Betinna: ja ja men det skal jo lyde godt ikk 
... tidligere tiders tendens til at rette ALT, jeg har haft i tankerne og det kan jeg godt læse, at det ikke er tilfældet mere. Tak fordi i ville forklare, jeg er da helt flov over min uvidenhed. Mvh. Lisbeth
Har taget stilling for 22 år siden. Og de må tage hvad de kan bruge,den dag det måtte blive aktuelt. Tænk at være med til at redde/ forlænge en andens liv. Det kunne for den sags skyld også være mig selv,eller en fra min famlie der selv en dag fik brug for det. Annette
som ikke bruges, intet må tages fra mig, jeg vil ikke være organdonor, ej heller min mand eller børn. grunden er at jeg vil sige farvel hvis det uheldige skulle ske, til mine kære, jeg vil være ved dem til det sidste, og håber de vil det samme med mig. Jeg vil ikke sige farvel, eller der skal ikke siges farvel til mig mens jeg stadig lever, og mit hjerte slår. Jeg vil dø med min familie omkring mig, ikke et hold læger. jeg har haft døden meget tæt inde på livet, derfor min grund til at sige nej, mange vil måske mene at det kan jeg ikke tillade mig, altså at sige nej, men det kan vi alle, hvad enten vi siger ja eller nej. Det er vores liv, og vi bestemmer om vi vil hele herfra, og med vores familie omkring os - om muligt. jeg synes det er enormt flot at mange siger ja tak til donation, men jeg kan bare ikke forenen mig med det, og så vil det være forkert. Mette
Nogen, der ved, hvor man kan læse om, hvornår man ikke kan bruges som donor?
Jeg er tilmeldt med det hele - dog med pårørendes accept. Skulle det gå så vidt skal de ikke have det dårligt over at jeg evt. skal genbruges. Jeg kunne ikke forestille mig at de vil sætte sig imod mit valg, men de skal have muligheden hvis de slet ikke kan forlige sig med tanken. Jeg har det i øvrigt ok med at folk IKKE vil være donere. Men jeg døjer med de folk der ikke har taget stilling til det - det syntes jeg er for dårligt, også da det så måske er de efterladte der i en iforvejen svær situation, skal tage stilling. Katrine
Jeg har lige checket min pung - kortet er der og de må tage alt pånær mine hornhinder! Dét kunne jeg åbenbart ikke forliges med, dengang jeg tilmeldte mig. I dag har jeg det fint med det, så måske skulle jeg få det tilføjet også. Ja, det er fedt at se, at der er så mange der har taget stilling. Hm... tak for påmindelsen i øvrigt - vil lige tage fat i de af mine unger over 18, så de også får taget stilling!
Men har valgt at gøre det klart for min familie, at det er dem der skal tage stilling til det hvis jeg skulle dø i en tidlig alder. Jeg vil gerne brændes, for jeg kan ikke lide tanken om at ligge i jorden og rådne op. Jeg valgte at fortælle mine forældre om mit ønske om donation, da en dreng fra min parallelklasse på Handelsskolen døde i en trafikulykke. Hans forældre skulle tage stilling til om hans organer mv. skulle doneres væk, men de vidste ikke hvordan hans egen holdning til det var.
er organdonor med fuld tilladelse. Jeg tror ikke jeg får brug for det alligevel når jeg nu skal brændes   ... Jeg har fortalt alle i min nære familie om min beslutning, så ingen er i tvivl hvis uheldet er ude. Det har jeg det godt med og de også...
De må tage hvad de vil have! Hvis jeg er hjernedød, kan det ligesom være rimelig ligegyldigt med kadaveret, det skal man jo ikke bruge mere... Og der vel rigeligt at sige farvel til, hvis familien ikke når frem, inden de er nødt til at høste organerne, regner ikke med at de nupper næsen og den slags...  Min kæreste vil ikke have, at de tager noget. Jeg forstår ikke hans holdning, men hvis det er sådan han har det, så er det fint med mig...
Jeg kan både og forstå dem der ikke vil af med dele af deres kroppe når de er døde...Men har det nu bedst med at man donerer det...hvad skal man bruge det til..Tjah...Men fred være med det...man har lov til selv at vælge  Men er enig i det bliver skrevet: Dem der ikke tager stilling til det, kan jeg ikke forstå...
Jeg er doner, både blod og organ, dog med nej til hornhinder og hud - hud overvejder jeg lidt, men hornhinder kan jeg ikke helt forlige mig med. Jeg vil gerne være "hel" på ydersiden når jeg forhåbentligt skal ned ved siden af min far. Jeg har også snakkede lidt med en sygeplejeskr fra bloddoner kontoret om at blive knoglemarvs doner, men eftersom det skal tages fra hoften, og jeg skal opereres i hoften til næste sommer, mente hun ikke det var en god ide. Men måske når jeg er blevet opereret og er helet. Jeg er både til meldt registret og har et kort i min pung. Hilsen Nina
Jeg har valgt at donere alt, undtagen øjnene - jeg har bare en eller anden skræk for at andre skal rode eller sågar skære i mine øjne. Jeg er klar over at jeg er død og (sikkert) intet vil opleve, men et eller andet sted, dybt inde i mig er der en snigende frygt for uvisheden om, hvilken tilstand man er i når man er død... Måske ryger øjnene også på listen en dag, men lige foreløbig tager jeg dem med mig i graven   - forhåbentligt først om mange mange år! Mvh Flo
jeg har haft kortet i min pung, fra før jeg blev 18... Man kan jo også dø før man blir myndig  Mine forældre er inforstået med mine ønsker, så de har vidste det hele tiden. Jeg er først lige blev tilmeldt offentlig nu, da jeg aldrig har fået sendt det der lille stykke papir ind. Men nu er det gjort. Alt må tages, jeg er alligevel død. Og tænk hvis et par nyre, øjn, hud kunne rede mig? Så ville jeg være evig taknemmelig  Jer, der siger nej til at donerer efter jere død. Siger i så også nej til at du skal ha noget fra en organdonor, hvis det bliver livsnødvendigt? Eller til dine børn eller mand/kone? Ja, jeg synes bare at for at få må man vel også give? Og man er vel alligevel død. Det skal siges at min mor ikke vil være organg donor, men min far vil godt. Jeg ved ikke med min søster på 26 år. Håber på at hører fra jer der ikke vil være organg donor *s* forsat god dag... *ss*
Jeg er så en af dem i ikke kan forstå, for jeg har ikke taget stilling til det (endnu) - det er faktisk noget vi har snakket meget om her hjemme, Vi er kommet dertil at vores børn vil vi ikke Donere væk, ved os selv er det stadig på snakke stadiget, og det har det faktisk været i flere år - For dårligt?? - måske, men det er faktisk en stor beslutning som man skal være 100 % på. Ved os hælder jeg nok mest til ja siden (når det er mig selv) men min mand har lidt svært ved at forlige sig ved at nogen skal skære i mig, når det nu er det tidspunkt hvor det er så vigtigt for ham og vores børn, at have mig for sig selv. Og jeg har lidt det samme synspunkt når det drejer sig om min mand. - Egoist? - Ja måske, men det er vores krop, så valget er vores. Vil jeg selv tage imod organer hvis det blev aktuelt, ja da det ville jeg, og jeg vil være evig taknemmlig til den og familien der har Doneret. Men som sagt så har vi ikke taget endelig stilling til det endnu, så måske det bliver et ja.    til dem der siger ja. Marianne
... ligger ikke noget donorkort i min pung. Men det er fordi, det gik i stykker  Jeg er organdonor og i teorien også bloddonor. Ved det sidste er der den lille detalje, at de ikke vil have mit blod   Men viljen er der da 
doner og vil heller ikke være det.. Og ja jeg ved da godt det er livsvigtigt for nogen, men jeg syntes altså det er klamt at skulle vide at mine organer (og celler osv.) skulle "rende rundt" i (eller på) et andet menneske..