ud jeg er 21 har hverken vaæret gift eller forlovet eller har nogen børn ... hvordan skal mit liv dog ikke ende
Min mand og jeg blev forlovet da jeg var 25 år ( 2005 )Han tog først hen til min far, hvor han spurgte om lov til at gifte sig med hans datter. Han sagde heldigvis ja... Vi havde været kærster siden vi lige var fyldt 20 ( 2000 ) Lidt over et år efter forlovelsen blev vi gift ( Juni 2006 ). Tjaa og det er vi jo så stadig, og det bliver bedre og bedre. Det er så dejligt at elske hinanden en smule mere hver dag. Tillykke med forlovelsen.
Men har en veninde som var 16/17 år da hun blev forlovet. I dag er hun 18 ½. Ved det var om sommeren, men ikke om det var før eller efter hendes fødselsdag. Hun har så været forlovet med ham i mere end det traditionelle, og de har ikke sat nogen bryllupsdato.
 Thombs up til din mand   Sådan skal det fan... gøres 
Tillykke til jer... Jeg blev forlovet en måned før jeg fyldte 20, og her 13 år efter er vi stadig forlovet. Eneste grund til at vi ikke er blevet gift er politik. Min mand sidder i kørestol lammet fra brystet efter en trafikulykke og når man er på pension sker der en masse med ens økonomi i det øjeblik man blir gift...desværre. Hilsen Jeanne
jeg synes knagm'sparkme (eller hvad man nu siger) det er tidligt. Håber godt nok, du er meget mere moden end jeg var i den alder. Men det lyder det da også til. Så tillykke med det.  ...Men sådan helt generelt, synes jeg dælme det er tidligt folk i dag bliver forlovede, gift og får børn.   I min aldersgruppe, 22 år er mange allerede gift og har børn...jeg synes godt nok bare, det er vildt. Men jeg er nok også bare lidt "bagud" på mange punkter. Kan bare ikke se, hvad man har så travlt med... Selvom jeg er 22 synes jeg da ikke jeg sådan er RIGTIG voksen endnu; men de der føler sig "klar" og gerne vil have børn er (forhåbentlig) også "voksne nok". Når man har været sammen i kort tid (som jeg synes ½ år som eksempel er), og bliver forlovede er man jo stadig i "forelskelsesfasen". Der hvor man kan alt (sammen), og endnu ikke har set den andens "fejl" endnu, bare er på den lyserøde sky. Ja jeg har selv i sin tid været forlovet, så det er derfor jeg nu er "bagklog". Men det kan da godt ske, at nogle folk bare passer sammen og er "meant to be", og at de allerede ved det når de er så unge, og har været sammen så kort tid. Jeg gjorde bare ikke. Og ja så kommer jeg her, og skriver sådan noget halv-negativt noget, og ødelægger den gode stemning... Men det er altså ikke meningen! Kunne bare ikke lade være med, at give mit besyv med.
vi har så sat bryllups dato, men er ikke forlovet... vi skal nemlig giftes d. 23 juni 2011 og man skal jo først forloves et år før... så regner med at han går på knæ d. 23 juni 2010, dvs og 2½ år... vi har kendt hinanden i 10 år og boet sammen i 3 år... Jeg var ikke klar til at blive gift da jeg var 16, det er helt sikkert, men tillykke og vi håber det holder...  Nå ja jeg er 25 år ung...
Jeg synes det er noget underligt noget, at forlove sig uden først have boet sammen. Det er så meget anerledes, at bo sammen med en person end bare at komme sammen. Hvordan kan du vide, at ham her gutten er "the one" uden at vide om du kan holde ud at bo sammen med ham? Ja, måske er jeg bare sart, men for mig er forlovelse en stor ting. Har selv været sammen med min kæreste i over 3 år - vi har boet sammen i 2½ og når folk spørg "hvornår skal I så giftes?" så blir jeg sgu stresset jeg er kun 21!!! Men held og lykke med det da! (: