Jeg ville lære sådan en hest at stoppe for tøjlehjælpen. Det kan gøres fra jorden eller fra ryggen. Man skridter frem og parerer for hvert andet skridt. Man starter med et let træk i tøjlerne, hvis hesten ikke reagerer, giver man SMÅ, hurtigt og bestemte ryk indtil hesten stopper. Stopper den dårligt, så bakker jeg den også et skridt. Hvis den har meget svært ved det, forbereder jeg den ved at lære at bakke først. Så stopper man STRAKS hjælpen, når hesten standser. Når hesten har forstået, hvad jeg vil, begynder jeg at belønne med klike eller efterfulgt af foderbelønning for de gode stop. Hesten lærer ret hurtigt at stoppe godt på denne måde. Når den har lært det fra skridt, så lærer jeg den det samme fra trav. Når den stopper godt fra trav og skridt, så repeterer jeg det hver gang, jeg starter med at ride, og derefter stopper jeg hesten HELT op, hver gang den løber for stærkt eller hænger på tøjlen, og giver så HELT efter. Efterhånden, kan man bare stoppe den op til skridt, og derefter lave en reel halv parade. Dette løser problemet, en hjælpetøjle lærer ikke hesten at stoppe. Galoppen ville jeg vente med, til hesten kan gå roligt og for en løs tøjle i skridt og trav. så vil jeg starte op med få skridt i galop, overgang til trav (eller skridt om nødvendigt) og dernæst få skridt i galop igen. Kun få gentagelser, så hesten ikke hidser sig op. Hvis man får lært hesten, at den skal stoppe benene og ikke bare lægge sig på biddet, når man tager i tøjlerne, er der banet vej for, at den igen kan stoppes for sædet og i det hele taget kan rides uden hårde hjælpere.
Tak for input Men hesten er ikke en unghest og kan sagtens rides for schenkler mm .. og standses normalt uden at rende igennem. Problemet er mine arm kræfter. Hun ér en energisk dame og jeg kan ikke holde hende tilbage og derfor spørger jeg efter alternativ hjælp inden jeg vælger en anden og mere drastisk beslutning.
Jeg tror ikke, jeg forstår. Det er en misforståelse, at man skal bruge armkræfter for at ride - så er hesten ikke uddannet ordentligt. Det bliver den ved beskrevne fremgangsmåde. Hvis du så, i en eller anden situation, har brug for et kraftigere stop, så kunne du ride med et 3-rings bid og have 2 tøjler i - en i den øverste ring, og en i nederste. Nederste tøjle skulle så være nødstop om nødvendigt. Uanset armkræfter så er hjælpetøjler ikke løsningen - hesten skal lære at stoppe for LETTE hjælpere. Og alle heste kan lære det. En hest, der hænger på biddet og iler er en spændt hest. Spændinger kommer af ubehag. Hvis man finder ud af, hvad hesten er utilpas ved og samtidig lærer den at stoppe, så har man pludselig en helt anden og langt mere behagelig hest at ride på, som kræver meget færre kræfter.
Jeg har piskesmæld, psoreasisgigt og fibromyalgi. så har smerter og konstant sovende arme. så kender fornemmelsen med at man ikke altid har kræfter nok. det er helt korrekt at man skal øve. jeg har brugt skarpere bid eller hjælpetøjler til at støtte mig i træningen. det er en stor hjælp ved korrekt brug. min gamle hest var super fin på tøjlen, men tog hovedet op når han blev spændt/ivrig og så ku han ikke slappe af igen. så jeg brugte glidetøjle eller en gouge-tøjle som hjælp til at hesten har forstået hvad jeg vil uden at gå helt i selvsving. og efter 3-4 mdr på hyggeplan er jeg igen uden hjælpemidler. det skal siges han var en meget varm hest at sidde på og yderst "unormal" i hovedet - forstået på den måde at han lukkede af hvis han blev frustreret - og det blev han nemt ved mindre ændringer eller nye øvelser. trods tempo hvor sneglene tænker - kom nu ind i jampen. jeg tror sagtens du kan bruge hjælpe midler. som besværet har man ikke lige de almindelige eller ekstra kræfter andre tager forgivet, så hvis det var mig ville jeg prøve, og så se hvad det bringer. mit motto er guideline, ikke tvang og jeg har lært ved at se. får ingen undervisning og får enormt meget ros af min venindes dressurunderviser. som er forundret over hvor godt det går mig uden hjælp og hvor godt det ser ud. men jeg er den første til at indrømme jeg mangler erfaring og viden. og at jeg ikke er bare den mindste smle bange for hjælpemidler som kan hjælpe mig og hesten til at forstå hvad jeg vil have den til. og hvis du har redet så længe har du sikkert en fin fornemmelse af hvad der fremmer og hvad der ikke gør. 
Vi har en tiedemannstøjle min datter, der er hypermobil har brugt til sin pony. Tiedemannstøjlen opfatter jeg ikke som et tvangsmiddel, da der stadig er rigtig god plads for hesten til at bevæge hovedet. Tøjlen har den fordel at den forhindrer hesten i f.eks. at smække hovedet helt op (til stjernerne) eller helt i jorden. Der laver tøjlen det stop rytteren normalt vil lave selv - vel og mærke, hvis kræfterne er der. Samling på hesten får du ikke med tøjlen men du får mere ro i hånden tror jeg og dermed kan du bedre koncentrere dig om resten. Held og lykke med det 
Hvis hesten smækker hovedet i vejret som svar på den anholdende hjælp, så har rytteren kræfter nok til at få en voldsom reaktion fra hesten. Dermed handler problemet IKKE om, at rytteren ikke har kræfter nok. Hvis det virkelig handlede om det, så ville hesten helt upåvirket fortsætte ligeud, når rytteren forsøgte at stoppe den. Hvis man har brug for en thiedemanstøjle (eller en hvilken som helst anden form for "dims") så reagerer hesten ikke på stophjælpen, som den skal. Det kan og skal den sagtens lære. Jeg kan til nød undskylde, at man i en kort periode har sådan et hjælpemiddel på hesten, hvis formålet er, at man skal have lært den at stoppe sine ben i stedet for at tage hovedet i vejret. Men man skal ikke ride sin hest på kræfter, men på god træning. Og træning handler om gentagelser, ikke om hårdhed.
Jeg er så typen der siger...prøv... Jeg kender godt hjælpetøjlen, og den er rigtig god. Den har de gode egenskaber fra glidetøjlen, og så er den meget lettere at bruge korrekt. Som jeg læser dit indlæg, så har du egentligt bare brug for sikkerhed, ikke hjælp til at ride, og det er den super til. Vil dog sige at det er med den, som alle ándre hjælpetøjler, så skal de på til problemet er løst, og så af igen. Den kan godt gi en falsk holdning ( som en rigtig glidetøjle også giver) Hvis du a sikkehedsmæssige årsager vil ride med den altid, for DIN sikkerhed så ja brug den...den er nok den mindst skadelige hjælpetøjle der er ( alt kan selvfølgelig bruges forkert) Mvh Anni ...som går ind for rytters sikkerhed frem for alt, og som forstår dem der ikke vil "træne sig ud af alt"
Jeg er helt på linje med Tina MJ. Det er altså ikke meningen, at man skal være hverken bodybuilder eller skovhugger for at ride en hest. Jeg troede også selv engang at det blot var et spørgsmål om at lægge flere kræfter i hvis hesten ikke "makkede ret". Jeg tog uendeligt meget fejl. Min efterhånden snart 19 årige vallak, var også sådan en hest der havde fået lært sig at være hård i munden og døv for rytterens (min) tøjlehjælp. Han reagerede dog fint for schenklerne som du også skriver at din gør. Problemet var at jeg troede hesten skulle ride med et mere eller mindre konstant pres i munden, hvilket fik ham til at lægge sig tungt på biddet. Han kunne i sine unge år ofte finde på at løbe løbsk og var svær at "holde" hvis vi var på tur, sprang mm. Det endte med at være en ond cirkel, hvor at desto tungere han lagde sig på biddet, desto mere krampagtigt holdt jeg fast i tøjlerne. Jeg har ikke tal på hvor mange ridehandsker jeg har slidt op i tidens løb, og jeg kan ganske givet takke min tidligere uheldige ridning for en besværlig nakke og skuldre der tit gør knuder. Jeg har heldigvis fundet ud af nu, at en hest har behov for frihed til selv at placere hals og hoved, samt at det med den rette træning er muligt at ride for sædet og med ganske let kontakt på tøjlen. Det har været en lang vej efterhånden som har krævet en total omlægning af træning, idealer og egen forfængelighed, men jeg går aldrig tilbage igen. I dag er jeg i stand til at ride for væsentlig lettere hjælpere og er endda i stand til at ride min hest uden bidløst hvis jeg lyster (i rebgrime elelr kapsun). Det havde været fuldstændigt utænkeligt for blot få år siden. Jeg har benyttet mig af flere af de forslag Tina MJ beskriver, derudover har det virket for mig at ride med en kapsun sammen med den alm. optømning (dvs. 4 tøjler). Dette har gjort det muligt at give små nyk i kapsunen (en lille hurtig opadgående bevægelse i hånden), hvis hesten forsøget at "hænge sig på", uden at forstyrre hesten i munden. Derudover har jeg har haft god nytte af at arbejde med signaler fra jorden også, både i longe og for hånd. Jeg kan klart anbefale at du giver det et forsøg i stedet for at ty til hjælpetøjler. Alt kan lade sig gøre med den rette træning   .
Prøv den bare..... Er det så bare OK at prøve et hvilket som helst "hjælpemiddel" man kan købe eller fremstille - for at give sig selv en falsk følelsen af sikkerhed? Fordi man for sjovs skyld har købt sig et levende dyr? Heste har tanker og følelser og der er rent faktisk en dyreværnslov, der beskytter dem - netop fordi de er levende. Og de er tilmed føjelige og nemme at træne. Jeg kan ikke være mere uenig i det du skriver om, at man ikke skal træne sig ud af alt. Man skal NETOP træne sig ud af alt. For det giver den ægte sikkerhed. Og så forstår jeg ikke, hvor hesteglæden er henne, hvis man er nødt til at ride med kontrolmidler for at redde livet. Kontrolmidlerne giver kun falsk tryghed. Ægte tryghed giver god kontakt med hesten og en veluddannet hest. Jeg har faktisk skrevet et indlæg om netop dette i min blog - og jeg linker   i stedet for at gentage mig selv.
Jeg er nysgerrig efter at vide hvad du mener er de "gode egenskaber" ved glidetøjlen?
Jeg tror du misforstår mit indlæg, så jeg vil prøve at forklare lidt bedre. Ja jeg synes trådstarter skal prøve hjælpetøjlen, fordi hun, læst ud fra hendes eget indlæg, ikke er begynder, men har en del sygdomme som gør at hun er let offer for en lidt stærk hest. Om hesten er stærk i sin krop og sind fordi den er fejl redet er jo rigtigt nok noget man kan træne...men hvis vejen hen til det "det færdig trænet produkt" er farlig for TS, så er en hjælpetøjle MÅSKE en løsning. Jeg skriver jo også netop at den ikke må gro fast...men samtidig vil hesten løbe væk på tur, ja så rid med den altid på tur ( mit eks ikke TS) Jeg vil så samtidig sige at jeg er imponeret over dem der i flere uger kan træne " to skridt frem og et til siden" hold hovedet rigtigt og jeg gir dig guf ...træning. det holder min tålmodighed og desuden heller ikke min hestens konsentrationsevne ikke til. Jeg tror på at nogen gange må man gerne sige ..nu blir det som jeg siger..basta... Det er store dyr og de er heller ikke altid søde ved hinanden. ...og nej jeg banker ikke min heste, aldrig... Med fare for endnu en gang at blive misforstået Mvh Anni
Min holdning er at hvis ikke man har den nødvendige tålmodighed der skal til for træne en hest på de præmisser den kræver, så bør man nok slet ikke træne den pågældende hest. Alt andet ender ud i en omgang kompromisløsninger og dårlige undskyldninger, hvor hesten ender som den endegyldige taber   . At heste muligvis kan være "hårde" ved hinanden i naturen, er vist efterhånden den mest fortærskede undskyldning folk anvender for at retfærdiggøre hårdhændet træning   .
At hesten er hårde ved hinanden er i meget høj grad fangenskabsadfærd. Dvs. adfærd, som hestene har, fordi de alt for lidt plads på de folde vi byder dem. Ude i naturen (altså dengang, der var vildheste tilbage) var det en meget stor ulempe for flokken, hvis et individ blev skadet. Derfor skadede vildheste sjældent hinanden - tamheste gør, fordi de har for lidt plads (uanset at vi synes, de har meget plads). Derfor skal man ikke legalisere hård behandling af hestene med, at de slås på folden. Det tager ikke ugevis, at lære hesten at stoppe godt - hvis man træner det bare 10 min. om dagen i en uges tid, er man nået ganske langt. Hvis det tager uger, så skal man revidere træningen lidt. Det tager uger at træne det i enhver situation, men man kan jo sagtens træne andet ind imellem. Jeg har det personligt sådan, at jeg ikke kunne drømme om at ride rundt på vejene på en hest, jeg ikke kunne stoppe. Jeg ville synes, det var afskyeligt, og uansvarligt overfor andre trafikanter. Har man ikke tålmodigheden til at gøre arbejdet med en fejlredet hest, så bør man købe sig en, der er velredet fra starten. En hest, der aldrig har lært at gå igennem biddet lærer at stoppe godt på ganske få minutter. Selvfølgelig skal det afprøves i forskellige situationer, men hvis hesten ikke udsættes for alt for megen stress, så er den VIRKELIG hurtigt i stand til at lære at stoppe godt alle steder. Jeg er bestemt ikke nogen tålmodig natur, men jeg har taget det valg, at når jeg har valgt at have med heste at gøre, så må jeg også gøre det, der skal til - nemlig at finde tålmodigheden og sparke til et træ, når det ikke fungerer - og så finde ud af, hvad JEG gør forkert - for det er ikke hestens skyld, at vi vil ride på den.
Jeg kan fornemme at jeg er havnet i et tråd hvor det handler lidt om udviet horsemannship og alt sådan noget...hvilket ikke er forkert, bevares, men der er altså andre måder, end at stoppe guf i hovedet på kræet hele tiden...Uha nu blir jeg slagtet... Nå men tilbage til glidetøljen, jeg synes at en glidetøjle har en god egenskab, for at guide hesten til at forstå hvad vej hovedet skal når der bliver redet frem til tøjlen...FORUDSAT at hånden følger med frem...Så vil hesten på max 10 minutter forstå hvordan den skal gøre. og glidetøjlen kan tages af. Min egne heste er aldrig redet med hjælpe tøjler, de har fra start haft meget nemt ved at lære at vende rigtigt, men jeg har redet heste til, hvor netop den tyske martingale ( et andet ord for den TS omtaler) har været guld værd. Jeg synes den er lettere end en glidetøjle, fordi man stadig kun har en tølje i hånden. Og for nogen kan det være svært at holde fast i to tøjler ( TS formentlig) Jeg vil tilføje igen at tingene skal bruges korrekt. Mvh Anni
Vi blir aldrig enige...og da jeg ikke har mere tid nu til at side foran computeren, vil jeg trække mig ud af diskutionen, sige god vind til tråd starter, jeg synes det vil være ærgeligt at du skal sælge din hest, hvis du ellers er glad for den Mvh Anni ..
Tjah, jeg arbejder med problemheste og jeg har mange års erfaring for, at kampene er den gale vej at gå. Heste er uendeligt samarbejdsvillige, hvis vi gider at samarbejde med dem, i stedet for bare at bruge tvangsmidler. Det er bestemt ikke udvidet horsemanship. Horsemanship går ud på at lægge pres på hesten indtil den giver sig, og så fjerne presset igen - meget lig det, der anbefales her i tråden. Man skal bare forstå, at heste, der allerede har lært at sætte hårdt imod hårdt skal trænes på andre måder. Og så har verden jo bevæget sig væk fra dengang, hvor man betragtede heste som ting og maskiner. Heldigvis. Jeg vil også stoppe med at bruge tid på denne diskussion - vi bliver aldrig nogensinde enige om, at tvangstøjler er den rette løsning. De er tvært imod med til at skabe endnu flere problemer.
Det er da bestemt ikke det værste jeg har set... Han prioriterer i det mindste samling bagfra og lader hesten gå med næsten forrest. Til OL i år, gik flere heste under biddet i næsten hele programmet eller var alt for tætpakket fortil, i forhold til deres samling bagfra   (Jeg mener faktisk, at den der vandt gik meget under biddet) Det kunne man også se i piafferne, hvor hestene ikke havde den der op-ad-bakke form, med skulderen placeret højere end bagparten, og hvor hestene gik mere under biddet end over biddet. Kun få viste noget rigtig godt... Personligt synes jeg Anna Kasprzak viste nogle gode piaff momenter, som viste en hest med samling bagfra. (Men nu er der jo også visse ol-ryttere, som sværger til rollkur og ldr   ) Den video som MRJN linker til med Richard Davison, viser en hest med en rigtig god form - hvor er det dejligt, at se en rytter som fokuserer på samlingen bagfra og ikke bare på hovedet... Hesten har fin op-ad-bakke form i piaffen og går faktisk med næsen forrest meget af tiden...
Det var skam på INGEN måde fordi jeg hentydede til at det var et slemt tilfælde, slet ikke   Det overraskede mig blot, da jeg ikke havde forventet en så konstant pisken med halen fra en hest i denne træning. Søgte blot til en forklaring herinde, så det skal ikke forstås som et surt opstød eller lign. Der kunne desværre som du nævner (Camilla(Rosá)), findes langt værre under OL...  Men tusind tak for forklaringer, meninger og links!
...nu er pisken med halen jo ikke ensbetydende med at hesten har ondt. En hest pisker gerne med halen når den laver samlede øvelser fordi det strammer i rumpetten og det kræver en masse kræfter at lave dem. Har hørt det flere gange med min egen hoppe "den pisker da helt vildt med halen"! øhh nej, hendes hale er meget kort og den svajer med hendes bevægelse, synes det er utroligt at folk er så dårlige til at se det.... Ja selvfølgelig pisker hun nogle gang med den, men det gør alle heste altså engang imellem når man rider 
Nu skal man passe på ikke at blande det hele sammen. Hende der netop vandt OL dressur i år lavede da tre RIGTIG flotte ridt, hendes hest var 100% under hjælperne, den eneste hest som også stod BOM hamerende stille under paraderne og under præmieoverrækkelsen. De andre to heste fór ustyrlig rundt. Og hendes hest gik bestemt ikke bag lod.   Når nu vi snakker de prof. så synes jeg bestemt det er værd at nævne Richard Davidson, rigtig smuk ridning fra hans side også. Jeg blev meget "paf" og forundret over at se Englænderne, de red UTROLIG smukt alle fire.
Mht. konfliktadfærd tror jeg, som overskriften siger, man skal passe på, ikke at skære alt over en kam. - Koncentration, sværhedsgrad etc kan også have en del at sige... Med andre ord behøver mild konfliktadfærd ikke at være et dårligt tegn, hvis ellers hesten overordnet er glad og tilfreds i træningen. Den specifikke øvelse man beder hesten om at udføre, kan være svær, hvilket den kan udtrykke med let halepisken eller mimren med mulen. Det er til gengæld rytterens ansvar at kende hestens grænser, stoppe og rose inden hesten, når ud over disse. - Presser man konstant hesten til grænsen, og dermed opnår mere eller mindre konstant halepisken, tror jeg til gengæld det kan give bagslag og med tiden en hest, der ikke længere nyder arbejdet.
-men jeg tænker i de retninger her: 1. Fodringsændring ? Ændring af foder giver ændring af surhedsgraden i tyktarmen og det går lige i hjernen som overdreven frygtsomhed. Jeg kan sagtens uddybe omkring signalstoffer olign, men hvis hun er begyndt på fx eget følfoder (hvilket ?) og i hvlken mængde, ville jeg kigge det efter i sømmene. 2. Ondt nogen steder, slået hovedet, gledet, leget vildt ?? Vi fik et hoppeføl for tre år siden, som var fejllejret og måtte trækkes ud af to personer, så hun var øm i hele kroppen efter folingen og formentlig i lang tid efter, selvom man ikke kunne se noget på bevægelser mm. Vi havde kiro til hende løbende, første gang en uge gammel, men hun var ultra frygtsom og overfølsom for sanseindstryk, uventede bevægelser osv... i de første år og det var kun mig der kunne komme systematisk til hende, det tog mig et år at få grime af og på uden at jeg også havde en cordeo om halsen, så jeg havde lidt at holde fat i.......vi var 3-4 om at få fat i hende på folden i starten, vi går på vej frem og tilbage, så de skal være i snor. Hoppen er en lidt skeptisk dame af natur, men INGEN af de andre 9 føl har været sådan, heller ikke af hingstens afkom og det var først, da vi syntes hun var stor nok til at blive bedøvet som til tandrasp, så kiropraktoren kunne komme helt i bund, 1,5 år gammel at jeg synes hun "faldt helt i hak" over det næste halve år - det var især en låsning nederst i halsen, som var sej at komme i bund med og så i nakken. Hun har i år været i byen til insemination 3 gange (hos min super-indfølende dyrlæge under små, rolige og sikre forhold, medbringende egen selskabspony første gang de var afted), lært at køre trailer alene og været til kåringshurlumhej hvor hun høstede 4 x 9, 4 x 8 og så et par 7-taller. Hun var vågen, men 110 % fornuftig og der var ingenting at bemærke omkring hendes tilgang til fremmede.Hun kan gå i longe, gå tur alene i skoven med mig til fods og stå ved skammel og opleve diverse halløj, uden at sprælle med arme og ben, som hun gjorde i starten. Hun får et føl for at modnes og jeg fortsætter den rolige træning, til vi påbegynder tilridning som 4,5 års når føllet er fravænnet. Hun tilses hvert halve år af kiro, men har været OK de sidste par gange. Selv et mindre stunt, kan have gjort at noget sidder skævt, så mit første bud er en kiro.Fordi det er kommet så pludseligt. Pøj pøj Eva
Jette; Tak for dit svar med brugbare råd. Rent praktisk er det svært at få min far til at fodre, men jeg vil prøve om han kan gøre det indimellem uden jeg er der. At hun skulle have ondt, har jeg slet ikke overvejet - det må jeg indrømme. Mest fordi der INTET er i forhold til mig. Men jeg vil prøve at vende det med min dyrlæge, hvad han tænker om det. Eva; Tak for dit svar. Jeg er rigtig glad for jeres svar, og jeg vil prøve at kontakte en kiro - selvom jeg ikke tror han/hun ville kunne komme så meget som i nærheden af hende. For er årsagen at hun har ondt, er det nærmest umuligt at løse - vi kan ikke komme tættere på at finde ud af hvad det er, før hun bliver "mere tryg"! Flere råd og ideer, til at hjælpe hende modtages med kyshånd..
...kan det skyldes umodenhed? - vores dv-føl var noget løs på bagbenene i forhold til fremmede de første 6 måneder, hvor andre næsten ikke kunne komme i nærheden af ham. Da han skulle have vasket mås pga. diarre, havde vi også svært ved det. Men nu har jeg verdens mest kælne og tillidsfulde plag på 1½ år. 4 md. er jo ingen alder. Da vores var tre måneder plantede han et par solide bagben i en mands mave, da han til hoppens kåring lige ville lægge hånden på bagenden af ham for at få ham ind i boksen igen. Der er selvfølgelig den nuance, at dit føl udstråler direkte angst, jeg oplevede selvfølgelig kun disse reaktioner ved stressede situationer, hvor han fysisk fortalte mig, at den mentale grænse var nået... Tja, ved ikke om du kan bruge dette til noget, men ønsker dig alt mulig held og lykke med dit føl. Hilsen Sus
Det kan sagtens lade sig gøre at lave en fransk fletning på hesten med den længde man hesten har på billedet. Det kræver lidt rutine at lave den franske fletning så man får den tilpas stram og jævn, så den kan holde. Jeg baksede selv en del med at min knækkede i starten. Det er vigtigt, når du fletter, at du tager temmelig små totter ad gangen - dels fordi det holder bedre og er nemmere at få stramt og jævnt flettet og dels fordi det kan genere hestens bevægelighed i halsen, hvis man tager for store totter og samtidig fletter stramt. Særligt når man er så tyk som tilfældet her, ville jeg tager meget små totter, også selvom det betyder at det tager lidt længere tid at flette. Derudover er det vigtigt du får startet rigtigt. Man skal starte baglæns (lidt svært at forklare, men der er masser af videoer på youtube). Til stævner o.lign kan jeg godt finde på at give fletningen en omgang hårlak, for lige at give den det ekstra hold, men jeg har efterhånden flettet så mange gange, at det kun tager mig et minut eller to at flette den om, hvis den skulle gå op. Derudover er det bare at øve sig og øve sig. De første mange gange bliver resultatet ikke så godt og går sikkert op når man rider.
Jeg ville sætte elastikker i efterhånden som jeg flettede ned ad. ALtså sådan ind i mellem, så du har lidt hold på "hingstefletningen". Og så måske flette den på hver side af halsen som du siger du har prøvet før. Den ligner bestemt en på 140,1