Kram til dig Sandra! Jeg ved udenmærket hvor svær den beslutning er. Den er ulidelig og knuser ens hjerte!   Gør det du synes er bedst for Cashew og hvis du mener det er fred så er det du skal gøre. Det er lige meget hvad andre siger. Du kender din hest bedst for ved hvornår det er bedst at sige stop for yderligere behandling. Det er KUN dig som ved hvad der er rigtig at gøre.
Jeg har godt nok skrevet til dig privet - men synes de her tanker kan hjælpe enhver, der søger på emnet om det at miste - for uanset hvad det er vi mister, som har en stor betydning, så vil man opleve en tid, hvor tingene ikke er særligt behagelige. Jeg ved fra mig selv, at sorg er noget der tager rigtig rigtig lang tid - og er noget, der kræver professionel hjælp at komme over. Det har taget mig 8 år at komme mig over tabet på min bror, og det er først efter, at der er kommet styr på det - og jeg samtidig har fået styr på (medicinsk) depressionen og angsten, at tingene begynder at blive overskuelige for mig igen. Min depression skyldes - og det er et personligt ræsonement - højest sandsynligt det tab - og det er desværre ikke noget jeg kommer over sådan lige med det samme, for mærker rigtig meget til det stadigvæk - men nu ved jeg hvorfor. Og det gør det ikke nemmere at behandle, at jeg har gået med det i mellem 6 - 8 år. Men det lever jeg med. Men så galt kan det desværre gå når man som 15 årig står alene med et tab. Sorgen er en form for depression. Du vil opleve at føle dig nedtrykt, udmattet, ude af stand til noget som helst, uden lyst, gnist, gejst til andet end bare græde - og den reaktion skal du have lov til. MEN det er hamrende vigtigt, at du har nogle - hesteveninder helst, der kan tage hånd om dig. Du har brug for at, der er plads til at tale om det. For uanset om det er ''planlagt'' eller ej, så fylder hesten ligeså meget i vores liv som et nært familie medlem. Og jeg ved personligt, at den dag vi skal sige farvel til vores gamle hoppe, som vi har haft gående i 10+ år, ja der vil jeg reagere. Det værste, der kan ske for dig er rent faktisk, at der ikke er plads til at tale om det, at du har sagt farvel til en hest, som har ligeså stor betydning som et familiemedlem - og at folk bliver berøringsangste - især det at folk bliver bange for at du bliver ked af det. Det oplevede jeg dengang jeg mistede min bror. Naturligvis kondolerer folk i rent høfligheds hensyn - men derfra så tager rigtig mange afstand - man tror fejlagtigt, at man har brug for afstand, når behovet i virkeligheden er en ægte bekymrende omsorg for dig - og den betydning som Cashew har haft. Og tag dig tid. Hans ting vil få en ufattelig stor affektionsværdi for dig - og du vil have svært ved at undvære dem. Jeg sov i lang tid efter jeg mistede min bror med en helt bestemt pude, der duftede af ham. Det varede flere år før jeg kunne slippe den helt. Hans ting (tøj) har jeg fået det meste af - og jeg har det stadigvæk, og bruger det stadigvæk. Men jeg synes du skal tage dig tiden med hans ting, giv dig selv den tid du har brug for. Du har al tid i hele verden. Det vil være svært for dig i starten at komme i stalden - men hav en god veninde med, som er der, hvis du bliver ked af det - og som accepterer din reaktion. Det er helt naturligt. - Og hvis du har brug for hjælp til noget, så skriv til mig privat. Jeg vil gerne hjælpe dig - også med at ringe til dyrlæge, DAKA mfl. Det kan være MEGET svært at få gjort. En hest, der stod hos os for år tilbage - skulle aflives - og der var aftalen, at jeg var hjemme - og hvis de fik brug for noget, så kunne de bare komme ind. Så hvis du har brug for noget - så men jeg helt seriøst - at du bare siger til. UANSET hvor stort/småt det vil være - for jeg ved hvor svær en beslutning du har truffet. Så sent som for blot få måneder siden overvejede vi om vores gamle hoppe skulle have fred, og det i sig selv var svært nok. Heldigvis så kunne vi give hende en god tid med lidt hjælp fra CortaVet. Vi har kun udsat problemet - det ved vi godt, men når tiden kommer, så tager vi den derfra.
for jer. Og må sige jeg tager hatten af for din beslutning. Cashew tror jeg at vi alle kender herinde, og de fleste kender til hans forhistorie, og i den grad også til, hvordan du har fået ham til at blomstrer op. At sige farvel til en nær ven er skrækkeligt. Gjorde det selv d. 01.10.2012, da min elskede dreng døde fra mig. Så det står friskt i min erindring, hvordan det føles at miste. Jeg har desværre prøvet det et par gange, og det er svært hver gang. med tiden bliver jeres venskab til dejlige minder-og man glemmer alt om de dage, hvor man bare ku ha kvalt dyret   . Cashew var heldig at møde dig, såvel som du åbenlyst også er vokset med opgaven at passe på cashew med hans psykiske bagage og nu også fysiske. Brug denne video.. jeg har haft stor glæde af den så mange gange, når jeg har mistet<3
Vent med at forholde dig til alle de ting - der er sq ingen derude der kyler dine skabe ud dagen efter du har opsagt boksen - eller for den sags skyld når han ikke er der mere. Du står i en dejlig stald - har du overvejet at flytte Lara derind - enten er det en rigtig skidt idé eller også kan det hjælpe lidt på tingene da det i det mindste ikke er en helt fremmed hest der overtager. Det hjælper også at have noget at arbejde videre med, noget der flytter fokus.. Derudover har du postet så meget tid og energi i en hest der har fungeret meget lidt i forhold til din ihærdighed, du vil med tiden opleve at tingene ikke behøver at være så komplicerede, at det kan være nemmere med en hest som "alle" ikke har en eller anden holdning til - netop pga hans psyke. Jeg ved hvordan det er når man først har vænnet sig til at have en "anderledes" hest - man knytter sig tæt til hesten og man lærer at forholde sig til alle mulige og umulige problematikker - også selv om man ikke har ønsket sig ekspertviden på disse områder. Set i bakspejlet vil man jo aldrig bytte det for noget som helst - men jeg må indrømme at heste som folk kan forholde sig til er sq nemmere at eje end dem man skal tage alle mulige forbehold for. Nyd den sidste tid med ham - den kommer ikke skidt igen. Og tag stilling til hans ting når du har overskud til det - og det er nok ikke lige nu. Derudover kan det jo være at der er noget du ønsker at beholde eller senere ville ønske at du havde beholdt. Så vent med at sælge hele butikken til du har overskud og overblik - det kan aldrig betale sig at sælge ting man får brug for senere  Knus herfra...
Pyy - lige nu nyder jeg bare dagene med ham, selvom det er hårdt. Jeg har nu sagt min boks op, det var svært  Tak for alle jeres svar. Jeg har ikke hørt fra dyrlægen endnu, regner med at høre fra ham imorgen eller onsdag. Og tak for al jeres støtte, den er uunværlig. I skal lige se et flot billede en her fra HN har lavet til mig: SÅ FLOT.   Evigt minde om ham. Og han er bare så smuk og dejlig det gør helt ondt. Den skal på min baggrund på min computerskærm.
umenneskeligt hårdt at miste sin bedste ven. Jeg har også været der, og jeg havde ingen forberedelsestid, hvilket ikke gjorde tabet nemmere. Jeg tænker stadig tit på min trofaste kammerat gennem 11 år, selvom det er 8 år siden hun døde - faktisk næste præcis, for hun åndede ud for sidste gang d. 4. november 2004. Det er en dato, som ikke er skrevet ned nogen steder, men den er fastmejslet i min hjerne. Hvis han går med sko, så gør en af dem ren, og behold den. Det gjorde jeg, og den er nu lidt rusten og "rustik" at se på, men jeg kan godt lide at have den liggende, og det føles rart at kunne røre ved den af en eller anden årsag.
Sandra, du har gjort det rigtige - det må du ikke være i tvivl om! Nyd de sidste dage, brug dem som du har lyst til. Fokuser på de gode ting, de ting der gør jer glade. Og med hensyn til alt "det der praktiske", har du ikke en veninde eller en mor, der kan træde ind og hjælpe dig lidt? Da jeg stod i din situation omkring 1½ år siden, så var min mor en uundværdlig hjælp - hun foretog alle de svære opkald, så jeg ikke skulle fokusere på det. Nogle ting har man ikke brug for at skulle tænke på på dette tidspunkt. Og det lyder som om, at du har mange gode mennesker omkring dig - brug dem! Sender mine bedste tanker til dig.
Sandra jeg har fulgt dine tråde i mange år efterhånden. Det gør mig ondt du står hvor du står nu. Til gengæld kan du klappe dig selv på skulderen for at have taget den beslutning du har. Det kræver et kæmpe mod og en stor kærlighed til hesten. Jeg har selv måttet aflive fire heste på 6 år, af de fire var de tre af dem så langt inde i mit hjerte som nogen heste nogensinde kan komme, de var hver og en min soulmate og havde været det på hver sin måde i mange år. Hvis jeg må give dig et godt råd så er det at sæt en dato hurtigst muligt så snart du hører fra dyrlægen. Det bliver ikke mindre hårdt i tiden når datoen er sat, tvært imod. Til gengæld er det en lettelse når det er overstået. Det lyder mærkeligt og det er stadig sindsygt hårdt. Men at vide at nu er der ikke flere smerter det er faktisk en lettelse. Og det bliver ikke lettere fra datoen er sat og frem til det sker. Tvært imod render man rundt med en konstant mavepuster, tårerne triller hele tiden. Verden kører afsted men man står selv tilbage som i slowmotion og fatter ikke at verden kan fortsætte som den plejer. Så for din egen skyld, træk ikke pinen mere ud end højst nødvendigt. Det bliver ikke lettere fordi datoen hedder d. 25. november fremfor d. 8. november. Du slider bare dig selv endnu længere ned under "ventetiden".
Åh altså Sandra; det må have været så svært for dig at træffe den beslutning. Men hvor har jeg dog bare stort respekt for, at du har taget den - at han kan forlade denne verden med værdighed. Du beskriver rigtig godt mange af de tanker, der dukker op i mit hovede ind i mellem. Selvom mit ridedyr er fint gående p.t., så bliver han 18 næste gang og har haft "sit" gennem livet. Så en dag er det slut.... Mange tanker og kæmpe kram herfra!!
Hvor er jeg ked af at læse dette!! Havde sådan håbet at han ville komme sig din lille Cashew at I kunne finde en løsning, så han kunne være hos dig mange år endnu og stadig være en glad hest - uden skader! Men et K Æ M P E skulderklap og trøstekram herfra! Du er sej og du tager ansvar! Prøver alt til det mindste og ved hvornår tiden er inde til at give op! Håber du får en fantastisk sidste tid med din Cashew og at han kommer godt herfra! Mange tanker!
Det er en meget svær beslutning du har truffet. Men jeg er slet ikke i tvivl om, at du har gjort det at hensyn til Cashew. Hvor ville jeg dog ønske, at mange andre heste ejere, kunne tage det skridt og sige stop i tide, som netop du har gjort.
Hvor er det trist at høre. Har fulgt jer længe, helt tilbage til Nforn, hvor du havde part på ham, mistede ham og så havde Moucha (mener jeg den hed), hvor en anden bruger så pludselig skrev om en problemhest hun lige havde købt, som hun blev bange for, og wupti, så havde du købt dig en Cashew. Nøj hvor det smerter mig at høre at jeres historie må ende sådan.
Føler med dig. Har netop i dag sagt farvel til min elskede hest gennem 10½ år. Det gør så forbandet ondt, men det bedste jeg ku gøre for ham. Mange hilsener Tina
Nu har jeg sat en dato. Det bliver på mandag d. 12 Nov.. 
Bør man stå der imens ved hesten ? Eller er det for dratisk at se den falde? Bør man gå væk indtil han lægger der? Hvad bør man gøre?
Ja, det her var så klart dagens smil for mig! Hold nu fast, for en dygtig dukkefører og så bliver man da helt glad i låget af musikken.;-)
Kan ikke få linket til at virke.
Jeg kan heller ikke åbne linket
Hm, jeg prøver lige igen så.:-)
Websiden blev ikke fundet. HTTP 404 Mest sandsynlige årsager: Prøv at: Skrive adressen igen.  Gå tilbage til den forrige side. Gå til   og søg efter de oplysninger, du skal bruge. 
Hvordan fik du hans nummer? Eller har du sendt en besked til firmaet? Lene
Ja se i mandags blev jeg ringet op om at de skulle ind i mit hjem og var ik hjemme så der blev lagt en sedel med 2 nummere på og der stod der så hans navn og arbejds nummer. så på den måde der har jeg det, smed ik den sedel ud efter at de havde været her for jeg kunne bare ik få ham ud af hovede. så ingen besked til frimaet, men måske at man skulle ha gjort det i stedet for ha ha bare for og lave noget ballade 
vi havde ihvertfald MEGET sjov i den tråd dengang - gad vide om det er en af dem, der er kommet på "Museum" - det burde den ihvertald 
Ja læste den efter jeg havet lavet min, og læste lige løst om den og ja den minder en del om denne bortset fra at jeg ik har hørt noget 
Jamen hvad skrev han?
Vær glad for han siger det nu, og ikke efter at have mødtes nogen gange hvor du kunne risikierer faktisk at syntes han var noget  Men ærgeligt hvis det er sådan det ender. men mon ikke der er flere af dem derude 
"det ku' jo være man ku' få ham til at ændre mening....." - det ku' også være du skiftede mening. Og det ku' også være at i fandt ud af at være enige om at et biiiip en gang imellem ville gøre jer begge glade.... HOP UD I DET!!!! Inviter ham - eller mød ham i byen og se hvor det fører jer hen....du har jo ikke lovet ham noget.... KH:)Annette
eeelsker de her tråde! Sidder altid, og fniser til den store guldmedalje  Æregligt med dit udfald TS   Men se det sådan her: så når du måske et eventyr mere