
Jeg er organdonor og mener jeg har sagt ja til at de må tage alt. Når jeg er død så har jeg alligevel ikke brug for det  Bloddonor må jeg ikke blive pga. min størrelse. De kræver en vis vægt før de vil tappe.
Jeg er også organdonor, og de må tage, hvad de kan bruge. Hvis det kan hjælpe andre til et længere/bedre liv, vil det da være en lille trøst, hvis jeg selv går hen og dør før tid. Jeg er ikke bloddonor, da jeg er bange for nåle. En beslutning jeg er rigtig ked af, for jeg ville virkelig gerne hjælpe, men jeg får det helt dårligt ved tanken. Jeg var ellers lige ved at gøre det sidste sommer, men så blev jeg syg, og skulle have tage en masse blodprøver. Efter den periode har jeg bare brug for at komme langt væk fra nåle. Men håber da, jeg får modet igen snart, så jeg kan tilmelde mig.
... tilmeldt med at de må tage det hele. Når jeg ikke længere selv skal bruge det, kan mine dele lige så godt hjælpe til at give liv og livskvalitet til mennesker der har behov for dem Jeg har også været bloddonor, men havde så lav blodprocent at de alligevel ikke ville tappe halvdelen af de gange jeg mødte op. Det skulle der gerne være styr på nu med bedre kost - men da jeg nu rejser til Mexico godt en gang årligt, vil de slet ikke have mit blod - det er malariaområde. Når jeg engang holder op med de rejser, tilmelder jeg mig igen. SÅ lille ulejlighed for mig - så stor betydning for dem der skal modtage.
jeg mener at alle skal registreres som donor når de bliver 18 år, så skal man melde det fra hvis man ikke ønsker at deltage.! Jeg tror rigtig mange gerne vil hjælpe, men simpelthen ikke får gjort noget.. Så er det nemmere at melde fra, end melde til.. Jeg er ikke bloddonor, både pga af nåleskræk (kunne nok kureres) men også pga af min størrelse.. Ligger lige på grænsen af hvad de vil acceptere..
De kan sku få det hele, jeg skal ikke bruge det.  Der skal meget til før jeg får det dårligt, og så lidt til at andre får det godt, og hvis jeg så er død, jamen, så er det jo en win-win situation mht at de kan få hvad de nu har brug for, og de bliver SÅ lykkelige, dem jeg har læst og hørt om som har fået ny xxx.  Jeg kan virkelig heller ikke forstå hvorfor man ikke bare selv skal melde sig fra, fremfor at skulle melde sig til, mange er jo slet ikke klar over den mulighed, og så er der de, undskyld mig, snærvertsynede mennesker som har nogle underlige tanker omkring deres (til den tid) døde krop.
min mening er vil man have, må man være villig til at give, det andet ser jeg som meget egoistisk. jeg mener også at man burde automatisk være meld til ved fødsel og aktivt skulle melde fra, da mange jeg kender bare ikke lige har fået det gjort, desværre jeg har nåleskræk, men min plan er når jeg har overskud til det, at se det i øjnene og donere blod også.
Jeg er organdonor og de må tage alt hvad de kan bruge og jeg har også tilmeldt mig det med at de må bruge den til forskning, hvis de ellers vil have den. Jeg har også været bloddonor, men tager lidt for meget medicin lige pt. til at kunne give blod, så det må vente til jeg er trappet ud af det igen.
Jeg har været bloddonor siden jeg var 18, og er også tilmeldt som blodpladedonor og knoglemarvsdonor. Jeg bliver dog kun tappet ca. hver 6 måned, da min krop hurtigt mangler jern, hvis jeg bliver tappet for ofte. Jeg kan godt lide tanken om, at hjælpe andre og samtidigt bliver jeg tjekket, at alt er som det skal være nu være med min krop. Til jer der er bange for nåle (Har jeg også selv været- løb skrigende bort hver gang jeg så en nål), så synes jeg faktisk det gør mindre ondt at blive stukket med den nål de bruger til tapning, da den er lidt større og dermed niver det mindre og så tager det hele mindre end 10 min 
Jeg har taget stilling og har sagt: JA! tag det hele! Uden pårørenes indflydelse! (nu er hele min familie så på JA siden..) Men Som flere andre siger, hvad skal jeg dog bruge det til når jeg er død.. Og når de er færdige med mig, så er det jo ikke fordi min familie skal stå og se på sådan en sammenklappet krop der ligner et slagtet får.. De gør det jo pænt og "usynligt" Jeg er også bloddonor, for der er jo andre der skal bruge det.. Når jeg engang får ny hund (den gamle skal lige stå af først, og jeg skal lige flytte et sted hen med have) Så skal den også være bloddonor.. Mine heste bliver doneret til undervisning på LIFE og senere henter Zoo dem, til foder.. For nu har jeg været glad for dem og de har haft et godt liv hos mig, så i stedet for at de bare skal kasseres, så kan man da lige så godt uddanne nogle dygtige dyrlæger vi kan bruge senere hen til vores nye heste.. De bliver jo ikke dygtige af at sidde og læse en stak bøger.. Og rovdyrene i zoo, de får en hest der iforvejen skulle dø, i stedet for at zooen skal ud og aflive en gnu eller købe et læs ko.. Min gode gamle hundepige, hun skal have en fredelig død her hjemme i sine trygge vante omgivelser.. Men når hun så er væk, så bliver hun kørt ind på LIFE til at uddanne de dyrlæger vi så skal bruge til de fremtidige hunde vi skal have liggende i sofaen.. I stedet for at vi graver hende ned i en have det ikke engang er sikkert vi bor i om 30 år.. (og så endevender ny ejer haven om 10 år og så kommer der en hund op   ) Nej..
Jeg er begge dele og de må tage det hele hvis de kan bruge det   jeg tvivler stærkt på at jeg skal bruge dem når jeg drager til de evige ehhhh græsmarker  jeg har altid været angst for nåle men ved tapning gør det mig ikke noget...  bliver også kun tappet hver 6 mdr. pga jernmangel... pt. er jeg dog gravid så det vare lidt inden jeg kan tappes igen 
Jeg bliver tappet hver 3. måned og har organdonorkort. Jeg synes det er en privat sag om man vil donere sine organer, det er noget man skal tage stilling til mens man lever, ergo er det ikke "noget pjat" at vælge fra, det synes jeg er en enormt arrogant holdning at komme med - sorry. Da jeg ikke er religiøs og ikke tror på et liv efter døden, kan de tage hvad de kan bruge hvis jeg dør/hjernedør for tidligt. Jeg har taget stilling til det, så min familie ikke skal tage stilling hvis uheldet er ude, det synes jeg nemlig ikke er fair - jeg tager beslutningen, det dilemma skal min familie ikke sættes i. Jeg går iøvrigt ind for formodet organdonation, altså at man skal melde fra istedet for at melde til, der er mange der egentlig gerne vil, men ikke får det gjort. Jeg tror at dem der ikke vil donere organer af religiøse eller private årsager, de skal nok få meldt fra  Knoglemarvsdonor bliver jeg aldrig for fremmede, jeg synes risikoen er for stor i forhold til infektioner. Jeg ville selvfølgelig donere til familien uden at blinke, men jeg vil ikke risikere hjernebetændelse for en fremmed. Det er også en af grundene til at jeg ikke fik en epidural da jeg fødte, jeg prøver så vidt muligt at undgå at blive stukket i rygsøjlen hvis det ikke er bydende nødvendigt.
Så er der ny muligheder på Heste-Nettet
Når jeg kigger på "mine filer" kommer samtlige af mine Facebook-billeder frem - hvordan kan det ske? Det er jo ikke sikkert, at jeg har lyst til at lægge dem frem her på HN ...... Sys
Syntes virkelig ens billeder blir forringet af det nye.. Når jeg kigger på de samme billeder på Hestegalleriet er de da meget bedre der end herinde.. Øv øv 
På "Dine filer" vises pt. samtlige filer du har uploadet til Ryttersnak samt alle dine filer fra Lodge. Hvis det er de samme filer, du har på Facebook er det simpelthen fordi du har uploadet dem begge steder. Kun hvis du anvender den ny uploadmetode: "Importér fra Facebook" kan Heste-Nettet hjælpe dig med at hente billeder direkte fra Facebook over til Heste-Nettet. Og du importerer kun præcis de billeder, du selv udvælger under processen. Og dine filer på Heste-Nettet bliver kun vist til andre, når du selv vælger at indsætte dem et sted eller du vælger at vise dem på Galleri (= fjerne hængelåsen).
De billeder, du kan se på "Dine filer" og Lodge er de filer, du gennem tiden har uploadet til det gamle Lodge, som havde en begrænset billedkvalitet, da billederne kun blev vist i en lille størrelse. Der er desværre ingen magisk metode til pludselig at øge kvaliteten af disse filer med tilbagevirkende kraft. Men hvis du uploader nye friske billeder i god kvalitet direkte fra dit kamera/PC vil du opdage at det ny galleri fint kan hamle op med billedkvaliteten på andre sider. Billedkvaliteten (af nye filer) bliver ved visning specielt tilpasset skærmstørrelsen for at optimere billedkvaliteten på store skærme og hastigheden på bærbare PC'er med små skærme.
Er der jo så ik noget og gøre ved.. Gider virkelig ik og skal sætte alle billederne ind igen..
Personligt så syntes jeg at billedvisningen er blevet betydeligt ringere på folks profiler! Hvem siger at man gider at bladre ALLE billeder igennem...   . Saver bestemt den "store" oversigt / overblik så det er op til hver enkelt, at klikke på lige præcis dét billede man ønsker at se. Det er jo en skam, hvis man ikke får set billeder bare fordi de nu optræder i en 'skallet' visning.. 
Har du prøvet at klikke på "Vis flere billeder"? Prøv det! 
Er der nogen der kan forklare hvordan man skriver tekst til billederne. Har jo været nødt til og sætte mange af billederne ind på ny da de blev forringet af det nye look men nu kan jeg ik lige se hvordan man så får skrevet tekst til billedet.. Sikkert nemt nok, måske bare mig den er gal med..
Gå ind via dit Galleri, og hold musen hen over et billede. Så kommer der fire symboler øverst på billedet, alle med en tekst til funktionen, når musen føres hen over dem. Det næstsidste ikon hedder "Ret". Dérinde kan du skrive tekst til billedene m.v.
Tusind tak.. Det må jeg prøve..
rigtig skidt efter min mening. Det er jo flot at jeg kan hente billeder i mit galleri og ideen er rigtig god - men jeg kan ikke hente billeder i mine hesteprofiler og skal derfor genoploade dem fra computeren. Det tager en mindre krig alene at få en ramme frem - men billedet kom aldrig på indlægget - ej heller ved prøvevisning! Jeg forsøgte i øvrigt også at hente billedet via Facebook-interfacet - der ikke fungerede overhovedet. (Billederne kom slet ikke frem!) Øv!
Vedr. billeder i hesteprofiler: Se venligst det næstnederste afsnit i startindlægget. Vedr. Facebook-interfacet: 1. Man skal være logget ind (eller logge ind) på Facebook og give HN adgang til Billeder. 2. Man skal vælge et eller flere albums ved at klikke på grå "søgebar" øverst til venstre og sætte et eller flere flueben i albumlisten) 3. Vælg ét eller flere billeder ved at klikke på dem 4. Klik "Indsæt valgte" til højre 5. Klik "Bekræft og Indsæt" i pop-up Hvor(dan) gik det istå for dig? Svar meget gerne ved at oprette en tekniksag, så vi kan hjælpe med at få løst problemet:
Men hvad betyder det om den lille hængelås er åben eller lukket?
På "Dine filer" vises hængelåsen nederst til højre, hvis filen kun er brugt de specifikke steder, du har valgt det, f.eks. i din Lodge præsentatation (vi kalder det "begrænset adgang") Hvis der IKKE vises en hængelås nederst til højre er det fordi filen vises på Galleri (vi kalder filen for "offentliggjort") Når man holder musen over et billede på "Dine filer", vises der 4 små knapper. Én af disse er til at ændre filens status fra "offentliggjort" til "begrænset adgang" og omvendt: Hvis en fil i forvejen er begrænset (hængelås forneden) vil knappen vise en åben hængelås, fordi den betyder "Lås op" = "offentliggør" på Galleri. Hvis filen i forvejen er offentliggjort (ingen hængelås forneden) vil knappen vise en lukket hængelås, fordi den betyder "Lås" = "begræns adgang" = skjul fra Galleri. Men det vigtigste er altså blot at holde øje med om der er hængelås nederst til højre på en fil. Og vide at man kan skifte frem og tilbage ved at klikke på hængelåsknappen, der kommer frem ved at holde musen over filen.
:) Jeg hentede flere filer over og satte hestens navn på. Men 'kopier tag til alle billeder' fungerer ikke. Men jeg synes det virker ret let at bruge og det er helt klart lettre at ha oversigt når man kan tagge og lægge i album.