Hmm - har lige brug for jeres mening omkring en episode med min fire årige datter i børehaven i går. Der var en pige i børnehaven, på min datters stue, som holdt fødselsdag. Jeg var ikke klar over det, så min datter havde sin madpakke med som sædvanlig. De skulle ikke ud til pigen, men hun kom og holdt sin fødselsdag på stuen. Da jeg henter Emilie taler vi lidt om, om det havde været hyggeligt osv, hvilket hun svarer at det var. Så da hun skulle sove, siger hun pludselig . "Moar, hvorfor var jeg den eneste det ikke måtte få noget lagkage?". Øhh, det kunne jeg jo ikke lige svare på, men spurgte, om der var en grund til at hun ingen lagkage fik - om de havde overset hende eller lignende. I starten svarede hun nej, men det kom så frem, at det var fordi, at hun ikke kunne lidt de pølser der var serveret - og da slet ikke det ketchup som de havde fået. Herhjemme spiser hun heller ikke hverken pølser eller ketchup. Vi talte lidt frem og tilbage da hun virkede lidt ked af det, men jeg håbede, at det var hende der havde misforstået noget - eller det måske var en historie, hun lige havde fundet på. Så hertil morgen bragte jeg emnet frem - og den var god nok   . Min datter havde kun spist det halve brød og en halv pølse og havde åbenbart fået at vide, at hvis ikke hun spiste op, fik hun ikke lagkage. Hun havde så svaret "at hun var ligeglad". Pædagogen holdt sit ord, og Emilie havde som den eneste, ingen lagkage fået. Jeg blive sgu lidt ked af det på hendes vegne, tænk at sidde der som den eneste til en fødselsdag, og ingen lagkage må få. Som pædagogen omtalte episoden, blev jeg lidt i tvivl om min holdning til det. Emilie spiser generelt ikke noget når de er med børnehaven til fødselsdag - hun vil hellere have sin madpakke, og så tror jeg, at hun er lidt genert. Omvendt siger de, at hun sagtens kan tage til sig, hvis der er slik på bordet. Så derfor blev det til i går - ikke spist op = ingen lagkage. Men så kunne de vel have tilbudt hende sin madpakke? Jeg kan bare mærke på mig selv, at jeg bliver mere og mere harm over det. Hun er i forvejen - i børnehaven - en lidt stille pige, og tager det meget til sig, hvis det bliver talt i en lidt hård tone - så jeg bliver helt dårlig over, at hun har siddet der alene med sin pølse, da de andre fik lagkage. Hvad mener I andre? Er det moderfølelse der vælter indover, eller er det OK rammer der bliver sat? Jeg tænker bare, at hvis det var min datters fødselsdag der blev holdt, og en af pædagogerne nægtede et barn et stykke af min lagkage - så ville jeg da blive lidt skidt tilpas. Hvad syntes I?  Christine
Bertram har fået en snert af fladt baghoved - han er snart 4 mdr og derfor skal der ske noget NU hvis vi skal nå at rette op på det. Jeg vil prøve kranio sakral terapi, men ved ikke hvor jeg kan finde en (har prøvet nettet selvfølgelig, men uden held) der ligger her på Sjælland og som kan forsøge at ændre faconen. Kender du nogen? Jeg kender godt alle de almindelig råd om at de skal ligge på maven når de er vågne osv - men Bertram har de første 3 mdr af hans liv sovet op mod 20 timer i døgnet og har derfor ligget en del på ryggen og alle forsøg med at dreje hovedet osv er mislykkedes. Har du andre gode råd, alternative behandlingsmetoder mv så kom frem med dem!
Men vil gerne stadig have anbefalinger til en god behandler
er der Merethe Bonnesen. hun er meget dygtig og utrolig rar. Kan ikke lige finde hendes nummer, men hun skulle være nem at finde.
Gør det så meget??
Jeg havde samme bøvl med Kaya og valgte at kontakte en kiropraktor.. Det viste sig at hun var rimelig fastlåst i nakken og det derfor faldt hende nemmest at ligge på en bestemt måde, som resulterede i at hun blev lidt flad på siden af baghovedet.. Jeg har simpelthen haft så gode resultater og idag kan man faktisk ikke se det og hun er fleksibel og god i nakken.. Kaya var derudover også temmelig låst i sit bækken, hvilket igen medvirkede til at hun helst ville ligge på samme måde, hvilket jo igen ikke er så hensigtsmæssigt i forhold til de smås hoveder.. Kender ikke lige en god behandler, men dette var lige hvad jeg kunne bidrage med af egne erfaringer.
Jeg synes ikke det var pædagogisk korrekt, men nu er jo heller ikke pædagog. Jeg kan godt forstå at du er blevet rigtig ked af det på dit barns vegne, det ville jeg også blive. Jeg synes det er ok at der bliver sat nogle regler for børnene, men hvis hun normalt er god til at spise sin madpakke og ikke bare vil leve af slik, så kan jeg slet ikke se hvorfor hun skulle straffes på den måde. /Louise
Det havde jeg bestemt ikke fundet mig i!!! den ville jeg vende med lederen. Ikke tale om at hun som den eneste skulle sidde uden et stykkekage, fordi at hun ikke kan li´ pølser og div. Jeg var blevet STIKtosset, hvis det havde været en af mine drenge. Ingen tvilv om det. Så nej, jeg synes bestemt ikke at du er galt på den. Mvh Jane
de to svar, der allerede er kommet! Nu bliver jeg nærmest endnu mere ked af det - og lidt frustreret over, at jeg ikke stod lige mere fast på mit synspunkt i morges. Hun fik det bare vendt på en måde, så jeg - lidt - godt kunne følge det. For sevfølgelig skal det ikke blive en vane, at hun kun spiser det usunde. Men nu er det jo omvendt, langt fra hver dag, at der bliver holdt fødselsdag   . Hun er god til at spise sin madpakke - hun har aldrig været den store spiser, men spiser ok, og til hverdag er det jo fornuftige ting der er i madpakken. Så derfor syntes jeg godt at de kunne have tilbudt madpakken i stedet for pølsen - eller måske senere, for hun fik jo netop kun den halve pølse og brød i løbet af dagen. Og hun bryder sig vitterligt ikke om pølser - så uhh, jeg kan føle med hende, øv!  Christine
Synes heller ikke det er ok håndteret da.... Og synes de pædagoger at pølser er sund mad måske???? Hmmmm. Næh hun skulle have haft madpakken og et stykke lagkage ovenpå den kedelige pølse.
Mener jeg bestemt heller ikke at der er blevet handlet rigtig i omtalte sag... Jeg var blevet noget tosset og gal hvis mit barn var blevet udsat for den behandling... Det havde jo været en hel andens situation hvis barnet på normal vis god gad spise pølser og ketchup og "bare" havde virket som om det var slikket der trak... Men jeg synes at efter som din datter i forvejen er en stille pige, der givetvis glædeligt spiser sin madpakke, så er der handlet forkert ved at nægte hende, som den eneste at få lagkage... Og taget i betragtning af at hun dog havde pist noget af både brød og pølse, så finder jeg det endnu mere grufult den måde hun er behandlet på... Som pædagog ville jeg nok spørge ind til hvad grunden er til at hun ikke ville spise omtalte mad. og dernæst have ladet hende få en mad fra madpakken.. Næ, du det er ihvertfald, efter min overbevisning, ikke en særlig rar måde at behandle børn på.. Og jeg tænker at jeg måske ville kontakte lederen og pågældende pædagog igen, og forklare dem at sådan ønsker du ikke de skal behandle dig barn.. Det er i min verden ingen forbrydelse ikke at bryde sig om pølser og ketchup og forståeligt at hun da gerne ville smage lagkagen.. Stakkels din pige, det må have været en mystisk følelse at sidde der alene tilbage...
Enig med de andre, ikke nogen god ting... Tror måske jeg som mor ville haft det så skidt og følt så meget med min datter, at jeg straks havde smuttet til bageren og ladet hende bestemme sig for en kage der... ja ja ved det ikke er skide sundt, men hold kæft hvor jeg dog føler med din stakkels pige... Og måsk en ide at forklare hende at til en andengang så er det helt ok at be om sin madpakke  Mvh. Pia
ind de voksne der? De skal da bare servere lagkage til dem alle sammen UANSET hvem der spiser hvad... Uhh hvor jeg kan lige fare i flint over sådan noget. Kunne forstå hvis hun skulle "straffes(irettesættes)" overfor en rigtig dum handling at man kunne diskutere hvorvidt hun skulle have den sk... stykke lagkage eller ej, men fordi hun ikke spiser en pølse - come on altså! Nøj jeg bliver sørme rigtig sur på hendes vegne!
Jeg er selv pædagog og mor og synes på ingen måde at det er i orden. Hun skulle have været tilbudt sin madpakke i stedet for pølser. Der skal fandme være en rigtig god grund, for at et barn i den grad skal sættes uden for de andre. Jeg ville bede om en snak med lederen og fortælle at jeg er meget utilfreds, med den måde de har håndteret din datter. Dette er ikke noget der giver en lidt forsigtig pige, mod på at åbne mere op.
... pædagog og jeg har ikke barn i børnehavealderen. Men jeg kender godt opdragelsmetoden med at man "skal spise op" uanset om man så kan lide det eller ej. Af samme grund kan jeg ikke fordrage kartofler i dag  (I øvrigt er den form for opdragelse vel også den direkte vej til fedme) Så din datter er egentlig blevet ydmyget på to planer. Et at hun skal spise noget, hun virkelig ikke bryder sig om, men hun bliver også straffet fordi hun ikke spiste "nok". Øj den pædagog burde have røde øre.
Ja jeg synes ikke det er ok, men du kan læse i nedenstående link at vi har været ude for lidt det samme. Det hele endte med at pædagoggerne fra hans stue havde lidt meget røde øre og fik talt det hele igennem og snakket med vores søn, som var rigtig meget mærket af det! ØV! Hilsen Jette
jeg havde bestemt ikke fundet mig i det. Min ældste dreng spiser sjældent hele sin madpakke, men tager ganske godt for sig når de skal have frugt. Nogle gange kommer han hjem uden at have rørt sine rugbrødder, men blot spist gulerod, æble, ostehaps, figenstang eller hvad jeg nu har stoppet i. Det er ikke i orden ikke at få tilbudt kage, når alle andre har fået. Der er garanteret andre der har levnet men stadig fået deres kage. Selv om mine drenge elsker pølser, så tror jeg heller ikke de ville spise særlig meget, hvis de vidste der var lagkage bagefter. Tag en snak med børnehaven, og spørg til deres generelle politik på mad-området. De skal vel ikke sætte sig til dommer over, hvem der må få hvad og hvor meget.
for de mange svar der er kommet   . I giver mig jo "desværre" ret alle sammen ( nu skal I altså bare sige jeres mening!) - for det er så svært, når man som mor også står med en masse følelser i klemme. Jeg er blevet langt mere sikker på, at det var meget forkert af af pædagogen. Og har haft en møgdag med en knude i min mave   . Sjovt nok, fik Emilie lige en "hystur" i går eftermiddags, hvor alt bare var i vejen og hun var stiktosset - kan ikke lade være med at tænke på, om det mon var en reaktion på det, hun havde oplevet i børnehaven. Pædagogen er vist, som jeg umiddelbart mener, lederen i børnehaven. Nu tjekker jeg lige i morgen og håber at hun er der, så vi kan få en snak. For nej - jeg føler virkelig med Emilie, hvor må hun have følt sig skidt tilpas. Bemærkning med "at hun var ligeglad med lagkagen", tror jeg såmænd heller ikke stikker så dybt, andet end et forsvar overfor hende selv. Jeg spurgte hende hertil aften hvad det var for en lagkage - "En med jordbær på" svarer hun med julelys i øjnene - suk altså   . Så lige nu er jeg nærmest parat til at holde hende hjemme fra børnehaven det næste laaange stykke tid, fordi jeg er så harm, øv! Nå - I får en opdatering, håber på at få talt om det i morgen - for jeg kan da ikke slappe af før jeg har fået det her ud af kroppen! Christine
blevet gal da   Nu er det mest sket i dagplejen, at mine børn ikke har indtaget så meget af det sunde til en fødselsdag. Men så er jeg bare blevet gjort opmærksom på det, når jeg har hentet barn og så har de ikke fået mere usundt den dag. Jeg var flejnet helt på tværs, hvis jeg havde fået den besked, som du fik.
Jeg mener bestemt at pædagogen har handlet forkert. Og det hele er sagt af de andre. Ud over det .. Spiser jeg den dag i dag ikke pandekager med is, fordi en pædagog i sin tid ville have at jeg skulle spise en sådan op, inden jeg måtte gå ud og lege .. ( en pandekage??? Why?? ). Jeg husker ikke meget fra min børnehavetid - Men det står lysende klart.
da til mobning... Hun bliver jo sat uden for gruppen, hvilet svarer til passiv mobning, udført at pædagoger... det er da for groft...
Ja, det gør det da - for det første er det ikke kønt (slet ikke på drenge der sjældent har langt hår), det kan være symptom på en skævhed i nakke, ryg osv og sidst men absolut ikke mindst, så ved man ikke om det kan have indflydelse på hjernen - da kraniet ikke tillader hjernen den almindelige form hvis hovedet bliver for fladt.
Det kosmetiske kan der da være noget om - og nu ved jeg at manden derhjemme er undskyldt, når han ind i mellem opfører sig dumt... der er simpelthen ikke plads til hans hjerne 
tage barnet til kiroprktor bare for at sikre mig han ikke var låst i nakke eller ryg. Herefter kan man tage et håndklæde og folde sammen, den kan bruges som en kile og lægges skiftevis i højre og venstre side af barnets hoved, så man "tipper" hovedet til den ønskede side. (medmindre han allerede nu er så stærk at det ikke er muligt) Det er en god ide kun at anvende denne metode ved den lidt kortere lur, altså ikke om natten, da det bliver for lang tid at ligge i samme stilling.
Jeg har forsøgt at stable ham op på alverdens måder, han er en lille stærk krabat og har helt fra fødslen kunne vrikke sig rundt og ligge som han vil. Egentlig ligger han fint med hovedet til begge sider, men jeg tror det er fordi han har sovet så mange timer i døgnet de første 3-3½ md af hans liv - nu er han snart 4 mdr og søvnen er nu nede på 10 timer om natten og 2-3 timer i løbet af dagen, så jeg håber at det hjælper. Vi forsøger at undgå at han ligger på ryggen når han er vågen - men helt undgås kan det jo desværre ikke.
ikke at undgå det helt.. Min datter havde samme psoblem, og det rettede sig på trods af vi heller ikke kunne undgå hun lå på ryggen sommetider. Er det muligt for ham at ligge på siden, og så stable noget bag hans ryg? Evt en dyne eller lignende?
Hej Tina Jeg kan absolut anbefale dig Trine Løvenrose, der holder til på Nørrebro. Hun er helt fantastisk dygtig! Vi har selv været hos hende med både Anna og Kasper. Kasper har været hos Trine en del gange, da han begyndte at få et skævt hoved. Vi fik forskellige øvelser, og kom til behandling med hyppige mellemrum i efteråret og vinteren, og han er rigtig fin nu. Og det der med at tvinge dem til at ligge på en bestemt måde, er jeg IKKE fortaler for. Det er jo fordi de har en eller anden skævhed/ømhed, at de foretrækker at ligge på en bestemt måde. Du kan lige lade mig vide, hvis du vil have hendes nummer. Forøvrigt sagde hun til mig en gang, at babier ikke får et fladt baghoved med mindre der er en skævhed i kraniet. Ps. ud over de ting du selv nævner, så kan det skæve kranie og resultere i, at han kan få koncentrationsbesvær, hovedpine osv. Så jeg kan godt forstå, at du vælger at få gjort noget ved det.
at skrive at Trine er kraniosakralterapeut (og i øvrigt ogsaå jm og zoneterapeut   )
(kan ikke stave til det) Kan jeg kun anbefale  Lian blev født meget hurtigt og han fik (derfor??) trykket den forreste kranieplade lidt ind over nr. 2. Det blev rettet på første behandling.
Hvordan opdagede I har pladen var skubbet ind over? Bertram blev spyttet ud på under 2 min, så han kom også hurtigt.
overlapningen 
Der ligger en kranio sakral klinik i Lyngerup (ved Jægerspris/Frederikssund). Min adhd-dreng på 6 år har været der nogle gange, desværre er han ikke modtagelig for det. Men ham Rene der har klinikken virker rigtig dygtig og kompetent.  Jeg vidste så godt nok ikke, at kranio sakral terapi bliver brugt "mod" fladt baghoved, men nu har jeg også mest læst omkring brugen af det i forhold til adhd. Men hans hjemmeside er her
en tilføjelse jvf. Luminators svar. Hende som jeg kender, nævnte at man havde lavet en undersøgelse, hvor kst-terapeuter havde undersøgt 100 børn med og 100 børn uden diagnosticerede sygdomme som fx. adhd. Og der blev ved alle med sygdommene fundet afvigelser/problemer med kraniet (og/eller rygraden). Det er meget tankevækkede synes jeg. Derfor er vi meget obs på at vores børn har virket/virker frie i deres nakke osv. Håber at du har fundet en, der kan hjælpe dig, Tina.
Jeg kan huske, at min SP nævnte, at hun havde set skæve/flade hoveder der havde rettet sig op, helt frem til 1½ års alderen, så det kan lade sig gøre, så ingen panik  Dog super fint at du holder øje med det, men ville bare lige berolige dig lidt 
Næste gang, jeg får et barn, skal jeg investere i denne her:  Mads havde en træls fødsel og har grundet en torticollis ikke kunnet kigge til sin venstre side. Det er dog blevet rettet næsten 100% op, men det har resulteret i et skævt og fladt baghoved. Gyrst er kiropraktor i Nyborg og anbefalede mig at lægge ham så blødt som muligt. Allerede efter at have sovet på en foldet dyne i en uge, kunne vi se forandringer. Han har sovet og ligget på dyner indtil han begyndte at bevæge sig rundt i søvne og sidde selv. Han sover nu med pude i barnevognen og på en superblød madras i sin seng. Jeg har nu aldrig hørt at det giver andre problemer end kosmetiske... men når man når til folkeskolen, kan det jo være slemt nok i sig selv.
Jah.. Jeg har altid elsket mín arbejdsplads, som jeg var været hos siden januar 2005. Først som elev i 1 år og derefter som fastansat fodermester. Jeg på de 3,5 år været 6 mdr på skole og 8mdr på barsel/sygemelding. Og han har vidst i lang tid før fastansættelsen vidst at jeg var gravid. Men nu går det bare af @!#$! Jeg sætter selvfølgelig min datter og familien meget højt og ofre ikke en ekstra weekend som jeg før har gjort. Chefen er sur hele tiden. Kontrakten lyder at der arbejdes hver 3. weekend og hver 3. helligdag. Men falder en helligdag en torsdag arbejder alle. Vi har så en dag fri på et andet tidspunkt. Men manglede 5 afspadseringsdage fra helligdage som jeg selvfølgelig gerne ville holde. men føj for den! Han var sur i flere dage fordi jeg bad om fri.. Men generalt.. Han er sur med alt og har aldrig sneret så meget af mig som han gør nu. Og jeg er på det punkt hvor jeg ikke orker mere. seriøst, jeg er begyndt at ryste når han kommer i stalden for jeg aner ikke hvad humør han er i. jeg har hovedpine og kan næsten ikke komme op om morgenen. Leder med lys og lygte efter noget andet, men kan desværre ikke bare sige op da vi både har hest, barn og hus. så det er der bare ikke råd til. Det bare noget @!#$. hva med jer andre hvordan reagerede jeres chef eller arbejdsplads på at der er kommet noget der er vigtigere i jeres liv?
Hej jeg er selv mor og arbejder på en gård. Min chef er fuld forstående overfor det med børn da han selv er "ung " og har 3 små.. Han kommer tit omkring helligdage og spørger om jeg ikk vil have fri, da vi har gård ved siden af og min mand arbejder hver dag. Jeg er super glad for min arbejdsplads, vi har masser af sjov og min chef er udemærket klar over at jeg på et tidspunkt skal have flere børn.
Måske er problemet ikke dig, og det faktum at du nu er mor. Måske har han ændret sig mens du var væk, evt. pga noget personligt. Han kan jo have problemer på hjemmefronten, økonomi osv. som går ham på, og det så er den måde han reagere. Men det hjælper dig jo selvfølgelig ikke at vende den om... Det lyder for mig som om du er ved at gå helt ned over det, og det dur ikke, her har både min mand og jeg prøvet det og det er en laaang proces at komme op igen, så der skal ske noget nu! - enten skal du tage en snak med din chef om problemet, ellers synes jeg du skal kontakte din læge om en evt. sygemelding, og så fortsætte jagten efter noget andet. Evt. finde noget midlertidigt på en fabrik el.l. indtil du finder et andet sted at være. Håber der snart sker bedring i dit arbejdsliv, det er jo desværre en stor del af vores hverdag... Selv kan jeg mærke at mit angagement i min arbejdsplads er ikke så stort efter jeg er blevet mor, jeg er der, og er også glad for det, men det vigtigste er altså familien derhjemme...
skynd dig at finde noget andet. Du må søge aviser og nettet igennem. Der er masser af jobs at tage af endnu. Jeg ved selvfølgelig ikke lige inden for dit område, men det må være til at finde noget andet. Og du er vel medlem af en fagforening ik? Det er ikke til at leve med sådan en arbejdsplads.
Jeg kan kun råde dig til at få stoppet i tide med dette job - inden det koster din familie deres mor (dig) pga stress eller lign. Jeg har selv været på et job hvor jeg var i 4 dage - jeg glæede mig helt vildt hver morgen, men det var samme resultat hver dag når jeg kom hjem - jeg gik helt ned og græd i ½-1 time, det blev weekend og jeg gik helt ned selvom jeg havde fri, så jeg sagde op med dags varsel. Jeg har efterfølgende aldrig helt fået min arb. glæde tilbage og det ønsker jeg ikke sker for andre... Tag en snak med banken evt og få sagt op. Find evt noget midlertidigt arb mens du søger efter det helt rigtige igen...
Jah jeg har selv tænkt lidt på om han måske kan have lidt problemer i privaten, han er i 30érne og har 4 børn så han burde jo vide hvordan det er. Og det er bare Ikke sjovt at skulle "lure" hans temperament af før man overhovedet tænker på at sige noget. Han har ellers altid været MEGET sød og forstående når der har været noget men ikke efter min barsel. Da jeg var på halv tid fik jeg afvide at jeg ikke kunne tillade mig at gå hjem før jeg var færdig med formiddags arbejdet! Øhh jeg er her officielt på halv tid, men arbejder til kl 12 hver dag, det er mere en halv tid. og der er dage hvor man bare ikke når at blive færdig før middag Min kollega har også bemærket at han "stikker" MEGET til mig. Har snakket med Chefen om det og han siger bare at jeg arbejder for langsomt og ikke gør en ordenlig indsats! HALLOOO jeg har lige været sygemeldt i 2mdr pga bækkenløsning, derefter på barsel i 6 mdr og så på halv tid i 2 md og nu på hel tid.. Det er altså hårdt at få det hele til at passe sammen. Jeg passer Pt grise, men søger inde for stort set alle faggrupper, da jeg trænger til at prøve noget HELT andet.. Har gudskelov kun 1 md opsigelse så kan smutte ret hurtigt. Og JA jeg er medlem af både a-kasse og fagforening.
Ej hvor du kan   . Undskyld, med risiko for at virke flabet, men nu forstår jeg, hvorfor min mand griner af mine humør skift (dog sjældent rasende, dertil er jeg for diplomatisk). Jeg vil læse denne tråd, når jeg igen har glemt, hvorfor han smiler eller griner af mig   . Du har måske lige tiltalt den herre i et ordvalg som ikke ind gyder ham til at lytte, men til at forsvare sig selv eller at bide igen. Når det så er sagt, så skal den låge da være lukket forsvarligt! Det der undre mig mest er næsten at personalet ikke har tiltalt det i deres nyhedsbrev, ved afhentning/aflevering eller både og, samt med et opslag. Det ville jeg foreslå, at du beder institutionen om i et roligt stemmelejde. For ja, den låge skal være lukket også korrekt og hele tiden!! Hvad er ideen ellers med metop den lås og også i de højder, de oftest sidder i   . Næste gang giver du ham en undskyldning for ordvalget og dit raseri. Du er bare bekymret for dit eget og hans barn. Så kommer der noke en dialog igang.
Jeg lukker ALTID lågen i børnehaven og det gør alle de andre forældre også - har aldrig oplevet at den har stået åben. Er der en forældre på vej ud af lågen og vi kommer gående, så venter vedkommende 9 ud af 10 gange på at vi når derhen så vi ikke behøver lukke og åbne en ekstra gang - og ikke mindst, sådan at ungerne ikke render mens lågen står åben 10-20 sekunder (som jo er nok!). Jeg ville tage det op med pædagogerne, sætte fokus på problemet og evt. hænge sedler op eller give med hjem og problemet.
adskillige gange i nyhedsbrevet, der er opsat store sedler på dørene, og det har været nævnt som et problem på stuerne. Så personalet i vuggestuen har forsøgt en masse tiltag, og alligevel står lågen altid åben.. eller sikkerhedsslåen er ikke slået ned på den nederste låge  Jeg har før nævnt det for forældre, der lige har undladt at slå slåen ned, eller at lukke lågen.. og det er ofte de samme forældre, har også før bemærket ham faderen fra i morges. Samme hver morgen, og i morges stod der en lille pige og kiggede ud af lågerne.. og det kunne såmænd meget let være gået galt.. og senere opdager vi at lågen til legepladsen hvor der var fyldt med børn faktisk også var ulåst   så der kunne være sket noget. Så nu nulagde jeg altså det pæne på hylden, da det altså fiser lige ind af det ene øre og ud af det andet. Så mon ikke manden husker min advarsel til i eftermiddag, eller i morgen når han igen henter og afleverer. Jeg syntes personligt det er ufatteligt at man ikke kan se det ikke er et irratationsmoment for forældre men en sikkerhedsforanstaltning for alle ungerne ..
Ja sørme og jeg så ikke også havde lagt al min diplomati på hylden   . Bliver godt nok harm nu (og ja, i sådanne situationer, hvor advarsler er ingnoreret og latterlig gjort, bliver kæresten nok endnu mere rasende end jeg gør).
Kan iøvrigt nikke genkendende til den her.: Det kunne være min kæreste du der beskrev *LOL*
lukker også altidefter mig medmindre jeg har en anden forælder i hælene. Lågen står aldrig åben i vores institution... heldigvis for det er en ret befærdet vej den ligger ud til. Kan sagtens forstå at du reagerede som du gjorde!
   i min brors børnehave var der et fjols der havde lågen været åben.. den stod åben da vi kom.. så et man sat*me en klovn!! der var også en der havde lukket en af ungerne ud.. 
Jeg lukker også altid lågen i vores børnehave og har også oplevet at den har stået åben når vi kom. Hvad med at sætte et skilt op på selve lågen?? Luk venligst lågen!!
Hej allesammen. Jeg er gået næsten en uge over tid, og har igår taget en graviditetstest, der meget hurtigt viste positiv. Efter hvad jeg kan regne mig frem til, så burde jeg have haft ÆL for 3 uger´s tid siden, så er vel 3 uger "henne"(hvis det er tilfældet). Mit problem er, at jeg får voldsomme smerter i hele underlivet, det føles som om, det hele er ved og blive trukket ud. Når det kommer, kan jeg næsten ikke gå. Eks. idag har der intet været. Har haft smed, har rendt rundt i stalden, har redet, og faktisk været aktiv det meste af dagen. Så henter jeg kæresten efter arbejde, vi kører i Bilka for og handle lidt, og da vi har gået i små 10 min, får jeg så kraftige smerter, så vi er nød til og lægge varene på plads og køre hjem. Nu hvor jeg sidder og slapper af, så er der intet og mærke. Jeg har haft disse mens.lignende smerte, siden i torsdags, hvor jeg burde have fået min mens. Har nu snakket med en vagtlæge, der siger, at jeg muligvis er ved og arbotere, da så stærke smerte slet ikke er almindeligt på denne tid af en graviditet. Indimellem får jeg smerte om i lænden, og kan mærke små jag i især højre side af æggestokkene. Hvordan følte I de første tegn? Havde i smerter så tidligt? Og aborterede I, som min vagtlæge mener, symptomerne er til? Tak for svar, Tine
Ja det er svært at sige. For det første så regnes graviditeten altså fra sidste mens 1. dag, så du er altså ca 2 uger længere henne   . 2. gang jeg blev gravid, havde jeg det ligesom du beskriver, og det var en graviditet udenfor livmoderen. Ikke for at gøre dig nervøs, men det kan det jo desværre godt være. Ring til din egen læge, og snak med ham/hende om det. Du bliver jo nok sendt til en skanning, for at se om det hele er som det skal være. Ved mig blev det så først opdaget i uge 9, men havde haft ondt og mærkeligt i venstre side siden uge 5. Håber på det bedste for dig, og håber ikke at du bliver alt for nervøs over dette indlæg. Mette.
hejsa Tine Puha det er en super ubehagelig situation at stå i.. har selv været der 2 gange.. denne gang (hvor den blev siddende) var der ingen smerter og ingen jag ect... bare ekstrem træthed... vil ikke gerne være pessimist, men lyder som om vagtlægen har ret.. der er desværre ikke så meget de kan gøre ved det ud over at sende dig til gyn. afd så du kan blive scannet og evt få fjernet hvis der sidder noget tilabe så der ikek går infektion i det  lægerne ville ikke høre på mig den ene gang, hvilket resulterede i at jeg gik 3-4 uger efter fosteret var gået til grunde, det gjorde at jeg fik alvorlig underlivsbetændelse og stafilicocker ( kan jeg da ej stave ti l;) ) og var syg i 3 uger... HVIS du er så uheldig at du er ved at abortere så pas på dig selv og hold fast i at du skal undersøges.. håber på det bedste for dig.. // Silver Child
slet ikke nervøs. Synes bare det er træls med de smerter. Og hvis det er en abort, jamen så er det naturens gang, og så skulle dette foster bare ikke blive til noget. Vagtlægen snakkede også om graviditet udenfor livmoderen, scanning osv. Så ringer selvfølgelig til lægen imorgen tidlig. Har bare søgt og læst meget på nettet, også herinde. Og der havde jeg fået forståelsen af, at det var normelt med mens.lignende smerter her i starten. Faktisk læste jeg noget om, at omkring uge 3(???), falder det berfrugtede æg ned i livmoderen, og det kan give smerter, da livmoderen begynder og vokse, og ledbåndende strækker sig. Mette - hvordan kan jeg være i uge 5?? Ja, jeg har jo altså ikke forstand på alt dette endnu  Tak for jeres gode svar, Tine
   God aften alle sammen.. jeg tænkte lige jeg ville give jer lidt nyt fra yasmin og mig  Det går faktisk godt med hende. hun er dejlig nem og vågner somregel kun en gang om natten.. desværre har hun mave problemer pt så den gør noget avs  men den er i bedring.. idag er hun lige hos mormor et par timer så jeg kunne få lidt fritid og ordne en masse i hjemmet.. - min kæreste er ikke ligefrem til at at råbe hurra for med hjælpen.. kan pænt ordne alting selv.. mens han sover eller sidder foran sin pc evig og altid.. - så ham er jeg ikke særlig glad for pt, for at6 bo sammen med ham er næsten det samme som at bo alene.. det kunne jeg ligeså godt.. men jeg håber da på det bliver bedre, ellers ender det jo nok desværre med at jeg må indse at det bedre kan betale sig at bo alene og klare det selv, som jeg gør i forvejen.. Nå´ men her er lidt billeder af prinsessen.. fra da hun var 14 dage gammel    ^^- Øh hvad er det du har der mor??   ^^   ^^Jeg tror faktisk godt at jeg kan få hele hånden ind i munden    ^^Eyy kom med det kamera mor, ikke flere billeder nu!   ^^Neeej, ikke flere billeder^^   ^^nå´ okay så, så et sidste da.. ^^    Er hun ikke skønherlig?? Jeg elsker min prinsesse 
Hun er dejlig og ser ud til at trives rigtig godt. Dejlige kinder hun har  Hjalp manden før til derhjemme? Jeg tænker at han har fået et godt chok over pludseligt at være blevet far....   De mænd har ingen anelse om hvad det vil sige, vi kvinder har en smule mere og alligevel bliver vi overraskede over de børn  Desuden giver du ham frie tøljer med barnet og holder kommentarene for dig selv? Det kan også få dem til at bakke ud og lade kvinden om børnene  . Ja det er ikke for at snage altså, det er ment venligt 
Han har ikke været specielt god til at hjælpe til. men da jeg gik hen og fik bækkenløsning tidligt i gravititeten var han nødt til at klare de ting jeg ikke kunne.. det blev ikke gjort så tit som jeg gerne ville have det, men det blev gjort.. Han har helt frie tøjler omkring hende. Fortæller ham ikke hvad og hvordan han skal gøre tingene, det lader jeg ham selv finde ud af, og viser og forklare kun hvis han selv spørg. jeg er meget påpasselig med at kommentere ham fordi jeg netop ved at hvis jeg gør det så giver han op og gider ikke.. har vist ham hvordan han skifter ble og laver mælk.. han har skiftet ble 2 gange og har vendt den forkert begge gange med lukningerne bagved.. men har ikke kommenteret det på nogen grim måde.. han har spurgt om den vendte rigtigt hvor jeg så forklarede ham hvordan og hvorledes og mønsetret på bleen skulle være foran, på den måde vil det være nemmere for ham at huske det..  Og ved skam godt det ikke er for at snage det er også helt ok. det kunne jo ligeså vel være grunden til det.. det samme problem havde vi med vores tidligere hund. den var spændene de første par dage og så kunne jeg ellers pænt passe den.. jeg håber på at han bliver bedre til at hjælpe til med hende for jeg kan mærke på mig selv jeg er gal, stresset og har lyst til at bide hovedet af ham pga jeg skal klare hende selv. det skal ikke forståes at jeg ikke kan klare hende selv for det kan jeg, men han valgte at gå ind til det her, så hermed mener jeg også han skal deltage. og bliver stresset fordi jeg går og spekulere over ham hele tiden også.. men nu har jeg fortalt ham hvordan jeg har det, og håber på at det bliver bedre 
Jah.. Nu har jeg jo Katrine der havde voldsom voldsom kolik som spæd. Nu er hun knap 2 år, og fra hun fik sin 1.tand til nu har jeg slet ikke tal på antallet af gange hun har været i behandling for mellemørebetændelse trods dræn og meget andet. Så et lige pilotstatisik-forsøg: Hvor mange er jer der har haft et kolikbarn har efterfølgende haft problemer med tilbagevendende mellemørebetændelse senere hen?? -Randi
Jeg har 2 stk... Den ældste havde kolik og efterfølgende ørebøvl. Han har lige fået dræn i det ene øre igen. Han er 4 år. Den yngste havde også bøvl med maven, men det fik han klaret ved zoneterapeaut, men han har også bøvl med ørene. Han har dog ikke nået at får dræn...mon jeg skal sige endnu? Han er 1½ år. De synes begge at reagere ret kraftig, hvis de har fået mælk! Og hver gang tænderne er på vej...så er den også sikker.. 
Begge mine børn havde kolik tendenser, den store har kun haft møb 2 gange på sine knap 3 år - men den lille som nu er 1½ år har haft vedvarende møb og har indtil nu fået lagt dræn 2 gange (efter 2. gang har han dog kun haft møb 1 enkelt gang   )
Jeg led meget af mellemørebet. da jeg var barn, jeg hvade ikke kolik. Nye undersøgelser peger på, at mælk kan være årsag - ligesom røg..
stk her.. min datters ørelægde sagde at nye forskninger viste at det muligvis var arveligt. Hendes far havde samme problemer.
Ihhh altså... jeg er ved at blive sindssyg!!! Okay lidt overdrevet, men noget i den retning. Jeg kniber og kniber, men føler vitterligt ikke at det hjælper en disse. Jeg kan stadig, her mere end 6 uger efter fødslen, ikke løbe 2 skridt uden praktisk taget at tisse i bukserne (Hestene var rendt ud, og nogen skulle jo fange dem). Det er ret pinligt, og jeg forstår det ikke. Andre herinde har været på hesten i løbet af ganske få uger. Jeg er da godt nok også (kun i skridt), men vil meget gerne snart igang igen. Tør ikke at trave, eller lave noget andet vildt, for vil jo helst ikke ende som konstant inkontinent. Nogle gode forslag til nogle ekstremt gode knibeøvelser modtages gerne. Mette.
er du så sikker på du gør det rigtigt??? jeg har aldrig sån oplevet det på den måde men nu fødte jeg heller ikke normalt så det kan jo være derfor prøv at tjekke linket.
Jeg synes virkelig at jeg gør som der står i linket. Jeg træner hver eneste gang jeg ammer (tager samtidig tid på uret), mens jeg går efter hestene (2 km), og ellers hver gang jeg ser fjernsyn eller andet hvor jeg sidder på en stol og kan slappe af, og koncentere mig om det. Altså vil jeg jo mene at jeg gør det rimeligt meget. Sammenlagt bliver det jo næsten til flere timer dagligt, men synes bare ikke at det virker overhovedet. Mette.
Ja nu er det godt nok kun 2 uger siden jeg fødte, men mine muskler er da vist også taget på ferie. Jeg plejer at være ret stærk i bækkenbunden, men synes ikke rigtig, at de vil som jeg vil - har heldigvis ikke problemer med vandet, men kan bare mærke, at de ikke kan styres. Jeg håber virkelig, at de snart vil som jeg vil. Du skal snakke med din læge om det til din 8 ugers undersøgelse, her vil lægen også selv undersøge om du kan knibe og om du gør det rigtig. Og så tag det roligt med at komme i gang med at ride, du skal nok nå det   Faktisk råder "de" til at man ikke går igang før 8 uger efter fødslen, og når man har været til undersøgelsen.
Jeg går til genoptræning hos en fys. på sygehuset med min bækkenbund, men kun fordi jeg gik i stykker ALLE steder...også bagtil   . Jeg spurgte hende, hvorfor jeg stadig havde følelsen af, at jeg ikke kunne grine, hoste, løbe m.m.(lige som du beskriver), uden jeg følte der kom urin i trusserne. Hun svarede, at det er meget forskelligt fra kvinde til kvinde, hvor hurtigt det bliver godt igen. Det er 7 mdr. siden, at jeg fødte, så jeg havde da også regnet med, efter alle mine mange øvelser, at det var godt igen på nuværende tidspunkt. Hun tjekkede mig forneden mens jeg lavede knibeøvelser, fordi hun ville sikre, at jeg gjorde det rigtig nok. Heldigvis gjorde jeg det helt perfekt, så jeg skal bare have tålmodighed. Tjek med din læge, at du gør det rigtig nok, så du kan se at få trænet bækkenbunden op, det andet er ikke så sjovt. Held og lykke med det.
fødte dec 06 og jeg kan stadig ikke klippe tisse tåren over  i starten gik jeg til træning og kan mærke stor forskel fra dengang jeg lige havde født og så til nu...men de sidste 9 mdr har der ikke været nogen forskel. okay jeg øver måske ikke så meget mere. tisser ikke i bukserne, hvis jeg gør kan et kun være enkelte dråber for jeg lægger aldrig mærke til det.. tilgengæld kan jeg ikke holde mig lige så længe som før jeg fødte. andre som har det på samme måde ???? mamge hilsner mette og frederik 17 mdr
håber da virkelig ikke at jeg stadig ikke kan holde på vandet om 7 måneder. Det må da rent ud sagt være et helvede. Ved også godt det med at man burde vente til efter 8 ugers undersøgelsen, med at ride igen, men hold da op det er nærmest umuligt. Også derfor jeg tager det helt stille og roligt. Skal til læge her d. 20, så spørger ham lige der om jeg nu også gør det rigtigt. Mette.
siger jeg også: hvad bilder hun sig ind?? Det er godt nok ubegribeligt, og virker på mig som en opdragelsesmetode fra middelalderen! Det er hverken fornuft eller mening i en den handling! Håber du får taget en snak med pædagogen og får en bedre følelse i maven af det! Stakkels Emilie... Mvh. Lobbe
Ps. Desuden ville jeg forlange at den pågældende person, skulle give en undskyldning til din datter, og forklare HVORFOR hun siger undskyld til din datter. Hvis der ikke bliver gjort noget ved det, ville jeg omgående kontakte kommunen. (det har jeg truet med engang da William gik i vuggestue, DET hjalp, MEGET hurtigt) Mvh Jane
Jeg har ikke børn, og ej heller pædagog, men jeg vil godt give mit syn med. Jeg synes det er ok at have konserkvens og handling, ingen tvivl om det, og i princippet synes jeg der skal være mere af det i mange hjem. Meeeen jeg går ike ind for at en pædagog sådan en dag som en børnefødselsdag gør så stort en forskel. Jeg synes man skal tage kampe på de rigtige dage, og sådan en dag er bare ikke dagen. Så jeg ville nok også nævne det i en pæn tone til pædagogen. Man kan jo faktisk sige rigtigt meget kritik så længe man ikke starter med at hive hovedet af vedkommende der skal have kritikken. Min egen mor har gjort lidt af det samme. Da min storebror var lille og havde børnefødselsdag, skulle de have pølser. Min mor havde sagt til de kære børn at de ikke skulle tage mere end de kunne spise, og heller ikke mere ketchup end de skulle bruge. Men en enkelt knægt trykkede jo bare så meget kechup lige efter, og da han ike kunne spise flere pølser fik han en ske så han kunne spise ketchuppet op. Muligvis led gjort, men knægten lærte det, og er flere gange kommet til min mor at sagt at han synes hun var styg, men at hendes pædagogik virkede og at han selv bruger den ind ind imellem, da det jo dybeste set er for dumt at smide mad ud. I princippet synes jeg det er forældrene der skal tage kampene der kan være med ens unger, + selvfølgelig opdragelse. Men oveni kan det faktisk p.sse mig rimelig meget at nogle unger igen og igen kan snørre deres forældre så de ikke spiser aftensmad, men sagtens kan spise fredags slikket som kommer på bordet senere eller bliver sulten sådan ca 10 minutter efter at ma har taget maden af bordet. Og lige på det punkt er jeg nok ikke såvoldsomt pædagogisk andet end jeg kunne finde på at ligge ungerne i seng sulten, til de havde lært at spise til spisetiderne, hvis der vel og mærke er nogle faster tider. Jeg gør det dog ikke med andres børn, og da jeg ikke har nogen selv endnu, er det jo ligesom ikke noget jeg har praktiseret tit.  Men tilbage til trådstarteren ?. Tag en snak med pædagogerne, og ser om I ikke kan finde en ordentlig kompromis så sådan noget ikke sker igen. Det skal jo trods alt være ordentlige sted at være for din datter
engang, til alle jer der har svaret!! Nu er jeg så lige kommet hjem efter en snak med den pågældende pædagog. Jeg har da fået læsset af, men føler desværre ikke, at jeg har fået så meget ud af det - en undskyldning blev det desværre ikke til. Hun kunne måske godt se, at hun havde handlet forkert. Men nu havde hun jo sagt til Emilie, at hvis ikke hun spiste pølsen, var der ingen lagkage. Så det var hun jo nødt til at stå fast på. Det er i princippet også helt korrekt - men efter min mening, er det altså pædagogen som gik langt over stregen med den udtalelelse - og det må hun så indse at hun gjorde, måske have lavet det om til at Emilie kunne nøjes med et par bidder eller hvad ved jeg, men i hvert fald have tilbudt hende et stykke lagkage på lige fod med de andre! Emilie var åbenbart begyndt af sig selv at spise af pølsen, så ifølge pædagogen troede hun jo, at Emilie godt kunne lide pølsen. Desværre tror jeg, at Emilie simpelthen er for genert til at sige, at hun ikke bryder sig om den - så det var faktisk flot, at hun spiste noget af den. Og ja - det var jo stressende med 22 børn osv, så måske fik hun ikke lige "læst" Emilie godt nok - nææ, det kan hun jo så have ret i   . Som hun sagde, var der andre der takkede nej til lagkagen - så hun var ikke den eneste der ikke fik. Men nok den eneste, der ikke fik tilbudt   . Jeg er bare så bange for - og ked af - at hun ikke føler sig godt tilpas, ved den næste fødselsdag. Syntes det er vildt ærgeligt, at når hun nu endelig er ved at falde til i børnehaven og erved at åbne sig, så bum - sker det sådan en ting. Så jeg er stadig sur og ked af det - syntes hun gik vildt over stregen. Men hun har talegaverne i orden, kunne måske godt se at det var forkert hvis Emilie vitterligt ikke brød sig om den pølse - men holder fast på, at når hun havde sagt A, måtte hun også sige B. (A skulle så slet ikke have været sagt!). Så ja, Emilie fik to straffe - først spist af pølsen hun ikke brød sig om, og så ingen lagkage. Som én skriver, er det jo faktisk flot, at hun spiste af pølsen og derfor burde "belønnes" med lagkagen. Hun havde sikkert heller ikke kunne spise hele lagkagestykket - men det er da princippet i det og børn æælsker altså de lagkager (i hvert fald med øjnene   ). Så åh, jeg har svært ved hvad vi mere skal gøre - for jeg følte lidt, at jeg talte for døve øre. Christine
Og jeg ville ALDRIG gøre det som din pædagog har gjort. Men hun har nok ret i at hun godt kan tage for sig af de søde sager, vi har også et par stykker som nægter al sundt, men glædeligt tager imod det søde. Og det smitter så tit også lidt af på de andre, jvis de får deres "vilje", forstå mig ret. Vi har noget der hedder efter hver fredag, der får børnene noget frugt o.l, sunde lækre ting... Og vi prøver så vidt muligt at holde fødselsdage på fredage, da børnene så alligevel er samlet på stuerne. (I den alder fritterbørn har,har de tit fri på deres rigtige fødselsdag,og er de der må de selvføgelig gerne holde den rigtige dag). Men som sagt så fredag er der sunde ting på menuen, og derefter fødselsdag, vi har 2 på min stue som ikke gider de sunde ting, undskyldningen er at de ikke kan lide det. Men hvis vi ved at barnet flere gange har spist den omtalte ting,så beder vi dem om at ihvertfald spise et halvt, før de får de søde sager. Og så plejer vi at snakke med mor og far når de kommer om de vitterlig ikke kan lide det eller? Hvis barnet nægter hårdtnakket at spise det frugt der bliver serveret, så tvinger vi dem ikke, og de får deres søde sager... Men igen bliver forældrene spurgt. Og tit er det bare barnets trods. Men hvis forældrene siger, nej det rigtig, det kan hun ikke lide, så skriver vi det bag hoved til næste gang. Jeg tror jeg ville nævne det for lederen, bare sige at det går dig på, og at det er pædagoisk forkert at som du skriver, faktisk straffe hende 2 gange. Hun burde belønnes fordi hun smagte på tingene. Du kan evt også sige at næste gang der er en ligende siotration, hvor hun ikke kan lide tingene, så kan de bare ringe til dig og spørge.
G Jeg studser virkelig over at en uddannet pædagog kan sige sådanne: "Men nu havde hun jo sagt til Emilie, at hvis ikke hun spiste pølsen, var der ingen lagkage.   Det er i princippet også helt korrekt" -nej det er i princippet ikke helt korrekt. Der er nogle børn, som løber om hjørner med de voksne -ja bestemt. Som fastansat pædagog eller medhjælper er det en del af ens opgave, at kende disse børn og dem som ikke er sådan. En stille pige er næppe af denne natur og slet ikke din datter som du beskriver hende. Ergo må den voksne istedet lære børnene at tage ansvar for sine handlinger og hvor tid ser vi ikke voksne kræve en undskyldning af børn =børnene skal erkende at de har taget fejl? Hvorfor må den voksne så ikke sige, "hør Emilie, jeg kan se, at jeg har taget fejl. Selvfølgelig må du gerne få noget kage, selvom du ikke har så meget lyst til din mad i dag. Har du lyst til din madpakke og noget kage derefter?" -eller noget i den stil. Jeg siger da også undskyld til min datter og håber, dermed for det første at tage mit ansvar og derefter at lære min datter, at at sige undskyld er rart og sundt, samt at det er naturligt at tage fejl, men at man skal stå ved det. Min datter er en glad veltilpas pige og hun løber ikke rund med mig, bare fordi jeg er mit voksen ansvar bevidst (og bedvidst om hvornår jeg vælger at bruge min magt og ikke gør). Nu er min datter kun to år, så ofte er min undskyldning enkel, "undskyld Lea, mor har taget fejl. Du må godt (eks.: selv tage sko på, så travlt har vi heller ikke/eller få en is I DAG eller hvad det nu måtte være. Om mit argument for is er, det er varmt, væske, jeg har selv lyst eller det er længe siden sidst eller hvad det nu måtte være, er ligemeget. Jeg kender argumentet). Jeg troede ellers de pædagoger var så vilde med Jesper Juul der snakker om det kompentente barn, at de voksne skal erkende deres fejl. Og nej, det betyder bestemt ikke, at børn skal bestemme i hjemmet, institutionen. Jeg er ikke pædagog, men efterhånden har jeg noget erfaringer som medhælper og har altid deltaget i den pædagogiske debat. -også hjemme hvor min kæreste læser til familieteaupeut og jeg ofte læser med på sidelinjen. Men du må gøre op med dig selv, om du kan kommunikere mere om denne sag, eller om du nu føler dig rustet, skulle der komme en anden gang. Din dårlige samvittighed skal ikke blive ved med at nage dig. Lav istedet for en mini lagkage med din datter eller gå en tur med hende.
skriver, har jeg også svært ved at forstå, hvorfor en voksen ikke kan tage fejl. Det kan da ikke undgåes i arbejdet med børn, at man får lavet nogle fejl. At være en troværdig voksen og et forbillede, handler da i høj grad om at erkende evt. fejl. Du kan evt. vælge at gå videre til bestyrelsen. Bede om at de snakker om deres syn på disse sager. Ellers ved jeg ikke helt hvad du skal gøre. Gå til lederen?
Kilden, hvor var det bare godt skrevet   - du har netop ramt rigtigt! Gid jeg havde læstdit indlæg før samtalen med pædagogen, for jeg syntes virkeligt at du rammer plet!!! Christine
Må altså lige komme med et pip: Jeg forstår altså ikke at det er så skide vigtigt at spise op. Jo selvfølgelig skal man lære ikke at tage mere hen på tallerkenen end man kan spise og man skal have ro til at spise, men altså, hvorfor skal man spise op hvis man kan mærke at man ikke er mere sulten? Hvorfor må man ikke sige at man ikke kan lide maden hvis man har smagt på den? Her hos os kan man ikke sige at man ikke kan lide maden uden at have smagt, og det er ikke en mikro haps, men har vi vurderet at vores børn har smagt på maden og de siger de ikke kan lide det, jamen så er den ikke længere. så kan de ikke lide det, færdig! Jeg vil da mene at når din datter har spist en halv pølse så ved hun også om hun kan lide den eller ej, og så er det da ok at sige "jeg bryder mig ikke om den" eller som hun måske har sagt, hvad børn jo gør: "Jeg kan ikke spise mere = Jeg kan ikke lide den". Hilsen Jette
       ...Der gav du altså mig noget stof til eftertanke! -Super godt skrevet, og hvor har du ret! 
ved du hvad.. jeg var blevet edderspændt rasende.. !!! synes det er såå lamt! det er små børn.. og det er bare ikke iorden at alle får lagkage uanset hvad.. en pædagog overfusede også min bror, hun havde bare ikke set at min mor stod der.. UUPS!!
*mener at alle får lagkage undtagen en*
Det var også en skam jeg ikke fik skrevet før. Var simpelhen nød til at tænke mig godt om inden jeg svarede. Nogle gange bliver der jo stillet noget gode og spændende spørgsmål herinde, som kan give lidt debat, men som også kræver begrundede svar. Som regel giver disse indlæg os stof til eftertanke og udfordring på vores holdninger. Dit var et af disse. Hvad angår at skulle spise op og sådan, har jeg selv været det man kalder hamrende kræsen. Til sidst gav min mor op. Pædagoerne i min børnehave fik lov til at lade mig sidde ved bordet efter de andre var gået fordi jeg ikke fandt maden appititvækkende. De gav også op, jeg var ikke til at knække. Stædig som bare fanden, eller bare med et sundt selvværd. Efter dette har jeg langsomt selv valgt at smage på maden, da det har vækket min nysgerrighed, hvad jeg gik glip af. (Læs: det må smage godt når de andre sådan nyder det der mærkelig noget). I dag er der ikke mange, som ville kalde mig kræsen og jeg oplever yderst sældent, at jeg ikke kan lide maden. Og ja. Børn skal bekræftes i at acceptere deres mæthedsfornemmelse også når de er små og vi voksne forsøger at lokke dem med flyvmaskiner og ligende tiltag. Som voksne vil de være glad for at kende deres mavesæks kapacitet og behov. Sagt med andre ord, "er du mæt. Godt skat". Næste gang barnet skal øse op, kan man så fortælle at det skal tage lidt mindre end sidst. Som voksen kan man jo også tage to gange istedet for at fylde tallerkene helt til randen. Det sidste har faktisk været noget jeg skulle lære, for også at få tid, til at registrere min egen mæthedsfornemmelse.
Ej jeg får helt ondt i maven når jeg læser om Emilie og   for dine indlæg "Kilden". Jeg kan få helt ondt inden i når et lille barn for sådan en behandling. PUHA.
Husk nu at kom videre som forældre.. Altså få hende forklaret at det var træls og øv og bestemt ikke retfærdigt, men at det ikke behøver at være det samme til næste fødselsdag. Kan godt forstå hun blev ked af det, men hjælp hende med at komme videre 
... uge 7, fordi man regner fra sidste menstruations første dag, for der starter din næste cyklus. Man er aldrig helt sikker på, hvornår befrugtningen er sket, så derfor regner man fra et mere fast punkt.
I begge mine graviditeter har jeg haft meget stærke smerter i starten. I 1.graviditet var det med både feber og mavekramper, smerterne strålede kun ud fra den ene side. Jeg blev akut scannet efter en snak med vagtlægen, da han frygtede en graviditet uden for livmoderen. Det var det heldigvis ikke, og der er stadig ingen der kan fortælle hvorfor jeg har haft de stærke smerter. Jeg stoppede faktisk med at ride allerede i uge 7 fordi det gjorde alt for ondt, bare når hesten gik stille og roligt. 2.gang var det knap så slemt, men de var der stadig og også kun fra den ene side. Jeg synes at du skal kontakte din læge, så du kan blive undersøgt. Forhåbentlig er det som min historie, i værste fald er det en abort eller den sidder uden for livmoderen. I begge tilfælde bør en læge være taget med på råd.
lægen, som du også selv nævner. Jeg er gravid for første gang, der jeg var ca. 7-8 uger henne, fik jeg ligament-strækninger i underlivet.Som du selv skrev, udvidelse af ledbånd mm. Det gjore bare så ondt, at jeg lå ned og krøllede sammen, nogen gange i halve timer, andre gange 5 min, svingende fra dag til dag. Dette holdte op senere i forløbet. Jeg har aldrig lidt af mens-smerter, men tror det kan sammenlignes med kraftige mens-smerter. Pøj pøj. Hilsen Tina
gode svar, så er jeg i hvert fald ikke ene om de smerter, altså behøver det ikke være alvorligt. Jeg skal til læge her kl. 10, og ha taget en urinprøve samt evt. gyn.undersøgelse. Hvad jeg kan regne mig til, så er jeg midt i uge 6. Tak endnu engang for jeres tid, Tine
Jeg fattede det heller ikke i starten, og var selvsagt hammerforviret. Du er sådan set gravid fra den dag hvor du får din mens. Ægget bliver så ikke befrugtet før 14 dage senere. Læs mere her: 
jeg vidst fat i det   tror jeg nok. Min periode nu, hedder 7. uge, men faktisk er jeg kun i uge 6+3, vil jeg tro. Dejligt og læse, for på dette tidspunkt, er smerter åbenbart ikke unormale. Nu vil jeg smutte i bad, så jeg kan komme til lægen. Tak for jeres svar, det er et virkeligt rart forum og være i!!!  Tine
Jeg er også i den situation at være blevet gravid og jeg oplevede også smerter underlivet kort tid efter jeg testede positiv. Det føltes akkurat som mens.smerter og jeg fik også at vide at det er meget normalt. Jeg troede flere gange at nu kom min mens. Men det gjorde den bare ikke. Nu er jeg i 8. uger og underlivssmerterne er der ikke længere, de er til gengæld blevet afløst af en voldsom kvalme stort set hele tiden  Pøj pøj med det 
Den vagtlæge jeg snakkede med igår, sagde, at det absolut ikke var normalt på denne tid. Måske hun bare ikke rigtig har vidst, hvor langt jeg var henne. Tine
Min læge sagde det var ganske normalt. Mine smerter føltes som om nogen stod og trak/nev i mit underliv. De var ikke voldsomme så jeg måtte lægge mig ned eller lignende, men de var der. Men spørg din egen læge nu du skal derop. Jeg skal selv til første undersøgelse i eftermiddag og er godt nok spændt  Iht. de terminsudregninger jeg selv har foretaget via nettet, skulle terminen være 31.12.08.... Men det er jo så ikke ret mange der føder præcist på terminsdatoen.
været ved lægen. Og jeg ER gravid i uge 5+1. Han var ikke urolig, jeg skal bare lytte til min krop, og passe på. I næste uge har jeg tid hos en Gynækolog, hvor jeg skal have en livmoderhalskræft undersøgelse. Han synes stadig jeg skulle tage derned, og i det mindte få tjekket, at ægget ER i livmoderen. Tine
Tillykke med graviditeten  Sådan en var jeg også indkaldt til inden jeg fandt ud af at jeg var gravid., men min læge frarådede mig at få den foretaget, da hun ikke mente det var sundt at rode for meget i understellet når nu man forsøgte at blive gravid. Dog skal de jo alligevel ind og kigge idag, når jeg skal til første undersøgelse, så det går vel ud på et...
Jeg har i begge mine graviditeter haft kraftige mens smerter, og været død nervøs. I den første graviditet havde jeg oven i købet 2 blødninger. Trods dette er der kommet to sunde og raske drenge ud af det. Menssmerterne kan skyldes ligamentsmerter eller at din livmoder er én af dem der trækker sig sammen i tide og utide. Lidt a la plukveer. Det var den forklaring jeg fik til skanningen, hvor hun kunne se en meget aktiv livmoder. For mig er det forsvundet hen omkring uge 16-17 stykker, hvorefter alt har været helt efter bogen. Vagtlæger skal man ikke regne med, de ved ikke altid hvad de taler om  Håber at alt er i orden. /Bluebell
Hvor er I søde  Jeg tager den med ro, og må holde smerterne ud, når de kommer. Tager til den Gyn i næste uge, og så må vi tage den derfra. Dejligt med lidt hjælp fra jer  Tine
Står der ikke i din indkaldelse til gynækologen at du ikke skal komme hvis du er gravid? Jeg fik en indkaldelse til screening for livmoderhalskræft fra sygehuset sidste år hvor jeg var gravid. Der stod i brevet at jeg skulle rette henvendelse til dem hvis jeg var gravid, for så kunne men ikke lave screeningen. Men denne screening skulle min egen læge godtnok foretage, så det kan være det ikke er det samme vi taler om? Men det ville da være rart nok at få konstateret at graviditeten sidder inden i livmoderen og ikke udenfor. Fik selv konstateret min 2. graviditet i forbindelse med en undersøgelse for kræft i æggestokkene, hvor jeg ikke selv var 100% sikker på om jeg var gravid, da jeg var gået 2-3 dage over tid, og mens sagtens kunne være forsinket pga nervøsitet for undersøgelsen.
Jeg har også de her mens lign. smerter, og ind imellem gør det så ondt at jeg krøller mig sammen på sofaen. Skal til første undersøgelse imorgen og efter egen beregning er jeg 7+6 idag, med termin 1/1-09 Håber bare det er livmoderen der udvider sig og at smølfen bliver derinde, for den er længe ventet  Held og lykke med jeres graviditeter 
der. Men min læge sagde, at jeg bare skulle tage afsted alligevel, og først fortælle det, når jeg var ankommet. For hvis Gyn´en ikke vil undersøge for kræft, kan hun lave den anden undersøgelse på mig. Tak, og i lige måde  Tine
om at genoprette efter en almindelig vaginal fødsel. op til et år (sagde min læge), med jævne rigtige knibeøvelser   meget irreterende og især når man er vant til, at kunne tage sin bækkenbunds styrke forgivet. Væk er den lykkesagelighed. Giv ikke op og få evt tjekket et par gange med mellemrun om I får rigtig fat. Muskelerne bliver forstrukket under fødslen. Nogle mere end andre. For mig var det vist rigeligt. Det eneste jeg frygter ved min næste fødsel er faktisk dette.
... da ikke vente 8 uger med knibeøvelserne, og jeg flækkede altså også hele mellemkødet og en del af ringmusklen  Men det er også vigtigt at huske at knibe, når man skal hoste/nyse/løfte. Og så er det mindst lige så vigtigt, at kunne spænde af i bækkenbunden.
Hvor står der henne at nogen af os skulle vente 8 uger med at begynde med knibeøvelserne?? Eller er det ikke det du mener? Jeg har sandelig lige fra dagen efter fødslen, lavet dem. Ikke så mange i starten, fordi især mit haleben var meget ømt. Jeg gik ikke i stykker i mellemkødet, kun lidt i de indre skamlæber, og lidt indvendigt. Har lige testet det med at "klippe strålen" her til morgen,og det kan jeg sagtens. Jeg kan også sagtens nyse og hoste uden problenmer. Jeg kan dog stadig hverken løbe eller hoppe, uden at tisse i bukserne. Synes altså det er lidt mærkeligt. Mette.
Ja så var jeg ved lægen idag til 8 ugers undervogstjek. Alt så simpelthen så fint ud som det kunne. Var helet perfekt, og alt det der. Så kom vi til at jeg lige skulle knibe sammen, og der grinede han og sagde, at med så stærkt et knib, så skulle man ikke tro at jeg havde født for 8 uger siden. Så det var jo fint nok. Spurgte ham så om, hvorfor jeg stadig ikke kunne holde på vandet ved lettere løb og den slags, det kunne han så ikke helt svare på, men var det stadig ikke godt om en måned, så skulle jeg komme igen. Så kniber videre, og håber det bedste... Mette.
vi har fået trampolin derhjemme..nu er Lærke så et år.. og jeg troede der var styr på musklerne men NEJ.. et par hop og jeg ku ikke holde på vandet.. hmmm så nu gør jeg det at inden jeg skal hoppe smutter jeg ind og tisser.. tager bind på og skynder mig ud og hoppe.. dog ikke så længe af gangen.. MEN efter kun en uge kan jeg mærke tydelig forbedring.. jeg skal jo lige koncentrere mig om at knibe inden jeg starter.. men det bedste af det hele.. det er sjovt og knægten elsker at hoppe med sin mor.. hermed en kæmpe anbefaling fra mig..
... Julie skrev:  Som jeg reagerede på. Jeg blev da kastet ud i knibene med det samme nærmest.
At jeg ikke skulle ride før efter 8 uger... Mette.
Hej Jeg er noget i vildrede om jeg får brug for min voksipose til næste vinter?? Jeg fik den af en veninde, men hendes bror skal have en lille her til juni og jeg blev naturligvis spurgt om jeg stadig brugte voksiposen... I år har jeg brugt den - men hvad med til vinter??? Eller skal jeg sende voksiposen retur, med tak for lån?? Til september/oktober vil kaya være 13/14 måneder... Hvornår stoppede I med at bruge voksiposen??
Min erfaring er, at de kan bruges til ca. 2 års alderen, men så kræver det en ekstra dyne/tæppe der kan bruges som "forlænger". Min søn på 17 mdr. bruger den stadig uden problemer, men var det vinersæson ville der være brug for en "forlænger". I øvrigt er der lavet en ny voksi der er længere, beregnet til de større børn. Hilsen Bluebell
mig at bruge dem til pigerne nu til vinter og den næste vinter også de er født 20. august 2007. William er fra 30 november 04 og han brugte den indtil han var over 2 år. -han var godt nok heller ikke tilfreds med at den ene af pigerne skulle have hans, men da de blev født gad han ikke rigtig sove til middag mere. Jeg syntes den er en fantastisk opfindelse. Ungerne putter sig til at sove inden man har fået snørret den sammen og de sover dejligt i den. :-) Kitt
med næb og klør. Hvis ikke dit barn er super langt kan du fint bruge posen til barnet er 2½ år.
Hvornår fik I indkaldelsen til NF-scanningen? Jeg er i uge 11+3 og har intet hørt endnu. skal jeg ringe derind mandag eller lige give dem lidt ekstra tid. NF-scanningen er så vidt jeg kan læses bedst i uge 11-13, så der er jo tid endnu.
Jeg ville ringe. Bare for en sikkerheds skyld. Kommer du for sent kan de ikke beregne korrekt. -Randi
Men ring derind for en sikkerheds skyld  Better safe than sorry!!
selv kontakte ambulatoriet og aftale tid med dem. Det ved ens egen læge og fortæller det til første graviditetskonsultation. Men det er forskelligt fra region til region, nogle steder får man brev og andre skal man selv kontakte dem. Måske det er pga strejken du ikke har fået brev, men du skal have NF scanningen selvom de strejker. Knus, Beagle.
Jeg var afsted da jeg var i uge 12+5, fik indkaldelsen et par uger før. Synes da du skulle ringe til dem, det er en fed oplevelse at SE der er liv. Mvh. Pia
Kan du forklare mig hvorfor NF udføres under strejken, det er da ikke livstruende?
De udfører NF, fordi det går ud over førligheden i et helt livsforløb og fordi der ofte bliver taget stilling til liv eller død efter en NF scanning. -har jeg ladet mig fortælle, af en som arbejder med gravide, scanninger og problematiske graviditeter. (noget andet er, at jordemødrene vist ville få svært ved at få sympati fra befolkningen, hvis nogle blev tvunget til at få et downs barn, imens andre før og efter strejken har fået tilbudt selv at træffe dette valg). Overstående er helt og holdent på egen regning. Som jeg kan læse mig til, herinde, bliver der ikke udleveret billeder og der bliver ikke kønsscannet til MD-scanningen (som de også foretager, trods strejke).
Det er ret forskelligt fra region til region hvordan de håndterer strejken. I region midt, regionshosp. Viborg, scannes man af en sygeplejerske. Da jeg var til MD kiggede hun gladeligt efter køn og trykkede lige så gladeligt på "print" knappen til billeder. Nogle steder er køn & billeder deres eneste mulighed for at manifestere at de strejker (mit gæt er at de trods stejke må arbejde alligevel, fordi de er for få til at opretholde et nødberedskab, men jeg aner det ikke), og de vil derfor ikke oplyse eller printe. I region midt (viborg) fik jeg brev samtidigt - altså uden at jeg selv skulle gribe knoglen og ringe- om NF og MD (holddakæft hvor blir man efterhånden skrap til sære forkortelser i denne fagre nye verden, griner!). Til gengæld skulle jeg selv kontake JM (som så stadig strejker her i reg. midt!)
Hej alle. Ja, nu er jeg jo så gravid, og der er ingen tvivl om, at barnet er ønsket. Og selvom jeg glæder mig, så kommer der ind imellem paniske tanker i mit hoved. Nogen gange er det som om, at det pludselig går op for mig, at jeg virkelig er gravid. Det er mig, der er gravid, ikke kun alle andre. Nu er det min mave, der vokser og bliver stor, og værst af alt: En dag skal jeg føde. Jeg kan næsten begynde at græde ved tanken om, at jeg skal føde. Tanken om en fødsel virker så voldsom, at det synes jeg slet ikke jeg tør. Men der er bare ingen vej uden om. Og så er det som om, at jeg føler mig fanget og trængt op i en krog af en ond ond fødsel. Hvis I forstår. Som hvis man sidder i rutchebanen i tivoli på vej opad, og pludselig kommer i tanke om at man ikke tør alligevel, men man kan på ingen måde komme ud af vognen, så man er nødt til at tage turen nedad i fuld fart. Jeg ved snart ikke hvad jeg skal gøre. Jeg har lidt svært ved at glæde mig sådan rigtig, fordi den dumme fødsel skræmmer mig så meget. Og ventetiden skulle jo gerne bruges på at glæde sig, ikke at frygte. Hvordan har/havde I det mht tanken om at skulle føde en dag? For et eller andet sted er det jo dumt, at de fylder så meget. Det bliver fødslen jo hverken værre eller bedre af. Hvad kan man evt gøre, for at lede tankerne væk fra fødslen? Åh hvor jeg dog glæder mig til det er overstået 
skal bare slappe helt af.. det gør slet ikke så ondt at føde som man skulle tro og har hørt.. jeg fødte hjemme på stuegulvet og det eneste smertelindring jeg kunne få var varmt vand.. så slap du bare af og prøv at nyde at være gravid og når den lille først er der så fatter du slet ikke hvorfor du var så urolig.. Og så et stort tillykke  TIna
Jamen det gør da ganske rædselsfuldt ondt at føde - men prøv at tænke på hvor mange kvinder der klarer det hver eneste dag og har klaret det i hele menneskehedens historie - så det klarer du også   . Din krop er skabt til det - og det ER bare den største oplevelse man kan forestille sig og vel også en lille pris at betale, når man tænker på hvilket vidunder man får som belønning  Jeg tror, at alle kvinder er nervøse over en fødsel, og det er bl.a. sådan noget man snakker med sin jordemoder om... Stort tillykke med graviditeten 
Først, stort tillykke med de lykkelige omstændigheder....  Jeg er også som du, en af dem, der har været og stadig er nervøs for selve fødslen. Nok mest fordi, det er første gang, man aner ikke hvad man kan forvente. Så jeg har gennem min graviditet forsøgt at flytte fokus på, hvor dejligt det er, at mærke at et lille væsen vokser og lever inde i min mave.  Et lille selvstændig væsen, med sin egen personlighed, det er da stort. Som giver en morsdagsgaver med tiden...  Og ja, som skal fødes, for at komme ud. Samtidig med at jeg frygter det, som bare pokker, ser jeg umådeligt meget frem til, at den lille bliver lagt op på min mave, og de fortæller mig at det blev en lille ??? (ved ikke barnets køn), vil gemme det til efter en "hård" fødsel. Så er der nemlig meget at se frem til. Og som mange siger, når først den lille er der, finder man ud af, at det har været det hele værd, og meget mere! Så måske du som jeg, kan flytte fokus, til det lille væsen. Og så give dig selv lov til, at frygte fødslen, istedet for at "hakke" dig selv i hovedet.  Det er jo egentlig okay at være nervøs for det. Utryg, bange, osv. Det har ihvertfald hjulpet mig til at være i rimelig okay balance, med barn, fødsel, osv. Kan sagtens følge dig. Håber de lyse tanker kommer til at fylde mere  Kram Heidi
at acceptere, det er ok, at være nervøs og uttyg ved tanken om den forestående fødsel. Lad være med at lade nogle spise dig af med, at det jo ikke gør ondt, der er ikke noget at frygte osv. Hvis DU er utryg, bange what ever, så er det ok! Du skal tage en snak med din jordemoder (måske læge pga. strejken). Det vigtigste er, at få det snakket igennem. Måske kan du melde dig til noget fødselsforberedelse (har ikke selv gået, så ved intet om det). Og for gud skyld, lad nu være at læse ALLE de skrækberetninger der findes. Det er altså kun en meget lille del der ikke går lige efter bogen. Men kan fortælle dig, at uanset antallet af fødsler er det vist meget normalt, at vi kvinder er spændte/nervøse for fødslen - det er jo netop en del af at knytte sig til det spirende liv. Prøv at give dig 5 min. hver dag, hvor det kun er dig og maven. Læg dig på sofaen og visualiser hvordan du forestiller dig det lille liv indeni dig ser ud - så kan du måske netop flytte fokus til den lile spire du bærer. Og så STORT tillykke med maven, det er da dejligt   Inden du får set dig om er det slut med maven, og du har den yndigste og mest bedårende baby i dine arme 
Jeg håber jeg kan trøste dig lidt med følgende ord. Jeg havde det præcis ligesom dig første gang jeg blev gravid. Har ikke tal på alle de gange jeg lå søvnløs om natten og tænkte og tænkte. Hvordan skulle det dog gå? kunne jeg overhovedet føde selv ( jeg var dog helt indforstået med at føde vaginalt), ville dåsen eksplodere   osv osv. Tit endte det med, at jeg skubbede tankerne væk. Det måtte jeg tage op igen når tiden nærmede sig fødslen. Og jeg tør (næsten) godt LOVE dig, at du bliver meget mere afklaret omkring fødslen, når terminen nærmer sig. Der er man efterhånden stor og besværet, og man har for længst mærket den lille sparke osv. Ja idet hele taget var jeg BARE klar til fødslen tilsidst. Det er du med garanti også, selv om det lige nu virker uoverskueligt. Skub tankerne langt væk og NYD din graviditet. Langsomt vænner du dig så småt til tanken om at skulle føde, og så vær åben over for smertelindring ( feks epidural, WAUW siger jeg bare ;0)) Og det bedste af det hele, så har de fleste kvinder faktisk lyst til flere end een fødsel, så værrer er det ikke ( siger jeg, der selv fødte i 3 dage, men glæder mig til den næste fødsel alligevel ;0)) tillykke med graviditeten herfra. Mvh fie selv med termin om 2,5 mdr
hos mig havde mit lægehus glemt at sende min jounal ind så det var meget akut jeg kom ind i uge 13
indkaldelse da der var sket en fejl mellem læge og sygehus, så jeg ringede panikslagen ind da jeg var i uge 11-12 stykker og så gav de mig bare en hurtig tid mener det var nogle dage efter... så hvis jeg var dig ville jeg ringe ind og høre (nu), chancen for der er sket en menneskelig fejl er der jo. mange hilsner mette pog frederik 17 mdr
Jeg ringede derind og fik afvide at min indkaldelse af afsendt i dag. Datoen lyder på d. 28.. Såvidt jeg kan regne ud er jeg da i uge 13+0. Lidt sent syntes jeg. Især nu, hvis terminen evt skal justeres lidt. Det er svært for mig at blive ved med at vente, har jo talt ned til denne scanning samtidig med at der er ekstrem meget frygt forbundet med den pga, sidste graviditet der endte med en udskrabning da en terminsscanning viste, at babyhjertet ikke slog. Men jeg er også en taknemmelig patient og hvor jeg priser mig lykkelig for at vi i dk scanner.
Har i dag modtaget indkaldelsesbrevet, hvori der står, at de gerne vil indkalde mig i min graviditetsuge 12. Hmm. Efter at have beregnet det mange gange er jeg altså i uge 13 den dag   . Har de ikke helt styr på det eller? (jeg bliver jo helt parnoid, eller lyder i hvert fald sådan). Ringer derind i deres telefontid i morgen, bare lige for at være sikker, da jeg har en tendens til bare at acceptere hvor jeg bør reagere, det skal så ikke lige være denne gang, jeg ikke lærer af mine fejl. Nogle ander som er NF scannet i uge 13?
Hej Kilden. Har du sagt til dem at sidste graviditet endte skidt? Og at du er nervøs for denne NF? Måske de kan fremrykke af den årsag - jeg aner det ikke! Terminsberegning er bare senest uge 20 fik jeg at vide. Alle gravide får tilbudt alle scanninger fik jeg også at vide. Så langt så godt - men da stadig ikke rart for dig at vente så længe, hvis du forståeligt nok er nervøs pga sidste gang! Ja, ring igen imorgen. De kan altså godt rode lidt i hvor langt man er henne, synes jeg.. Jeg er terminsscannet til termin 5. aug, og det passer nøjatigt med den dato jeg har opgivet for sidste mens første dag. Senere har jeg så opdaget i kalenderen at den dato jeg har givet er forkert! Og at de sætter min cyklus til 28 dage er også forkert.. Så nogle gange skal man lige have dem lidt i ørene, synes jeg. Sender dig lige et ventetids-trøste-kram.
Jeg er jo nok også en kylling, for jeg er bange for at skulle scannes denne gang. Total ambivalent: Jeg vil gerne have det overstået så jeg kan se et dejligt hjerte blinke. Jeg vil trække det længst muligt, så jeg ikke skal fortælle mig selv og andre, at jeg igen ikke duer som avlsmatriale  Så nu venter jeg og håber at de så i det mindste ikke strejker d 28. levende eller ej, jeg vil gerne have nogle billeder med derfra.
Jamen det er da helt forståeligt at du er ambivalent med det! Og når de skriver at NF scanningen skal være indenfor 11-13 uge, og du er i uge 13 til scanningen, så må det vel også være fuldt forsvarligt? Ellers ville de vel ikke tilbyde det... Det er jo ikke fordi det er umuligt at måle hvis man overskrider med 1 dag  Vi håber det bedste! Lige pludselig kommer dagen, og så er du scannet, og så ved du besked. Grav haven i ventetiden 
... at sådan en ting som fødselsforberedelse er opfundet  Dernæst betaler det sig nok, at overveje hvordan du vil reagere, når noget gør allerhelvedes ondt. Vil du have en hånd på panden? Nusses på lænden? Eller ved du med dig selv, at folk bare skal lade dig være i fred?  Få skrevet i din vandrejournal, at du er virkelig nervøs for fødslen, og sørg for at fortælle din jordemoder tidligt i forløbet, hvilke smertestillende midler du kunne forestille dig - en epidural skal anlægges rimeligt tidligt for at virke. Jeg vil ikke sige, at det ikke er slemt at føde. Det gør nederdrægtigt ondt, og jeg kan huske, at jeg tænkte "det her gør jeg aldrig igen!". Men jeg er såmænd klar til en tur til. Om nogle år  - Og det bedste - når babyen er ude, så stopper veerne med det samme, og så kan man klage mere over jordemoderens trykken på ens mave, end man gjorde over veerne 
Start med at acceptere, at det er okay, at være bange for fødslen, eller noget andet i forbindelse med en graviditet. En graviditet er sjældent kun præget af lyserøde drømme og forestillingen om, at alting er som en ugebladsroman. Det er den næppe og du forbereder dig selv på, at skulle være mor, at skulle føde, at skulle bekymre dig resten af dit liv, for dit barn. Det er naturligt, sundt og helt i orden. Snak med din læge om det, så du ikke går med det alene og det ikke vokser dig over hovedet. Jeg har her i min 3 graviditet haft en del bekymringer som jeg bare tyssede med. Da jeg endelig fik sagt det højt slog det mig omkuld, men det lykkedes mig også, at indse, at min frygt skulle anerkendes ikke forties. Nu glæder jeg mig bare over graviditeten, men nogle gange strejfer tanken mig da, kan jeg holde til at være mor til to? Kan jeg elske barn nr. to lige så højt som Lea. Taber jeg igen. Jeg brugte min læge, som var meget dygtig og saglig. Det var rart at høre fra en fagperson, at mine sindsyge tanker var okay. At det var okay at have "mørke" tanker, og at hun ville hjælpe mig med at holde øje med, de ikke blev til mere. (depression, og ligende). Da jeg fik den vished, forsvandt de mørkeste tanker som dug fra solen. nu er det bare en mors evige småbekymringere, som vi skal leve med, resten af vores moderskab   . Efter jeg fik Lea konkluderede jeg, at når man venter sit barn barsler man også med en evig bekymring der stiger og falder i intensitet resten af moderskabet. Noget min egen mor grinende kan bekræfte. Og jeg har da ofte sagt til hende, at hun bekymre sig for meget om os børn. Nu forstår jeg hvorfor   . Hun kan bare ikke lade vær!
Tak skal I have alle sammen. Jeg synes stadig det er unfair, at det kun er kvinder, der kan føde   Og jeg er stadig ubeskrivelig bange. Min første graviditet endte med en abort, og jeg tænker jo ind imellem, at det ikke engang er sikkert, at jeg kommer til at føde denne gang   Og så bliver jeg da ked af det. Men det er helt sikkert, at jeg skal have en epidural (tør ikke lade være), og så håber jeg, at det gør alting meget bedre. Jeg tør forresten heller ikke kejsersnit, så I kan nok se, at jeg har et problem 
Piratos: først af alt vil jeg gerne sige, at jeg forstår godt du er nervøs og bange. Og som nummer to vil jeg lige sige at jeg har aldrig hverken været gravid eller født, så jeg kan jo "sagtens" komme her og sige noget  Men jeg har det ligesom dig, jeg er fuldstændig skrækslagen for alt der hedder læge, sygehus, kanyler etc. Har faktisk præsteret både at kaste op og besvime af at være på et sygehus PÅ BESØG!! Lidt fjollet.. Og jeg har i mange år gået og sagt at jeg skal aldrig have børn, og hvorfor udsætte sig selv for den smerte etc. Man kunne jo altid adoptere hvis man ville have børn. Men nu er jeg blevet ældre, og jeg elsker virkeligt børn (er så også pædagogstuderende   ), og jeg har verdens dejligste nevø på 11 måneder. Og når jeg ser hans kærlighed til hans forældre og omvendt, så tror jeg da jeg vil have børn! Og den dag idag er jeg faktisk knap så bange for selve fødslen, tror da ikke det blir en dans på roser, men tror sq jeg kan gøre det hvis jeg vil  Nå, det blev et lidt langt indlæg, men nu kommer vi til det jeg egentligt ville skrive. hvis du er bange for selve fødslen, så prøv at tænk på den aller mest pivede kvinde du kender som har børn...... Prøv at tænke på at hun har født....... Og hvis hun kan, så kan du sq også... hver gang jeg tænker på at jeg ikke tør føde nogensinde, så har jeg tre bestemte pivskider jeg tænker på, og de har faktisk alle født.. he he.. Måske det også virker på dig  Men held og lykke med det, sørg for at tal med din jordmoder om det, kom i en god mødregruppe, og sørg for at anerkende din frygt istedet for at blokere den. Jeg ved i hvert fald at du nok skal klare den! Mange kærlige hilsner fra Stella.
Først: Tillykke med graviditeten. Vi glæder os til at følge maven  Dernæst må du tænke på, at hvis vi kvinder ikke kunne føde børn, så ville der dælme ikke blive sat ret mange børn i verden, hvis det var mændenes job. Se bare hvor ynkelige de bliver over en gang snot  Det er i orden at være nervøs/bange. Det var jeg også selv, men når man først står i det, så er der inegn vej tilbage og man får en kæmpe oplevelse ud af det.
alternativer til at skulle føde via åbningen mellem benene? Jeg har en drøm om at få det overstået med kejsersnit, når en gang vi planlægger at blive flere her på matriklen.
sige kæmpe stort tillykke Piratos 
... Et kejsersnit betyder jo bare, at smerterne og generne er der efterfølgende. De vil gerne undgå kejsersnit - det er bedst for barnet at komme til verden den rigtige vej. Og et kejsersnit   en operation med de farer en sådan altid medfører. Alt i alt er bedste sats at føde rigtigt, og så bestille alt hvad der er på listen over smertestillende.
Stort tillykke med maven  Kan godt følge dig i at være bange - jeg har dog ingen børn, er ikke gravid og har heller ikk planer om det lige foreløbig (skal også lige finde manden først   ). Jeg har altid sagt jeg ville ha kejsersnit, når jeg engang sku ha børn, men som en skriver, er kejsersnit jo en operation, og efter jeg for 3 mdr siden, var igennem en operation, og fandt ud af hvor mange gener sådan en gir en, og hvor længe man er præget af det, så skal jeg i hvert fald kun ha kejsersnit, hvis det blir nødvendigt. Og vi kan da allesammen klare det. Bare tænk på, når barnet er ude, og du får det lagt op på maven 
Da jeg ventede den første tog jeg 13 kg. på, jeg have det bmi på 24 da jeg blev gravid, og godt sportsstrænet (ikke et gram sad forkert) Jeg gik hjemme det meste af graviditeten, og da jeg elskede at bage, så bagte jeg en del kager og hvidt brød, og jeg selvfølgelig spiste. Hvilket resulteretde i at jeg fik dobbelt have og "BH-delle" samt håndtag over hofterne, hvilket jeg aldrig før har haft. Og det blev siddene efter fødslen, og jeg har haft meget svært ved at komme af dem dem. Især de 2 håndtag over hofterne. Jeg har altid været meget glad for at bevæge mig, hvilket nok var en af grundene til at jeg ikke tog mere på end jeg gjorde. Da jeg så i efteråret blev gravid igen. tænkte jeg famne nej. Det vil jeg ikke igen. Så jeg sendte mig selv på en meget sund kost, ikke af forveksle med slanke kur. Den hed ingen slik, tips, sodavand, hvid brød og kager. (Det kan mit barn jo alligevel ikke bruge til noget fornuftigt). Så jeg spiste en masse frugt, grovboller, fuldkornsknækbrød da kvalmen var værst. Altid grove grønsager til aftensmad. Jeg er faktis blevet rigtig god til at "skjule" grønsager i maden. f.eks. stammen på broccoli, pore og gulerødder blenet i millionbøffen eller lasanen, det kan ikke smages direkte, men øger sundheden betydelig. Samt motion, jeg gik en tur på 4 km 3-4 gange om ugen. (kan desværre ikke mere pga. begyndende smerter i understellet) Dette har resulteret i at jeg nu i uge 37 kun har taget små 6 kg. på. og det i betrakting af at mit bmi var 25 da jeg blev gravid. Ja, der var lidt at tage af, og det har min krop gjort. Så min røv, lår er blevet mindre, "håndtag" og dobbelthage er væk. Jeg er på ingen måde mager, underernærert, jeg er pæn slank med en stor mave. Der er rigtig mange der siger, at jeg bære min gravidtet pænt, og citat: "du er slet ikke så rund over det hele som sidste gang" Men da jeg kun har 2 graviditeter at bygge min erfaring på vil jeg gerne høre jeres. Er det muligt at styre sin vægt under graviditet, eller har jeg bare været heldig? (Jeg mener ikke det vand nogle er uheldigt at svulme op med, men den reguleret fedt forøgning)
Tjah, så fik jeg langt om længe arrangeret en ultralydsundersøgelse, hvor jeg jo forventede, at få at vide at gravideteten var gået til. Men sådan gik det ikke. Da lægen begyndte at scanne mig, fik vi med det samme øje på det lille foster og et lystigt bankende hjerte. Det må jeg indrømme var noget overraskende. Igennem de sidste par dage havde jeg forberedt mig på det værste og at mine graviditetsgener måtte være indbildske. Først fik jeg overbevist mig selv om at mine bryster ikke var ømme mere og idag fik jeg sørme tænkt kvalmen væk. Nu er det hele tilbage igen.  Nå men, gynækologen kunne godt se at der havde været en blødning, men det var ikke noget, der skulle betyde noget. I følge ham, var der i hver 3. graviditet uforklarlige blødninger, som absolut ikke var ensbetydende med jordens undergang. Så fik jeg jo selvfølgelig en lille besked om at tage det roligt og ikke forslæbe mig i de følgende dage. En besked jeg da egentlig godt kunne have brugt da jeg talte med den ÅNDSBOLLE af en vagtlæge. For jeg troede jo efterhånden så fuldt og fast på at det løb var kørt, at jeg overhovedet og aldeles ikke har skånet mig selv i de sidste par dage. I går var jeg på en større stroppetur med ungerne, hvor jeg var segnefærdig da vi kom hjem og idag har jeg såmænd bare brugt to-tre timer på at højtryksvaske svinestald........Genialt  Nå. Bedre sent end aldrig. Jeg må jo starte med at tage det roligt nu, men jeg har godt nok en kæmpe lyst til at kværke den vagtlæge, som fortalte mig at den omgang blod var en abort og at det var overstået med det.
hvor er det dejligt at der stadig er liv   håber resten af din graviditet må forløber uden problemer.... og så 
Jamen det var vel nok en positiv oplevelse ovenpå alt det uvisse og triste. Jeg selv havde vist den modsatte tur. Vi skulle bare lige til kontrolscan for at se hvor langt henne jeg var og så var den lille bebs i 9½ uge gået til og måtte fjernes. Øv sa. Så er det dejligt at høre det også kan ske den modatte vej Held og lykke. -Randi
Tillykke med den forsatte graviditet. Det er jo herlige nyheder. Lidt sjovt at dine graviditets tegn sådan kan tænkes væk. Så må vi se, hvornår de begynder at irretere dig, så kan du jo liiiige tænke dem væk igen og informere os andre om hvordan bagefter   .
Hvad ville du gerne ha lægevagten skulle ha gjort ved dig/fortalt dig? Lige frem at ville kværke ham er nok lige i overkanten, tænk hvis nu han bare havde sagt til dig at det sikkert var helt normalt og du så et par timer efter aborteret, så ville det HELT sikkert også ha været galt. Jeg blødte selv i uge 12 og da vi ringede til vagtlæge sagde han det som han mente det var, det kunne være noget helt ubetydeligt eller det kunne være starten på en SA. Jeg blev informeret om at hvis jeg fik ondt eller begyndte at bløde mere så skulle jeg regne med at fosteret var dødt og så skulle jeg tale med min egen læge. Jeg skulle ikke lægge mig på sofaen, men passe lidt på mig selv, men det er vel ren logik? Til sidst tillykke med graviditeten...... Louise
Jeg kan nu godt forstå du kalder vagtlægen for åndsbolle. Han burde have rådet dig til at forholde dig i ro og hurtigst kontakte egen læge for udredning, istedet for at gå ud fra det var en abort. Jeg har oplevet noget lignende bare hos egen læge ( som siden er skiftet ud). Kom i 6. uge med en blødning og han konstaterede at det sandsynlgvis var en abort. han lavde kun en GN undersøgelse på min opfordring og kunne fortælle at livmodermunden var let åbnet og begyndt at ændre farve tilbage til normal ikke gravid. Og så gik jeg hjem og troede jeg havde aborteret, med besked om at teste efter ca. 2 uger. Jeg blev ved med at bløde som menustration i ca. 2 uger. Alle tegn forsvandt undtagen ømme bryster. Da de ikke var væk 4 uger efter måtte jeg jo hellere tage en test. Og den viste positivt. Blev sendt akut til scanning og der var sørme en lille reje som nu er 1 md og 1 dag. Fik at vide det kunne være en tvillingeabort. Så godt du blev sendt til scanning så hurtigt. Jeg synes ihvertfald det var hårdt men selvfølgelig også dejligt at få at vide så sent.Man havde jo ikke taget hensyn i den tid.
Da jeg talte med den vagtlæge (som jeg fastholder er en åndsbolle), der fiskede jeg faktisk temmelig meget efter om det kunne tænkes at være andet end en abort, for jeg havde en ret klar fornemmelse af stadig at være gravid og derfor synes jeg det er ret træls kun at få at vide at det var en abort og at det -for at det ikke skulle være løgn- var overstået med det. Nu var det jo så sådan at den kære vagtlæge faktisk ret skråsikkert erklærede, at det var en spontan abort og at blødning og hvad der nu følger med var overstået, så derfor nærede jeg egentlig ikke det helt store behov for at ligge og ynke mig selv på sofaen, for hvorfor det? Livet går videre. Jeg blødte jo ikke og havde det rent fysisk ganske udmærket. På det punkt havde han jo ret - Blødningen var overstået, så hvad skulle jeg passe på, når jeg nu følte mig fysisk veltilpas?
jo ingen af os der ved hvordan du har formuleret dig da du skulle fortælle vagtlægen om din blødning, men hvis jeg var vagtlæge og fik en kvinde i røret der fortalte at blodet løb ned af benene på hende og hun var gravid så ville jeg da også som det første sige Spontan Abort. Hvorfor fisker du efter et svar isted for at spørge ham direkte om det kunne være noget andet når nu du havde en klar fornemmelse af at du stadig var gravid? Ingen har vist på noget tidspunkt sagt at du skulle ynke dig selv ved at ligge på sofaen, men hvis jeg fik noget jeg troede var en SA så ville jeg da rent automatisk lige ta det roligt de kommende par dage så kroppen lige kunne finde sig selv igen selvom der ikke var noget foster at skulle passe på. Jeg synes ikke vagtlægen har handlet forkert og havde han nu fortalt dig at det kunne være ganske normalt og du så få timer efter havde fået smerter og aboteret så havde HELVED jo også været løs - så ligegyldig hvad han havde gjort havde det garanteret været galt. /Louise
lad os lave en billedtråd (hvid det er tilladt i dette fora)hvor vi der er gravide er på ryggen af vores dejlige hyppedyr jeg ligger gerne selv ud med et billede taget i går aftes, hvor jeg har 19 dage til mit pks:   kom frisk med en masse gode billeder (og lad os holde den gode tone i dette indlæg tak) knuz anne
Hmm ikke lige til hest, men med hest - hvis det er ok: (hvis du altså har en lup  )  
har vist ikk lige nogen billeder fra jeg var gravid til hest. Men sjovt at se andre med deres maver på hesteryg. Jeg red helt frem til fødslen - eneste gene var en del plukveer, men jeg synes det var det hele værd.
Jeg er bare SÅ misundelig, bare i lige ved det. Jeg havde jo bestemt at jeg denne gang koste hvad det ville, ville ride (altså skridt og ture) men kvalme, og bækkenløsning og ingen rideklar hest satte en stopper for det ... øv. Så lad os se jer ombord på jeres dejlige heste så jeg kan blive endnu mere misundelig. Men fortæl da lige lidt om jeres hest også 
er en 18 årig raceren welsh pony- som bare er den skønneste pony - jeg kan lade hende stå i dagevis uden at hun er forandret næste gang vi rider ud (for vi rider kun skovture lige nu, også pga plukveer) hun er bare en ener det er da rart at at høre at jeg ikke er den eneste der rider på trods af graviditet.
for med tre uger til termin har keg måtte smide håndklædet i ringen og stoppe ridningen.. Men jeg har da nogen meget nye billeder af mig ved siden af mine to prinsesser En meget tilfreds lille limer, som elsker en mor der bare kysser og krammer   Og en lille Lichi som heldigvis ikke kender til andet en kysser og krammer, så hun savner ikke rideture eller andet  
Hvor er det bare nogle gode billeder   det første! Dejlig stemningsfyldt og bare rigtig godt "fanget"  Bliver jo helt i sommerhumør af alle de gule mælkebøtter i baggrunden!
Hvor er I kønne, Limelight!
tusind tak for jeres søde kommentarer.
garanteret ret i - altså at man for en stor del selv er herre over, hvordan man tager på. Hvis ikke jeg havde haft rygrad som en kop kakaomælk (mmmmmm kakaomælk!!) så havde jeg ikke taget 9 kilo på her i 24. uge... Selvom jeg er inden for normalen ved jeg da godt, hvis skyld de fleste af kiloene er - jeg har et ret unuanceret forhold til småkager og koldskålscrunch!!! (og altså kakaomælk!   )
Ja som overskriften hentyder har man også som gravid et ansvar for hvad man indtager. I min første graviditet tog jeg meeeget på. Ud fra devisen om, at må jeg ikke liiige smage denne når jeg er gravid, så må jeg jo aldrig   . Kiloerne røg af under amning, men da jeg stoppede med dette kom der et par stykker tilbage (ca.5) da min mave skulle vænne sig til et mindre behov. Jeg vil lige tilføje at mine hovedmåltider var sunde, med dette er selvfølgelig ikke nok alene. Denne gang spiser jeg mindre og sundere, men ikke så diciplineret som dig. Pt glæder jeg mig til eksamens er ovre så der bliver tid til lidt løb eller gåture. Lige nu går min ikke-læsetid med madlavning og vores datter (som ikke gider passiviseres bag en cykel eller i en vogn så mor kan motionere. Jeg forstår hende godt). Christina:       . Hvad er der med de der chokolade ting? 
jeg bestemt! I min første graviditet tog jeg ca 20kg på, jeg eeeelskede chips og piratos! Jeg er stadig ikke kommet af med de sidste mange kg  Her i den siste graviditet endte jeg med at tage 8kg på, og det skyldes nok at jeg var meget påpasselig med hvad jeg spiste - det var først den sidste måned at jeg slækkede gevaldigt, og der røg 3kg. på jeg nok godt kunne have sluppet udenom. Her 3 uger efter fødslen vejer jeg 3kg mindre end før jeg blev gravid, det er en fed fornemmelse i forhold til sidst hvor der jo sad betydelig flere. Jeg ved godt, at mine fedtdepoter flyttede rundt på sig under graviditeten, og at jeg ikke skulle opbygge fedt, men stadig tror jeg det er fordi jeg tænkte mig om inden jeg proppede noget i kæften.. Så keep up the good work! Sund kost og motion plejer ikke at skade nogen 
ja, man kan da bestemt selv styre det meste af vægtøgningen hvis man har mulighed og rygrad. Ved josefine tog jeg 30 kg på, det var bla fordi jeg de sidste 6 mdr sad stille stort set hele dagen pga uddannelse, er normalt meget aktiv både på arbejde og i fritiden så dette kunne min krop ikke lige klare, selvom jeg faktisk spiste mere sundt end før jeg kom på skole. Nu venter jeg nr 2 og er i ca uge 22 og først nu begynder vægten at bevæge sig lidt pt ca 1 kg, men jeg forventer at få meget vand i kroppen da det også så småt er beyndt at vise sig om aftenen...
hvis man har rygrad (som indlægsskriver har)kan det lade sig gøre. jeg spiser selv sundt og havde faktisk kun taget 5 kg på i uge 30- men så kom der lige væske til, og det kan man altså ikke styre overhovedet. vægten siger 10 kg nu og mit pks er en uge væk nu- så mon ikke det meste er baby og væske?? det dfår man jo at se bagefter hvor meget der rasler af. mht vand i kroppen føler man sig bare som micheling manden.- huden er helt spændt ud og man kan lave "trykmærker" alle steder på kroppen og jeg har ellastikker om håndled og ankler hvis jeg flexer- det er klamt
også barnets vægt.. spiser man for to, så bliver barnet ofte også det større, spiser man lidt bliver barnet ofte lidt mindre. så jo, man styrer i nogen grad selv tingene, men selvf. er der også andre ting der spiller ind. Men det siger jo sig selv, spiser man enormt meget eller for usundt, så tager man jo meget på, og dermed tager barnet også mere på, end hos dem der spiser ganske normalt. Det er egentlig ret logisk   mette
Den teori holdt ikke her. Jeg har haft to meget forskellige graviditeter mht til indtagelse af føde - og begge børn var lige store på nær 100g.
det er på 7 graviditeter, da jeg nævnte det for en jdm, sagde hun at de i de fleste tilfælde passede meget godt.. som jeg skrev var det jo heller ikke altid at man kunne regne med det. Mette
Er i uge 23 og jeg har ikke taget på endnu i denne graviditet. Desværre har jeg så heller ikke tabt mig fra den sidste, så heldigvis kan jeg sige, og håber bestemt ikke at tage på.
Jeg er ikke helt enig. Jeg har en krop, som reagerer kraftigt på hormoner, og det er med vægtøgning (6-7 kg) allerede i 10-12 uge! Og det har været gældende alle 3 gange jeg har været gravid. Den første gang svømmede og red jeg meget i staten og prøvede at leve sundt - men min mave fordøjede min mad i løbet af 2 timer for et stort måltid... Og så kunne jeg bruge timer på at prøve at kaste ingenting op. Derefter bækkenløsning, så det begrænsede aktiviteten, men jeg tror at grunden til at jeg tog 25-30 kg. på begge gange og 6 kg med den jeg mistede i uge 12 har for en hel del af det været hormonerne. Derefter manglende motion og tilsidst var jeg jo så også ligeglad med hvad jeg spiste - der vejede jeg jo alligevel 20 kg for meget. Jeg kan se det nu hvor jeg har skiftet P-pillerne ud. Der er jeg for første gang tilbage til den vægt jeg havde før jeg fik børn. Ellers har jeg kæmpet forgæves i flere år.
Jeg ved ikke så meget om det, da det er min 1. graviditet. Men min Bmi var på 21, da jeg blev gravid, jeg er nu i uge 22 og har taget 3 kg på. Jeg spiser alt andet end fornuftigt, jeg drikker cola hver dag, spiser stor set is hver dag og spiser hvidt brød hver dag. Jeg tror dog at jeg må have tabt mig andre steder på kroppen, fordi maven er der da og jeg har også fået håndtag, eller lad mig sige det på en anden måde, min talje har flyttet sig opad  Hilsen Marianne
En ting er vægten, men hvad med vandet i kroppen? Kan man 'bekæmpe' det?
kan ikke 'bekæmpes' desværre 
får gravide det egentlig?
på det med vægten. Ikke 100%, men stor indflydelse. Jeg havde i uge 28 taget 5-6kg på, da jeg fik konstateret graviditetsbetinget sukkersyge. Selv var jeg godt tilfreds, havde spist nogenlunde fornuftigt, undgået for meget usundt, men da jeg af natur, er madglad, slikglad, kageglad, osv. har jeg nemt til fristelser. Så inden jeg blev gravid, kan man vist godt sige, at jeg var i god foderstand  Jeg fik så meget en meget stram kostplan, som skulle holdes, ingen sukker, masser af grøntsager, og en masse andre ændringer. Jeg fik af vide, at jeg gerne måtte begynde at tabe mig, når jeg blot fik de nødvendige grøntsager, og mine vitamin og jern piller.  Jeg er pt. nu (er i uge 35) oppe på 0-1 kg plus, fra min startvægt inden jeg blev gravid, men andre ord, har jeg nu tabt mig 5-6 kg. Samtidig med at baby er vokset, osv. Babyen vejer i sig selv ca. 2800gram på nuværende tidspunkt. Jeg føler mig rigtig godt tilpas, og er spændt på, at se, hvad vægten siger, når jeg har født og ammer  Vand i kroppen, kan man desværre ikke regulere selv. Men hvis det er meget slem, skal man lige snakke med sin læge om det. Der kan jo være forskellige grunde til at man danner vand i kroppen. Kram Heidi
...at du har ret. I hvert fald så langt som for os, som ikke får en eller anden sær trang til flødekager  Jeg tog 10 kilo på, og de røg af igen med det samme efter fødslen. Amningen har nappet yderligere seks kilo fra min før-fødselsvægt, og når Emma er så stor, at jeg begynde at motionere, håber jeg at komme helt ned på min drømmevægt = omkring 60 kilo. De første tre uger af min graviditet kunne jeg ikke holde mad i mig. Overhovedet. Kiks og cola gik det med, men alt andet røg op igen. Hvis det overhovedet kom ned  Jeg spiste ikke mere end jeg plejer under graviditeten og har heller ikke gjort det efterfølgende.
Jeg er så en af dem der har taget meget på ( ca 22 kg ) dog er der mange der siger at man ikke kan se at jeg er gravid, når man ser mig bagfra. Det skal måske også nævnes at jeg da jeg blev gravid havde et BMI på 17, så det er ikke verdens undergang at jeg har taget så meget på. Jeg har spist det jeg har haft lyst til. havde jeg gået mere op i hvad jeg puttede i munden havde jeg sikkert ikke taget så meget på. Men nu har jeg heldigvis noget at tærre på når jeg skal amme. Jeg er i dag 40+1
Ærlig talt hvad havde der været galt i at blive gal over hvis det modsatte skete? Man ringer til vagtlægen for at blive beroliget, for at få fakta at vide, for at blive set på. Ikke for at blive affærdiget på den måde. Nu er det muligvis en ganske dagligdags ting for dig at være gravid, men for andre er det en stor ting og i den forbindelse har man bare ikke brug for et "nå, du har nok aborteret. Det var da godt nok ærgerligt." Og når man i mit tilfælde, rent faktisk stadig var gravid, så synes jeg da det kunne være relevant nok at få det at vide, så man kunne forholde sig til det faktum, at det måske ikke går helt så godt som forrige gang og at man måske skulle sætte tempoet ned.
Ja ja en dagligdags ting at være gravid bare spar dig   , jeg har et barn og venter nr 2, og ved du hvad jeg blev sgu ked af det da jeg troede jeg skulle igennem en abort, men lægen var meget ærlig over for mig og sagde at jeg skulle frygte at det var gået tabt, jeg er da så bare glad for at den blev i mig. Jeg ringede ikke til vagtlægen for at blive beroliget, men for at få at vide hvad jeg kan forvente. Og hvis den vagtlæge som du talte med mente at det var en abort der var ved at ske med dig så er det vel fair nok at han siger det. Du var forberedt på det værste og blev glædeligt overrasket - glæd dig dog over det i stedet for. Han kunne godt ha taget dig ind og undersøgt dig, men det havde jo ikke forhindret en evt abort.
Nej, en igangværende abort kan selvfølgelig ikke stoppes, men en truende abort kan i visse tilfælde forhindres. -Og i et lignende tilfælde kunne det måske have været relevant at have været blevet undersøgt, så man kunne tage sine forholdsregler. Ville det ikke være bittert at få graviditeten dødsdømt af en vagtlæge telefonisk og så komme til scanning to dage senere og få at vide, at fosteret stadig lever, men at man er ved at åbne sig? Jeg er rent faktisk ufattelig glad for at tingene er gået som de er gået. Jeg ville bare have foretrukket at have fået nogle brugbare svar. At du også ville sige "spontan abort" ved beskeden om at en kvinde står med blodet løbende ned af benene er jo fint, men når man ringer ind til vagtlægen forventer man vel at blive taget lidt mere seriøst. Det er faktisk ikke ret lang tid siden, at jeg følte en umådelig taknemmelighed overfor to vagtlæger som tog min henvendelse om mit syge barn alvorligt, i modsætning til min egen læge som bare slog det hen efter at have set barnet. Barnet blev omgående indlagt og opereret og det viste sig under operationen at problemet var noget værre end først antaget. Vi bøvler stadig med det og skal til undersøgelse i dag og det er nok en af årsagerne til at jeg måske ikke har håndteret situationen helt så modent og overbærende, som du synes, jeg burde. Du må have dig en fortsat god graviditet....
.. heller ikke vagtlægens reaktion. Nu ved jeg ikke, hvad man plejer at gøre, men jeg ville da formode, at man normalt blev sendt til scanning. Simpelhen for at være sikker på, at alt er ude,   det er en abort. I øvrigt er det da almindeligt kendt, at blødninger ikke nødvendigvis er tegn på et tabt foster. Hvis jeg var dig, kunne jeg nok godt finde på at formulere en klage. Bare for princippets skyld.
Vatgtlæger kan man desværrer ikke regne med. Det kan jeg da ihvertfald bevise. Jeg mistede min datter da jeg var 28 uger henne. Jeg havede fat på 3 forskellige vagtlæger. Ikke en af dem ville se mig. Min egen læge blev ved med at påstå jeg havede lungebetændelse. Jeg er bitter på lægerne. Jeg kunne måske have haft min datter i live i dag hvis de gad reager og ikke bare drikke kaffe. Læger er vel ansat til undersøge en og ikke bare til at drikke kaffe. Hele min historie kan ses her
Kære Nusser12. Det er virkelig forfærdeligt at læse jeres historie. Vi føler sådan med jer. Det må være enhver gravids værste mareridt, I har oplevet.Det er virkelig ikke til at forstå at sådan noget kan ske i vores såkaldte velfærdssamfund. Det er virkeligt rystende. Jeg kan huske dengang man ringede til vagtlægen og så kom han hjem til patienten og tilså vedkommende. Nu skal man være heldig, hvis man som voksen får lov til at komme ind og blive undersøgt. Det er relativt nemt at få børnene undersøgt, men jeg er da ihvertfald en gang blevet skældt ud for at være overpylret med mit sløve 1årige barn, der kun havde 40,5 i feber og det INDEN at lægen begyndte at undersøge ham. Da han endelig fik lyttet til ham, kom der et "Han har lungebetændelse..."......ylret...Ja tak. Den omgang jeg lige har været igennem giver mig ingen lyst til at dele roser ud til vores fantastiske sundhedssystem: Efter at have haft den lille snak med vagtlægen, forsøgte jeg, da det var hverdag igen, at ringe til min egen læge, for at høre om hans tlf.svarer henviste til nogen specifik anden læge. Nej, der blev bare henvist til andre læger generelt og når man ringede til en sådan, fik man at vide, at man skulle have en henvisning fra egen læge og så var man jo lige vidt. Så forsøgte jeg at ringe til diverse gynækologer, men igen: " Henvisning fra egen læge"...ARGHHH Resultatet blev at jeg selv måtte betale for at blive undersøgt, men er det virkelig meningen nu? Hvad med dem, der ikke har råd til at smide 1000-1500kr på bordet for at få vished? /mh
Du kan også tro de kommer til at høre for alt hvad vi har været igennem. Vi får ikke vores datter tilbage af det. Men kan vi bare hjælpe en til at undgå at det samme sker igen så er vi glade. Så når vi lige har det hele lidt på afstand så bliver der klaget. Knus Anja
Jeg vil ønske jer alt mulig held og lykke med jeres klage. Det kan simpelthen ikke være rigtig, at man kan risikere at skulle opleve det, I har oplevet, i vores samfund. Det er simpelthen så rystende.
Hej Nu er det vist på tide at jeg viser lidt hud, i form af efterhånden tyk mave.. Først ingen mave.. 2 år gammelt billed   22+6   25+4   28+3   Er 29+1 idag, og maven er ikke vokset mere.. men 11 uger tilbage, gal det går stærkt nu, måske lidt for stærkt.. Syntes det er svært at indstille sig på at snart så er jeg mor, og skal tage ansvaret for en lille baby.. Mit barn.  Men dejligt bliver det, uden tvivl... Men syntes godt nok det er ved at være hårdt for ryggen, selvom maven ikke vejer det store endnu.. Sæt gerne dine mave billeder ind..
dog en fin lille mave du har dig der. Det er i hvert fald en rigtig drengemave. Spids og det hele... Nej det er ikke til at fatte, at man snart får ansvaret for sådan en lille størrelse. Jeg fattede det jo heller ikke før jeg sad med hende bagefter. Mette.
Tak  Ja det er meget mærkeligt at forstå, men håber det kommer, når jeg har født, som du siger... og alle andre.. Det hele er bare så uvirkeligt
Hvad vil jeres kommende barn hedde ????    
tage den alvorligt, men kun som en sjov måde at finde naveforslag på... den er da meget skæg, hihi! Især fordi jeg bare sad og kiggede og absolut ikke er gravid og barnet vil alligevel hedde hvv. Jonas og Marius 
Der er forhåbentlig I N G E N der tager den alvorlig !!!!!
Griner. Min IKKE gravide mave vil hedde Frederik 
... min ikke gravide mave vil hedde Ivar 
kære kloge kvinder nu er tiden kommet hvor jeg skal ud og have købt babytøj. barnets far og jeg bor jo ikke sammen og jeg er noget kun træt af ham for ikke at vise nogen form for interesse eller initiativ de forgangne 7 måneder. han har tilmed sagt nej til at køre mig på hospitalet til tjek en sen aften hvor lægen og jeg var helt bange for at den var helt gal. og hvorfor sagde han nej? - fordi han gerne ville i bad for han var lige kommet hjem fra træning. (læs kaffe klub i motions centeret) han nægter at deltage i forberedende indøb økonomisk. vi ender med at skændes vanvittigt hver gang vi ses eller snakker i telefon. (det lyder som om det er tit, det er en gang om måneden i snit) dette skyldes at jeg ikke længere opfylder rollen som hans nikkedukke. jeg har meldt ud at jeg ikke vil have ham med på fødegangen, det vil jeg simpelt hen ikke have da jeg bliver stresset og ked af af hans opførsel, og vi er slet ikke tæt nok længere til at jeg vil have ham der når jeg skal stå åben i den ende. der gik han helt i spagat men det må han selv om, for det er ikke åbent for diskution. jeg har tidligere forsøgt at snakke navn med ham, men dette kan ikke lade sig gøre, da han siger at for ham er det ikke andet end nogle celler der er ved at sætte sig sammen til en form inden i mig. hvordan skulle jeg kunne diskutere det? altså på en sober og ordenlig måde. som det nok begynder at stå frem for de snedige her, så er jeg selv i processen hvor jeg mener man bør være mentalt og praktisk, og han er helt bag ud af dansen. (dette er hans eget valg!) hvilket fører os frem til idag hvor jeg møder hans søster i brugsen.... hun spørger selvfølgelig en masse, og jeg fortæller at jeg skal ud og have en masse købt på fredag. nu går der så de berømte 10 minutter så ringer min telefon og ud af den brøler han så hvad @!#$ han ikke er budt med på fredag for. hvorfor er han ikke det? det er fordi jeg ikke gider bruge en hel dag sammen med ham, og fordi han ikke bare kan betale sig fra sit manglende engagement og sin rådne opførsel, og fordi han og jeg har helt hver vores idé om hvad der er økonomisk bæredygtigt, og det er   mig der kommert til at betale. (han er ekstraordinært glad for mærkevarer. og det skal være de dyre, så gad vide hvad han vil synes om at jeg vil købe tøj i bilka og H&M??) meeeeen......manden har jo nogle rettigheder....... Bør jeg tage ham med? trods alt? er jeg vanvittig af hormoner? er jeg urimelig? eller har jeg ret i at man ikke på en dag kan købe sig fri af 7 måneders ligegyldighed? for han vil helt sikert selv føle at sådan en dag kvalificerer ham til prisen "årets far". hvad skal jeg gøre?
Han har ikke tidligere vist interesse for barnet, og vil han købe ting til baby, kan han vel selv tage ud og købe dem. Vil ham med til sådanne ting, må han begynde at vise interesse for andet end sin egen lille navlepillende verden. Hyg du dig med at gå ud og købe ind til baby alene, og blæs på ham. Der er jo ingen der forhindrer ham i at købe babytøj alene.  Rettigheder, nej, ikke her. Aftal evt. en dag sammen med ham, hvor han kan komme med ud og handle ind, og gør det klart for ham, at vil han have mærketøj til barnet, er det ham der betaler det. God tur  - Salvia
DEt er dit og babys liv, og han har ingen rettigheder what so ever, hvis i ikke er samboende. Er statsamtet med i denne sag ? Sådan med hensyn til samkvem efter fødslen, børnepenge osv. Det er super godt at du står fast ved at han ikke skal være en del af din fødselsoplevelse. Jeg forstår dig fuldt ud. Hold fast ved et liv uden ham, så du og den lille kan få ro. Varme hilsner fyldt med overskud, sender jeg til dig Smil fra Gitte
kan pænt blive hjemme - men du kan jo sige, at han - efter aftale - altid er velkommen til at komme og vise dig alt det (lækre & dyre), han selv har købt 
som ellers var rimnelig meget interesseret i min mave og også var den der i længst tid har snakket om baby, gad altså heller ikke med ud og kigge babytøj/ting  Tror bare det ligger mere til os piger at forberede os på den lille  Sådan som du beskriver jeres forhold, ville jeg da tage en god veninde med istedet.
for jeres input! det er virkelig dejligt at se der er andre der ser det som mig. at han ikke har ret når han siger at jeg er hysteria og umulig af hormoner. han kommer sgu ikke med. færdig. og ja, vi har statsamtet med inde over til at udregne alt det der med pengene og samvær. men det er vel ikke en hel masse samvær de har i starten? jeg mener at jeg er jo ret uundgåeligt så længe det er min krop der leverer maden?
syntes han skal med.... Måske er det ENDELIg gået op for ham at der snart kommer et barn??
Jeg havde fand**me heller ikke taget manden med. For det første er der ikke noget hyggelige at gå at shopper til den lille ny. Man går og glæder sig og dankortet brænder i lommen. Og hvorfor skal sådan en drenge numse ødelægge det hele. NIKS Jeg er lige glad med om manden er ved at vågne. Havde han ringet mig op på den måde han ringede til dig så NIKS. Men havde han ringet og snakket pænt og endda spurgt pænt. Så havde jeg måske overvejet det. Men når man ikke kan tale pænt ja så må man undvvvære.. Jeg håber at du får en RIGTIG hyggelig dag og får shoppet en MASSE.
Hej alle HN forældre Jeg kender en dreng på 16 mdr. og jeg må indrømme jeg er en smule nervøs for hans udvikling, hvilket der er mange grunde til, men inden jeg starte en alt for stor lavine ville jeg alligevel høre jeres mening. Han er fra december 2006, han er en sød og frisk dreng som går fint, mener han tog de første selvstændige skridt omkring 1 års alderen. Jeg personligt synes ikke han snakker så meget. Man skal virkelig have stimuleret og leget med ham længe inden han begynder bare at pludre. Han kan sige Nej og mam, men det er også de eneste ord jeg har hørt ham sige. Han er såmænd kærlig nok over for de mennesker han kender. Men synes bare han snart burde snakke lidt mere. Man skal også overtale ham meget længe for at få ham til at vinke. Min opfattelse er lidt at der ikke er nogle i familien som stimulere ham. Han leger selv (eller slås med storebroderen), der er ikke nogle som øver ord med ham. I ved hvor man sidder og siger et ord med meget store mundbevægelser så han lære at efterligne ens mundbevægelser. For et par uger siden havde jeg ham med på legepladsen hvor han rutshede og synes det var evig morsomt. Da vi kom hjem og fortalte det var der ikke den store reaktion fra familien, jeg forventede lidt at de ville sige noget med: "Ja han elsker at rutshe", men jeg fik egentlig opfattelsen af at det var hans første gang. Jeg tror heller ikke han er i vuggesture ret tit, de mener altid han er syg, men vi har aldrig kunne se det på ham. Desuden sover han vist stadig i barnevognen dag og nat. Synes det er lidt synd han skal sove der om natten også, men er det igen bare mig? Storebroderen er den også galt med, han er 3 år og 5 mdr. Går i børnehave regelmæssigt. Han er meget agressiv og leger altid voldsomt. Han kan ikke sidde stille og lytte til en bog. Det foregår altid på et meget højt støj og aktivitets niveau. Jeg tænker bare lidt at det da også må være muligt at sidde rigtigt i sofaen og hverken slå eller bidde. Da vi en dag var ude at gå en tur spurgte jeg om han ikke skulle hoppe i den vandpyt forude. Han fattede slet ikke hvad jeg sagde. Jeg måtte nærmest vise ham hvordan man gjorde og så stoppede han jo ikke igen. Igen fik jeg fornemmelsen af at han aldrig har prøvet at hoppe i vandpytter (som 3½ års, det fatter jeg ikke) En anden ting jeg undre mig over er at jeg slet ikke kan få en samtale i gang med ham. Han kan svare i kortesætninger, men hvis jeg spørger hvem han legede med i børnehaven og hvad de legede, så kan han ikke svare. Jeg får aldrig et navn, nogle gang siger han lige far, mor og børn, men det er også det. Der er heller ingen forældre der hjælper ham på vej i at fortælle om børnehaven. Om de heller ikke kender legekammeraterne det ved jeg ikke, men det undre mig. Bør han ikke kunne fortælle en lang historie om børnehaven? Der er mange andre ting, hvor jeg godt er klar over den er gal, men lige de her ting, der er jeg lidt i tvivl om jeg overreagere, eller om jeg mener de bør kunne mere end de kan. Er der nogle som vil komme med et par input?
Min vil kun hedde: Scan mage igjen...
Ja altså min ikke gravide mave vil hedde Niels. Nu er det så bare sådan at hvis vi havde fået en dreng, så ville traditionen i min familie, at han skulle have heddet det. Meget mystisk og ret tilfældigt  Havde vi fået en dreng, havde vi altså ikke fulgt traditionen, for han skulle have heddet Kristoffer. Gad vide hvor mange tæsk vi havde fået af diverse familiemedlemmer. Det må vi så se til næste gang, for da har vi planlagt en dreng    Mette.
min IKKE gravide mave vil hedde Inge.. Total grineren.. Christine
Mon den ka se min mave ikke er gravid, for den kan da i hvert fald ikke finde på et navn 
men det er egentlig også ligegyldigt, for jeg har næsten besluttet mig uanset kønnet   og mon ikke englebarnet der komme ud i juli er enig med mig den første tid ihvertfald *GG*
er sku skøre 
har aldrig kunne lade sig gøre, ren og skær underholdning 
Sad og morede mig over satiren, men fik godtnok lige en overraskelse da analysen sagde "Ingrid" - netop dette navn og navnet "Sigrid" har jeg overvejet! Jeg er da totalt klar over at det er satire og jeg er IKKE overtroisk eller noget som helst! Ej, jeg må prøve igen, det er simpelthen for underligt.....!
Nu vil den hedde Steinar  Synes stadig det er for underligt det første, men nægter simpelthen at sidde med de store glo-øjne som jeg lige gjorde!! Basta!!
min ikke gravide mave rummer en Mona og en Lisa.............. Mona Lisa   
min lille dreng mener han skal hedde kaya eller elin og det synes hans mor ihvertfald ikke  godt det kun er satire
Min ikke gravide mave vil hedde Veronica. Ha ha studsede godt nok lige lidt.. Ha ha for det hedder min datter skisme 
min vil hedde milia.. Kommer hun bare ikke til, synd for hende   Hvor er det åndsvagt, men en sjov griner.
vil hedde Victoria... det kommer han så ikke til.
min baby vil hedder Karry   det kan godt være vi kommer til at snakke lidt mere om det inden vi er enige *GG*
well ... hun kan rende og hoppe.. hun kommer altså ikek ti at hedde vivian *GGGGG* // Silver child
Det forekommer mig at være umuligt at svare på dit indlæg - For du har noget viden / kendskab til familien som vi ikke har. - For nogle af de ting du skriver lyder ikke alarmerende. Min dreng er også 3 1/2 og nej han kan ikke komme med en lang historie om hvad han har lavet i børnehaven - Og da slet ikke hvis han ikke har lyst. Vel kan de fortælle noget, men skal oftes hjælpes igang / mindes om. Og han snakker ellers udemærket. Og at en 16 måneders ikke snakker.. Lyder også meget normalt i mine ører. Det er der jo kæmpe forskel på. At "øve" med barnet som du skriver, har jeg nærmest aldrig gjort. Dette er ikke umiddelbart måden de lærer at tale på. Men det lyder som om, at det er en familie du kun har lidt kendskab til? Barnepige feks.. Så er det endnu sværere for dig at gennemskue det. For måske han holder igen overfor dig? Prøver dig af? Etc etc. Bare en tanke.Vel lyder det til, at tingene ikke er helt "normale", - Bla det med barnevognen. Men det er altså meget svært at "dømme" over. Jeg ville nærmere se på, om der er kærlighed i familien. Knus, kys og kram.. Så pyt med om barnet stimuleres som du skriver. Men igen.. Hvem er vi at dømme   . Med mindre det er helt galt - Så må man jo melde familien. Eller komme med gode råd / input hvis man føler man har sådan et forhold til dem. I bedste mening -
tak for dit indlæg, det beroliger da lidt. Det er en familie jeg kender meget godt, og som sagt har jeg ikke fortalt det hele fordi jeg allerede godt ved at der er nogle ting som er helt galt. Det med snakken vil jeg så lige lade ligge lidt, jeg ved jeg nemt overreagere, også derfor jeg stak en finger her ind  Der er da kys og kram i familien, men på det seneste er det blevet til skrig, skrål, nej, råben, skælden o.s.v. Hverken jeg eller min kæreset kan holde ud at være der nede længere. Der er aldrig en hyggestund. De to brødre slås hele tiden, skubber og bider hinanden. Der bliver ikke længere sat grænser, så når vi siger fra (F.eks. over for at blive bidt i armen, ingen fødder med sko på bordet, beskidte gafler stukket i maven o.s.v.) så skriger den store og vi bliver synderen. Min største bekymring er at hvis jeg af og til vil i kontakt med den store (Både positivt og negativt) så kan han lukke helt af. Han nægter at lytte, nogle gange bliver han stille, men høre ikke, andre gange overdøver han bare. Det kan godt være rigtig mange gange på en dag og han bliver helt fjern i blikket. Jeg plejer at gå han og tage om ham (Bestemt eller kærlig afhængig af situatuionen) for at komme i kontakt med ham, men det er ikke hver gang det lykkes. Jeg vil gerne høre fleres unput omkring det, da jeg er lidt usikker på hvor meget jeg bør gøre og reagere. Det med at melde dem har jeg overvejet, men det er jo altid en svær situation.
snak med forældrene. Hvis du virkelig mener der er noget galt, så mener jeg at du bør tage en snak med forældrene. Måske er de også frustrerede over de to drenge? Måske ved de ikke hvordan de skal få vendt bøtten.. Men ellers hvis du virkelig er så bekymret, er det din pligt at lave en underretning til kommunen. Det er meget svært at finde ud af hvor tæt du er på denne familie - er det familie, venner eller??
Det er en del af familien, tæt på. Det er sådan et den yngste er frivilligt anbragt hos sine bedsteforældre og de har den store i aflastning også. Det er altså egentlig bedsteforældrene som er problemet. Moren er også et stort problem i forhold til den store, men hun har intet med den lille at gøre (Det er selvfølgelig også et problem i sig selv) En af grundene til at jeg ikke tør indberette det er at bedstemoren har så mange kontakter på kommunen gennem noget frivilligt arbejde og jeg er sikker på hun nok skal opsnuse, hvem der har sagt noget. Jeg vil gerne have andre synspunkter også inden jeg finder en måde at indberette dem på.
Må lige tilføje at det lyder som om du oprigtig vil det godt for børnene - Dejligt. Jeg tænker lidt at det lyder som mit hjem   Og nej, det mener jeg ikke. Men der kan være meget skrig og skrål med 2 børn i den alder. Kan huske da jeg ikke havde børn og var på besøg hos veninden med 2 små børn. HOLD da op, jeg syntes den var ret gal. Og hvor de larmede..! ( det gjorde de nu også   - Men ikke længere, nu de er blevet større ). Veninder kan vist også blive forpustet af at være hos mig.. Ja det kan jeg endda selv - Og jeg prøver ellers mit bedste. Måske det er ved at blive for meget for dem? Udkørte / har opgivet for en stund.? Selvfølgelig ikke optimalt. Måske den ældste lider af adhd feks? Måske han ikke føler sig hørt / set.. Der er mange muligheder og teorier - Og syntes også det bedste ville være at tage en snak med forældrene. På en rigtig rigtig pæn måde. For ellers kan du jo risikere at skubbe dem helt fra dig. Og selvfølgelig må og skal i sige fra overfor stikkende gafler etc. Folk må dælme gerne sige noget til mine, hvis de gør noget de ikke skal. - Og jeg ikke selv når at gribe ind. - Måske der ligefrem var en chance for at det virkede så.. 
Ja det ændrede jo lidt på det... Det du lige skrev.. Så tør jeg slet ikke komme med nogle bud. Det er jo en "extrem" situation for ethvert barn og man må næsten formode, at de skal reagere på en måde. Hensigtsmæssig eller ej. Dermed sagt at så kan den 3 1/2 årige jo nok ikke forventes at opføre sig "efter bogen". Er der ikke noget tilsyn? Men det er selvfølgelig ingen garanti.
Vi har også vendt muligheden for adhd et par gange. Jeg kender en anden pige med sygdommen og ham den store her virker til at reagere af og til i samme stil. Jeg ved godt børn larmer o.s.v., men det her er virkelig slemt. Der er bare det at har vi de to drenge selv, enten sammen eller hver for sig, så er der slet ikke det samme støj niveau og vi opelever dem egentlig heller ikke slås. I hvert fald ikke hvis vi tager dem med ud og lege. Jalouxien over hinanden legetøj forsvinder også. Det er ikke muligt at tage en snak med forældre/bedsteforældre. Min kæreste har forsøgt og det bliver taget meget ilde op. Vi har virkelig forsøgt at få dem til at sige nej over for moren til børnene engang imellem så de også selv kunne have en fri aften. De er trods alt oppe i 40'erne og 50'erne og jeg mener ikke det kan være rigtigt de skal passe tøsens børn 24/7. Bedstefaren er sågar på førtidspension af en grund, så at have to børn oven i er umenneskeligt. Desuden bliver bedstemoren megt fornærmet hvis vi siger det mindste. De var hjemme hos os i 10 min (bedstemor og den lille) i sidste weekend og da jeg for 25. gang sagde NEJ til den bette fordi han jagtede kattene, sagde hun at han altså ikke gjorde dem noget. Jeg forsøgte så at sige jeg kunne se mine katte var utrygge ved det (De forsøgte at flygte ind i de andre rum) mente hun stadig ikke det var et problem. Til sidste måtte jeg sige at jeg altså ikke ville have det. Det var mine katte og de er ikke vant til børn, så jeg brød mig ikke om det. Hun blev dybt fornærmet, og jeg endte med at lukke dem inde i et rum. Jeg kan forstå at de skal have noget tilsyn i næste uge, eller også er det denne uge. De har nemlig travlt med at få lavet et værelste i stand til den mindste. Han sover jo som sagt i sin barnevogn i køkkenet og har legetøjet i stuen. Men jeg tror at der skal være et værelse til dem hver hvis de skal have dem i pleje. Problemet er jo at der bliver ryddet op når folk fra kommunen kommer, så ser de ikke det rod de normalt lever i. Men jeg håber at kommunen på et tidspunkt kan gennemskue det hvis der er problemer. Hvis det en dag bliver for meget for mig må jeg jo tage en snak med dem om det. Jeg tror desværre bare aldrig at bedstemoren tilgiver mig igen. Jeg er sikker på de vil børnenes bedste, men som jeg ser det har de ikke tid, plads eller resourcer til at have små børn igen. Men de nægter at give dem fra sig. De lader dem kun passe hos sig selv, os, moren og et hold venner. De tilladder ikke at moren lader en af hendes veninder passer dem, og det giver altså ikke mange muligheder for dem selv. De er blevet meget blinde og det resulterer efter min mening også i at børnene ikke lære at begå sig blandt voksne mennesker. F.eks. det med gaflen, jeg spurgte min kæreste hvorfor han havde brune pletter på maven af sin skjorte og han sagde så han var blevet stukket i maven af en beksidt gaffel. Jeg svarede lige så stille at det var da godt nok ulækkert, hvor jeg så kunne se mormoren var dybt fornærmet. Om det er fordi hun egentlig godt selv kan se det er galt, men ikke magter at gøre noget ved det ved jeg ikke. Der er mange flere eksempler som dette, hvor de ikke får at vide det er forkert. Det vil sige de tror at ting som at stikke med gafler, bide eller rulle sig ind i de lange gardiner er helt ok. Den dag de får at vide at det ikke er ok, så forstår de jo ikke hvorfor. Det samme gælder det med kattene. Der hjemme må de gøre hvad de vil med kattene, men ikke hos mig. Og de kan ikke forstå forskellen. Nå det blev en lang en. Jeg er bare så frustreret efterhånden. Men måske jeg stadig overreagere.
være en undskyldning at du ikke tør fortælle kommunen om sagen. Jeg har virkelig svært ved at gennemskue det du skriver, så vil slet ikke begive mig ud i råd eller analyse af om det er normalt eller ej. Jeg vil blot fortælle dig, at det ikke skal være en undskyldning at mormoren måske finder ud af hvem der har underrettet. Du har nemlig mulighed for at være anonym i akterne - hvis du beder om det, og så må hun ikke få at vide hvem der har underrettet..
..er I kommet online?  Men Hanne - du ved jo godt, hvad jeg mener om det hele. Og husk på, hvad din mor sagde i bilen på vej hjem fra Flensborg. Hun har ret 
Det lyder meget indforstået??
..det også  Men jeg vil ikke "hænge familien ud" - da jeg ikke kender dem - men har flere hørt om flere ting fra Hanne af tidligere. Og jeg synes, at Hanne selv skal bestemme, hvor meget hun vil skrive om dem her på HN  Derfor mit korte svar.
Er nødt til lige at indskyde, at man på kommunen har notatpligt og hvis man har oplyst sit navn i en underretning - telefonisk, skriftligt eller personligt - så kan man reelt ikke være anonym. Der skal helt særlige grunde til, at man kan afvige fra dette. Vil du indgive en anonym underretning, så lad vær med at oplyse dit navn! Jeg forstår, at I er i en svær situation, hvor I gerne vil hjælpe drengene, men også er bange for at miste kontakten til dem. Det er kun jer der kan afgøre, hvad der er det bedste at gøre i netop denne situation - drengene har det selvfølgelig svært, da de vokser op under lidt anderledes betingelser, men man må have vurderet, at bedsteforældrene kan tilgodese deres behov. Måske det kan hjælpe dig at tænke over, hvorvidt drengenes helt basale behov tilgodeses og om du tænker, at de udsættes for vanrøgt, nedværdigende behandling eller andet som bringer deres sundhed i fare. Du er vigtig for drengene - du tænker på dem og VIL dem og det har de brug for. Mange hilsner fra Christina
Problemet med ikke at opgive sit navn, er at kommunen ikke behøver tage sagen lige så seriøst. Så skal de først undersøge om der er nogen grund til at tage henvendelsen seriøst. Hvis man oplyser, at man er familie, og derfor ønsker at blive holdt anonym i akterne, har kommunen i flg. loven pligt til at holde underretter anonym!
...nu skal det jo ikke blive en diskussion frem og tilbage, men vil da lige understrege, at alle underretninger skal modtages og behandles lige seriøst - anonym henvendelse eller ej - det er kommunenes pligt og ansvar. Kommunen har ikke pligt til at holde underretter anonym, selvom det er familie - men kun når dette kan begrundes med et særligt hensyn til underretter - desuden er dette en individuel afvejning, som ikke kan afgøres på tidspunktet for underretningen - så hvis man vil være SIKKER på anonymitet, så skal man ikke oplyse sit navn. Mange hilsner fra Christina
jeg må indrømme jeg i hvert fald ikke stoler på at jeg vil blive holdt anonym hvis jeg opgiver mit navn. Bedstemoren i denne sag har før oplyst nogle kommunale ting som jeg er sikker burde have været med tavshedspligt. Jeg må også indrømme jeg mistænker kommunens dømmekraft i denne sag med disse børn for at have en økonomisk tilgang. De spare en hel del penge ved at lade børnene være anbragt i familie end uden for familien. Mit bud er de har fået en plejefamilie til halv pris. Jeg vil ikke gå i detaljer med mine relationer til denne familie og jeg kan heller ikke se hvad inflydelse det skulle have på de spørgsmål jeg har vedr. børnenes udvikling i forhold til tale, støj, opførsel o.s.v. Jeg kunne virkelig godt bruge nogle flere input omkring hvorvidt jeg overreagere, i forhold til det med sproget. Og den støtte jeg f.eks. mangler fra dem når jeg spørger den store om børnehaven. Det med at den store lukker helt af, er det normalt? Jeg har ikke selv børn, men er som person meget kritisk anlagt og derfor vil jeg heller ikke beskylde familien for noget før jeg ligesom har et grundlag.
Man har, for børnenes skyld, pligt til at underrette kommunen, hvis der er forhold der er helt skæve. Skriv en fuldstændig annonym underretning, udtryk din bekymring for børnenes trivsel, list de forhold om du synes er de værste, og lad så være med at oplyse dit navn, adresse og genkendelige relation til familien. Det er min erfaring, at underretninger, også de anonyme, bliver taget seriøst. Desværre er der den hage ved underretninger, at kommunen meddeler deres ankomst i god tid, så forældrene kan nå at få de ydre rammer (hvis de er deciderede ulækre) på det rene, få børnene sendt ud af huset, og til mødet med kommunen kan de tilbagevise alt hvad der er skrevet i underretningen. Så gør kommunen ikke mere, for alt var jo fint! I ovennævnte sag var kommunens tilbud en container i en uge + en hovedrengøring, samt en hjemme-hos'er i en periode. Og ungerne? De lever stadig i et kærlighedsløst hjem og ubeskriveligt rod af dyreefterladenskaber, madrester og andre uhumskheder. Ungerne er ekstremt kontaktsøgende, de har store problemer i skoler og børnehaver med at omgås andre børn, de higer efter voksenkontakt og kærlighed. Det skal dog ikke taget modet fra dig. Det kan være, børnenes hjemkommune er grundigere end ovennævnte.  - Salvia
tak for dit input. Det tilfælde du beskriver er dog noget værre end det jeg står med. Børnene får da deres mad (omend der efter min mening ikke er næring nok i, men igen så er jeg jo lidt kritisk og skal nok passe på ikke at dømme for voldsomt) de kommer i bad, har rent tøj på o.s.v. Her er det mere opdragelsen og den generelle stimulation jeg mener går helt af fløjten. Derfor er jeg heller ikke meget for at anmelde dem. Hvis en udefra med en hvis autoritet kunne gå ind og se deres fejl og hjælpe dem på rette vej tror jeg sagtens det kan blive godt. Jeg har bare ikke autoritet nok til at tage snakken med dem. Er der flere som har børn i den samme alder som kan sige hvor langt deres børn er rent talemæssigt og forståelsen af et nej, fortælleevner o.s.v.?
Jeg synes det er sjovt at min baby snakker norsk, men det er da meget godt at vide at en dnsk mor og en svansk far laver norske børn. Min onkel sagde godt nok at jeg skulle skynde mig at får den scannet for at se om mit barn er en svensker eller en dansker, for hvis det er en svensker mener han vi skal tage nogle forholdsregler med det samme omkring snus og alkohol og den slags. Katrine med "Sofus"
16 måneder og jeg tror hverken han er foran eller bagud med sin udvilking, men jeg ved det realt ikke idet han er vores første barn, men dagplejen melder ikke noget negativit ud... nu ved jeg ikke om det barn du snakker om går i vuggestue eller dagpleje??? her tænker jeg mere fordi det ihverfald med frederik har gjort at han lære af de andre størrer børn lynhurtigt fremfor hvis jeg holder ham hjemme.. desuden keder han sig hvis vi holder han hjemme i mere end 1 uge også selv om vi leger og går ture ja så kan andre børn bare noget vi ikke kan...blot en tanke. frederik kan vinke, give møsser/knus (som vi kalder) sige få ord så som vov vov, babuu, hej hej, bye bye, nat nat , ilde ilde (kilde kilde) ja ja, mam-mam (mad) ae-ae (når vi kæler/nusser dyrene eller hinanden) a det (hvad er det) hov (også selv om han smidt det på gulvet med vilje) selvom han faktisk kan mange ord er jeg dog ikke helt sikker på han forstår 100% hvad alle sammen betyder. og han pludrer altså rigtig meget meget men som er fuldstændigt uforståligt han kan gå, løbe, rulle sig,hoppe,komme op på en stol og sofaen, danse/snurrerundt, lege fange leg, komme op på sin gynge hest og gynge, gå med sin gåvogn og er så småt begyndt at kunne køre selv på sin plastic motorcykel. ví har en bog med forskellige billeder af ting feks hus, træ , hund osv han syntes det er sjovt at pege og jeg så skal sige hvad det er men kun i ganske kort tid af gangen. han gider ikke hvis jeg begynder at læse en bog for ham så går han.. han elsker at se tegnefil helst de samme hver dag feks byggemand bob og pelle gris er det store hit om morgen i morgen tv. han drikker selv af plastik kop men det kan godt gå galt nogle gange specielt hvis der er for meget i. han spiser med ske/gaffel og bliver bedre og bedre for hver dag, men hvis han er meget sulten eller det feks er svært (ærter majs osv) så bruger han stadig hænderne. han forstår til sin vis godt hvad nej, stop og hold op betyder men det er ikke sikkert han han reagere alligevel, nogle gange bliver han frustret hvis han laver noget han ikke må og ja så kan han finde på at stikke i et hyl eller kyle med den ting han nu har i hånden... tror dog det er meget normalt når de bliver frutreret over noget . han forstå også godt når du siger sæt dig ned på numsen feks hvis han står i sofaen eller på stolen. dog bruger også meget kropssprog når vi fortæller/beder ham om noget. feks hvis han har smidt sine æble stykker på gulvet så hjælpes vi ad med at samle dem op i skålen igen her peger vi meget og roser ham så ligeså snart han gør det vi egentlig beder ham om. han er dog en dreng som prøver meget grænser af for tiden og det er ikke altid vi er enige så i nogle perioder vi jeg sige han er verdens dejligste dreng mens jeg i andre perioder er ved at gå til hundende  håber det var det du søgte efter ellers må du skrive igen.. men jeg vil altså lige tilføje at det er meget forskelligt fra barn til barn hvornår de kan de forskellige ting og jeg tror også det handler meget om rutiner, faste stabile dagligdags gøremål og grænser. jeg skulle meget gerne være færdig uddannet til socialrådgiver næste år, og derfra kan jeg fortælle dig at alle underretninger skal tages alvorlige... det er også rigtigt at hvis du oplyser dit navn er du ikke sikker på at være anonym.. sender du derimod et brev hvor i du beskriver hvor din bekymring ligger og underskriver den med feks: hilsen en bekymret borger ja så finder de jo aldrig frem til dig medmindre de beskriver noget som familien godt ved du kun kender til... der er jo ikke noget galt i at gøre dem opmærksom på at børn muligvis er under udviklet det kan jo rettes op med ekstra hjælp i feks. dagpleje, børnehave eller en familie konsulent tilknyttet hjemmet som kan give råd og vejledning. og man behøver jo ikke være dårlige forældre af den grund. du kan jo også nævne symptomerne for adhd/damp i brevet til kommunen. jeg kender for lidt kendsgerninger til den familie du beskriver så om der er noget alarmerende kan jeg kun gætte mig til og det har jeg ikke lyst til. mange hilsner Mette og frederik 16 mdr
Vigdis er fra september 2006. Nu har jeg to drenge i forvejen, så jeg ved og DP siger hun nok er liiidt fremme i skoene i forhold til normalen. Vigdis kan kravle op på ALT, men har lidt sværere ved at komme ned igen. Hun "taler" konstant. Men her er et par eksempler: Kalder på drengene = "deengeee", Kommanderer med hunden (Bjørn) = "Baaar", "sit", "pa pas" (på plads), "dille" (stille) Madord = "juuse" (Juice), "biisse" (spise), "ske", "udler" (nudler), "lærken" (tallerken), "dikke" (drikke), Kan udpege næse, mund, pande, øre, hår, øjne, arme, ben, mave, navle, fødder, tæer, fingre osv. og sige hvad de hedder. Siger "puha" og "be på" næsten hver gang uheldet er ude. Vinker og siger "møjn" eller "hej" - kysser og krammer når hun har lyst. Siger/kender farver: Gul, blå, rød (på legoklodser) Jeg kunne blive ved - for hun er ved at tale ørene af os en gang imellem. Hun forsøger (og lykkes en gang imellem) at tage sko/støvler på. Finder selv sit tøj når jeg siger "skal vi gå en tur". Sover til middag i barnevogn, og om natten i sin seng. Har en dejlig nysgerrighed, og gå på mod, som morens nerver ikke altid kan holde til. Jeg ved jeg ikke har fået alt med, for det ville jo tage en halv dag  Jeg skal gerne forsøge at svare mere konkret, hvis der er noget helt bestemt du gerne vil vide. Mvh. Lotte_L
Ved godt du efterlyser svar fra andre, men du kan IKKE sammenligne. Og slet ikke en på 16 måneder. Min ældste kunne mange mange ord da han var 16 måneder, min den mindste kunne måske 2. Og nu er hun 2 år og er helt med i sin tale og udvikling. Ligesom min venindes barn altid har været en del lændere tilbage end min dreng - Men nu som 3 1/2 års har de næsten samme ordforråd. Min Luara på 2 år sætter 2 ord sammen - Min venindes på samme alder sætter 4 ord sammen.. Men mon dog ikke de alle lærer at tale inden de kommer i skole??? Jeg stejler virkelig over ordet sprogstimulering. Det er ikke sådan de lærer det.. Man kan læse, fortælle og snakke om det man ser og oplever.. Det er ikke en " Gentag efter mig " motode. Og så ville jeg lige ønske at andre mødre herinde kom på banen med deres 3 1/2 års drenge   De kan og skal ikke kunne give referat af børnehaven. Det er helt normalt at de fortæller når de lige kommer i tanke om noget, ved aftenputning osv. Ligesom hvis man spørger et barn hvad det har lavet i skolen? - Ingenting er svaret ofte.. Hvis jeg ønsker at snakke med min søn om dagen der er gået " hjælper jeg ham igang ". Feks " Og så var i ude at gå tur? " - Så kommer det glade JAA.. Og vi så en snegl og kælkede ned af den store bakke etc etc.. Og kan da lige som note indskyde at min før omtalte venindes 2 "umulige " børn også var eksemplariske når jeg passede dem. Spiste deres grøntsager, lagde sig til at sove når de skulle osv.. For de blev passet! Ligesom dagplejebørn og vuggestuebørn opfører sig anderledes der end hjemme. Og igen.. Hvad skal der sammenlignes for? Går ikke ud fra at "vores" børn er anbragt udenfor hjemmet, har oplevet en mor med måske knap så mange ressourcer, er blevet splittet fra deres bror osv.. Forstår bare ikke.. Syntes de skal reagere. Og var de små engle ville jeg nærmere finde det unaturligt. Og endelig.. Nogle er "uopdragne" andre er ikke 
Hejsa Mange tak for jeres svar. Jeg ved godt man ikke kan sammenligne på den måde, men man kan jo godt få et indtryk. Jeg vil nok fortsat observere og holde et skarpt øje, men vente med et gøre noget videre drastisk. Evt. lade en bemærkning falde i ny og næ og se hvordan den bliver taget. De er begge indskrevet i både vuggestue og børnehave, men vuggestuen bliver ikke brugt så meget da de mener han hele tiden er syg. Børnehaven er jeg lidt mere i tvivl om. Men i hvert fald tak for input. Det kan jo være jeg spørger igen 
Jeg tænkte at jeg lige ville komme med en lille opdatering. Kort tid efter mit indlæg have familien besøg af kommunen til alm. tjek omkring den lille. Alt bliver konstateret ok med ham og vuggestuen har lavet en "udtalelse" af ham, hvor der ikke står noget som får kommunen til at reager, så kan der jo ikke gøres mere i den sag. Det eneste negative der står er at han leget meget selv. (altså sagt på en negativ måde, han er ikke så god til at lege med andre børn) ellers er han en kærlig og nysgerrig dreng. Da kommune er der kommer moren til børnene ned for at skal hente den store. Det får ham til at gå i et hysterisk anfald og den tre årige dreng ender med at løfte hele den ene ende af deres store spisebord i arrigskab. Kommunen ser det og de får en snak om ham. Så nu er moren indstillet til at starte i familiehuset hvor hun gradvist skal "lære" at have begge drenge boende. Den store skal desuden have noget hjælp til nogle trælse episoder han har været ude for i forbindelse med at moren og faren gik fra hinaden, så der kommer forhåbenligt snart noget igang. Menigen var jo at den store skulle i aflastning hos sine bedsteforældre, men så vidt vi har kunne høre er han hjemme og sove 1-2 gange om måneden. Men bedstemodern er rimelig ærlig over for kommune omkring dette, så jeg stoler på at der bliver grebet ind hvor det er nødvenligt nu. Men tak fordi i lyttede med og de gode råd for en månedstid siden.
Tak for opdateringen. Rart at vide, at familien får hjælp nu. - Salvia
Er også fra december 06 og hun snakker som et vandfald, stort set hele dagen lang, hun kan sige nej, ja, mam, vov vov, hej og far. Hun gik da hun var 9 måneder, og kan selv tage tøj af og prøver ihærdigt at få det på igen   Hun er ret tidligt ude med stort set alt hvad hun kan, dog ville jeg gerne at hun kunne sige nogle flere ord, men det kommer vel forhåbentligt en dag  Alle børn er jo forskellige, og nogen er hurtigere end andre. Men godt de får hjælp..
 
Hejsa Diverse spørgsmål om abort:
Hejsa. Jeg fik en abort da jeg var 19år, da jeg på daværende tidspunkt ikke var psykisk klar til at blive mor og var i et turbulent forhold (skal ikke forsvare mig selv - det er et valg man tager) Min læge var meget forstående, og bad mig træffe en beslutning, han gjorde intet for at overbevise mig til at beholde barnet. Jeg vidste ikke hvor langt jeg var henne (første test viste ingenting, ventede derefter på 2 udeblivende mens.). Jeg blev ultralydsscannet og det viste sig at jeg var i 10.uge. og derfor skulle der gå stærkt, man må i DK kun få en alm. abort hvis ikke man er mere end 12 uger henne. Det foregik ambulant, mødte fastende om morgenen, og kom ned over middag, i narkose, så får man en udskrabning, 2 timer efter var jeg på vej hjem. Om det stadig er sådan ved jeg ikke. Bagefter havde jeg det nogenlunde psykisk, jeg vidste det var det rigtige valg, men kommer dog stadig af og til i tvivl. 2 dage efter aborten fortalte min veninde at hun skulle være mor, og hendes datter er i dag 8 år, og hver gang jeg ser datteren, så tænker jeg at det kunne have været mig. Nu efter jeg er blevet mor, fortryder jeg meget at jeg dengang kunne vælge et så skønt barn fra. Men igen, det kommer også meget an på omtændighederne og dig. Håber du kan bruge det til lidt, jeg ved jo som sagt ikke om det har ændret sig siden. Charlotte
1000 knus, Beagle.
Hej HN´er Kan i hjælpe mig? Vores datter fylder 2 i juni, så vi skal have købt en fødselsdagsgave, men vi er helt blanke. Hvad kan man give sådan en lille krudtugle??? Farmor og farfar giver hende en trehjlet cykel. Har i nogle gode idéer?? Venlig hilsen Gitte
Hej Hvis I har have, så vil et legehus eller en sandkasse garanteret være et hit. Ellers er et legekøkken, dukker eller noget lego også et hit. Hilsen Anne
Mange tak for jeres forslag. Måske ville et legekøkken være noget. Hun har plastikmad, som er et hit. Hun har også masser af Lego og gynge, rutchebane og trampolin, rive og skovl. Er hun ikke for lille endnu til et løbehjul? Måske skulle vi bare give hende en pony  Ah det må vist vente lidt endnu, selvom tøsen er vild med de store firbenede  Venlig hilsen Gitte
Fik hun en lille lyserød barnevogn, samt dukke til - det var det STØRSTE hit, og nu hvor hun bliver 3 år om en måned, er det stadig den barnevogn som er yndlingslegetøjet, den bliver slæbt med OVER ALT 
så med "dyret" på sin 2 års fødselsdag - tungen lige i munden der   
De er altså imponerende de børn  Clara har en af de klassiske små røde træ-dukkevogne, og hun elsker den. Vi må vist en tur i ToysRus og kigge på udvalget. Tak for de gode idéer. Venlig hilsen Gitte
  Den bedste gave du kan give til dit barn der fylder to år. Hapchi hedder den og begge mine børn elsker den. Den giver suveræn motorik, styrke og ikke mindst balance.
ja så blev det frederiks tur til at få skoldkopper han er dog ikke tilsyneladende påvirket overhovedet og det er jo dejligt nok. vores læge fortalte at når der ikke kommer flere kopper/blære smitter han ikke mere og må igen komme i dp. men hvorlang tid går der ca eller er det meget forskelligt????? pr 1 juni flytter vi og det betyder så vi må have anskaffet os en cykel med kasse (ved ikke hvad de hedder) eller cykel anhænger. men hvad skal man være obs på udover at man selvfølgelig ikke skal købe en meget tung en man nærmest ikke kan cykle på/med? nogle som kan dele ud af erfaringer?? og hvad skal vi ca regne med det vil koste??? er nok egentlig mest tilhænger af en cykel med påbygget kasse på men de er vel møg dyre???? håber nogen kan hjælpe mange hilsner mette pg frederik 17 mdr
så snart der er sår på dem alle smitter det ikke mere og han må komme afsted (kan faktisk ikke forstå at de ikke må komme før, for så kunne alle da blive smittet af en gang - selv gnubber jeg nærmest min datter op ad andre børn med skoldkopper i håb om at hun snart bliver smittet)
Den "cykel med kasse" du skriver om, forstår jeg som en "christiania-cykel" og de er dyre.. De koster minimum 10.000. Derimod er jeg sikker på at du kan få en anhænger billigere. Jeg ved at der laves nogle specielt til børn, nogle af dem kan også bruges som en art klapvogn, eller hvis man skal ud at løbe, og have børnene med. Jeg ved det ikke med sikkerhed, men jeg er næsten 100% sikker på at der er lavet nogle tests af forskellige, og at disse resultater ligger på nettet 
gøre som mig.Købte en anhænger som ikke kunne komme gennem døren til cykelskuret.Så den blev pænt leveret tilbage  Tine
Hej alle mødre. Hvad lavede i da i fik de første veer?? Gjorde i noget for at sætte dem igang og virkede det?? Jeg Går bare her og venter og venter, men ville faktisk rigtig gerne hun kom på søndag,så ville alle 3 (min mand,datter og jeg) alle have fødselsdag d 25. Dog ikke samme måned, men det ville da være pudsigt.  Fortæl mig fortæl mig???? 
er kommet på 3 forskellige måder 1 - igangsætning med piller 2 - brugte et par uger op til termin og TO uger EFTER til at få gang i fødslen med motion, hårdt arbejde osv - veerne kom pludselig en morgen efter et par dage hvor jeg havde holdt mig i ro!!! 3 - vandet gik midt om natten, helt uventet og et par dage før termin og så kom veerne. Min erfaring er, at det ikke hjælper en hujende fis at gøre alt muligt - men hvis det psykisk kan hjælpe dig, så ville jeg gå igang 
jeg tror heller ikke der er noget som sådan hjælper, læste dog at 7 gange @!#$ skulle svare til en igangsættende stikpille...meeen hverken jeg eller min mand kan klare sådanne 7 gange lige pt.  Men man læser bare om alle de skrøner, og tænker da, om noget virker. Jeg trasker ture hver dag, min mand hiver mig afsted... Nu skal prinsessen ud, siger han, han glæder sig jo enormt. Får nok 8 smser om dagen - (hvordan har maven det,sker der noget). Men nu er det bare så tæt på, så man bliver helt utålmodig.Og er super spændt og samtidig ved at ligge grønne grise. Så det skal bare overståes og jeg kan se min lille pige i virkeligheden. Det som nok kunne hjælpe psykisk er kun at når man holder sig igang, så tænker man ikke lige over det, og så går endnu en dag, hvis du ved hvad jeg mener??På den måde bliver ventetiden måske lidt kortere...??
ikke så meget andet end at jeg sad i sofaen og kæmpede for ikke at tude   (eller kaste op for den sags skyld) Anden gang gik jeg dog lidt mere rundt, fordi veerne kom som lyn fra en skyfri himmel, og 3 timer senere havde jeg født. Så jeg lavede absolut ingenting andet end at prøve ikke at blive åndssvag i hovedet 
Jeg var såmænd på HN, da mine veer startede   . Det var en uge før tid, så jeg var overbevist om, at de ville gå i sig selv igen. Derfor gik jeg i gang med at lave is, for at få tankerne hen på noget andet   . Det tog lidt tid, da jeg var nødt til at stoppe hver 5. minut pga veer   . Sarah kom om natten og fryseren var fuld af is   .
men jeg havde sådan en forfærdelig dårlig mave og det viste sig jo så at være forberedelse til fødsel. /Louise
1.gang lå i min seng og sov, vandafgang i en skylle 1 måned før termin. veer efter drop på sygehuset... 2.gang havde gæster og småbitte veer, gik i seng, stod op og gik i bad, veer ( gjorde ikke særligt ondt) med 5 min. i mellem - tog på sygehuset. 8 dage over termin 3. gang vandafgang i en skylle, liggende transport til sygehuset da hun stod ekstremt højt, vedrop. først veer på sygehuset.10 dage over termin. 4. gang vandafgang i en skylle, lå i min seng og sov. Anton lå også meget højt, så afsted til sygehuset med forventning om at blive sendt hjem, men nej, veer ret hurtigt. 10 dage før termin. Her gik fødslen i gang ca 6-8 timer efter en behandling hos en zoneterapeut netop med henblik på at sætte fødslen i gang ( beg.svangerskabsforgiftning)
1. gang blev jeg sat i gang med piller. 2. gang gik de i gang efter en smule zoneterapi og @!#$.   Jeg skal love for at der kom gang i dem hurtigt. Et par timer efter startede de. 
.. lå i min seng og forsøgte at sove, da veerne startede. Havde mærket optræk til noget hele dagen, men alligevel skulle jeg lige mærke noget efter, før jeg fattede at jo, det var veer. De gik så i sig selv igen, og startede så igen dagen efter mens jeg sad på min sofa:)
ringede vi til fødegangen - jeg gik i bad og vi kørte derud og fik kørt en strimmel. Veerne var godt nok regelmæssige; men de mente slet ikke de var kraftige nok til en fødsel, så vi blev sendt hjem igen. Jeg kunne så ikke sove, så jeg satte mig til at se en film og tog tid på mine veer. Da der var to min. imellem, turde jeg ikke blive hjemme mere og vi tog på fødegangen igen og få timer senere var min søn født. 2. gang tog vi på fødegangen med samme og to timer senere var min datter født. Så jeg har ikke haft så meget tid til at lave andre ting under veerne og har begge gange født for tidligt, så har heller ikke haft trang til at sætte noget igang. Og som I nok kan regne ud, har jeg enten en meget høj smertetærskel eller meget milde veer, da jeg stort set ikke mærker opblokningsveerne som andet en regelmæssige plukveer - kun presseveerne, der gør nas. Tanja
Ja jeg var jo så en af de heldige som slet ikke opdagede veerne så jeg lavede sikkert mange spændende ting   Det blev jo først opdaget tilfældigt ved et alm jordmor tjek   . Tænk at det allerede er så tæt på.
veer gik i gang -fødte jeg (Lian født på 2½ time fra første ve)
Begge gange vågnede jeg mit om natten ca. 4 med veer hvert 5 min. nøj der blev kørt liiidt hurtigere end normalt til skejby. 1. Hun så dagens lys lidt over 13 så ni timer ialt   fik dog ingen presseveer som kunne give lidt smertelindring. Øv 2. Med nr. to gik de i sig selv og lige pludselig var der en halv time imellem.. fik lavement(stikpille) og da helt op hvor det satte gang i løjerne. veerne kom oven i hinanden og igen ingen presseveer så den erfarene jordmoder dikterede mig og fortalte hvornår jeg skulle presse og hvornår jeg kunne puste ud.
Mens jeg går her og prøver på, at holde styr på min skrukhed, så kunne jeg godt tænke mig at høre om forskelle og ligheder på jeres børn. Specielt nr. 1 vs nr. 2... Alt lige fra temperament, køn osv. Er nr. 2 nemmere eller mere besværlig eller ligner de hinanden som to dråber vand? Så kom med jeres erfaringer 
De er så forskellige på alle punkter. De har begge plukket forskellige ting fra moderen og faderen men det er fuldstændigt fragmenteret og man kan ikke på nogle punkter sige at den ene ligner faren og den anden moderen. Nej Nej det er en pærevælling og jeg er sikker på at fik vi en mere så var det en helt ny kombination. Min datter har min mors mund, hendes mosters næse hendes fars øjne og hendes farmor hage. Temperamentet må jeg nok tage på min kappe. Drengen har mit ansigt og øjenform og størrelse, men en helt anden brun/grøn farve som stammer fra farmoren og farfaren. Jeg har blå og faren har et blåt og et brunt. Temperamentet ligner faren. Begge børn har faderens skuldre og fødder. Det er en stor rodebutik og ikke noget er ens heller ikke vaner og hvad der ellers kommer. Den ene var hurtig til at gå, den anden sov hurtigt igennem om natten. Den ene kan være en lille pauseklovn og den anden ignorere folk fordi han er genert, når de snakker til ham. Du skal ikke forvente noget bestemt, men glæd dig til en helt ny version som der ikke findes en magen til. De vil altid overraske dig og det bliver aldrig som forudset eller forventet det har jeg da lært. Men hvor er de da bare for dejlige.
jeg vil dog sige at nummer to virker nemmere, men det er fordi du er i træning og tager tingene på en anden og mere rolig og rutineret måde.
min nr to er mere besværlig end nr. 1.. men det kan jeg vist klæntre faderen for.. mangen til pyldrende og beskyttende mand skal man vist lede længe efter.. men bortset fra det-- nr 1 ligner sin far... nr. 2 ligner vist lidt sin mor.. temperament.. nr. 1 yderst nem og uproblematisk, når han var syg blev han bare klistrene og puttene om natten.. nr 2 meget nem men kan blive yderst hysterisk når HUN ikke får sin vilje.. når hun er syg er hun håbløs om natten.. også har jeg vist stadig min nattesøvn til gode flere nætter i træk... det der ved børnene har været størte udfordring er at man finder ud af hvor forskellig vi er i opfattelsen af børneopdragelse, samt påklædning osv.. .det er lige før det kan være skilsmissegrundlag *SS*
Nu er det ved at være på grænsen for, at jeg kan være i mine almindelige bukser. Så i dag daffer jeg i H & M og køber ventetøj. Det er altså en meget mærkelig følelse  Hilsen Marianne 22+1
Puha ja den følelse kan jeg sagtens huske, nu er det jo heller ikke så længe siden jeg selv har stået i samme situation. Jeg gik helt i selvsving og købte mængder af tøj jeg faktisk ikke har nået at have på   .
Tjaaa sådan har jeg det nu ikke... Jeg har aldrig haft det store shoppegen, og jeg har lidt svært ved at affinde mig med at være stor hele sommeren. Jeg har trukket denne dag så længe som muligt.  Og så føler jeg mig som en dårlig kommende mor, fordi jeg har det sådan  Hilsen Marianne
har hørt at nogle måneder inden man vil være gravid skal man tage folinsyre(ved ikke om det er stavet rigitg), for at undgå visse sygdomme, er der nogle herinde der ved om det er rigigt?
ja, det er sandt. Man skal tage folin(?)syre for at undgå rygmarvsbrok hos forsteret. Mener det er i alle alm vitaminpiller, ellers tjek dem til gravide. Hilsen katarina
Det lyser sig, at man fra man planlægger graviditet og indtil man er 3 måneder henne i graviditeten tager folsyre. Hvis man ikke har taget det, fordi man ikke vidste det, eller fordi man ikke har planlagt sin graviditet, er der altså ingen grund til at panikke. Du kan ikke gøre noget ved den tid som er gået, men kom igang med det samme. Sakset fra  : " Folinsyre nedsætter risikoen for rygmavsbrok hos fostret.
Jeps, det er godt at tage folinsyre nogle måneder inden graviditeten (hvordan man så lige regner ud hvornår de måneder begynder, det har jag aldrig forstået) og i de første 3 mdr mener jeg det er, for at undgå rygmarvsbrok. Ved godt Katarina lige har skrevet det, men ville bare lige skrive det også, så du har det 2 steder fra  Der er ikke nok folinsyre i alm vitaminpiller, men du kan købe fx Gravitamin på apoteket, der er folinsyre i.
Folinsyre kan også købes som almindelig tilskud, hvis du alligevel har vitaminer derhjemme. Jeg købte i sin tid folinsyre som tilskud i føtex. Nu tager jeg gravitamin fra apotektet, for lethedens skyld. Jeg ved ikke om gravitamin har andet vitamin/mineralindhold end alm vitaminer andet end højere folinsyre. Måske er der mindre af (det der der er så meget af i lever?? Andre som kan huske hvad det er for et stof)??
så alt i alt kan man bare nøjes med de der gravitamin?
ja, du kan sagtens nøjes med gravitamin. De indeholder alt du skal bruge.
Jeg har under begge graviditeter (er i uge 22 med nr 2) 'bare' spist alm vitaminpiller, da jeg kun kan have dem der kan tygges, og både læge og jm har sagt at det er helt ok. Mit første barn fejler intet og nr 2 gør heller ikke i følge scanninger, men tror også man kommer langt med alm sund og varieret kost.
Ganske god sikkerhed
man er 31 fulde uger og 3 dage henne i graviditeten. Louise
Ja det er en gåde når man starter som gravid og tuller rundt herinden på ve og ble, men bare vent og se. Snart kaster du også omkring dig med forkortelser. det er med + Eks. i forgårs gik jeg ind i min 12 graviditets uge. Så hedder det 12+0, altså som der bliver skrevet overfor, 12 fulde uger og 0 dage. I dag hedder det så 12+2, altså 12 fulde uger og 2 dage. Disse betegelser vil der også stå i din vandre journal. Og lidt af de andre forkortelser: SA = spontain abort = ikke planlagt, ikke ønsket. PK = Planlagt kejsersnit AK = Akut kejsersnit NF = nakkefoldsscanning (omkring uge 11-13) MD = Misdannelsesscanningen Vist nok omkring uge 20  ) Lige hvad jeg kan huske pt. Pøj pøj med det. Glæder mig til at følge dig.
hva hvis man så tager det og ikke bliver gravid, så udskiller kroppen selv stoffet eller hva? det er ikke noget man kan tage skade af selv, hvis man ikke skulle blive gravid? undskyld alle mine nysgerrige spørgsmål...
........... 
Ja, man tager folinsyre når man begynder at planlægge graviditet (eller så snart man opdager at man er gravid). Der er mange der ikke gør, jeg gjorde, for jeg vil ikke løbe nogen risiko. Gravitamin indeholder vist nok alt hvad der skal bruges, også den ekstra folinsyre. Og nej, du tager ikke skade af den.
Kilden: Stoffet der er i lever og som er skadeligt i store mængder er A vitamin. A vitamin er fedtopløseligt og kroppen udskiller derfor ikke hvis man får for meget. A vitamin findes også i leverpostej - husk kun en halv skive om dagen. Og i paté, som helt frarådes. Og så er jeg så lidt ekstra hysterisk og undgår også fx tomatsuppe, da tomater også indeholder A vitamin.. Men det er sikkert bare pjat, for jeg har ingen steder læst det.. Folinsyre udskilles og kroppen tager ingen skade. Heller ikke hvis du har flere gravitamin tilbage efter 3. mdr - så kan du sagtens blive ved med at tage dem, det skader ikke. I Gravitamin er der kun ekstra folinsyre, det er den eneste forskel. Så det er faktisk ret dyrt - men meget nemmere. Til gravitamin kan man nemlig også købe jerntabletter som man skal bruge fra uge 20 og frem. Dem gravitamin laver indeholder så den dosis man skal bruge, så man kun skal tage gravitamin plus de gravitamin jern tabletter - smart!
skal bruge alt dette da jeg arbejder som hjemmehjælper og vi har en borger med rygmarvsbrok, vi har mange elever, og jeg er også uddannet praktikvejleder, så det er meget godt jeg kender lidt til det og kan stille hende lidt spørgsmål... nu vil jeg tage på arbejde og spørge ind til alt dette her   1000 tak til jer allesammen...
Jeg er begyndt at gå at spekulere om der er nogen der ved hvornår man kommer til jordmoder, nu når de strejker første gang man skulle have været der. der stod noget om på døren at de anbefalede at man tog til jordmoder(nødberedskab) i uge 28 og 2 andre uger der efter. Men jeg håber dælme ikke at de strejker i 10 uger endnu!! Får man en ny indkaldelse eller skal man selv kontakte dem, når de på et tidspunkt begynder at arbejde igen, og hvordan ved man, hvor når de starter igen??
men jeg er også en af dem der bare ikke har været ved jordemor. jeg synes ærligt talt det ville være passende med noget konkret info til os gravide nu.......
her i ny esbjerg kommune strejker jm ikke. Ved første konsultation skal man selv tage kontakt (jeg skulle i hvert fald ved denne jm). Men ved at også dette er forskelligt fra kommune til kommune. Men der er vel ikke andet for end at prøve hver uge i deres tlf tid.
Jeg ved ikke hvordan det over hele landet, men jeg bor i det gamle vestesjællandsamt og her har vi fået brev om at man kan møde op på tre forskellige sygehuse og komme til undersøgelse uden tidsbestilling. Jeg har været på Holbæk sygehus og ventede under 30min på at komme ind. Jeg vil anbefale du ringer til dit fødested og spørge hvordan det er i dit område.
JM strejker også i Viborg, og min fødselsforberedelse starter ellers i næste uge - bare ærgerligt  I tirsdags skulle jeg have snakket om amning, og det er jeg også ked af at jeg ikke kom til... Æv med den strejke   Håber den snart slutter, så jeg kan komme igang med fødselsforberedelse og "lektioner" om amning.
Næææææh tillykke 
Jeg takker Kubling. Jeg har haft en tid, og fik ikke nogen aflysning og da jeg troppede op sad der bare en seddel på døren om at man i nogle bestemte uger skulle troppe op på svendborgsygehus, den første uge var 28 og der er jo et par mdr til jeg er det.... Håber at jordmødrende høre under det forlig der er blevet indgået her i eftermiddag, for så kan jeg ringe og spørge det hvad de havde tænkt sig..... Bare så pisse irreteret, synes at det er træls at man har krav på et vis antal konsultationer og de så bare har "lukket"!!
hey Dorthe Jeg oplevede det samme.. jeg er nu i uge 33 og har endnu ikek været ved jordemor... til min læges eferhånden store frustration ...... jeg håber sørme på at min egen evne til at vurdere om min krop er ok og om der er noget galt virker.... bliver sindsygt bitter hvis det viser sig at der var noget de burde have opdaget... og håber sørme også de er stoppet med det der strejke pjat når ungen engang har tænkt sig at komme ud... *SUK!* der er forresten vist nok en nødkonsultation inde på åboulevarden 5 i Århus (hvis nogen skulle være interesserede i at vide det) men må erkende at jeg ikke ORKER at sidde og glo derinde sammen med 1000 andre gravide mens jeg ligne ren flodhest og er træt med mindre jeg selv føler der er noget galt.. // silver child
Er der nogen som kan fortælle mig hvorfor min datters aff. lige pludselig er helt kul sort. Der er ikke ændret i hendes kost. Hun får MME og grød + D-dråber. Hun er 6 mdr, hun virker ikke osm om hun har ondt nogen steder men hun vil ikke sove til middag. Håber der er nogen som kan fortælle mig hvad jeg skal gøre eller hvorfor hendes aff. lige pludselig bare sådan skifter farve??
er hun lige begyndt på hendes d-dråber? eller får hun noget specielt medicin? Mvh Moni
intet ændret i kosten. Har lige haft ringet til vagtlægen og hun sagde det evt kunne være fordi hun havde haft det varmt. Så nu skal jeg tilbyde hende rigeligt væske og bliver hun ked eller får en temp på over 38,5 skal jeg ringe igen. Hendes aff. skulle gerne blive normal igen rimelig hurtigt ellers skulle jeg tage kontakt til egen læge eller evt ringe igen i morgen og så ville de se på hende. Så mysteriet er opklaret ( næsten ), men jeg blev da lige bange for sort aff. kan jo være fordi der er blod i. For hun er ikke begyndt på jerndråber endnu så det kunne jo ikke være det.
Nu er jeg jo i den lykkelige situation, at jeg skal have barn i oktober. Vi er normalt på skiferie i februar, og det er ved at være tid til at bestille ferien. Vi er gennem alle årene taget til Østrig og det vil vi stadig gerne. Vi tager alene af sted, da ingen af vores venner er ski-interesserede. Er det overhovedet muligt at tage på skiferie, eller er det noget, vi må give afkald på? Kom med jeres erfaringer.
Nej det tror jeg heller ikke jeg lige sådan kunne give afkald på. Jeg skal have første barn i december så jeg har det ligesom dig, bortset fra at jeg er så heldig, at jeg holder af at tage på skiferie med hele min familie, som inkluderer Sådan får vi det til at fungere med børn. Det er rigtig hyggeligt, og vi har altid gjort det på den måde. Hvis ikke du er så heldig at have sådan en familie, kan I evt melde jer ind i en skiklub, der er mange der rejser sammen med børn, for at få det til at hænge sammen. Venlig hilsen Katrine
svar, Katrine. Der må være flere med erfaringer...???
Jeg er faldet over disse tilbud. Måske noget andre kunne bruge. Jeg har selv bestilt både hjemmesko, bluser og bukser 
Havd håbet i andre også var faldet over noget spændende rundt omkring.. glemte bare at skrive i skulle smide det ind hvis i så noget.
Jeg har lige bestilt sorte festsko med hjerter på - samt flyverdragt til Ida - samlet pris 198,- kr! 
Mikkel får nu en kæmpe portion pulvergrød med frugtmos, inden han skal i seng. Men med den fart han har på og den mængde grød han spiser, så synes jeg ærlig talt, at en pakke pulvergrød er alt for dyr. Har i ikke nogen gode ideer til, hvad jeg evt. kunne give ham i stedet? Han får havregrød til morgenmad, så ved ikke om det bliver for meget med en portion til aften også...
det er meget billigere. tag evt 1/2 dl vand 1/2 dl mælk 1 stor spsk majsmed (evt mere) koges under omrøring i 3-5 min. Jeg plejer at lave en god tyk grød og så nedkøle og fortynde med mælk og frugtgrød. Husk en tsk smør, plantemargarine eller olie. Velbekomme. :-) Kitt Mor til: William 30-11-04 Emma og Caroline 20-08-07
Da han var på mikkels alder Yoghurt med en masse havregryn i - det mætter og smager jo godt... Eller yoghurt med en moset banan, det kan også godt mætte rigtig godt... Hvad med en grahamsbolle eller speltbolle? Det er mine umiddelbare bud - har ihvertfald været glad for banan, yoghurt og havregryn til Andreas og Kaya er så småt begyndt at få det samme som han fik...
Liva får en portion pulvergrød inden hun skal i seng, og så et glas sødmælk. Ved ikke lige, hvad hun ellers skulle have- det skulle nok være hjemmelavet grød. Har hørt at der er kommet noget der hedder guana (tjah, måske staves det anderledes), der skulle være helt fantastisk. Det kan fås i øko-butikker. Men jeg har ikke overskud til at lave hj.lavet grød efter at have ryddet op efter aftensmaden og været oppe ved hestene, så her må jeg bare punge ud til pulvergrød  Men vær opmærksom på, at for meget havregrød kan give røde numser. Noget med en syre i havregrød, der kan give udslet på vej ud...
Mine to fik da de var et år aftensmad sammen med os ca. kl 18 og kom i bad og blev puttet 19.30. Nogle gange, hvis vi feks. fik noget ikke så børne venlig, wok eller andet stærkt, fik de kartoffel og grøntsag mos groft moset med kødboller eller kylling eller spagetti bolognese der kunne jeg skjule en masse grøntsager i. Min dreng skulle jeg mose maden lidt mere til, end til pigen, hvis jeg bare gjorde det, spiste han alt.
tag 1 stk. bondebrød 1 stk. toast brød Skær det i terninger og frys ned 2 og 2. om aftenen eller om morgenen lægges begge skiver i blød i vand. Når de er opløst (10-12 timer) varmes det op i micro, tilsættes - hvad man synes - og gives. Billigt, nemt og smager vist ret ok.
Josefine spiser aftensmad (kartofler gulerødder og det samme kød som os) ca kl 17.30/18.00 og får så 150 ml sødmælk lige inden hun kommer i seng og har aldrig fået 'natmad'. Tænkte om din søn måske ikke spiser nok til aften (eller i løbet af dagen) eller får det for tidligt ? Josefine er født 18/2 ´07 og har i flere mdr spist havre grød til morgen, er hun stået tidligt op så ryger der somregel en kiks i løbet af formiddagen. Vi spiser alle rugbrød til middag ca kl 11.30. Så er der fast kaffe kl 14.30 hvor der serveres franskbrød og en kiks eller kage (ofte har svigermor hjemmelavet æblekage med   ) virker hun sulten kl 16 får hun lidt frugt er det senere får hun kun noget at drikke. Og så spiser vi som sagt ved halv seks-seks tiden. Hun går i seng mellem kl 18.30 og 20 men er aldrig sulten om aftenen...
Fåes både økologisk og uden sukker. Sundt, mættende, billigt og nemt. Ellers er der jo også som andre skriver mos af diverse grøntsager; kartofler, gulerødder,rodfrugter, ærter, majs... Du kan også selv selv lave forskellig grød af majsmel, rismel, hirse, manna. Det er MEGET billigere end pulvergrød og næsten ligeså nemt. Du kan godt lave til to dage af gangen. VH Katja
nu har jeg jo ikke barn endnu... men men men   jeg kan godt selv li grød   så her kommer lige mine yndlinge og gode råd  Som mange nævner er øllebrød en super god ide  det mætter super meget.. jeg plejer at bruge 1 helt rugbrød ( enten det fra netto der ikek er skøret i skiver og ikke koster ret meget, skal det være super godt laver jeg af solsikkerugbrød, men de er selvf en smagssag hvad man bedst kan li   ) som jeg så smuldre og ligger i blød i vand og evt en lille smule hvidtøl hen over en nat... pas på der ikek er for meget vand i men selvf nok til at opbløde brødet og at der er lidt ekstra til at gøre grøden dejlig  , Når det så har ligget i blød så sætter jeg det på komfuret og korger det hele langsomt op uden at hælde den overskydende væske fra., personligt kan jeg bedst li det uden klumper i så jeg blender det med en stavblender indenjeg smager det til med lidt rørsukker.... Øllebrød er LÆKKERt med flødeskum på  den færdige grød kan forresten sagtens fryses ned i små portioner i fryseposer og tøes op i micro ovnen lynhurtigt  rismel og sødmælk giver fløjlsgrød/rismelsgrød.. det smager også super super lækkert   lidt lige som risengrød og det tager 3-5 min at lave   husk bare at røre i det hele tiden og at der skal væsentligt mindre rismel til end man lige tror... rismelsgrød kan man forresten lige som havregrød det sidste minut man koger det putte lidt tørrede figner eller rosiner ect i det bliver rigtigt lækkert vil også tro at det sagtens kunne være super at røre lidt frugtmos i den færdige grød   ellers gør rismesgrød sig lige som risengrød rigtigt godt med sukker, kanel og smørklat  Sagogryn er lavet af kortoffelstivelse og det bliver sådan nogle små nærmest gennemsigtige kugler når de er blødt op, jeg laver sagovælling lige som jeg laver rismelsgrød.. sagovællingen skal bare småkoge i godt i min før man kan spise det og mælken skal være bragt i kog inden man tilsætter sagogrynene  En variant af havre grød som jeg kan huske min far har lavet til mig da jeg var lille var "rød havregrød" om det var fordi han altid timede det sådan at han frst gav mig det når jeg var ved at være rask eller om det rent faktisk hjalp når man var syg skal jeg ikke kunne sige, men jeg husker rød havregrød som værende et mirakkelmidel mod dårlig mave og opkast osv osv  det er en lækker og sød grød som man næsten ikke kan andet end elske  istedet for vand eller mælk brugte min far blandet rød saft (uden vand i) at lave grøden af... UHM.. det kan selvf smages til med vand hvis man syntes at smagen bliver for kraftig... har ikke så stor erfaring med hirse og manna grød... Man kan jo også købe spelt og emmer flager og lave grød af dette fuldstændigt lige som man laver havregrød. Håber det var lidt en hjælp  PS: havregrød, speltgrød og hirsegrød kan laves med en stærk kamille te istedetfor og være godt for oprørste maver osv   det bliver en sødlig grød med en lidt speciel smag  // Silver child
Han skal have noget inden han bliver puttet for han ÆDER som en voksen mand for tiden og hvis han ikke får natmad, så vågner han MEGET tidligt og er sulten. Han får aftensmad kl 17.30 og den kan ikke trækkes længere end dertil... Men tror da jeg vil prøve dit forslag Gitte. Det lyder som om det er lige at gå til