Nej en grim oplevelse. Jeg fik helt gåsehud da jeg læste starten af dit indlæg. Begge gange jeg er blvet scannet, har jeg tænkt meget på. Hvad nu hvis de siger der er noget galt. Hvordan vil man klare det. Men tillykke med det, håber alt går godt for dig og barnet. 
Ja, det var godt nok noget af en gyser! Godt den endte med at der var liv og det hele  Nu skal du bare slappe af, og ikke tænke grimme tanker, der er liv derinde, og den har det godt 
Det må bare være så slemt! Godt, at de alligevel fandt en levende lille baby, nu kan du da virkelig værdsætte det 
sikke en dag Godt det hele endte lykkeligt 
akkurat det samme. FULDSTÆNDIG! og det er virkelig frygtelig. først at få at vide Desværre, også kommer overlægen til også finde man det lille hjerte puha ja jeg bad også til gud! Knus sanne
godt til ! Jeg har også prøvet det selv, da jeg ventede min Albert. Man bliver så frygtelig rædselslagen ! Men man tager ikke stilling ud fra en scanning ! Ihvertfald der hvor jeg er i praktik ved jeg man tager en blodprøve på den gravide kvinde og måler hendes HCG (Human Chorio Gonadotropin) den vil stige og stige hvis der er en graviditet men modsat hvis der ikke er en graviditet. Så man tager to blodprøver med to dages mellemrum og sammenligner værdierne. Men good luck med spiren i maven  Beagle.
Jeg har to børn. Nicolai kom til verden i 30 graders varme sommeren 2001. To uger før min termin havde jeg et par nætter i træk haft "rumlen" i maven om aften og natten og jeg tænkte influenza øv! Om dagen var der intet og jeg havde slet ikke skænket den forestående fødsel en tanke. Den tredje aften havde vi gæster og da min veninde ville føle på maven pointerede hun at den var meget hård. Få timer efter (da jeg havde været i bad, ordnet tånegle, lagt make-up, barberet ben og bikinilinie osv...) var vi så på den 45 min lange køretur til Skejby sygehus. (man er vel forfængelig ik?) Og sikke en køretur! Jeg kravlede jammerende rundt i bilen og min kæreste, der havde foden solidt plantet på speederen, var ligbleg i ansigtet. Det må have været et højest ejendommeligt syn...  Vi nåede dog helskinnet til sygehuset og fik at vide at jeg var 5 cm åben, dvs. der var laaang vej endnu eftersom jeg var førstegangsfødende. Vi diskuterede lidt om vi skulle køre hjem igen eller hvad. Vi besluttede dog at blive og heldigvis for det! Vores søn kom til verden kort tid efter (efter ialt 4½ time) Han blev født i vand og det var en fantastisk oplevelse, det kan varmt anbefales. Efter fødslen var jeg totalt smadret. Jeg kunne ikke engang rejse mig fra karet og gå de få meter over på briksen. Jeg tror ikke der var en kropsdel på mig som ikke rystede af udmattelse, jeg var SÅ træt. Faktisk ænsede jeg end ikke hvad de skete med min søn i flere minutter efter(og var også ligeglad, bare jeg kunne få ro til at sove..) I dagene efter tror jeg jeg var ramt af en mild form for sindsyge. Jeg kunne ikke slippe min dejlige søn af syne og skulle hele tiden holde fat i hans krybbe (tænk nu hvis nogen tog ham   . Hvilket resulterede i at hver gang søvnen overmandede mig vågnede jeg med et sæt og guldklumpen vågnede... Der gik mange nætter før end jeg fik min søvn... og fik kurrerede min midlertidige sindsyge  Min anden fødsel kom ligesom den første bag på mig, til trods for at jeg denne gang var gået 6 dage over tiden. Vågnede en nat med tilsyneladende ubetydelig rumlen. Jeg havde netop sendt min mand på arbejde, da veerne tog til. Også denne gang måtte køreturen være genstand for min pludselige opstående trang til at springe hækkeløb frem og tilbage over sæderne i bilen. Fødslen varede 3 timer og jeg nåede desværre ikke i karet inden "det gik løs!" Et par timer efter var vi på vej hjem igen. Tja her var så lidt læsestof. Held og lykke med din fødsel!
fødsler - meget kort fortalt! Blev sat igang med stikpiller 4 dage før termin om morgenen, gik med bitte små veer hele dagen. Ved 22 tiden kørte de en strimmel som ikke viste den mindste smule veer på trods at smerter i lænden. Bo blev derfor sendt hjem og jeg fik besked på at sove. De næste 2 timer var et rent mareridt med kraftige veer, vestorm og en ordentlig omgang størknet blod der kom ud i STORE klumper! Og en kamp for at overbevise jordemoder og sygeplejerske om, at jeg skulle føde - de sagde nemlig, at jeg var hysterisk og at jeg slet ikke ville klare de rigtige veer når de kom. Fik kørt en strimmel ved 01 tiden, som stadig ikke viste veer - selvom jeg vred mig i smerte. Fik herefter en sprøjte og så blev døren smækket i! Kl. 01.30 var hovedet på vej ud og først der, gik det op for personalet at de hellere måtte tage sig lidt af mig og LØB afsted med mig i sengen - var nær fløjet ud da de drejede om hjørnet ned mod fødegangen (lå på barselsgangen). 14 presseveer senere havde jeg født Filippa  Havde 3-4 gange tidligere gået dage og nætter med plukkeveer, så da jeg igen (12 dage over tid) gik med plukkeveer og små veer tog jeg mig ikke af det (kender I historien med Peter og ulven?) Dagen igennem kom og gik de små smerter i lænden og ved spisetid var de helt væk - men ved 20 tiden syntes jeg at barnet opførte sig mærkeligt og jeg ringede til fødegangen. Kl 22 var vi på fødegangen, hvor jeg fik kørt en strimmel - den vist et meget aktivt barn men absolut ingen veer. Som jeg lå der på briksen (vel en halv times tid) begyndte der at komme veer, men stadig ingen tegn af dem på strimmelem - derfor blev jeg igen fejet af og fik at vide, at jeg kunne blive her indtil midnat hvor der var vagtskifte. SÅ ville den nye jordemoder tage en beslutning. Kl. 23.30 blev jeg undersøgt indvendigt, da jeg insisterede på dette - var ca. 5 cm åben, men barnet stod ikke nede i bækkenet, fast med hovedet. Så hun sagde at der kunne gå et par dage. Kl. 23.40 går jeg på wc og på de 10 meter derud fik jeg SYV MEGA VEER og så kom presseveerne og Bo fik hentet hjælp! Jeg nægtede at gå ned på fødestuen, da jeg havde mere travlt med at gispe for at undgå at presse. Kl 23.50 får jeg dog kæmpet mig op på fødebriksen og efter en hurtig undersøgelse får jeg lov at presse. Kl. 23.58 efter 4 presseveer kommer Mikkeline til verden  Ved begge fødsler har jeg fået personlige undskyldninger fra jordemødrene fordi de ikek lyttede til mig og opdagede at jeg var i fødsel - desuden er der noteret i mine journaler, at man ikke kan aflæse mine veer på strimmelen. Ingen kan forklare hvorfor man ikke kan læse dem - for de er bestemt kraftige nok   Fx. åbnede jeg mig ca. 5 cm på 10-15 minutter med Mikkeline!
 Jeg var gået 5 dage over tid, og havde siden mandag haft "plukveer", de gjorde ikke vildt ondt, men jeg synes det var mærkeligt de kom nu, for jeg havde slet ikke haft plukveer før i graviditeten. Og jeg havde derfor lidt mistanke om det måske var starten på veer, men alle fejede mig af med det bare var plukveer.  Onsdag d. 18 maj kl. 15:00 var jeg til jordmor tjek, og jeg fortalte Dorte (som jordmoren hed) om "plukveeren". Dorte sagde også at det ihverfald ikke kunne være rigtige veer, for de ville altså gøre ondt, komme reglmæssigt, og ikke bare forsvinde igen. Hun ville dog gerne kigge på mig, hvis jeg virkelig gerne ville have det, det ville jeg gerne.  Dorte undersøgte og blev meget forskrækket "Jamen søde ven dog... Du er jo meget åben... faktisk 8 cm" og så blev vi ellers sendt på fødegangen i en fart, selvom jeg højlydt brokkede mig, for jeg havde virkelig ikke tid til det nu, vi skulle handle, hjem og gøre rent osv (ved ikke lige hvad der forgik i hovedet på mig). På fødegangen blev jeg omtalt som hende der har gjort det umulige, for de kunne ikke forstå jeg kunne komme gående ind, 8 cm åben, med kun lidt ondt i maven.  På fødestuen blev vi modtaget af en jordmor, og en rigtig sød jordmor studerne.  Jdm sturderende kørte en strimmel, og kunne se jeg havde veer hver 5 minut, men jeg kunne ikke mærke dem.  Kl. 15:45, gav jdm stud mig et klyx, for at se om det ville sætte lidt mere fut i veerne, det gjorde det ikke, så kl. 17:00 tog jdm vandet, og kl. 18:15 begyndte veerne så småt at tag til, de tog mere og mere til i styrke, og kl. 19:40 begyndte presseveerne, og 20:32 var Nicholine født.  Hun var meget stille, og uventet slap, så en børnelæge blev tilkaldt, han mente hun bare var blevet lidt forskrækket fordi det var gået så stærkt, men at hun ellers var fin, han tog en blodprøve for at tjekke blodsukker, og iltindhold, og den var fin. Jeg synes kun den sidste ve inden presseveerne gjorde ondt, ellers oplevede jeg ingen smerte overhovedet. Så den der med at man ikke er i tvivl om hvornår man har veer, den holder altså ikke altid.
Det startede med at vandet gik ca 16.30 tirsdag d. 8/5-01, jeg gik i bad og ringede der efter til det valgte fødested. Vi skulle bare komme ind med det samme. Der var ikke rigtigt nogle veer, men efter som vi havde et stykke vej mellem sygehuset og vores hjem blev jeg indlagt. Ved midnatstid kom jeg på fødegangen pga tiltagende veer, jeg var på det tidspunkt 1 cm åben. Efter 2 timer havde jeg ikke udvidet mig yderligere og der blev sat et vefremkaldende drop. Jeg udvidede mig lige så langsomt i løbet af natten og veerne tog til, jeg sad i badekar hele natten hvilket var dejligt. Ca kl 6 var jeg udvidet 10 cm og pressetrangen kom, og jeg kom op af vandet og kom på briksen. Jeg pressede og pressede i næsten tre timer hvor hovedet bare kørte lidt ud hvor efter at køre lidt tilbage igen. Jeg fik lagt en pudendus blokade hvor efter de klippede, og kl 8.53 d. 9/5-01 kom lille Mathias til verden 3600 gram og 55 cm. Jeg sprækkede dog ret meget og skulle selvfølgelig finde mig i at det tog en time at få syet mig sammen bag efter. Mathias fik suget maven for grønt fostervand, og så blev vi forenet   . Jeg gik forresten 9 dage over tiden. Jeg vil bare sige held og lykke til dig med din forestående fødsel. KH Malene
finder I de tråde, der ligger så langt tilbage? Min er nok fra den 7/9 eller sådan noget deromkring... Jeg orker næsten ikke at skulle skrive den igen, for det var jo en laaang fornøjelse 
Min står på   
Her er så Gsims  den lå kun nogle "få" klik tilbage på ældre indlæg 
jeg fødte for første gang sidste år i maj... inden læste jeg alt hvad jeg kunne finde om det men det var alligevvellet ikke nær virkeligheden.. men mine veer gik stille igang 14 dage før tid, det var en mandag kl halv 11 ca, blev indlagt dagen efter ved 12 tiden kun 4 cm åben.. i alt tog min fødsel over 33 timer og jeg havde presseveer i 1,5 time.. det var en laaang fødsel, men man kommer det igennem, jeg fik ingen former for smerte stillende, og det gjorde da ondt som en i h, men så slemt var det nu heller ikke, jeg havde en fantastisk jordmoder og dem som var med til at hjælpe var også super og det tror jeg er en rigtig vigtig ting.. karbad hjalp mens jeg havde veer
var vel det, man kalder nem... 10 dage før termin havde jeg "plukveer" om eftermiddagen. Det tog jeg mig ikke særligt af, for jeg havde gjort rent dagen inden og havde sikkert bare overanstrengt mig lidt... Hen omkring aftensmadstid var de der dog stadig og var faktisk regelmæssige, så vi advarede da lige naboen om, at det kunne være i nat, hun skulle se efter de store børn (min kæreste har to børn fra et tidligere ægteskab). Kl 22. ringede vi til fødegangen, da jeg stadig havde regelmæssige "plukveer". Jeg tog et bad og vi kørte stille og roligt derind - var derinde kl. 23.30. Fik kørt en strimmel med beskeden om, at det var noget pjat - jeg skulle I HVERT FALD IKKE føde i nat... De veer var slet ikke stærke nok til at kunne gøre noget som helst Så os hjem igen. Kæresten ind og sove. Jeg var lidt for spændt og satte mig til at se en film og tog tid på mine "plukveer". Da der var tre minutter imellem turde jeg ikke mere. Fik vækket ringet til fødegangen, som modstræbende indvilgede i at jeg kunne komme ind igen... Og så afsted. Jeg kom ind i undersøgelsen og fik at vide, at jeg var fuldt udvidet og skulle skifte tøj NU! - så fik jeg pressetrang og vupti ind på fødebriksen - ikke noget med vand eller andet sjov her - det var der sandelig ikke tid til... Smerter? Tjo.. Ikke under opblokningsveerne; men der hvor man kan mærke, at selve hovedet kommer og det hele udvider sig for at give plads - det gør sgu nas; men i mit tilfælde drejede det sig om 6 presseveer, så var lille Jeppe ude   Og så er alt jo glemt igen... Men der var jo ingen der troede på, at en førstegangsfødende skulle have det så nemt. Så ingen skræmme historier herfra  MVH Tanja
JEg havde termin den 14 April 2002 og lige præcis den dag, fik jeg plukveer hvert 10 minut, som gjorde ok avs - den 15 april tog jeg til jordemoderen, for at blive tjekket, der var ikke rigtig sket noget, men hun løsnede hinderne så kunne jeg gå hjem igen .. den 15 april om aftenen begyndte det at gøre rigtig av av, vi ringede til fødeafdelingen som sagde jeg skulle drikke en øl og tag en panodil (Jeg drikker ikke øl) avs veerne blev ved og ved, men gik i sig selv om natten. Den 16 April begyndte veerne igen om aftenen, vi ringede til fødeafdelingen da der var 6 minutter mellem hver, de bad os kører derned, så vi kørte den time det tog at komme dertil.. De kørte en strimmel men der var ingen veer sagde de, så jeg kunne ligge mig i seng og sove, men der gik ikke mange minutter så gjorde det av og det var hele tiden fy for pokker siger jeg bare, også ville de ha jeg skulle ligge stille så de kunne kører en strimmel   Da jeg var 5 cm åben blev jeg kørt på fødestue, hvor de tog vandet og satte elektrode på Tobias hoved, jeg fik akupunktur og ilt - kl 4.17 den 17 April kom Tobias til verden  Med Patrik havde jeg termin den 18 Januar 2004 - Men en morgen sidst november vågnede jeg op, og tænkte babyen er ALT for lille, jeg stolede på min intuition, og ringede til min jordemoder og sagde jeg havde blødt (passer ikke, men så kunne jeg da få en scanning) Og ganske rigtig Patrik var 33 % mindre end andre børn i den uge, så jeg blev indlagt til aflastning, da det ikke hjalp efter et par dage blev han taget ved kejsersnit. Så den 15 December 2003 kl. 11.45 kom Patrik til verden  Og nu er jeg skruk igen, orv hvor ville jeg gerne ha en lille mere 
Nej, der vil være 3½ måned mellem barlserne - og så kan jeg trække noget ferie fra også:) Men, jeg regner med at blive fyret fra mit arbejde, hvilket vil passe mig fint - så nu må vi se. Uanset hvad, så skal Ida i dagpleje. Har plads fra 1. april - men jeg strækker den i hvert fald til 1. juni hvis jeg kan (altså, hvis jeg ikke skal tilbage og arbejde). Nu må vi se. Dagpleje, det skal hun i i hvert fald, også selvom jeg skal gå hjemme med nummer to 
IHHH Christel, du har termin på min fødselsdag... Min bror har også lige ringet og han skal også være far, de er også sat til d 21 september, så nu mangler vi stadig mig  Men det bliver vel også min tur på et tidspunkt. Lene
Næh hvor sjovt:) Arbejder i selv på sagen? 
det har vi gjort i 2 år, jeg har været hele møllen igennem, alt fra blodprøver til HSG, jeg skal insemineres næste gang, hvis der ikke er gevinst denne gang. Lene
Øv hva? Så krydser jeg fingre for jer 
jeg håber nu hver gang er den er der, men det bliver vel også min tur en dag. Lene
hvor er Ida bare sød og sikke hun vokser! de er nu så dejlige de små størrelser og tillykke med graviditeten også!
Lille Ida bliver man aldrig træt af  Hvor er hun dygtig!!! Og lillevang: du får også en masse krydsen fingre herfra