A har vel sagt ja tak til hesten? ellers kunne A jo pænt bede B om at hente hesten igen. så når man nu har sagt ja til hest så har man også udgigterne også selvom at kræet var gratis MEN så er hesten også A´s ejendel. så A kan gøre med hesten hvad vedkommende vil. ville dog aldrig sælge en gratis hest - så ville jeg nok bare give den gratis videre - der er jo en gund til at den ikke er solgt men bare givet væk.
A og B boede i 11 år tæt på hinanden indtil ca 6 mdr. siden. B flytter og lader hesten blive stående, hvor den stod. Hestens gamle makker døde og B får en anden til, at stille hesten hos A efter aftale. Der går 14 dage og B kommer og ser til hesten. A vil tale med B om opstaldning, men B vil ikke betale og giver A hesten. A har ikke noget at bruge hesten til, da A er ved, at sælge ud af sine heste, da A kun ønsker, at ha´ en hest. B skriver under på ejercifikatet, som A sender ind og hesten står så i A´s navn. Der bliver ikke skrevet kontrakt. B kommer så en gang pr. mdr og ser på hesten, ikke andet. C kommer i stalden og forelsker sig i hesten og bruger mindst 2 timer dagligt på, at ordne hesten og gå tur med den. C spørger om hesten må flyttes til en anden stald, tæt på C bopæl. C siger også, at C gerne vil købe hesten for 1000 kr. Da hesten ikke trives i A´s stald og ikke kunne enes med A´s heste siger A ja, til at hesten må flyttes og evt. kan købes af C. C har taget sig mere af hesten end B nogen sinde har gjort. B bliver sur, da B finder ud af, at hesten er flyttet. Men A har vel ret til, at sælge/forære hesten væk. B må besøge hesten så tit B ønsker det.
Og om igen - for den LANGEEEEEE forklaring om dit dat dyt ændre ikke på min holdning. B har overgivet ejerskabet juridisk til A via underskrevet ejerskiftecertifikat. Juridisk kan A slagte heste/forærer den væk/ sælge den for 1 million - det er A's hest. Moralsk synes jeg A ikke er sit ansvar voksen, hvis hun vidste at hun IKKE ville have hesten. Rent faktisk VIDSTE på forhånd, at hun ville afvikle sit hestehold, og derfor vidste at hun ville sælge hesten hurtigst muligt - derfor BURDE A moralsk set have sagt nej tak. Er A voksen nok til juridisk at kunne eje en hest, så er hun moralsk voksen nok til at kunne sige Nej tak. Om hesten "lige pludselig" ikke trives med A's heste, hvilket den formentlig ellers har gjordt ganske fint før "foræringen", betyder intet ifht det juridiske eller det moralske. Så ja A må sælge/forærer/slagte/gøre hvad hun vil juridisk - men jo mere jeg hører hvad der ligger bag af A's tanker, jo mere synes jeg det er moralsk forkert handlet af A. mvh Charlotte
Juridisk bliver det ikke anderledes. Nu ved vi jo ikke hvad A har tænkt, men hvis A har fået meddelelsen: "du får ikke din staldleje, men du kan få hesten", så har A nok stået i en lidt klemt situation og taget den mindste af to onder (enten at have en andens hest stående gratis guderne må vide hvor længe og uden at have juridisk ret til at komme af med hesten medmindre der foretages udlæg i hesten. Her vil advokatens udgifter samt opstaldning langt vil overstige indtægten ved salg af hesten. Eller havde egen hest stående, som hun nu selv han disponere over. Slutresultatet er jo det samme - der er bare sparet bunker af penge og tid) og på den måde i det mindste have en god chance for at påvirke sitiuationen. Det vil jeg altså ikke klandre A for! At historien så ender lykkeligt med at C kommer ind og gerne vil have hesten og dækker nogen af As udgifter er jo en rigtig dejlig slutning (forhåbentlig) for hesten 
Moralen er : lad nu være med at give gammle heste væk. Lad nu være med at sælge gamle heste. Vær jeres ansvar bevidst afliv dem .  MVH Hanne
Både det som Hanne siger - OG hvis man vil have særlige aftaler/krav, OGSÅ selvom hesten er gratis, så lav en kontrakt og så er det ude af verden. Din opfattelse af, hvad handlen går ud på og hvad der kan/skal ske med hesten efter salg, kan være helt og aldeles modsat af købers/overtagers opfattelse af handlen. Folk er sjældent i ond tro, men når man ikke får kommunikeret sine ønsker/behov ud, så er det der opstår misforståelser.
Jeg handler for ca. 7-800 kr om måneden. Det er inkl. sæbe, toiletpapir og hvad man nu ellers skal bruge i den dur og så mit chokoladeforbrug   Jeg laver næsten aldrig mad, så det er primært morgenmad, rugbrød og lidt småting til fryseren til de dage jeg får et anfald af mad-engagement. Derudover bruger jeg ca 700 kr om måneden på frokost på arbejdet. Vi betaler 35 kr pr. gang   Men der er sund, varm mad hver dag med mange variationer og god salatbar og det sørger for at jeg får varm mad og slipper for at skulle lave mad når jeg kommer sent hjem fra hesten om aftenen, men kan nøjes med rugbrød e.l. Desuden slipper jeg også for det madspild jeg ved jeg ikke kan undgå 
Hvis jeg laver madplan, så kan jeg holde mig på 1200 kr. for tre måltider om dagen, hver dag i en måned ved at handle på nemlig.com og i Netto. Restaurant besøg er ikke indregnet i budgettet  Mvh