Jeg har jo en ide om at datteren skal hentes på hendes pony til hendes konfirmation, men har lidt svært ved at overskue hvordan og hvorledes det skal hænge sammen og hvordan det skal gøres. Jeg ved der er mange herinde der har redet i brudekjoler, konfirmationskjoler osv, hvordan har i klaret det så kjolen ikke er blevet beskidt? overvejer bare at smide et lagen over men det bliver jo nok glat? Jeg har en til at holde ham uden for kirken, men jeg kan jo ikke så godt bede hende om at skal til at sadle ham op og shine ham op. Vi skal være ved frisør kl 06.30 så hvis jeg skal ordne hest skal jeg op kl 04.00   , og lukker jeg mulen ned i løsdriften bagefter så er han jo møgbeskidt når han skal hentes igen, han triller sig jo inden jeg nærmest når at slippe grimen haha.... altså sikke et puzzlespil. Hvordan har i andre fået det til at lykkes? mangler lidt inspiration. har i billeder af hvordan i har gjort vil jeg også meget gerne se dem. Der er 300 meter op til kirken, og krikken er jordens sikreste hest, og datteren er en dygtig rytter, så ridehjelm satser jeg på at springe over, og så trække dem hjem.
Til den sidste konfirmation jeg var med ponyen var der: 3 store amerikaner biler/limosiner 6 motercykler og 5-6 heste/ponier der ikke kendte hinanden, som alle ventede udenfor kirken. Da konfirmanderne så kom ud var der et leben af familier med tilhørende små børn, hunde der blev lukket ud af diverse biler, alle skulle snakke, tage billeder, skrue på gashåndtag, ryge osv. Kort sagt et gevaldigt gedemarked. Misforstå mig ikke det hele var vældig hyggeligt, men selv vores ældgamle cool pony kom noget op på tæerne. Så bare tanken om at sætte konfirmanden op uden hjelm giver mig kuldegysninger. Metoden hvor veninden/naboen eller en helt tredie møder op i fuld stævnestads med ponien, som en overraskelse til konfirmanden, er så langt at fortrække efter min mening. Så kan I tage billeder derhjemme i ro og mag.
helt enig med Annette - der er et værre postyr udenfor sådan en kirke, så den med hjelmen ville jeg ikke turde satse på. Er der ikke et par piger i stalden, der vil synes det er hyggeligt at gøre hesten klar og komme op med den? Så kunne man vælge at trække den lidt væk og sætte pigen op, så der kan tages et par stilstands-billeder.
Da min part, Emilie, på Romero skulle konfirmeres, kom vi også til kirken med Romero. Vi havde aftalt med Emilies forældre at hun skulle have nogle hvide gamashebukser med til Emilie som hun kunne få på under kjolen. Nu var jeg ikke med til selve festen og havde derfor tid til selv at gøre hesten fin og hvid. Romero har en spansk sadel som jeg syede et hvidt overtræk til, og så blev han ellers stadset op i sit stiveste fine spanske antræk. Romero blev kørt til kirken i trailer af staldejer og så trak jeg Romero og Emilie hjem fra kirken, Emilie uden hjælm som den eneste gang hun nogensinde har fået lov til det. Uden for kirken var der flere der blevet hentet i larmende sportsbiler, motorcrossere og harleyer, og det gik altså helt fint med Romero. Han var naturligvis en lille smule på dupperne, men ikke værre end at han stadig var rolig. Men prøv at se om du ikke kan få nogle til at hjælpe dig med at klargøre hesten 
Min tidligere hest blev brugt til en konfirmation , hun blev striglet og vasket hvor det var nødvendigt og stod så i boks natten over , næste dag var det bare lige en børste over og så afsted   
for ca 1000 år siden sad jeg og gloede ud af kirkeruderne en forårsdG og bare DRØMTE at dem fra stalden ville komme og hilse på uden for kirken. og tænk engang; da jeg kom ud stod HELE banden der og gode gamle diana, "min" højt elskede partshest var med, med menneske-diana på ryggen. møg beskidt og støvet var hun, for det havde de ikke lige nået. alle storgrinende (ca 8-10 heste og lidt flere staldtøser) og jeg fik stukket et kort i hånden hvorpå der stod; "jeg ville ønske jeg kunne gi dig en chek, med et ettal og en hel masse nuller men tænk dig, da jeg så i mine lommer fandt jeg kun tomhed og huller istedet du halvdelen af diana må få" ja det var ikke de vilde versefødder, men brevet var underskrevet dianas ejer og nu var jeg halvhesteejer!!! op jeg sprang med et smil som en flækket træsko alt imens min mor vrøvlede (sådan lød det i mine ører) om at min kjole blev beskidt??? op på ryggen af mit røde hjerte. uden hjelm. så blev der fotograferet i huj og hast , diana krammet og så red hele banden storgrinenede af igen mens min mor stadig vrøvlede om en eller anden plat på min kjole??? og jeg svævede et eller andet sted på en lille sky på den blå himmel høøøjt høøøjt opppe  ved ikke om du kan bruge det til så meget, men fik sådan lyst til at dele den gamle historie med nogen igen  jeg håber du og din datter får en vidunderlig dag 
Jeg kunne nu aldrig finde på at ride uden hjelm, aldrig  Jeg red ikke fra stedet, min hest kan ikke lide alt det postyr og den er bange for klokkerne   - Boede tæt på kirken og red tit forbi, men når klokkerne bimlede løb den som var den stukket af en bi  Dog shinede jeg selv krikken op dagen før! Hun var hvid og blev derfor vasket med hvid-hest-shampoo og var så smuk og kridhvid! - Indtil selve dagen hvor jeg selv stod tidligt op og fandt ud af at hun havde sovet på sin afføring   Ja, ja, ja. Vi blev dog ens da en spildte rødvin på min kjole i løbet af festen.  Men tjah.. Jeg ordnede selv hesten på dagen, og endte med at ride en "se-mig-og-min-hest" runde bareback på banen - med hjelm. Men kender nogle der hyrede nogen til at gøre hesten klar så den stod og ventede på konfirmanden. De havde leggings op under kjolen som de så kunne trække ned så det var lidt mere behageligt at sidde i sadlen. - En af pigernes heste begyndte dog at stejle og var tæt på at smide hende af og løbe af h-til hvis det ikke var fordi vi var så mange hestekyndige der heldigvis kunne nå at få hende af hesten før der skete noget slemt. Hun havde ikke hjelm på  Men det er jo hvad man selv gør det til, ville have hadet nogen havde stået og nusset med min hest og jeg ikke var med. 
i min brudekjole. Men jeg gjorde det ikke på dagen jeg ventede nogle uger og mødtes med fotografen et godt sted også tog vi bileder i ro og mag. Jeg havde et par hvide ridebukser inden under kjolen og mine korte jodpusstøvler. Jeg ville ikke ride i stilletter... Min erfaring med konfirmationer er som andre skriver, at næsten alle skal hentes i et eller andet og der er et leben af den anden verden, som jeg ikke synes er noget at byde en hest, bare for at få et billede i hvid kjole, der med lethed kan tages en anden dag. Hvis pony er en konfirmationsgave, kan den jo komme til festlokalet og blive vist frem. Jeg har efter vores bryllup fået at vide at nogle havde haft gang i at min hest skulle stå uden for kirken. HELDIGVIS blev det ikke til noget, hvad skulle den dog derhen for, det er der hvor jeg hilser på mine/vores gæster Og jeg ville slet ikke bryde mig om at andre læssede og kørte med min hest.
tak for alle jeres input  Der kommer ikke 5 limoer, 8 hestespand osv, det er en lille bitte landsbykirke og der er 8 konfirmander  Milo er ikke bange for klokkerne, han hører dem jo hver eneste dag, biler, busser, traktorer alt taget han i stiv hov, så han er ret cool. Det eneste der kan bringe ham ud af fatning er mad, men satser ikke på folk har taget deres konfirmationsmenu med i kirken  Tak for alle inputtene, vil lige overveje hvad vi gør, på den store dag.
Alt det postyr af mennesker og hele setup'et om dagen. Det bliver skisme nemt for meget. Og skal man så involvere andre i at gøre ponyen fin og konfirmanden skal have overskud til ponyen og også være i fokus på selve dagen, så er der meget at se til. Dem der har spurgt mig, har jeg rådet til at tage en fotosession af konfirmanden hjemme i vante omgivelser. Hvor ponyen er shinet op og måske flettet og konfirmanden kan sidde op på ponyen. Altså, det er til at overskue. Men det ser nu flot ud at blive hentet på pony den dag, men der er et virvar af folk der vil alt muligt og larm og anden fokus og andre kofirmander. Jeg tror det vil blive noget rod.
Jeg ville altså ikke gøre det for at få billeder af konfirmand og hest, men udelukkende for at glæde datteren 
Da vi var afsted med Elding var der et to spand fjordheste og nogle store biler og det var absolut ikkke noget problem og hesten var ikke på noget tidspunkt urolig 
Jeg har engang overrasket en veninde ved hendes konfirmation.. der var jeg dog, som en anden nævner, rytteren på hesten, dresset op i stævnetøj... hun blev overlykkelig over at se sin hest ved kirken og der var også stor tuhej, men han klarede det så fint så fint.. Hun blev vist hentet i en hestevogn arrangeret udefra, da hendes egen hest stod langt væk.. jeg havde dog mulighed og tid til at fragte hendes hest frem og tilbage, så overraskelsen var bare endnu større... Vi red ved siden af hestevognen og hun kunne kun kigge på sin dreng, der traskede ved hendes side, da vi skulle ned til stedet hvor festen var. Jeg måtte så skynde mig hjem, for var inviteret til festen   og jeg griner hver gang over at lyskryds med sensorer IKKE reagerer på en gul hest..   sad og ventede i ti min før der kom en bil, som jeg så måtte vinke frem under stor forvirring for bilisten..  så det kan lade sig gøre og har da også indtryk af at der er flere happy stunder end dårlige... dog skal sikkerheden absolut være i orden og man skal være sikker på at vide hvad man skal gøre ligemeget hvordan hesten reagerer... men når det så er gjort, så husker din datter det for resten af livet.. (jeg fik nemlig ikke selv en hest ved min kirke og det var ØV selv i dag)
Hej! Bare generel snak her. Jeg vil høre, om I har nogle spørgsmål til jeres hest af ridemæssig/træningsmæssig karakter, som I bare ikke synes, I kan få løst? Jeg havde en hest der løb men det har vi fået løst ved kiropraktor og sadeltjek og tandtjek mv. Hesten har også selv fortalt noget og det var spændende hvad den sagde. Vi fik hjælp af en dygtig person som kan tale med heste, Winnie S. Laursen, og hun hjalp os virkelig meget. Har andre også oplevet noget ligende eller har I oplevet, dyr kan tale?
Min plag var på et tidspunkt tosset, det samme var hendes mor, og jeg var heller ikke afslappet i stalden, vi var i. Men kræene skulle jo styres uanset! Så jeg bestilte en dygtig HMS-træner (HN: stald rævind, fra Viborg). Og på kort tid gik jeg fra en plag, der overhørte mine signaler, til en meget høflig trunte, der stoppede, hvis man satte piskesnerten op foran næsen. MEN selvom det hjalp, hjalp det først os alle 3 at flytte i en anden stald. Så faldt vi alle til ro. Men det er bare så forfærdeligt at være i en situation, hvor man måske godt ved, hvorfor hestene skaber sig, men man kan ikke gøre det vilde ved det. Træning kan gøre dem styrbare, men hvis de stadig ikke har det godt, skal man nok også lytte til sin intuition. Når alle har det på samme måde et sted, skal det tages alvorligt. Noget der er sværere er, hvis hesten trives, og man ikke selv gør, eller omvendt. En anden gang var min hest begyndt at slå fra på tøjlen, også selvom jeg ikke havde kontakt til den. Fik dyrlægen ud at raspe tænder, det hjalp ikke en f*s. Så fik jeg en dyrlæge ud med speciale i tænder, og hun fandt sår i hele munden, dybe tandlommer (begyndende paradentose), kæmpe spidser og skæve fortænder. Derefter fik jeg en utrolig afslappet hest, som gerne ville rides, og fik perfekt til biddet. Så ja, man skal lytte til de små muler, og sig selv.
når køber kommer ud for at se en hest i mega blæsevejr. Her står jeg og oplyser at de må forvente at damen er MEGET VÅGEN, da hun jo er en MEGET energisk hest. Hesten sadles op og rides. Tror i så ikke kræet er LUDDOVEN, hun tøffer rundt som et gammelt æsel, men opfører sig rigtig pænt trods alt.. Det var dybt pinligt, så tam har hun ALDRIG før været.. køber takker pænt for fremvisningen og kører videre for at se på andre heste. Dagen efter (dvs igår) tja så ville jeg da lige ride hende igen, for at være sikker på der ik var noget i vejen med damen, og sørme om hun ikke giver en super ridetur, alt klinger bare selv versader i trav, galoptemposkift, volter rundes supers kønt og en total lydhør tilpas hest.. lige sådan en ridetur man bliver helt høj af.. men det er jo ik let at fortælle køber. Har i oplevet noget lignende at hesten pludelig er det modsatte af man har oplyst!! og man derfor næsten er til grin når hesten fremvises 
men i omvendt forstand. Søgte en part til min ABSOLUT COOL oldenborghoppe. Og jeg mener absolut cool, tog, tanks, dyttende lastbiler med hænger i mørke, farlige mænd med skraldespande og motorsave bag hække - osv....INTET absolut intet kan få hende til andet en at rette sine fine og opmærksomme ører fremefter. Ikke desto mindre giver hun altid en god tur og præcis i det tempo og med den gnist rytteren ønsker. Alt i alt en super super fin, nem og omgængelig hest. Så kommer rytteren der skal prøve - jeg har naturligvis forlods fortalt om alle hestens lyksagligheder.... Præcis den dag - og iøvrigt den ENESTE nogensinde....danser dyret sidelæns, storprustende og fnysende afsted PÅ HELE TUREN   kogte af sved da vi kom hjem. Undervejs siger jeg adskillige gange til "prøveren" at jeg ikke fattede hvad der skete med dyret. Hun sad og red og undrede sig (læs: skør ejer).... Ikke desto mindre endte hun med en part - og Zey har lige siden været sit "gode gamle jeg".... Efterfølgende har jeg jo vendt situationen med parten.... Og JO - hun tænkte sit: en ejer der simpelthen oversælger på det rytteren gerne vil ha'....   KH:)Annette
Jep!!  Havde en pony til salg, og sagde at hun tiltider godt kunne være lidt streng, fordi hendes fortid ikke har været særlig god, så hun hoppede lidt rundt nogle gange.  Så da de skulle springe, kunne hun næsten ikke ride hende frem, og hun gik som om hun var en eller anden møg doven sød elevhest! Nej fy for den!! For sådan er hun slet ikke ;b
Det har jeg - jeg skulle hjælpe min tidligere nabo med at sælge hans traver, den var nem, sød og bombesikker. Naboen var total nybegynder og fræser ud og køber en hest, for "det har han altid drømt om" - det gav mig en masse arbejde for det magtede han jo slet ikke. Han havde hesten 1 års tid og kom super efter det - hesten var så nem og gjorde aldrig noget forkert, bortset fra da køber skulle prøve den. Kræet bukkede - stort og meget - og prøv lige at fortælle køber at det har den aldrig gjort før, uden at lyde som en total løgner og idiot 
den vil bare ikke sælges 
Jeg tror de fleste der har solgt har opdaget nye sider af deres hest   (nu har jeg kun solgt en enkelt og har en til salg, så det er ikke fordi jeg er super erfaren) Jeg har lært at heste (ligesom mennesker) har nogle de svinger med og nogle de ikke svinger med... og så har jeg haft fornøjelsen af at fortælle en køber stolpe op og stolpe ned om en hafferlaf der på ingen måder er doven og hvis hun kan mærke at rytteren kan (og vil) ride så bliver hun en ret levende hest hvor man skal være lidt ekstra opmærksom på at tjekke bremserne i ny og næ... hvorefter hun giver potentiel køber en doven nordbakke på rideskole oplevelse!! På skovturen ugen efter var hun sportsaraber... Det er sgu ikke nemt at gennemskue!
De reagerer også mærkeligt, min mor havde en gang en kollega på besøg, som var bange for katte, men der skulle Mister (vores hvide Angora) lige hoppe op på damen. Ellers hoppede han aldrig op til fremmede. Folk, der elsker katte, gider de ikke altid, men dem, der er bange... Mine er bange for fremmede, men vi havde engang besøg af en, der ikke kunne lide katte- vums, var de der. (Nogen af dem- ikke alle). Det er nok noget med kropssproget, er man nervøs, tager man det ovenfra og ned- eller. Eller hvordan ejer tager det? Sidst min bror var på besøg (han er ligeglad med katte) forsøgte Michel at få opmærksomhed, så hun stod på bordet (spinde spinde SE mig!), men ak- det var computerne, der var vigtige. Det var lidt synd.
Mine fire foldbumser valgte at tage på skovtur gennem hegnet den dag køber kom og kiggede på dem. Jeg havde haft dem inde at strigle og hygge og smidt dem på fold igen. Da køber kom var der INGEN heste på folden. Det var nok deres måde at sige at de ikke følte sig forsømte selvom jeg var på efterskole.
har prøvet det.. vores køre lukas skulle i en alder af 5 år ha nyt hjem,han havde aldrig hverken sparket el bidt og benløft plejede han at ku bare ved ordet løft..køber kom og ville løfte bagben og bum så lossede herren ellers ud efter hende og jeg var FLOV for han havde virkelig altid været idiotsikker-bare ik lige den dag
Jeg har også prøvet det, men på den gode måde.  Jeg havde advaret køber om, at den islænder jeg var igang med at sælge, var noget speciel af sind. Hun var meget følsom og fór pludselig frem for de mest mærkelige ting (eller rettere, for slet ingenting.) Derudover kan hun ikke fanges på fold, så jeg fortæller dem også, at det er grunden til, at hun står i boks når de kommer. Der er så en sød ung pige, som ikke har redet særlig meget, som er interesseret. Jeg fortæller hende, at hoppen kan være noget speciel, men hun skal alligevel være velkommen til at prøve hende. Afsti afsted ned på banen. Og gæt hvad?  Hoppen er SÅ sød. Denne her pige var så urutineret at hun end ikke havde lyst til at galoppere på en fremmed hest, men de klingede. Hun red ikke mere end 10 min, men besluttede så, at hun ville købe hesten. Jeg fortæller stadigvæk, at de kan forvente at hun er lidt speciel af sind, når de lærer hende at kende, men de mener deres ridelærer kan hjælpe dem. Super dejligt. De får hesten hjem og fra dag 1 af har hun været til at hente på fold, hun kan rides lange ture uden sadel og ja.. De er pot og pande!  Hun havde i øvrigt også astma da jeg havde hende, hvilket hun havde fået pga. dårligt opstaldningssted. Denne astma var helt væk ved dyrlæge undersøgelsen. Hoppen fik MEGET ros for at være så rask og sund i en alder af 13. Nogen er bare ment to be og andre er bare ikke 
Gad vide om det fortsatte sådan. Jeg havde også en islænderhoppe som overfor mig var en værre en, men jeg tillod det. Når hun fik små børn eller urutinerede på ryggen var hun en ENGEL  Min anden hoppe var lige modsat: Alle andre end min far og jeg gav hende akutte gjordekramper og berøringsangst over det hele. Så hun skulle næppe prøverides. Jeg kender også en frieser der er vildt forsigtig og lydhør overfor fremmede, men når man har reddet ham nogle runder bliver han mere afslappet - og stædig!
Ikke salg, men ang. part.. Så står man og fortæller vedkommende, at dyret er meget nervøs, og så kommer hun tilbage og fortæller, den ikke har vippet med et øre på skovturen. Dog er det en fejl 40 fra min side, for jeg glemte at fortælle, at det kun er når man rider ud alene på hende (det plejer jeg selv, hvor de andre har redet med hinanden). Hun er i øvrigt ligesådan i ridehuset. Er der andre heste derinde, er hun tit doven, og i al fald rolig. Så går hestene ud, og så bliver jeg så sjovt glad for, jeg rider med sikkerhedsvest.. Ligesom min plag. Ligeså rolig og doven hun kan være i et sekund, kan hun begynde at lave piaff og krølle på halen (altså som en gris, ikke bare bøje den som en araber) i det næste. Engang vil jeg have et bovlamt krikkedyr. Indtil da morer jeg mig kosteligt med mine to TOSSER.
sikke nogle sjove historier.... Kan speciet godt lide den, hvor hestene har forladt folden da de skal fremvises 
 
tja hesten vil vel nok ikke sælges, hun er nu også født og opvokset hos mig, og hun var også en klar beholder, men tingene er desværre ikke altid let at planlægge, så der er nok ik så meget at rafle om. peb lidt til en der har købt en hest hos mig for nogle år siden, ja siger hun, det må være fordi du laver kloge heste, hendes havde fået et hosteanfald og da hun stod og snakkede om uanvendelhedsforsikring og køb af ny hest, tja siger hun så har han sjovt nok ikke hostet siden.. men synes også man tit hører den anden vej, får en masse beskrevet som køber og så er hesten jo slet ikke som forventet.. så den der med sælger altid siger en masse der ik passer, jamen når kræet jo så gør noget andet.. måske skal jeg true hende med låsbysvendsen   men ellers må jeg vel bare nyde de ekstra gode rideturer istedet he he..
Hejsa, hvor meget kan en fodterapeut? Jeg har fået hammer-nas i et af mine fodled. Tror det hedder 2. led efter lilletåen. Det er meget varmt og gør ind imellem ondt, selvom jeg ikke har sko på, eller rører det. Det er også vanvittigt tryk-følsomt, føles som at bore i et sår, hvis jeg rører det forsigtigt. Den eneste forskel, jeg kan mærke er, at når jeg bøjer tæerne nedad, er der en spids, der kan mærkes på den "dårlige" fod. Men det har sikkert ikke noget med det at gøre. Det summer også. Hvis det var hele benet, var det normalt, det er dog kun lige det sted. Skal jeg til fodterapeut først? Venter dog lidt med lægen, uanset. Det kan jo være, det går over. Det er dog kun blevet værre, men det er da vildt underligt? Har aldrig haft ondt i et fodled på den måde.
Det lyder som urinsyregigt. Det har både min far, søster og jeg selv haft bøvl med. Og det kan VIRKELIG gøre hammer ondt. Det er lægen du skal til med det, hvis det er det. 
Jeg ville da uden tvivl vælge lægen...
En statsautoriseret fodterapeut kan virkelig meget, og jeg ville med mange fodproblemer klart vælge sådan én. I dit tilfælde vil jeg dog starte med lægen, netop for at udelukke f.eks. urinsyregigt som Lisa nævner. Også med den tanke at lægen er gratis, så start der, og hvis det er noget "fodmekanisk", så tag fodterapeuten bagefter. Mvh Winnie
Når man ikke har råd til egen hest er der mange der forslår en part. Indtil for et halvt år siden, synes jeg det var en god ide og havde haft flere forskellige parter, inden jeg fik egen hest og efter jeg ikke havde dem længere. Men nu har jeg det sådan, at jeg aldrig nogensinde tør få en part igen. Så når jeg ikke har råd til egen hest, så hedder det rideskole indtil jeg får sparet op til egen hest igen. Jeg havde part på en skøn hest, havde haft det nogle måneder, den var sød og nem og vi havde redet på flere skovture, hesten var aldrig bange for noget, kunne dog finde på at kigge mistænklig på nogle ting, og skulle overtales lidt til at gå forbi, men det er der jo ikke noget farligt i og det skal mange heste jo. Alt i alt en dejlig hest som jeg holdt meget af og hende som ejede hesten var rigtig sød og nem at have part for. En dag har jeg tidlig fri og vejret er super godt, så jeg aftaler med ejeren at jeg tager ud til hesten og rider i skoven. For at komme i skoven som hører til hestepensionen, skal man krydse en vej. Hesten er trafiksikker så det er ikke noget problem og jeg står altid af og trækker hesten over og hopper først op inde i skoven. Vi rider ca 200 meter og så aner jeg ikke hvad der sker, men ud af det blå, vender det 500 kg tunge dyr rundt på en spids og jorder som en sindsyg afsted med retning mod vejen, jeg faldt halvt af da den vendte rundt og lod mig falde af da den løb løbsk, fordi jeg var bange for at blive slæbt efter eller sparket eller hænge fast. Jeg løber efter hesten, men den løber jo 100 gange stærker. Lige ud på vejen foran bilerne, som bremser op som sindsyge. Jeg er total i panik og græder som pisket og løber hjem til stalden hvor hesten står og æder græs som om intet er hændt. Jeg måtte på vej over vejen spørge folk om de var okay, de havde jo fået et kæmpe chok. Jeg ringer grædene og chokeret til ejeren og vi aftaler jeg bare sætter hesten på boks og så kunne vi mødes derude næste dag. Ejeren var sød og forstående, hesten havde aldrig gjort sådan før, men heste er jo ufoudsiglige, de er jo flugtdyr i svær grad og man kan aldrig stole 100 % på dem. Ejeren sagde at det jo ikke var min skyld hvis der var sket noget, men det sagde hun nok kun fordi der IKKE skete noget, var hesten blevet ramt, og var død og flere billistere skadet, så havde hun nok set anderledes på det. Jeg opsagde min part to dage senere. Jeg turde simpelthen ikke, tænkt hvis det var sket, hvem havde lige fået skylden, ejeren ville da aldrig kunne tilgive mig, hvem skulle betale for folks skader og biler og for hestenes skader og dyrlæger og ejerens tab og køb af ny hest ?? jeg ville da have evig dårlig samvittighed og tænkt og tænkt om jeg kunne have gjort noget anderledes. Så det er slut. Egen hest eller elevhold på rideskole for mit vedkommende. Hvordan har i andre det med part ??
Jeg har part på min hest og jeg ville ikke undvære hende for noget i verden. Jeg synes, at du skal overveje, om det ikke er fordi, at du er blevet forskrækket, at du reagerer, som du gør. Som du selv skriver, kan vi ikke altid forudse, hestens reaktioner i alle situationer. Jeg ved, som hesteejer, at der kan ske ulykker eller uheld, når min part er ude at ride. Det er jeg helt indforstået med. Det kan der jo også, når jeg er ude at ride. Jeg synes, at det virker som om, at du er en god og hensynsfuld part og synes at du skal genoverveje din beslutning. Karina
Jeg red engang en hest på en lille tur, hvad jeg ikke vidste var: man måtte ikke så meget som RØRE, den med fødderne, så løb den, jeg husker, jeg fik den ned i trav, så kom jeg til at strejfe den- og så løb den! Jeg fik pillet mig selv op af vejen, da et et ældre ægtepar kom gående, og var meget bekymrede. Jeg fik halet mig over i vejkanten- nej nej: Det er iorden, og så kom en eller anden, der havde fanget hesten- og hun sagde, den er sindssyg! Så kom ejeren og min søster, og jeg kan ikke huske så meget udover vi cyklede hjem. Men jeg lagde mig med en solid hovidpine- og en lille hjernerystelste. Sindssyge krampe. Den var ved at bukke min søster af, men der var gjorden ikke spændt ordenligt. Og min søster er 100 gange bedre rytter end jeg. Men vi troede jo, den så var faldet til ro. Så lærte jeg det! Jeg var jo vant til de hårdmundede islændere- men satme ikke, at man ikke måtte røre den med fødderne. Jeg sad og sagde : Rooolig. Og tag lidt og giv lidt- tung i sædet og lårene til, det virkede da også. Men for hulen- hvor jeg var bange! Jeg har aldrig udover den der, oplevet at en hest løber. Ejer havde fået den 18 årige krikke forærende. Jeg kan ikke huske, om hun kunne ride den.
Derfor kunne jeg ikke bare vende krikken i farten.
jeg kan godt forstå at det var en frygtelig oplevelse,- men du kunne vel have oplevet det samme på en hest der var din egen... problemet i dette tilfælde er vel at du blev bange for hesten, og følte at ejeren ikke havde tillid til dig, derfor opsage du parten. jeg tænker at du måske havde opsagt parten alligevel, alene pga den slemme oplevelse?
misssofie- nej det er ikke rigtig tolket. Jeg ville ti gange hellere have at den slags skete med min egen hest, for så var det MIN hest og kun MIT ansvar og kun MIG der kom til at stå med det hele og kun MINE beslutninger. Man ville også hellere kører ind i en lygtepæl med sin egen bil, end en bil man har lånt af nogle. Jeg ville også hellere selv brække en arm, end jeg ville være skyld i at et andet menneske brækkede en arm, hvis du kan følge mig. Jeg følte bestemt ikke at ejeren havde mistillid til mig, og jeg var ikke bange for hesten, men jeg var nok næppe kommet i skoven igen uden at have redet med nogen den første lange tid. Men det var som tidligere skrevet, tanken om alle de ting man kunne komme i klemme med, fordi det er en andens kæreste eje.
Godt der ikke skete noget. Men er det ikke hesteejerens LOVPLIGTIGE forsikring som skal dække i de her tilfælde? Nogle som ved det?
Andre som kender den følelse?? Jeg savner sådan at ride, træne fra jorden og nusse med en dejlig mule  Sidder ofte og kigger på parter, og har da også lige fundet en til meget fornuftig pris, i nærheden af hvor jeg bor.. Men jeg stopper altid mig selv, fordi jeg er bange for ikke at have tiden eller overskudet.. Men savner det.. Øv øv, det er ulempen ved at være voksen.. Var nemmere dengang man kun havde skolen at tænke på.. Ville ikke det store med dette indlæg, andet end at få luft og høre om andre sidder med samme følelse?
Jeg søger en rytter til mine heste, det er åbenbart rigtig svært her hvor jeg bor. Jeg ville da være glad bare den jeg søger kom 1-2 gange om ugen så hver dag det er ikke altid nødvendigt.
Hvor bor du ?
Jeg kender det ALT for godt   Efter at have haft heste i baghaven hele mit liv, er det et helvede at være studerende, hvor jeg har måtte prioritere hestene fra. Jeg savner dem hver dag og tænker tit på, hvordan det var gået, hvis jeg havde prioriteret mit liv ud fra livet med hestene...
ja man kan hvad man vil..selvfølgelig er det tidskrævende at ha hest og studerende og have veninder og kæreste samtidig(jeg har ik kæreste) men hvis man vil kan man..hehe jeg har hest,er studerende og har deltidsjob og har venner..ja det er begrænset med tid men med planlægning kan det lade sig gøre..
i nærheden har Herlev..
Hold op hvor jeg kender det... (det kunne lige så godt være mig der havde skrevet det indlæg) SAVNER det også helt vildt!!! Men kan simpelthen ikke finde tid til en hest, med job og familie.
Ved godt det er et spørgsmål om prioritering.. Og pt. kan desværre ikke prioriterer hest.. Men håber at det lysner op en dag 
ja tid kunne jeg også godt tænke mig der var mere af..men mit råd er til alle jer der ikke synes der er tid til hest med job og uddannelse og venner er som hende jeg har til at ride min hest ca en gang pr uge... prøv at få en part på en hest..der er mange som jeg der gerne vil låne hest eller pony ud til nogen der selv ved hvad der kræves for at få det til at fungere..
Jep mon ikke du/i kunne finde et sted i nærheden hvor man godt kunne komme og hygge... nusse... ride mv. når lysten blev for overvældende? Her har jeg flere heste end jeg kan ride så der kommer nogle netop for at hygge, nusse eller ride lidt ... faktisk hyggeligt for os alle.
lige inden jeg købte min egen hest, der skridtede jeg en tur ud af en ridesti, der ligger langs en vej. Jeg er afsted sammen med en veninde, og da en fugl pludselig springer op foran os, vender min hest sig om på en tallerken, og jeg ryger af. Klokken var lidt i 8 om morgenen, så jeg vidste, at der ville være en del trafik, jeg forsøgte at holde fast i tøjlen, uden held. Min venindes hest er helt panisk, for den er jo også blevet forskrækket, og nu løber den jeg sad på panisk væk. Jeg fik veninde ned fra hesten, og hun fik trukket den hjem, mens jeg løber rundt efter den hest jeg sad på, som løb en del frem og tilbage. Til sidst vælger den at hoppe over et hegn til en rideskolefold, og det eneste jeg tænkte var, at tøjlen bare ikke måtte komme ind i benene på den eller lign, så den kunne komme slemt til skade. Summa sumarum, efter en del jagt, fik vi den fanget. Jeg var så rystet, at jeg næsten ikke kunne stå på mine ben. Og næsten det værste var, at tænke på, hvis der var sket hesten noget. -Og at jeg vidste at det var ejerens ynglingshovedtøj, som nu var blevet delt op i ret mange stykker. Ejer var bare glad for, vi begge var kommet hjem hele, men jeg må ærlig indrømme, at jeg var SÅ berørt af, at jeg måske havde været ansvarlig for en ulykke. Og da ejer så fortæller, at hun havde svært ved at ride hesten den vej efterfølgende (på ingen måde bebrejdende, men mere small talk), havde jeg det rædselsfuldt. Jeg fik så min egen hest 14 dage efter det her uheld, og jeg havde nogle episoder, der snerpede hen af det samme, men her var jeg mere cool. Jeg hader virkelig, at ødelægge andre folks ting. Efter min egen hest er blevet aflivet har jeg forsøgt mig med part, men er stået af på det igen. -Bla fordi, jeg er ALT for påpasselig. Jeg er så nervøs ved at ødelægge noget, eller gøre noget forkert omkring hesten. Og det har fjernet alt det sjove. Så jeg kan sagtens følge dig!!
Jeg elskede min part, ikke pga pengene , men jeg kunne bare godt lide hende, jeg håber ikke hun altid gik i en stille angst for at komme til at skade min hest eller mit udstyr. Jeg føler ikke jeg på noget tidspunkt har klandret hende for noget. Hun lånte ham en længere periode, og det gik så godt, men så fik han desværre en meget meget , dyrlægen sagde " Aldrig ridehest igen" skade og jeg fik ham hjem igen, aldrig på noget tidspunkt har jeg tænkt det var hendes skyld, det kunne være sket mens jeg havde ham, eller menst jeg havde redet ham. Og det sammen hvis folk låner min bil, jeg vil da blive ked af det, men hvis man vitterlig er uden skyld, ( bliver påkørt feks) jamen så vil jeg da ikke være sur på føren. Og en hest der går i panik og render ud foran en bil eller what ever, det kan man bare ikke altid holde for. Men jeg kan godt følge tanke gangen. jeg ahr flere gange overvejet part, for at holde det hele lidt igang. men jeg har ikke lyst alligevel, netop fordi det er ikke min hest, og hvis der sker noget, hvis vi ik kan komme overens med ridestil med mere. Men jeg er nu glad for jeg har mødt min superpart, siden låner, så veninde og nu " holde den gamle igang" person oven i alle de andre titler
Jeg kender godt følelsen lidt.. Jeg har kun haft part på én hest, Figaro, og han var SÅ sød og fin! Ih vi hyggede os  Og ejer var simpelthen så flink og sød og vi snakkede rigtig godt sammen, syntes jeg! Og hun holdt selvfølgelig meget af Figaro, og jeg kan huske jeg, mest i starten, var lidt bange for at gøre noget forkert. Følte 100% at ejer havde tillid til mig, det er slet ikke det. Det er mere fordi jeg bare er så påpasselig af natur, og jeg vil hellere smadre noget af mit eget, end noget som er andres. Men efterhånden gik det lidt i sig selv igen, altså nervøsiteten, efterhånden som jeg lærte at omgås Figaro og han blev vant til mig. Men ekstra påpasselig var jeg altid, netop fordi det ikke var min egen hest. Jeg ville være fuldstændig knust, hvis jeg skulle ringe ejer op og fortælle dårligt nyt, det blev heldigvis aldrig aktuelt! Figaro var så rolig altid, på trods af hans alder 
som opfølgning sige, at min part på min hest, er jeg stadig gode veninder med. Og jeg var aldrig nervøs for at hun gjorde noget forkert. -Heller ikke, når det nogle gange var tæt på at gå galt. Det er åbenbart kun overfor mig selv, at jeg har det sådan. (også er det jo skægt, at man sidder og skriver det her, og jeg måtte da lige ind og se om nogen mon manglede en part i området     Midlertidig sindsyge, tror jeg det hedder!).
jeg har haft parte på nogle af mine heste, og jeg ville aldrig klandre dem for skade på hest eller udstyr, hvis de har båret sig asvarsfuld an. Har da haft heste der er blevet halte(den ene i over et halvt år) efter parten har redet, men det er hvad der kan ske tænker jeg. Udstyr er da også gået i stykker og selvfølgelig vil jeg heller selv ødelægge det, men så længe parten har været uheldig er det hvad der kan ske. Har forsikring på mine heste, nogle af dem desværre kun liv da andet ikke muligt. Men jeg har givet folk lov at ride så det er mit ansvar.
Jeg synes du skal tænke det igennem - tror du er blevet forskrækket. Jeg kunne aldrig finde på at klandre min part for ødelagt udstyr (mm det er gjort med fuld overlæg) eller uheldsskader på min hest. Jeg ser hende som en forlængelse af mig selv. Jeg har bedt hende tage sine forholdsregler på punkter hvor hesten kan være spooky, mere fordi jeg ikke ville have det godt med at hun kom tilskade ved noget jeg muligvis kunne have forhindret. Hesten kunne da bestemt have løbet vild med hende også? Og hun har altså en forsikring som dækker disse ting. Jeg kan fortælle at sidste år løb min hoppe vild, på vejen, med en nær veninde. Resultatet var at hesten væltede sidelæns ind i et tråd hegn og rev både sig selv og hegnet i stykker. Min veninde slap heldigvis med gnubs. Havde jeg selv redet, var det aldrig nået så langt men der er forskellen på ejer (som kender hesten betydeligt bedre) og part/passer. Men jeg klandrede hende ikke, erstattede hegnet og betalte dyrelægeregningen. JEG havde jo givet hende lov til at ride dyret, og jeg var lettet over at hun ikke var kommet tilskade. Så tænk over det, du får altså ikke det samme ud af en rideskolehest og den gode part er altså guld i hesteverdenen. Jeg ville tattovere mit navn i panden på min hvis jeg kunne 
Jeg synes som flere andre, at det er utroligt ærgeligt at du har fået sådan en forskrækkelse, og måske endnu mere, den konklusion du er kommet frem til. At det var en frygtelig oplevelse og at man ikke kan undlade at tænke "hvad nu hvis", det tror jeg alle forstår. Men at udlede at så skal man aldrig mere have part igen, det er meget ulogisk i min verden. Ikke at det gør det nemmere for dig, jeg tror bare du ville have god hjælp af at tænke det igennem igen og endnu bedre - snakke det igennem med nogen der er gode at snakke med. Ingen bryder sig om at ødelægge andres ting eller endnu værre komme ud for en ulykke med en andens hest, men den hesteejer der har en part, må man formode har tænkt igennem at der kan ske uforudsete ting. Vi ved alle at en hest er et flugtdyr der kan reagere voldsomt og pludseligt. Jeg har part i en skøn hest, og jeg er fuldstændig tryg ved at bruge hesten, og jeg ved at hvis der skulle ske noget, så ville ejerens primære bekymring ligge hos mig og andre mennesker og SÅ hesten. Og hun ved sandelig også godt at jeg elsker og skatter den hest helt og holdent lige så meget som hun gør. Jeg vil ønske for dig at du kan få adskilt de to ting - uheldet og det at have part, for jeg synes ikke det hænger sammen. Hvis du efter den oplevelse aldrig ville ride af den skovsti igen, så kunne jeg bedre følge logikken, men stadig ville jeg mene det skulle forsøges bearbejdet. mvh og ønsket om mange gode rideture for dig fremover Winnie
skrevet det indlæg som TS skriver... Jeg savner også heste, hyggen, det sociale i stalden osv. i min hverdag. Men som andre skriver, så er det noget af et puslespil med fuldtidsjob, familie (mand, en søn på 4 år og hund), hus osv. Jeg kigger da også en del på parter - der ser dog ikke ud som om der er så mange i mit område pt. Men hver gang synes jeg det kommer lidt i klinch med mit "almindelige liv", forstået på den måde at jeg jo også meget gerne vil se min søn inden han ryger i seng osv. Og derudover synes jeg det er ret svært at "affinde" sig med at være part, når man har prøvet selv at have hest (og det ansvar osv. der følger med). Men drømmen om part nogle dage er der da så absolut   - og på længere sigt også drømmen om egen hest igen  Mvh. Ditte
Kender I det, man har en masse strigler, og køber nye som ser smarte ud. hos mig var det Oister. Jeg fik samlet en strigletaske, med dem, og har lagt de andre strigler jeg havde væk. Men så væk at de ikke er til at finde igen. Og nøj hvor jeg savner mine gamle strigler, de få butikker jeg har kikket i, har der ikke været nye interessante strigler jeg ville have. Jeg vil have mine gamle. Hvilke strigler er jeres yndlings?? Oister og jeg kan bare ikke finde kemien.
når de er i træ med rigtige hår som børstehår. Læderrem over håndryggen som kan spændes ind og håndformet der hvor hånden lægges. De koster en halv bondegård, men holder i ret mange år. Mine strigler er for de flestes vedkommende meget gamle og går i arv fra hest til hest. Men strigler skal også holdes rene og vaskes med jævne mellemrum.
Ja Inger de strigler jeg mangler, er også nogen jeg har haft i mange år og gået fra hest til hest. Men prikmulen skulle have sine egne, men jeg er skuffet over dem, de gør pelsen elektrisk. Jeg skal på nye striglerov.
...strigler med træhåndtag, ikke dem der i plast og fyldt ,med farver, det passer bare ikke ind og jeg synes det er mer dejligt at holde om et blødt stykke træ fra naturen.... mmmmm 
At børste sin hest med hestehår giver bare den blødeste pels, så elsker mine gamle kardæsker hvor børsterne er hestehår. Først afstøvningsbørsten med de lange natur fibre børster og herefter kardæsk - er bare lig med dejlig blød og skinnende pels.
Spørg om der en nogen der kan 'se' dem ;o)
Til TS: Dit indlæg er lige blevet læst op på P3... Nogle radioværter fandt HN og morede sig gevaldigt over udvalget af debatemner herinde... 
Hej HN! Er der nogen der har erfaringer i at arbejde med heste i udlandet i sommerperioden? Gerne frivilligt arbejde  Vil rigtig gerne høre fra folk, der har rejst ud eks. 1 måned og arbejdet med heste og eventuelt også andre dyr. Både priser (hvis frivlligt) og løn hvis lønnet 
Vi var i Sverige for et par år siden - omkring Sunne. Der er flere steder hvor man kan komme på rideture af kortere eller længere varighed. Der hvor vi vat på tur havde de en ung tysk pige som medhjælper. Så der er bestemt muligheder.
Prøv at kigge på ewsz.com...de tager workingstudents ind...
Har part på en pony, hun samler sig ikke helt, og er ikke helt tilfreds med hende. Min mor siger hun er fin og jeg kan ikke forklare hvad der plager mig. Jeg vil så gerne have en pony som kan springe LB eller over og kan ride noget godt dressur. Jeg spørger min mor om man ikke kan låne en pony eller noget, det er jo i bund og grund ikke lige så dyrt, man kunne også finde en part? Jeg er typen der ikke kan leve uden dressuren, jeg vil helst have en pony som kan samle sig helt og gå ned. Men min mor forstår mig ikke, eller min far ): Hvad ville i gøre? Jeg er lost.
Det er lige så dyrt at låne en pony, som at købe en. Dog skal du ikke af med en købssum, men de månedlige udgifter er de samme. Hvad med at finde en lidt mere avanceret part så?
Hvad med at få noget undervisning så du kan lære at samle hvilken som helst ponzer. Det sjove ved dressur er jo netop at dressere og gymnastiere hesten - synes jeg.
Jeg har fået en masse undervisning nu   Men den her pony, selv ejeren kan ikke få samlet hende helt op under sig. Det er nok meget rigtigt at det er lige så dyrt at låne :/ Tak for buddende indtil videre 
Lyder da til at du er klar til at finde en ny part på en mere "avanceret" pony... PS: Du kan ikke regne med at din mor eller far forstår dig...for sådan er vi forældre nemlig  Held og lykke med at finde din nye drømmepony.
Hehe Mea  Ja håber på at finde en   Men det er svært i mit område  Men tak, tak 
Nogen der har prøvet at få skiftet bom i en stubben sadel som ved hvad det koster sådan ca? Kan få en sadel stort set gratis, men bommen har en revne. Har fået en ca pris på 2000 kr, men ville lige høre om der var nogle nordjyder der kendte en godt billigt sted heroppe 
Jeg tænker umiddelbart at det ikke giver så meget mening? En del af stübbensadlen er jo den fleksible bom, så den nye bom skal også være (kostbar) stübben, for at det giver mening, og jeg tror ikke det kan betale sig at skifte bommen i en stübben. Så hellere købe en anden brugt sadel hvor bommen er intakt.
...vil sige hvis det kun koster 2000 kr kan det godt betale sig hvis man ellers ser på sadlens stand...
Jeg har før solgt en del sadler til skals sadelmageri hvor han kun skulle genbruge bommene i dem, så måske kunne du kontakte ham og høre hvad han har liggende og til hvad pris.
...har faktisk tænkt på ham i Skals ;o)
Når man lejer et hus, skal man så selv betale vandledningsafgiften eller skal udlejer det ? Jeg har selv haft lejet et hus ud, og der betalte jeg selv vandledningsafgiften. Men det var for ca 10 år siden.
og alligevel skulle jeg betale afgiften på vand ud af huset.
siges at der i vores kontrakt står at vi selv skal betale forbrug, men ikke noget omkring hvem der skal betale afgifterne
Da afgiften afhænger af forbruget er det også med i forbruget af vand og derfor skal lejer betale det med mindre huslejen er inkl. forbrug. Vi har lige haft talt med advokat om det.
kommer jo sammen med vandregningen, så det er ret naturligt at den der betaler for vandforbruget også betaler afgiften.... På samme måde som der også betales for abonnementer og diverse afgifter på el.
Er det kun mig der er så dårlig til at være sygemeldt? Er ved at gå til over at jeg skal sidde her i sofaen de næste 3 dage bare fordi jeg har slået min nakke.... (og det er så her min kæreste, mor, 2 x veninder råber op om at nu skal jeg tage den med ro så det ikke bliver en langtidslidelse) arhhh men altså ville 1000 x hellere på job end sidde her og glo! jo har møj ondt i det men når bare jeg passer mine smertestillende så er det ikke så slemt.... Andre som også ofte trodser sygdommen og alligevel tager afsted på job fordi man jo har nogle ting man skla nå?
Ja - og det betyder at jeg stadig har smerter i en fod jeg forstuvede i 1995. Jeg kan ikke løbe uden at betale for det i dagevis efter, jeg har svært ved at hoppe ret meget uden at det kommer til at gøre ondt. Og højhælede sko koster også ekstra på smertekontoen. Alt sammen fordi jeg ikke kunne blive i stolen og med foden hævet i den uge eller to den MINIMUM burde have haft. Men neeej - jeg skulle selvfølgelig rende ned fra 3. sal og med det offentlige og passe mit arbejde - for jeg er jo uundværlig. DOH!
I DEN grad. Jeg har givet mig selv mere eller mindre kronisk albuetendinitis, fordi den har helet en lille smule, men ikke helt, jeg er gået for hurtigt frem med træningen (Hybris&Nemesis, anyone?), og så er det gået galt... meh
Jeg er heller ikke god til at bilve hjemme, døjer meget med horton hovedpiner + migræne   men som dig så kan det da holdes nede med smertestillende  Det er som reglt min mand som siger at nu skal jeg blive i sengen, men jeg hadder nu at ligge der   og for mig så kommer alt det man kunne have gjort i stedet for at ligge i sengen. Men jeg tror at man er meget forskellige på det punkt   og ja jeg har da også dummet mig, især efter en dikos i lænden, lød på 6 uger uden riden og min 3 ugers fri fra arbejde, year right, 3 uger også sad jeg på hesten igen   det gjorde så at jeg fik tilbagefald, det har da lært mig lidt men ikke nok 
... rart at høre man ikke er den eneste... Synes det er skrækkeligt at ligge her og se huset flyde for ikke at tænke på alle de ting på jobbet jeg ikke får lavet og elever som ikke får ordenlig undervisning..... Men kan jo høre på jeres oplevelser at det er klogest at høre på lægen så man ikke går hen og får varige men af mit styrt.....
majaL: Af behandling var det laser og nåle, samt øverlser som skulle laves, jeg laver da stadig et par af øvelserne, men det er ikke så nemt igen efter at jeg blev opraret for lysken brok,(det sad ned i mit højre ben også   ) Jeg var utrolig glad for nålene, og får det stadig ca 1 gang om måneden og jeg vil ikke undvære det, jeg er så afslappet bagefter, ligger som reglt med dem i små 15-20 min og tro mig, jeg kan sove i den tid, min fys har stået og grinet af mig fordi jeg snokede  Så dem skulle du prøve, jeg synes det er bedre end smerte stillende, da min krop skal have mere og mere af det for at det virker, men nålene kan tage det med det samme, og man er bare træt bagefter   så der holder man sig i ro
Der har ofte været debateret brud herinde, og jeg læser, og ser i virkeligheden, langt oftest at det er kvinden der flytter. Det samme i øvrigt når man finder sammen. Vil I lige være søde at nuancere min fordom? Eller er mænd bare nogle magelige sofakartofler, eller nogl frygtelig farlige machoer - altså inden for deres eget revir? Jeg er edderbrorereme træt af langdistanceforhold hvor det er altid er mig der tilbagelægger distencen og mig der ikke har kæledyr fordi jeg ønsker at være fleksibel da alle mine mandlige bekendtskaber (venner såvel som kæreste) ikke er til at drive uden for byskiltet. Mine veninder ser jeg en masse til, også eftr jeg er flyttet, men hankønsvæsnerne  Hvad med jer selv, foretrækker I også at få besøg frem for at besøge?
Det er ikke altid nemt at være en succes- og talentfuld juniorrytter, det har Caroline Regitze Jensen måttet erfare. Vil man ligge i toppen, kræver det hårdt arbejde og konstant tilpasning for at efterleve krav og forventninger, også selvom det nogle gange betyder ny klub, ny hest eller endda nyt land.  Den 17-årige militaryrytter Caroline Regitze Jensen skifter nu klub fra Næstved Sportsrideklub til den nyetableret Næstved-klub, Riders Cup, der arrangerer flere internationale stævner om året under samme navn. Den har et mere internationalt, erfarent og professionelt miljø, som i højere grad vil kunne tilfredsstille de krav, man som eliterytter måtte stille.  Derudover har Caroline fået en helt unik mulighed, idet Dr. Thomas Reed, ejer af Morningside Stud i Irland, har tilbudt hende at blive den nye rytter samt 50% ejer af den 8-årige vallak, Ziggy Marley m2s (Roven xx/Burggraaf/Nooitgedacht). Hesten bliver, indtil dagen hvor transportvognen kommer for at hente den, redet af den irske landsholdsrytter Katie O'Sullivan, der har været medejer og rytter af hesten før Caroline. Både Katie og Thomas vurderer Ziggy Marley m2s til at være en hest der kan gå hele vejen.  "Jeg er særdeles glad for, at Caroline Jensen er den nye rytter og, sammen med hendes mor Elisabeth, medejer af Ziggy Marley m2s," udtaler dr. Thomas Reed. "Caroline er en succesfuld og meget lovende junior-militaryrytter, som har repræsenteret sin nation, Danmark, i flere internationale konkurrencer inklusiv Europamesterskaberne for pony. Nu, da hun er en juniorrytter og væk fra ponyerne, har Caroline brug for flere gode militaryheste. Vi tror at Ziggy Marley m2s, en hollandsk varmblod med en høj fuldblodsandel, der har været redet af den irske internationale militaryrytter Katie O'Sullivan, kan klare mosten. Jeg tror, at dette partnerskab mellem Morningside Stud og denne talentfulde og dedikerede juniorrytter og hendes nye hest, er et samarbejde der vil nyde meget succes i fremtiden"  For at optimere sine træningsmuligheder, har Caroline nu også valgt at flytte til udlandet igen - denne gang er destinationen Tyskland på ubestemt tid, og hun skal udelukkende fungere som rytter og sponsoransvarlig for stalden Oakley Horses, der er ejet og drevet af irske Stephan P. Dubsky. Med sig til Tyskland, får hun sine tre heste; Toftegårdens Carisma (Stald Calles Bror Bally/Aleksander/DUX2), som hun red Nordisk Mesterskab på i 2011, Stærebogårds Ajour (Alligator Fontaine/Come Back II/Castro), et meget lovende talent fra 2008, samt sin nye hest, Ziggy Marley m2s (Roven xx/Burggraaf/Nooitgedacht).  Selv handler Caroline hurtigt, når en mulighed byder sig. "Jeg føler mig privilegeret, det skal der ikke herske nogen tvivl om. Jeg er sikker på, der er flere der får muligheden for at tage til udlandet på denne måde, men hvor økonomi, skole eller forældre står i vejen. Takket være mine sponsorer, som blandt andre inkluderer Team Næstved Eliteidræt, der i år har valgt at støtte mig for 3. gang i træk, er det nemmere at overskue flytningen økonomisk. Resten kommer gennem en god overensstemmelse med arbejdsgiver(e) og familie, som alle støtter mig hundrede procent i mine valg - også selvom de måske havde valgt noget andet i min situation. I øvrigt skal jeg på ingen måde glemme at takke folkene bag Animo Nordic, Animo Italia, Pavo samt Fryland Rideudstyr; de støtter mig gennem tykt og tyndt, og uden dem ville tingene slet ikke kunne lade sig give sig på den måde, de kan. Mine sponsorer kan simpelthen ikke takkes nok!", fortæller Caroline.  Dog understreger Caroline også, at det kræver både hårdt benarbejde og svære ofringer at nå dertil, hvor hun allerede som blot 17-årig står i dag, "Selvom det for mig er klart, at man selvfølgelig ikke kan få det hele, og at det ikke bare er en dans på roser, synes flere at mene, at jeg får det hele forærende - blandt andet igennem min mor, som rent kontaktmæssigt er meget etableret i den danske ridesport. Til de der skulle være i tvivl, har min mor ikke haft noget at gøre med nogle af mine tidligere arbejdsgivere i udlandet - hverken før eller efter jeg har arbejdet for dem!" griner hun og fortsætter, "Jeg har meget tidligt måtte vælge nære venner, sågar familiemedlemmer, fra i mit liv, da de ikke ønskede mig noget godt. Nu da jeg vil flytte til Tyskland, betyder det også at jeg må vælge min uddannelse fra i denne omgang - et valg som meget få kan sætte sig ind i. Gymnasiet kan, selvom jeg er under Team Danmark, desværre ikke se hvordan det rent teknisk kan komme til at fungere med et distancestudie. Jeg har ganske enkelt set mig nødsaget til at vælge mellem ridning og skole, og valget var i og for sig ikke specielt svært for mig. Skolen vil altid være der!", slutter Caroline Regitze Jensen.  Man kan følge Caroline gennem billeder, video og tekst på hendes dagligt opdaterede personblog   samt hendes danske hjemmeside  , som hendes mor primært står for at opdatere.
Er sikker på at de der ikke støtter dig, blot er misundelige  Bliver spændende at følge din vej op - pas nu på dig selv!
hej tøser  Er sikker på at jeg ikke er den eneste der døjer lidt(meget) med store lår :S Så tænkte om de kunne anbefale nogle tøjmærker hvor bukserne tillader stor lår 
Et mærke kan jeg desværre ikke anbefale, men højtaljede kassebukser, altså lige vidde fra fra breddeste punkt på bagen og hele vejen ned, synes jeg klæder den form. Altså hvis man har smal talje. Ellers synes jeg klart nederdele og kjoler er flottest. Fremhæver smal talje og slanke underben.
Jeg kan anbefale Lee   stort set de eneste bukser jeg føler mig tilpas i! Jeg har lår og numse i dén grad, men samtidig er jeg rigtig smal i taljen og har ikke meget mave. Mit problem har tit været, at hvis de endelig passede om r*ven og lårene, så var der plads til en fodbold i taljen... Men så fandt jeg Lee, og de sidder bare super!   kan klart anbefales! Og hold dig fra de lav-taljede, det er ikke kønt når man har en form som vores  Jeg elsker højtaljede, man kan sætte sig på en stol uden at være bange for, at dem bagved kan se mere end de burde.. xD
Marc Lauge - og især Lena-modellen, den tror jeg lige er i vinkel.. De koster ikke alverden, findes i et hav af farver (skifter meget fra sæson til sæson), er tit på tilbud - og sidder RIGTIG godt, har aldrig haft problemer med de sidder før højt eller især LAVT!
Krissie: Ved du hvilke butikker, der forhandler dem?   eller skal de findes på nettet?
Jeg ved at de i hvert fald kan købes i butik Laura i amagercentret. Metroen går lige til døren og der er rigtig god service. Mener iøvrigt at de koster 350 kr.
jeg kan klart anbefale marc lauge også... jeg er mest til sweetcorn modellen, da de andre bliver for "slimme" for mig..   de holder godt.. også til hestearbejdslivet (er udd dyrepasser og de var en overgang mine arbejdsbukser grundet mangel på alm arbejdsbukser.. mænd og deres små popoer!   ) jeg køber dem i Boesen... der er vist et par stykker spredt i DK.. held og lykke...
stort set kun bruge zizzi bukser...
jeg kom ti lat høre radio her i eftermiddag.. og ja her snakkede de her kære tv værter om hestenettet og dens debat forum.. her blev lige netop denne her tråd læst op i p3.. det er ik det man ik kan få svar på på hestenettet.. som radioværterne selv sagde. nøj hvor jeg stod og grinede for mig selv på arbejde.. især da folk ude fra hestenettet os skrev ind til p 3 med svar på hvilke bukser der var de bedste til tykke lår.. 
He he jeg hørte det også... og smågrinede for mig selv... Jeg håber ligesom værterne at minibailey finder nogle bukser.
Jeg står i den situation, at jeg virkelig har brug for at få solgt min hest. Jeg er startet på uddannelse og har ikke tid til at ride. Desuden flytter jeg en times kørsel væk om en uge, så jeg er simpelthen nødt til at få ham solgt nu. Jeg har ham selvfølgelig på nettet, men den rigtige køber har ikke været der endnu. Han er nu nede i en pris, der er så lav, at jeg simpelthen ikke synes jeg kan gå længere ned, hvis der også skal være noget at handle af. Jeg har råd til at betale max. 3500 kr for opstaldning + div. eksl. smed, så jeg går ikke ud fra, at det er nok til at sætte ham i kommision. Grunden til jeg spørger jer, er for at høre om I kender nogen steder, der køber heste, for at sælge dem videre? Eller måske nogen andre gode bud?
så er det jo en hestehandler du skal have fat i?
synes ikke det kan betale sig at sætte en hest i kommision der koster 35000 for hvis du skal betale feks de 3500 du nævner om måneden så ryger pengene jo hurtigt så ville jeg hellere låne ham ud med opsyn selvfølgelig . Indtil du kan få ham solgt
Sikke en fin hest du har dig  Som andre skriver er udlån måske en mulighed? Kom til at tænke på nogle små ting da jeg læste dit indlæg og din tråd. En salgsvideo kunne måske ligges ind. Gerne hvor hesten både går uden rytter og med. Stævne resultater? Jeg ville nok også skrive hvilken røntgenfejl hesten har. Ved ikke hvorfor men ville nok bladere forbi hvis det ikke stod der ved mindre jeg var fuldstændig "forelsket ved første blik". når du skriver hesten er på nettet, regner jeg med at du har den flere steder end bare heste-nettet.
Ved godt at det ikke er præcis det du spørger om men jeg har et par input til din annonce. Da jeg kiggede hest så jeg også på ham, og var et par ting der gjorde jeg gik videre. Vil meget gerne vide hvad røngtenfejlen er og selv vurdere om jeg synes det har betydning. Er jeg i tvivl så søger jeg videre. Og så nogen bedre ridebilleder og evt. et i helfigur. Ud fra hovedbilledet fornemmes at han er en charmetrold så ikke i tvivl om du kunne tage nogen super billeder af ham. Men ellers som de andre vil jeg også foreslå udlån og som sidste mulighed hestehandler, selvom det er svært
Det er egentlig også mest hestehandlere jeg søger. Har ringet og snakket med Per Thybo og Lindberg, som begge vil vende tilbage. Ellers nogen gode bud på, hvem der vil købe sådan en hest? 
Der er også Jan Mortensen (mener jeg han hedder, arbejder vist sammen med Per Thybo), som handler en del med heste, både dressur og spring. Har en hjemmeside, JM horses hedder den vist.
Jørgen Albertsen - Skårup Overgård handler også med heste.
Da jeg var single og mødre folk, var jeg altid den besøgende, jeg er meget privat, og havde ikke lyst til at dele mit hjem med nye folk. SÅ jeg besøgte, og det generet mig ikke, så en mand i 10 mdr, og han kom aldrig en eneste gang i mit hjem, jeg havde bare ikke lyst til at han kom der, ikke fordi jeg ikke holdte af ham over hovedet ikke, men min forhistorie gjorde at, det blev når jeg var klar til det. Min nuværende ( igennem 3 år) kæreste, kom hurtig i mit hjem, jeg følte mig bare tryk ved ham. Det gjorde mig ikke noget at dele mit hjem med ham. Vi skiftet, mest ham fordi at jeg har børn og ja det var bare nemmere han kom hos mig end omvendt. Vi bor sammen idag, siden i sommers. Først der var jeg klar til at flytte sammen med ham
Min flyttede ind hos mig, og så ville han gerne til Fyn. (Det var jeg med på- jeg HADEDE at bo i Bjerringbro, der nok er jordens armhule). Og der har vi så boet siden (17 år her pr 1/2). Vi har flinke naboer (stort set). Og så harvi et forsamlinghus, jeg blev noget chokeret, da man her skal stå på stolene og synge! Men sådan er det! 
Jeg er også i langdistance-forhold   føj for pokker hvor er det hårdt! Ja ja, afstanden mellem Odense og København er ikke gigantisk, men vi er begge lige startet på studiet, og begge er studier som sluger en del tid - de weekender, hvor vi er hos hinanden, bliver jeg altid lidt stresset når han tager hjem igen, fordi jeg jo burde have læst og nu er jeg bagud.. Det er så begrænset med tid, og så er det ligegyldigt om vi bot langt eller kort fra hinanden. Anyways, jeg er den, som oftest tager hjem til ham. Men det er der nu en grund til. Og det skal også siges, at han tit kommer herover, men jeg kommer bare oftere til Fyn  Grunden er, at jeg har familie og en veninde på Fyn (jeg er jo oprindeligt fra Odense). Så jeg har en del andet at komme efter, hvorimod Jesper ikke har noget at komme efter her. Derudover bor jeg (indtil juni!) på et lille møg kollegieværelse, hvor der knapt nok er plads til mig selv, og da slet ikke plads til at gå rundt, når jeg skal have ham sovende og sengen derfor skal køres ud til en dobbelt-seng (den er meget smal i sig selv, så vi kan ikke sove der begge to uden at folde ud). Derudover er i jo blevet fodret med skrækhistorier om køkken-faciliteterne. Jeg synes det er langt bedre at være hos ham, han har mere plads og har et rigtigt køkken, så vi kan lave mad! Det er så rart  Han har nævnt, at han ikke synes det er fair at det er mig der rejser mest, men ærlig talt, vi kan begge bedst lide at være hos ham, og jeg har også min familie jeg så kan nå at se lidt til også  Når jeg får min deeeejlige lejlighed i Valby til juni, har vi aftalt at vi skal være noget oftere hos mig. Nu kan jeg meget bedre have ham boende 
har jeg heldigvis ikke haft. Kæresten har boet i England i over 1 år for min skyld, og nu bor vi i Frankrig for hans skyld. Ingen af stederne har vi haft venner/familie ved hånden. Vi er enige om, at første prioritet altid er at kunne vågne op sammen om morgenen - fordi det er det, vi har det bedst med. I mit tidl. forhold tilbød eks'en at flytte fra USA til Danmark for min skyld. Det valgte jeg så at sige nej til, men nej, alt i alt - så er det ikke min erfaring, at mændene ikke gider at flytte måsen  Måske er det, fordi jeg ikke er til DANSKE mænd 
Jeg tror, at mænd er hurtigere og dygtigere til at købe sig et hus end kvinder. Det betyder, at de slår rødder ret hurtigt, og når de nu ved, at de ikke har tænkt sig at sælge hytten, hvorfor så ligge og rakke til den anden ende af landet - når nu det eventuelle kommende samliv alligevel kommer til at foregå i hans hus? Af samme årsag er det kvinderne, der flytter ud. Det var ikke deres hus til at starte med, og derfor giver det lidt sig selv, at de rykker ud. Hvis parret har købt huset sammen, vil det ofte være manden, der har den største indtægt og dermed råd til at blive boende i huset. Derudover er der også "kvindefælden", hvor manden har huset og betaler huslejen, imens kvinden står for maden. Det virker jo vildt retfærdigt, når beløbene er de samme - men hvem ejer huset, og hvem har opsparingen i det (og råd til at blive boende), og hvem har spist det hele op, når de en dag går fra hinanden? Der er selvfølgelig masser af undtagelser fra mine generaliseringer  mvh. tina
er flyttet lige omkring 6000 km for at kunne bo sammen med mig, det synes jeg da er rimeligt mobilt
Er jeg ikke hoppet i, til gengæld har jeg vistnok 10 mursten, resten har bank/kreditforening. Min mand har de andre 10.   Fast ejendom er ikke mere en investering, som det var engang. Vi har så investeret en 120-180 tusinde kroner- i min søns uddannelse. Han har lovet at betale tilbage, men det sagde jeg nej til. Han skal have en god uddannelse og et liv. Ikke to sure gamlinger bundet i halen.
ok hvis ikke jeg var pigesur, så er jeg det i hvert fald nu! Familien er en ting. De besøger mig trodsalt når de skal aflastes fra deres afkom. Men kæresterne! Det er ikke fordi jeg har flere på én gang, de har bare alle været nogle hjemmedrenge - uden at have købt murstenene. Scorer jeg bare de forkerte? I så fald vil jeg gerne snart bytte til en irer eller en islænding, eller en latino over 180(især hvis de findes)! Drengevennerne er åbenbart af samme type som kæresterne. På nær min mandeveninde. Han kører gladeligt land og rige rundt for at besøge mig hvor jeg nu end bor - og det er altså ikke fordi han har et hemmeligt crush - eller jo måske lidt på min guitar - og den i sig selv er bestemt værd at køre langt for at besøge. Hvorfor gør de andre så ikke det? Vi spiller alle sammen musik, og jeg har den undten lynme øvelokale nu!!! Så nu har jeg stædigt placeret min bag i min nye Ikeastol og bliver her til de savner mig nok til at besøge mig. Jeg har også smidt p-pillerne, da jeg kan regne ud at jeg næppe for brug for dem før en gang omkring påske hvor kærestemanden evt. opdager hvornår han sidst har set mig. (måske har det også lidt med lægens anbefalinger at gøre). Fordi: jeg gider ikke længere være den mest fleksible. Jeg vil være fastboende bondekone og jeg vil have et stabilt nok liv til at få mig en hund (men sådan en tør jeg ikke anskaffe mig før jeg har bevist at jeg kan leve som fastboer). Jeg vil bruge de timer jeg før brugte på transport til at sy og male og spille musik - ting man ikke kan gøre i toget. Så kan de computerspillende hjemmedrenge tage bus i stedet for bil og spille mobilspil hele vejen, det er tydeligvis ikke tidsspilde for dem. Øj har godt nok været mavesur over dette længe   .   TAK HN det lettede.
Så vidt jeg husker havde din søn det ikke let. Det er virkelig flot at du har støttet ham i at udnytte sit talent selvom han ikke er den der går flest af på dusinet  Heller ingen kvindefælde til mig. Jeg var på HN længe før jeg fik faste kærester, så jeg ved ALT! Min loverboy synes til tider jeg har nogle sære idéer, men jeg kan argumentere for dem takket være jer!
Og et sted hvor man hvor man står på stolene når man synger, ja det er sådan et sted jeg er flyttet hen og hvor fuglene larmer mere end bilerne   Så jatak til mand der vil flytte 6000 km, men han skal være lige så sød og lækkermåset som min kæreste. Evt. mere, men det tror jeg ikke fåes oven i geografisk mobilitet.
Der er lige en ting, der slår mig! Jeg har altid været ret large med det der med at bevæge mig. Hvis jeg havde inviteret en veninde, og hun senere sagde, om vi ikke kunne mødes hos hende i stedet for - så joh da, hvorfor ikke? Så jeg har altid været sådan en, der har flyttet mig for at se andre mennesker. Nu har jeg så erhvervet mig et sæt barylere på 1½ år, og for at sige det som det er, så giiiider jeg ikke at flytte min r*v plus to barylernumser for mennesker, der ikke kan lette deres børne- og børnegrejs-frie numse for at komme på besøg her. Det er cirka 100.000.000.000 gange lettere for mig at have gæster, end det er at tage på visit! Jeg tager dog - og dette er for mig et principspørgsmål! - stadig barylerne under armen og tager på visit hos dem, der gider at komme her. Nå, men det har altså betydet en RET væsentlig udskiftning i vennekredsen. Og det har ført mig frem til en konklusion om, at jeg tror, der grundlæggende findes to typer mennesker - dem der flytter sig, og dem der ikke gør. Om de kan kobles sammen med dem der henholdsvist går udenom eller fortsætter ligeud på gågaden, når man er kollisionskurs, gad jeg godt at se et studie af  Jeg tror dog, at det kræver en del at skifte fra en type til en anden, med mindre der er åbenlyse praktiske årsager, der hjælper til, som mine barylere. På et tidspunkt besluttede jeg mig også til, at jeg ikke længere ville være sådan en, der zigzagger ned ad gågaden for at undgå dem, der gik ligeud. Det gik faktisk ret hurtigt at få indøvet den rette "Fløøøøt dæ, jæ gåer hæer"- attitude - men holdop hvor var det svært at huske at bruge den  Så Trille 4, jeg håber din Ikeastol er godt polstret! Ellers må du ud og opstøve nogle nye venner, som du kan invitere på kaffe og guitarspil  mvh. tina
Jeg vil også sige, at jeg har oplevet at mænd kan være nogle svære nogle at flytte på... Den seneste oplevelse kan jeg more mig lidt over... Jeg havde flirtet med en fyr, og alt i alt var vi vist enige om, at vi ville de samme ting, og det potentielt kunne føre til nogen... Indtil vi kom til at snakke bopæl... Johh - for han ville gerne på landet, og en lille ejendom som min passede ham helt perfekt - MEN ikke mere end 25 km væk fra en større by (i dette tilfælde ment som Aalborg). Okay.. Æhm - min lille ejendom ligger 35 km fra Aalborg. DET var for langt! Nå! Jamen - er det hans fleksibilitet - så er det her min! Jeg bliver HER! Jeg er heller ikke selv fleksibel længere. Jeg har fundet mit hjem for de næste mange år, og kan kun håbe at finde en der er enig i det. Jeg har altså brug for en base, og desuden har jeg set SÅ mange kvinder flytte ind hos "ham", sælge deres ting og flytte hele deres liv til hans hjemsted - hvorefter de efter nogle år finder sig selv hjemløse, uden at eje noget, i et område hvor de aldrig selv ville have valgt at flytte til hvis det ikke var fordi han boede der i forvejen. Faktisk kan jeg ikke komme i tanke om nogen hvor det er den anden vej det er gået... Jeg synes ofte at kvinder er alt for svage når det kommer til hvor to mennesker slår pjalterne sammen - og jeg tror det er fordi at mænd, som en anden nævnte før i tråden, er hurtigere til at stifte en fast base, og så er det jo nemmest at rykke ind der. Men min base er her.   Så nu er jeg akurat ligeså lidt fleksibel som mange af de kære mænd derude..   - Men hvad pokker - jeg er vist så kræsen alligevel, at det ser ret sort ud - så et krav om flytbarhed fra eller til..  Milla
Næ ikke synderligt, og har faktisk ret ondt i bagen nu. Ved ikke om det er pga. mændene i mit liv, eller stolen. Bagen er ellers rigeligt polstret! Ja lige med det med at tage ting under armen ik: Jeg skal have arbejdsputer, 22 stile der skal rettes mens mandsen spiller puter, skønlitteratur til bussen og PIGETING med. Kærestemanden tager en tandbørste i inderlommen! Av av av. Nu går jeg i seng.
Tak Milla, så fik vi en jævnaldrende nordjyde på banen  Nøj for et fælt eksempel. Jeg tror jeg udvider islændinge, irere og latinos til: Alt andet end nordjyder! Stadig over 180 - skal vi slås Milla? Ej, er overtræt. Must reload.       
Jeg har en politik der siger, at det skal gå begge veje.. Man er to om et forhold, derfor skal det ikke kun være den ene der er villig til at "ofre" sig  Jeg har været sammen med min kæreste i halvandet år nu, han bor i Holland 800 km fra mig og vi har igennem den tid vi har været sammen skiftevis rejst en gang om måneden.. Til sommer rejser han så til Danmark for at studere og bo sammen med mig - han har altid haft en mindre drøm om at bo andensteds end Nederlandene, så han er helt bestemt på at det er ham der skal til Danmark  Så jo, mænd kan godt være mobile - måske er det bare de udenlandske man skal have fat i... (og så specielt de halvt franske og halvt hollandske for de er sku for dejlige, eller min er i hvert tilfalde! :b ) - Christina D.
ååhhh - ja - og det med de 180 passer jo ind i mit personlige regelsæt "Smølfereglerne"... Jeg formoder du er over 170 - for ellers er du på tynd smølferegel-is! Nordjyder - nej tak! De er ganske umulige. Og man skal ikke lade sig snyde af at de er flyttet sydpå til fx Østjylland... De er stadig nordjyder! Milla
Nej er det rigtigt, kom det i radioen?!  Blev mit indlæg læst op? Ej hvor pinligt hvis det gjorde, haha! 
for det første vil jeg sige at det er ik nogen guldgruppe at sælge heste lige nu.. og bestemt ikke nemt.. og det e rlige meget hvad pris du sætter den til.. det er min fornemmelse.. det kræver virkelig tålmodighed.. du kunne ik finde en med udlån med mulighed for forkøbsret. jeg har selv en hest lige nu som jeg låner.. tror dog desværre ik jeg får lov til at købe den selvom jeg er meget forelsket i den. (det er faktisk min gamle hest som har har solgt men har fået tilbage igen til låns pga noget skilsmisse hos ejeren) Min søster har os lige lånt sin hoppe ud med mulighed for at de kan købe hende senere hen. Efter man ik har haft hest i 2 år sys jeg det er skønt at have hest igen. jeg nyder virkelig at have hest.. og har savnet det rigtig meget.. jeg afholder alle udgifter til smed. opstaldning undervisning osv.. til gengæld får jeg en masse overskud og en god ridetur hver dag.. og ejeren har ro i sindet... Denne her løsning kunne jeg godt finde på igen. selvfølgelig hvis du står og mangle 30 kilo her og nu så bliver du nød ti lat sælge. men det er jo som regel de månedlige udgifter som tynger budgettet. I øvrigt en super lækker hest du har dig..
Pt og overvejer om jeg skal købe eller låne. Vil helst eje, men vil også gerne have et barn mere om et par år og så vil jeg kke stå med en hest je ikke får redet. Jeg ville ikke give 30.000 for en hestmed røngten fejl, som din, som markedet er nu. Man kan få fine heste til den pris på la niveau, uden røngten fejl. Til gengæld kunne jeg sagtens finde på at låne en hest som din.
Jeg kan NÆSTEN gætte hvad de smølferegler går ud på, og grundlæggende er jeg enig. Men hvad så, når man har hang til høje hæle?? (Højeste hæl pt: 12 cm) Er det så stangmål med eller uden hæl, der gælder? Og så bliver det endnu mere besværligt: Med de 12 cm på kan jeg altså ikke nå en baryler i hver hånd, med mindre jeg går ned i knæ, og det ser altså tåbeligt ud!! Så de står på hylden, men der er planer om at få dem i brug, når barylerne er vokset til nå-bar højde. Hvordan spiller dette faktum ind på smølfereglen? mvh. tina
Nu er jeg selv en smølf selv på stylter   men jeg har også hang til de høje mænd over 180, dog har jeg været så stor sindet ind til videre at give dem vider efter de har fået lidt patina hos mig. Med hensyn til de der flytte regler sååå ved jeg da ikke om jeg er det ene eller det andet, men nu har jeg jo fået mit et lille rækkehus og det er jeg da svært glad for, så det skal kræve sin mand at overbevise mig om, at opgive min single status og mit hus.
180 er ALT for lidt!! Jeg er 182-186 på stylter (haha, smølf på stylter - cool udtryk  ) mvh. tina
Ja - det kommer du jo med et ganske interessant spørgsmål. Du ved godt, at man laver regler og lovgivning efter hvad man ved og forstår - se nu bare på den kære hundelov.   Eksperterne siger "Nej" - men vi er baaange - så den skal vi have...  Derfor er sådan nogen som smølfereglerne jo heller ikke ganske færdigudviklede. Ser du - jeg - smølferegel-stifteren - er selv 180 cm høj, og hvis jeg påfører mine fødder ret meget hæl, så rager jeg jo op i landskabet overalt - og det bryd's jeg mig ikke om! Derfor er reglerne for kvindens højde i smølfe-sammenhæng som udgangspunkt sat ved 170 uden hæl. Men dertil kommer, at en regel jo altid har undtagelser! Smølfereglerne arbejder nemlig med begrebet "Semi-smølfer". Semismølfer giver som udgangspunkt en +/- grænse på 2 cm til hvert køn, og kan anvendes hvis visse kriterier opfyldes. Dvs. at hvis en fyr fx er 178cm, men er tilpas lækker - så kan han gå under semismølfe-reglerne, der giver ham adgang til visse høje trunter. Ligeledes går det dog også den anden vej... HVIS en fyr på 182cm fx er topirriterende, eller abnormt "splejset" kan han derved gå fra ikke-smølf, til semismølf og derved miste adgangen til visse høje trunter... For piger handler det modsat fyrerne en del om - ja - du ved det jo godt! SKO! En pige på 168 der kan klare en hel aftens dansen på 12 cm - får selvfølgelig kompensation for de to cm ved at blive semismølf! Og sådan kan tolkes videre, så længe der tolkes med respekt for smølfereglerne og deres formål! At sørge for at der bare er EN SMULE lækre mænd tilbage til os høje piger med komplekser om højde!   Milla
Nu er jeg en smølf og nok også en dværgsmølf, for jeg er 158 på en god dag fx da jeg blev mål til mit pas var jeg 162 ;o) så selv om jeg tager et par stylter på ca 20 cm på vil jeg gå underkategorien semismølf suk. Jeg har også en regl jeg vil ikke have en mand der er laver end mig   at der så ikke er så mange af dem, det er så noget andet  Må nu også indrømme at de sidste to jeg har date var mellem 190-2m det var lige højt nok, det giver jo ondt i nakken hver gang jeg skulle se dem i øjene suk, så jeg tager gerne en af jeres semismølfer, selv om jeg synes det er unaturligt for en mand at være under 180 findes de overhovedet? Ja Moekkvi jeg håber du læser med 
Dog vil jeg gerne se mig fri for de klejne mænd, eller et par kg for meget end for lidt tak! De "mænd" der ligner nogen der ikke har spist i et par år, siger mig ikke noget.
De findes skam! I hobetal - Moekkvi er blot en af maaaange af hans art! - Hertil skal man huske, at Moekkvi er utroligt tæt på at kunne gå under de ret komplicerede kompensationsregler - fordi han bare er Moekkvi...  Og for god ordens skyld skal vi måske her opsumere, at mænd af smølfe-typen har en lidt anden målestok for deres højde end vi andre! Dvs. Hvis en fyr siger til dig at han er 180-182, så kan du med op mod 95% sikkerhed forvente at han er max 178, og ofte ikke en mm over 176. Jeg tror ikke det er dårlig vilje, men måske mere et levn fra barndomstid hvor mor sagde "Selvfølgelig bliver du også voksen en dag" - det skete bare aldrig på underpunktet "højde"..  Milla
Milla, jeg ææææææælsker smølfereglen!! Specielt da jeg er 174 og altså ikke på nogen måde kan smølfes. Gad nok vide, om vi er nok til at at få den ophøjet til lov? Det vil jeg gerne være med til at arbejde på. Måske skulle vi mødes og arbejde videre på sagen? Ahem, hvis det altså ikke var fordi, at vi sidder i hvert vores hus i henholdsvist Nordjylland og Sydjylland og insisterer på, at det er de andre, der skal komme på besøg      mvh. tina
JA, det er jo rigtigt, det med højden! En dating-undersøgelse viste vist på et tidspunkt, at kvinder trækker kilo fra i deres profil - mænd lægger centimeter til (og ikke dem om livet) mvh. tina
Ja Moekkvi må have din egen dispensation bare for at være ham, det er jeg enig i. Plus han ved hvad der skal til for at lave et seriøst bål, og det kan man også komme langt med. Jeg græd personligt snot da jeg lige inde jeg blev konfirmeret fik afivde af min tandlæge at jeg ikke ville vokse mere end et par cm til. Det synes jeg jo ikke han skulle bestemme, desværre fik Max muldjord ret suk. Den gang var det bare ikke så slemt for jeg var stadigvæk højere end de fleste drenge, som jeg så i dag ser ind i navnlen ØV. Det der med målestokken giver go mening, det må også være derfor de fleste mænd mener at deres biiiib er større end gennesmittet, selv dem man skal have lup og pincet for at se og føle.  Hvor finder vi alle de gode mænd? dem uden bagage som er over 180 (i virkeligheden) og er flytbar? Jeg tror snart jeg vil gøre alvor om at starte den datingsider for hestetøser og rigtige mænd.
Altså taina, jeg ææææælsker dig for denne:  Jeg er FÆRDIG af grin! Vi må lave os et virtuelt mødested hvor vi kan tilrette lovforslaget. Så er der ingen af os der behøver lette vores små pikante can-can måse. Se DET er fremadtænkning! Hvis man nu kunne holde mænd på den måde, så havde jeg sikkert stadig ham godten fra Aalborg på krogen. Jeg så i The Big Bang Theory, at de havde bygget en virtuel "snave-mund", så kæresteparret kunne sidde i hver deres verdensdel og snave.. Sådan en må de lave IRL - den må vi have..  Jaja - den er god nok - den med højden på mænd (og vægten på kvinder - jeg ville sq også tage lidt fra og tænke "aaahhh - jeg HAR da tabt mig siden i går - jeg har jo løbet ud til postkassen i dag!") - sig mig - tror du smølfereglerne er bygget på det pure opspind? Næææhhh nej du - jeg har lagt mange års arbejde i de regler!  Anja - altså datingsider står jeg af på - det duer jeg bare ikke til! Og hvor pokker de skal findes - HVIS jeg kunne svare - tror du så jeg sad her og brokkede sammen med jer?  Det med mænds *bib* og desuden deres evner udi at bruge sådan en dims, tror jeg simpelthen kommer af os kvinder, og vores evige frygt for at såre det der stykke bart mand der ligger og roder rundt i vores huse i tide og utide. Vi er bare for flinke, og det er fint nok ikke at ville såre, men indimellem tror jeg vi er skyld i mange vrangforestillinger... Jeg kan ikke selv sige mig fri! Milla
Jamen har vi ikke allerede et sted ti lat udtænke den slags lovforslag? Vi har da Chatten! Mulige bejlerede må da også bare se at få en HN profil, så vi kan teste dem i cyperspase inden de flytter ind   jeg mener hvis ikke de kan gøre rede for dem selv på nettet, er vi så overhovedet interesset i dem? smølf eller ej? Det må forfindes en prøve periode, hvor der er fair game for alle spørgsmål, og selvfølgelig er alle deres svare bindende ved lov, mindre kan ikke gøre det  Næste stadie må være hvor adræte de er, fx hvor hurtigt de kan muge uge gammel boks, og hvor længe de gider trække rundt med hyppen på en stævneplads i sigelende regn uden at brokke sig. Vi må have nogle klare guidelines og reglsæt, som kan koples på smølfelovgivingen.
Ja jeg er med! I aller højeste (176) grad! Faktisk foretrækker jeg dem over 185 og der er bare SÅ mange cute mænd der ikke er høje nok. ØV! I min verden hedder det ikke en smølferegel. Manden som helhed bedømmes ud fra hans generelle Mumrik-faktor. (det var før Ryge, bonderøven og de andre Fjëllrævshippier fra Djurs) Ang. legemsdele (hvor i alverden gik vi fra geografi til biologi) Så jeg har faktisk engang lavet en tråd om dette. Jeg tror den hed noget med Hvorfor kvinder får ondt i hovedet, og handlede om dryhumping og ja, mansen fik det at vide! Han fattede det dog ikke i længden og røg ud. Han var forøvrigt københavner i Aarhus, så de kan åbenbart heller ikke bruges.
HVOR, HVOR????? Jeg er kun 164, går ikke i høje hæle og gider ikke hold i nakken. Så jeg ville ikke have problemer med at aftage dem i andre har dømt smølfer. Bare de er LIDT højere end mig selv er jeg glad - men det har heller aldrig været et problem 
Milla:  En ganske skarp observation   . Jeg kan også informere om at Moekkvi kan sende de ondeste dræberøjne, når man stiller spørgsmålstegn ved hans påståede 175 cm...  Meen jeg kan nok heller ikke helt sige mig fri for at have skåret et kilo eller to af vægten på et par datingprofiler i tidernes morgen...  Tror faktisk aldrig jeg rigtig har oplevet problemer med smølfereglen, nok nærmere med modsat fortegn. Med mine 164 cm, så føler man sig ret dværge-agtig ved siden af fyre på 190+. Når alt kommer til alt, så er det jo det indre der tæller og ikke højde, drøjde og geografiske afstande. Hvis det virkelig er den perfekte person, så finder man en løsning. Kan der ikke "ofres" lidt i begge retninger, så er følelserne der nok heller ikke helt.
I Nordjylland! Mors, Hjørring og Fr. Havn har nogle vældig dejlige smølfer. Du ved jo godt at singlemændene er vest på og single kvinderne i øst. Jeg bor midt i singlemandsmekka, men jeg synes nu de fleste har ganske gode grunde til at være single. Ok jeg er også kræsen fordi jeg egentlig er glad for min loverboy (som er over 190). Jeg er bare ved at have glemt hvem han er. Har bare erindringen om noget godt, som gør det svært for andre mænd at blive sammenlignet med. Ej jeg har det faktisk rigtig skidt med at være så kræsen med mænds højde. Hvor meget tid er det alligevel man tilbringer stående med sin kæreste?! Iøvrigt må jeg tilstå et par ting ang. min kærestemands imobolitet. 1. Han har faktisk katte, men de kan godt klare sig et døgn uden at de begynder at æde postbudet. 2. I starten af vores forhold var han ved at flytte til min by (4 adresser siden). Det bad jeg ham om at lade være med, da man aldrig lige vidste hvor længe jeg blev boende. Så på den måde har jeg selv sået mistillid til egen geografiske troværdighed. Og selvom jeg elsker mit job og mit hus og min have, så ved jeg ikke hvor længe jeg bliver her, og mandsen er bare ikke lige så flytbar som jeg. Det værste er at jeg er forstående over for det. For det var synd nok hvis misserne skulle flytte en gang, men hvis de så skulle flytte igen. Nej, det går jo virkelig ikke! Faktisk er det jo ikke kun det med at mændene køber bolig. Det er jo det med at lokke dem uden for byskiltet. Eller endnu værre: på den anden side af fjorden (valgfri fjord)! Bare for en hel eller en halv dag. Har alle mine homies bare social angst?
de fylder forstyrrende meget i stuen og æder for en formue. Jeg er ok høj, vil helst have en mand på min højde så jeg er højere med hæle på. Mænd mellem 1.70 og 1.75 er der da mange af, jeg kender og har kendt mange  Måske kigger i de forkerte steder... Giv mig en androgyn slank mand på 30 år med et eller to børn, så er jeg tilfreds. har nu aldrig forstået den der højdefiksering - ER det ikke ligemeget? Angående det at flytte sig så må det være fornuften der taler, hvem har den bedste bolig, det bedste job eller andre faktorer, jeg tror jeg er ret praktisk når det kommer til stykket. Netop derfor tror jeg aldrig jeg finder en mand fra jylland eller fyn eller en af øerne, jeg er bundet til københvnsområdet da mit barn far og jeg ikke bor sammen men fndt jeg en mand der havde plads til høns i nærheden af københavn, så var det klart mig der ville rykke.
Har pludselig fået en åbenbaring om mit netop afsluttede forhold. Smølf og uden snerten af mobilitet! Kunne ikke drives længere ud af København end Valby bakke. Og nu er det ikke fordi jeg bor i Jylland, nej nej, har min lille residens i Glostrup. Tog lige nøjagtig 30 minutter fra ham til mig med toget, men alligevel så brugte vi 6 måneder i HANS lejlighed (købt ja, men så var der heller ikke mere at prale af), uden at han så meget som overvejede at tage hjem til mig. Størstedelen af tiden vi var sammen, havde jeg fuldtidsarbejde, hest og aftenskole to gange om ugen som jo skulle gå op i en højere enhed. Jeg planlagde til jeg var blå i hovedet, for at huske ridetøj og skolebøger og hvornår og hvordan og hvorledes. Selvudlært bachelor i logistik siger jeg bare. Og samtidig kunne han liiige finde på at aflyse en halv time før, fordi det pludselig var mere fristende at være sammen med drengene. Begynder pludselig at forstå meget klart hvorfor det var jeg gik fra ham.... Og jo det var da nemmere at komme på arbejde hjemme fra ham af, og det var nemmere at komme hjem til ham efter skole. Men princippet i at han for én gangs skyld bare godt kunne lette måsen for min skyld. Har aldrig set nogen se SÅ skræmt ud bare man nævnte en tur til Vestegnen. Samtidig var han vist også bare en semi-smølf. 178 cm mod mine 183 og så krøb han i vask. Umiddelbart svært at arbejde med, men det kunne faktisk lade sig gøre når han skruede godt op for charmen. Det holdt han bare op med hen ad vejen... Tror bare jeg melder mig ud af det ræs. Selvom jeg faktisk har fundet en der er alt andet end smølf (203 cm!!! Kan være iført høje hæle og skal stadig kigge opad!). Men han virker sku heller ikke så fleksibel.... Og så stemmer jeg så meget for højdereglen! Når man er 183 cm (og dagligt iført 10-12 ekstra) så er udvalget altså virkelig begrænset, og så kan jeg altså godt blive muggen når man alle de små piger rende rundt med de høje fyre. Prøv lige at vær lidt solidariske! Og jeg kan altså bare ikke få mig selv til at finde begejstring ved dværge....
Dér kan man bare se. Størrelsen betyder altså virkelig noget - selvom mænd åbenbart har ofret al deres præstationsangst, på det helt forkerte interesseområde... Jeg er en smølf - og endda en stolt een af slagsen!!!  Som Trille4 også så rigtigt har observeret, så betyder højden kun noget når begge parter står oprejst. Jeg har da haft udmærkede stunder med høje repræsentanter for det smukke køn, hvor nyttesløse handlinger som at stå op, var komplet irrelevante...  
.. NORDJYLLAND??? Der er jeg ikke sikker på at jeg forstår sproget  Nok er jeg flytbar, men jeg er ikke sikker på at jeg er SÅ flytbar. Så skulle det da være at supersmølfen dukkede op - men på den anden side skal man jo nok også lige kende hinanden før man flytter, og der bruger jeg GOD tid til at være sikker. Det resulterer desværre oftest i smølfeflugt før det bliver til noget...
Det var mest ironisk ment, de er jo nemlig ikke flytbare, er Milla og jeg blevet enige om! Kender egentlig også nogle søde små københavnere og en fynbo, uha, han er ligeved at have charme nok til at blive målt 10 cm op! Han har endda høje tindinger, men stadig charming! Nøøøj ham havde jeg lige glemt - ikke heldigt for loverboy der har gjort sin mobilitet yderst uheldigt bemærket for mindre end ½ time siden, et kvarter faktisk. Nå der er endnu længere til fyn. Ang. højde har jeg bemærket at mænd og heste er meget ens når det kommer til størrelse. Det afhænger også af drøjde, hvor store de synes. Min dude (ja han er lige blevet nedklasset) måler somsagt over 190. Tilgengæld er han undervægtig og ligner mest en edderkop, ikke et stankelben, men en lodden fætter. Så føler man sig jo alligevel ikke lille og feminin i hans selskab. Det er mere sådan man undrer sig over hvorfor man ikke intinktivt får lyst til at spise ham efter parring.  Nå min numse skal lettes fra Ikeastolen. Ikke fordi jeg skal længere væk end mit ULTRA lækre badeværelse. See ya.
sammenhængen mellem huskøb og flytbarhed. Men hvis nogle vil være så venlig at forklare en spasser hvad sammenhængen mellem vertikalsmølfer, horisontalsmølfer og flytbarhed er, vil jeg sætte pris på det, for det kan jeg altså ikke lige greje??? I øvrigt burde store mænd spise relativt mindre end små, da de bør tabe mindre varme (volumen ifht overflade), så gør de ikke det må det være fordi de bruger energi på noget andet, hvad det så end måtte være?   Eller også er de store fordi de spiser for meget, Golda? Og alle jer stakler der ikke kan finde fyre i den rigtige højde, hvorfor får I ikke et job på en tankstation? De fleste har sådan nogle striber ved dørene så man kan vurdere hvor høje alle de kriminelle er, så det er da bare at finde een der er mellem de to rigtige streger, og så sætte sig ind i hans bil (eller bag på hans Puch Maxi) når han kører derfra. I kunne endda checke om der er krog på bilen (hvis han nu ikke er jyde), og om den må trække nok til at han kan køre jeres heste hver weekend.
-hvafforen-talsmølf? Det kan jeg ikke forklare dig, og jeg er også ganske i tvivl om hvorfor vertikalsmølferne kom ind i billedet, men jeg tror det er min skyld - fordi jeg ville have en latino over 180, hvilket er omtrent ligeså opnåeligt som en nepaleser over 175. Uh dem kender jeg to af!!! Små fynboer og høje nepalesere, jamen hvad venter jeg på?! Ain´t no mountain high enough  - nå ja at de kommer til mig... og at jeg for øvrigt er ledig, men det bliver vel nok konsekvensen af at loverboy bliver i sin Biva-, og jeg i min Ikea-stol.
Helt simpelt spørgsmål til de kloge HN'er. Hvor længe kan græsk yoghurt holde sig efter åbning? Jeg har kigge på både 10% og 2% men synes ikke der står noget om holdbarhed efter åbning. Almindelig yoghurt kan jo holde sig 4 dage eller sådan noget, men jeg kan jo ikke nå at spise sådan en 1 spandfuld på de antal dage  Hvad er jeres erfaringer?
Det kan holde sig til det mugner ligesom cremefrais.
De kan holde sig op til 4 uger, hvis du ikke får den "forurenet". Det er tydeligt hvis man har fået en beskidt ske eller lign ned i, så mugner den hurtigt. Men her i huset holder de altså fint flere uger. Den skal bare røres godt rundt inden brug da der samles lidt vand. Vandet kan godt se grønt ud, men du kan lugte det hvis den er dårlig 
Du køber da godt nok korttidsholdbar youghurt  Jeg gentager bare hvad de andre siger 
Hej, alle. Jeg har brug for en praktisk oplysning.. På min mail kan jeg se, at en pakke indeholdende min nye telefon (jubii!!) er forsøgt afleveret her til morgen, imens jeg var på arbejde. Jeg kan selv sagt næsten ikke vente med at få den, også fordi den anden er kaput. Men er der ikke noget med, at man ikke kan hente sine pakker samme dag, som de er forsøgt afleveret? /SC. 
... kan man først hente dem dagen efter, for postbudet skal jo have den tilbage til postudleveringsstedet som så skal registrere den. Du kan jo prøve sidst på dagen, lige inden de lukker og høre om de har den liggende så du kan afhente den.
God idé, det må prøves.   Er alligevel ikke hjemme før henad fem, så det kunne jo være....  Tak. /SC.
Min papmor sidder hos postdk og siger at det skal du ikke regne med - tit får de først pakkerne leveret om formiddagen dagen efter sedlen er smidt ind 
Jeg har stort set altid fået dem udleveret sidst på dagen, også her for nylig. Så det er bestemt værd at prøve. 
Sidst jeg fik en pakke tilsendt, fik jeg både en mail og sms fra postDK samme dag, om at pakken nu var klar til mig på posthuset. Jeg skulle bare vise sms'en til damen på posthuset. Tror nok, at jeg fik tilmeldt mig et eller andet halløj forrige gang der var noget med pakke-afhentning, fordi posten ikke havde smidt afhentningsblanketten i postkassen. Jeg bor i Viby J, så det er jo rimelig "centralt". Tror ikke jeg vil satse på at pakken er klar samme dag, hvis du bor længere "ude på landet".
Stay tuned, så finder vi ud af, hvordan det forholder sig i Holbæk!  /SC.
Det svinger åbenbart meget. Her har jeg så sent som idag afhentet en pakke i postbutikken, som postbudet havde forsøgt at aflevere tidligere idag. Man kan se via trackingnummeret når den har været forsøgt afleveret, og når den bliver indleveret på posthuset/postbutikken - og så hente den 
Vi venter i spænding på udfaldet..  Her bor jeg også meget centralt. Lige midt i en by med 2600 indbyggere og en lille postbutik i Spar med åbent fra 13 til 17 på hverdage. Hi hi.. Jeg tror, der er forskellige arbejdsgange de forskellige steder, og så kan man være heldig eller uheldig, der hvor man bor. Men Postdanmarks veje er uransagelige - og ændres hele tiden - så man lever et liv i konstant spænding, hvad angår posten! 
Pakkeafhentning del to: Det kunne man godt.   Da jeg alligevel skulle i stalden efter arbejde, kom det lige til at passe med at afhente pakkesedlen og stryge på posthuset fem minutter i lukketid. Damen var smaddersød, og jeg fik mit nye legetøj med hjem. Hurrahurra.  /SC.
Det var med blandede følelser jeg red ud i dag. Det var min sidste dag som part på Max. Sammen har vi har haft de dejligste timer, og delt de mest fantastiske oplevelser. Stævner med dressur, ringridning, bom på jord (godt man ikke lider af højdeskræk), working education, juleture og fastelavn. Skovture i både sol, regn og snestorm, eller bare en gåtur i mosen. Det var altid en fornøjelse. Max er en fantastisk ridehest med det dejligste sind. Han har båret mig gennem ild og vand, og altid med stor arbejdsglæde. Det er Max der har lært mig det jeg kan i dag. Som helt grøn og uerfaren blev jeg part på Max den 1. november 2009. Jeg kom lige fra rideskolens trygge rammer og blev kastet ud i eventyret som skovturspart. Jeg havde ikke den fjerneste ide om hvad det ville sige at være part, eller om det overhovedet var noget for mig. Ikke én dag har jeg fortrudt. 1. november 2011 flyttede Max til Veksø sammen med Maria og hendes egen unghest Harmonie. Jeg valgte at flytte med, for jeg var ikke klar til at sige farvel til Max. Efter 5 mdr. på det nye sted måtte jeg erkende, at der var noget der trak mere end at have part på Max. Jeg måtte tilbage til det gamle sted hvor min datter Anita og hendes hest (Cutters Magic Colours) står. Jeg savnede vores ugentlige rideture. Her har jeg nu fået skovturspart på Figaro, en dejlig vallak på 18 år. Jeg vil gerne sige tak til Maria, fordi du viste mig tillid og lod mig blive part på Max.   Den smukke dreng   Græsset er grønnere på den anden side   Max gjorde det igen   Når enden er god Vi ses på ridestierne
Og dejligt at du et levet glad for figs   og max er bare dejlig.
Det er aldrig let at slippe sin første part  Men vi er glade for at have dig på gården igen   - og vi ved jo hvor vores gamle parter står (Louise savner også Fame...) så vi kan jo heldigvis altid køre forbi og klappe  Vi måtte også træffe valget at forældre/barn tiden var en vigtig del af det at ride.... selv om jeg jo nææææsten var blevet uofficel ponymoar til den skønne prinsesse  Det skal nok blive godt med Fixen 
Jeg tilslutter mig helt Svensen!! Held og lykke fremover!!
Sådan! God legelyst! 
Hej alle.  Jeg har et spørgsmål jeg håber i kan hjælpe mig med. Hvis man gerne vil arbejde indenfor olie branchen, hvilke uddannelser kan man så tage?  Er klar over ingeniør er en af vejene, men hvilken slags og hvor kan man læse det?  Jeg har prøvet google, og vil helst kun tale med de studievejledere der er på uddannelserne - som jeg jo så lige skal finde først   Håber i kan komme med nogle god råd og retninger jeg måske ikke selv har tænkt over 
Hei. Jeg ble ferdig på olje og gass teknologi studiet ved AAU i esbjerg i 2008. Normal startet man på en kjemi eller evt maskin(?) men jeg har så tre år med bygg først. Veldig spennende utdannelse og GODE jobbmuligheter etterpå. Studiet er internasjonalt så alt foregår på engelsk og langt de fleste studentene kommer fra utlandet. Kan helt klart anbefale det! Mvh Birgitte
strækker sig til ingeniør, er kemi og geologi på universiteterne vel også en mulighed. Oliearbejde er mange ting - det kommer jo an på hvor tæt på olien du vil være, i princippet strækker det sig vel lige fra "borebisse" (borebitch?   ) eller dykker over div. forsyningsfirmaer til boreplatforme, til udvikling af lejer til pumper?
Hvis du vil arbejde med f.eks. at finde olie kan du læse geologi. Super bred uddannelse, der også giver gode jobmuligheder senere.
Der er brug for alle i oliebranchen HR, administrativt personale, IT, regnskab, lager, logistik, planlæggere ..... Det er store organisationer   medmindre du vil ind i et lille/mindre firma, der er specialister. Så frit valg på alle hylder
Arbejder som teknisk designer, og bor i Esbjerg, her er der rig mulighed for at få job inden for olie, gas og vind Branchen.
maskinmester 
Jeg kunne godt tænke mig at høre, om I har nogle bud på, hvordan jeg bedst griber denne problemstilling an. Jeg kunne godt tænke mig et føl. Jeg fik aflivet min dv for 2,5 år siden og har siden købt mig en fjordhest. Hende er jeg super glad for, men det er ikke det samme.. Jeg vil altså gerne have stor hest igen. Jeg er dog ret kræsen, forstået på den måde, at jeg gerne vil have en hest der ikke er pillet alt for meget med.. Og forstå mig nu ret!   Den skal self lære det basale, men jeg vil gerne have den hjem ved fravænningstidspunktet, så jeg selv kan få den i hænder fra starten og på den måde forme.. Giver det mening? Og nu måske det besværlige.. Jeg vil gerne have føllet til efteråret/når det passer med fravænning, så det vil være noget med at skulle have fat i de avlere der går og venter på føl nu her.. OG hvordan pokker får jeg kontakt til dem? Tænker at der ikke er mange avlere der kigger på søgesiden herinde..? Spørg endelig, hvis I mangler info 
Man kan jo søge rundt på nettet på avlernes hjemmesider og kigge på hoppemateriale m.m. Når du finder noget der er interessant kan du kontakte avleren. De færreste bliver fornærmet over at nogen er interesseret i at købe deres afkom. Du kan jo aftale at de kontakter dig når føllet er kommet til verden. At sprede dine ønsker/krav blandt avlere fra mund til mund er en god måde at komme i kontakte med det afkom du ønsker og som er til salg. Dog skal du ikke forvente at få kastet billige føl i nakken på denne måde - hvis der er små midler at købe for så vent til avlerne begynder at annoncere deres føl. Rigtig god fornøjelse. Kender flere der finder en god hoppe hos en avler og køber føllet allerede når hoppen bedækkes - det er også en måde så man laver et bestillingsføl.
på avl og kik på terminslisten. Så kan du gå i gang med at kikke afstamninger og kikke på avlernes præsentationer der tit henviser til en hjemmeside. Måske du den vej kan finde et føl.
Jeg forstår godt hvad du mener - og jeg havde det på præcis samme måde! Jeg ville også have en hest som var helt uspoleret, lige til at gå til, uden nogen lig i lasten osv. Faktum er nok bare, at langt størstedelen af alle ungheste under 3 år, som er avlet på et stutteri, ikke er trænet det mindste før de er gamle nok til at skulle tilrides. De er menneskevante og nogenlunde håndterbare - måske. For mig er temperamentet halvdelen af hesten, og det er svært at vurdere på de helt små, hvad de er for nogen. Så jeg kunne ikke tænke mig at købe føl. Det var også "uspoleret-heden" som gjorde, at jeg var så længe om at sende Sauternes i tilridning, for jeg   selv. Jeg var overbevist om at enten jeg eller hesten døde halvvejs, at min hest blev træls og bøvlet, at den i andres hænder glemte alle de gode ting, den havde lært osv. osv. Faktum blev, at jeg fik en velredet hest hjem, som var præcis som da jeg afleverede den - nu kunne den såmænd også bare rides oveni  Anyways, så er jeg i hvert fald glad for, at jeg ikke skulle vente længere på Sauternes. Puuuha, hvor det hele går langsomt! Hvis du har mod på en lidt ældre unghest, så har Nanna jo 3 3-års og en 4-års, to af dem skal de i hvert fald af med, den ene en rød hoppe, som bare kan gå på sine stænger. Den kunne jeg godt se dig på 
Jeg har nu et par gange købt føl. Historien om Abby (min nuværende hest) er ultra kort fortalt, at jeg faldt over et billede af hendes mor på stutteriets hjemmeside. Jeg tog kontakt til stutteriet og så hoppen live. Jeg bestilte et hoppeføl efter denne hoppe - og der gik "kun" fire år, før Abby endelig blev født  I ventetiden blev jeg så gode venner med stutteriets ejere - og fik lidt mere styr på linjer, forældre osv. Jeg vil også helst have mine heste fra føl, så jeg ved alt, hvad de har været igennem. Og jeg må sige, at jeg foreløbig er meget tilfreds med de føl, jeg har købt 
Kan man tage ned til det i hingstekåring i herning og så bare købe billet til de/den hal hvor der sælges udstyr? eller er det noget man skal købe i forvejen ? og ved i hvad det koster  Ville vildt gerne se gallashowet men der er vi desværre forsent ude hehe 
Man kan tage på ryttermessen seperat, men kender ikke pris. God fornøjelse.
Mener det koster 120 kr for at komme ind på hest og rytter messen
så billetter til salg til galla igår.. men bortset fra det, ja så kan man sagtens komme ind dernede ved at betale i døren...
med hensyn til gallashow så er der stadig mange billetter til salg, i følge deres billitsalgsside, både fredag og lørdag dog flest i de skrå sektioner, dette forsalg stopper den 6 marts. hilsen helen
Man kan sagtens købe billet bare til messen og du kan købe dem ved indgangen.  Dog kan køen være rigtig lang, så det vil være en god ide, at købe billetten hjemmefra. Prisen for billetten er 120 kr. fredag og lørdag, mens det kun koster 60 kr. fredag og søndag.  Du kan evt. se mere her:
Ja, ved at mange med denne overskrift, tænker at det slet ikke fungerer hvis man køber en pony sammen, til deling. Men sagen er den, at min veninde og jeg begge ønsker os en miniature. Vi har allerede en hest hver, som står samme sted, hvor minien også skulle være. Jeg er 19 og hun er 17, så vi er rimelig modne. Vi har så fået mulighed for at have sådan en lille en, i en løsdrift, hvor den ville kunne gå med en anden mini. Vi vil self. skrive kontrakt på det hele, hvor der står alt ang. det økonomiske, samt hvem der har hvilke dage osv. Hvad skal man huske at have i den kontrakt? evt. en der har et udkast til en kontrakt? Tænker selv der skal stå noget om at alle udgifter splittes 50/50, inkl. dyrlæge, smed osv. Udstyr tænker jeg at der skal stå noget om at vi skal være enige om det nødvendige, ved ikke hvordan det formuleres? Men kom gerne med jeres indput om det hele 
jeg og min veninde gennem 14år fik min gamle hest hjem efter udlån og delte ham i 6mdr hvorefter han blev aflivet af spat der var brudt ud igen.. det ødelage vores venskab.. jeg ville ALDRIG gøre det igen..
Jeg tænker det måske er lidt anderledes når det ikke er en hest der skal bruges til ridning, og vi i forvejen har en hest hver ?
Cassie: det har jo ikke noget med at dele hest at gøre. Hesten var syg og derfor skulle den aflives, det skete da ikke pga i delte den? Jeg har selv delt en pony med min veninde, tror faktisk kun jeg var 15 og hende 13 eller 14. Det gik helt fint. Vi aftalte bare hvem der havde hesten hvornår, og vores forældre delte udgifterne til dyrlæge osv. Det handler om at være lidt large, begge to. Fx skulle jeg altid rejse meget i ferierne, fordi jeg er skilsmissebarn, og så fik veninden jo ponyen som hendes egen i alle de uger. På den måde fik hun mere "tid" med ham, men det er ikke noget man skal blive sur over. Man skal være glad for at man kan hjælpe hinanden  I hverdagene havde vi ham faste dage. Torsdag varhans hviledag, og også den dag hvor vi mødtes sammen og mugede i bund. I weekenden skiftedes vi, så det ikke var den samme der havde søndag hver weekend. På ridelejr lånte vi bare en af rideskolens ponyer, og så skiftedes vi til at have ham og vores egen pony. Jeg syntes det var rigtig hyggeligt, og hvis man sørger for at være large og have en god kommunikation, så kan det sagtens gå   vi fortsatte da med at være veninder, det gik helt fint. Det eneste der var ærgeligt var, at vi så ikke kunne ride sammen, men det bliver vidst ikke et problem for jer, hvis det er en miniature. Held og lykke med det 
Det var rart med en positiv historie også  Som sagt står vores egen samme sted, vi er der derfor begge næsten hver dag. Og fodringerne deler vi med den anden pensionær med minien, så vi tager to dage hver med fodring, og en dag på skift, og af dage hvor vi har den, havde vi tænkt at skifte så jeg f.eks tager mandag, onsdag, fredag, og så deles vi søndag hvor det er fridag. I ferier hjælper vi hinanden, også med den anden pensionær. Vi er i forvejen vant til at hjælpe hinanden med vores egne heste.
Jeg deler hest med min søster  Det har vi gjort flere gange  Jeg synes det er vigtigt at I gør jer klart - og skriver ned hvordan og hvorledes med udgifter. Vi har f.eks. en "hestekonto" - så er det tydeligt hvad der bruges -og det er let at sætte det vores beløb ind - og betale staldleje. Det er også vigtig at I har en klar aftale om hvordan i evt opløser fælleseje. Kan den ene købe den anden ud? - eller skal den så sælges? - skal man købe hinanden ud for det beløb man oprindeligt skød ind? klare aftaler gør det klart lettere 
Jeg synes, at I skal overveje, hvad der sker, hvis ponyen bliver syg. Lad os sige, at den står med en voldsom tarmslyng og skal opereres. Den ene ejer står med hesten og kan ikke få fat i den anden ejer. I den beslutning er det langt fra sikkert, at I er enige om, hvad der skal ske - men sådan som I vil dele udgifterne, står den ene ejer altså og beslutter, om den anden skal punge ud med... hvad... 5 - 10 - 15.000 kroner? Det kan jeg godt se, at man RET hurtigt kan blive uenige om   Specielt når beslutningen er truffet. Desuden synes jeg også, at I skal tænke over, hvad der skal ske med ponyen, hvis I en dag vil flytte for eksempel for at læse videre. Eller hvad sker der, hvis opstaldningsstedet lukker, og I skal flytte hestene, og I gerne vil hver jeres sted hen? Eller hvis ponymakkeren i løsdriften forsvinder? Og hvad hvis ponyen skal sælges? Som jeg har forstået det, er de små ikke så lette af finde nye hjem til. Er første køber bare ok, uanset hvad? Eller er I sådan nogen, der hellere vil aflive, hvis det nye hjem ikke er 120 procent ok? Endelig er der den situation, at I vokser fra hinanden, forstået som at I får forskellige holdninger til, hvordan man holder hest, og hvad den skal bruges til. Også selv om det er en pony, der ikke skal rides. Hvis for eksempel den ene af jer får meget travlt med skole og kærester, måske ryger der også børn på, og måske synes man pludselig ikke, at hesten behøver at blive klappet hver dag. Måske er det også fint nok, at den går i dybstrøelse og bliver muget en gang hvert halve år? Imens den anden fortsat er 120 procent dedikeret heste-over-alt-andet-pige, som forventer top-dollar-behandling af hendes halve pony hver dag. Nu er der jo selvfølgelig ikke nogen af de ting, der sker for jer   Men måske skulle I snakke lidt om det alligevel  mvh. tina
vi havde hver en hest i forvejen og ham her skulle bare rides op igen men hurtigt så vi at han var urentgående.. jo det kom pga pengene der skulle betales fra os hver, samarbejde om hvem der gjorde hvad mht fodring og boksen og ansvaret om at få den aflivet.. så det var ikke pga han var syg.. det var mest det med pengene.. som vi i forvejen havde aftalt at vi delte alt lige op.. vi havde hjulpet hinanden i ca 10år med hinandens heste og pasning men det er noget HELT andet når man ejer hesten halvt hver..
Ja alt det er tænkt meget igennem. Specielt med hensyn til dyrlæge, og også derfor vi vil have det hele på skrift. Ja vi ved begge det er risikabelt og kan gå galt, men det kan jo lige så godt gå godt. Beslutningen er heller ikke helt taget endnu, da vi jo lige skal få det hele på plads. Der er stadig den mulighed at vi køber en hver, og så går de tre sammen.
så prøv at kigge på terminslisten. Der står flere af os som venter føl i år.  Du kan evt. lave en signatur, hvori du søger et føl og så nogle kriterier omkring, hvilken type, køn osv. evt. henvis til din profil, hvor der kan være mere info, omkring dine kriterier. Ellers er mine erfaringer nogenlunde ens med Rasmus-modsat. Det er de færreste heste, der har oplevet det vilde før de fylder 2-3 år, hos et stutteri. Jeg hentede selv Dawina, da hun var 5½ måned i tyskland. Nøj hvor var der lang tid fra 0-2 år. ( derfra synes jeg det gik hurtigere). 
Jeg købt mit første føl, da han var 2-3 måneder gammel, og fik ham hjem som 7 måneders. han var oldenborg og med lige de aftegn og farver jeg kunne lide. at han så også viste sig at være rigtig sød og nem, det kommer nok mest fra oldenborg  Desværre døde han som 2 1/2 år hingst pga tarmslyng  Men jeg var så grebet af at have føl/plag, så ved siden af min ridehest, så købte jeg to 1 års. den ene som bare er sød, nem og rar - og stadig som 5 års er sød, nem og rar. Den anden var blevet et problembarn hos avler pga en længerevarende dyrlægebehandling. så han var meget vågen, meget hurtig, meget overreagerende. I dag er han 4 år og sød, nem og rar. Så jo de er sjove at have som små, men det er dig som ejer der påvirker din hest - og ikke så meget "fortiden" , hvis du vælger at købe en almindelig velopdragen vel håndteret løsdrifts unghest fra en avler. Og hos de avlere jeg kommer hos der bliver unghestene ikke "vold" håndteret, som de nogle gange gør hos velmenende men knap så rutinerede førstegangs følejere. hos de fleste avlere bliver de måske kun lige bundet op til daglig fodring eller ved smed. I dag er den gamle hest pensioneret, og de to små er hhv tilredet eller skal til det nu her til den første. og jeg er glad for at jeg i hele forløbet har haft en ridehest - ellers havde årene været lange at vente på de blev klar til tilridning. Mvh Charlotte
Så længe du holder dig til en max 2½-års så vil du kunne få det som du vil have det på de fleste stutterier. Vores ungdyr er fx. kun let håndterede, de kan trækkes/stå bundet, har haft smed og så ikke så meget mere. Det er mest når "små hestepiger" får føl at de bliver proppet med lærdom.
forskel på føl skal man huske. Det første føl jeg avlede ville sagtens kunne klare at komme ud til en ung pige, som fik sit første føl. Nr. 2 ville jeg aldrig anbefale til en førstegangs føl ejer/nybegynder; han har brug for at være i erfarnes hænder 
to bestillingsføl gennem tiden. Det er skam ikke noget problem med en god aftale og kontrakt. Hvisd u ved hvilken type/blodliner/faderhingst eller andet du går efter så kan du da bare sætte en købes annonce på. De avlere der forventer at sætte føl til salg kigger også købesannoncer en gang imellem og ellers er der nogen de kender der gør dem opmærksomme på at du søger. hestekøbere er i høj kurs for tiden  Mvh Tina
Hvis du skal på Hest&Rytter kan du evt. prøve at sætte en seddel på din rygsæk eller jakke, hvor du skrive hvad du søger   Det så jeg en pige gøre sidste år, og det er da mere eller mindre genialt, når man er omgivet af andre hestefolk  Held og lykke!
Jeg har både lavet føl på bestilling og har solgt føl ved fravænning, og begge dele tror jeg da langt de fleste avlere vil være meget positivt stemt for. Så tag da et kig på terminslisten og se efter de afstamninger du er interesseret i, og skriv en mail eller ring stutteriet op.
Du kan tage ud på diverse følskuer i løbet af sommeren... Der er mange af føllene som er til salg. Held & lykke
Ja det med at have dem fra de er små kan jeg sagtens sætte mig ind i. Nu er Cava godt nok kun en lille pony og ikke en ridehest, men jeg købte ham da han var bare 17 dage gammel. Jeg købte ham bl.a. fordi jeg så selv kunne præge ham fra starten og det har jeg bestemt ikke fortrudt. Det er superfedt selv at kunne/skulle lære dem alt og når han nu f.eks. bakker på kommando (uden fysisk kontakt), så er det min fortjeneste. Det synes jeg er skønt; at alt det han kan, det har jeg lært ham. Jeg ved hvordan han har lært det og jeg ved at det er sket på en god måde i ro og mag. Jeg fik ham hjem den dag han fyldte et halvt år. 
Der er jo bare én risiko ved at købe et føl, man risikerer at man slet ikke får det som man havde forventet. Vi solgte for 5 år siden et 15 timer gammelt hoppeføl til en ung dame, som vi havde kendt i et par år. Hun passede og plejede denne plag i 3 år, for så at måtte sande at den bare aldrig vil blive stor nok til hende. Hun er selv ca 180 høj og hoppen måler 163 på en god dag. Så for 2 år siden byttede vi, så vi fik hoppen tilbage og hun fik en 1-års hingsteplag, som nu måler knap 170 og nok tager et par cm til. Så den kommer vist til at passe i størrelsen.
Hej  Nu har jeg tænkt på denne sang i månedsvis (den er fra slutningen af 2011) og jeg har danset til den et utal af gange, men aner ikke hvad den hedder.. De synger noget alá - money money, bang it bang it.. og lidt længere henne synger de noget alá money got   og så en masse musik... ah det er en mand der synger og ja det er selvøflgelig i dance genren... Håber virkelig i kan hjælpe..  Ps. her da di dum er ikke teksten nej, men nærmere rytmen 
Er den eneste jeg lige kan komme i tanke om...
Hej ænder Jeg synes, at det er drøn irriterende at mødes med f.eks. en veninde, som jeg ser sjældent, vi har kun et par timer sammen, samtidig skal hun absolut besvare SMS'er eller opkald. Det er irriterende, at jeg ikke får opmærksomhed, men at hun derimod prioriterer at besvare mobilen. Jeg er klar over, at der er situationer, hvor det er vigtigt, at man kan få fat på en person, men det er ikke disse situationer, jeg taler om her. På et tidspunkt hvor jeg havde fået en ny veninde og var på besøg hos hende for første gang, ringede hendes telefon og hun talte med en tidligere arbejdskollega i 15-20 min (!). Jeg havde lyst til at tage hjem, sådan fik jeg det, da jeg blev vred. Det var spild af min tid!! Jeg sagde det til hende bagefter på en god måde, men hun kunne ikke se problemet i det, heller ikke selvom jeg sagde, at jeg får det som om jeg ikke er vigtig. Vi er iøvrigt ikke veninder idag, det skyldes dog flere ting. For mig er det et sundt behov gerne at ville være sammen med den anden og i god kontakt uden at blive forstyrret. Lad os være sammen i en nærende og givende kontakt og prioritere hinanden. Da jeg selv bliver så irriteret over forstyrrende mobiltelefoner, der bipper og ringer, har jeg for det meste min telefon på lydløs. Hvordan har du det med ovenstående? Lad mig høre din mening. Tak. 
Jeg har det faktisk på samme måde som dig, nogen gange  Det kommer meget an på hvem jeg er sammen med, men det er efterhånden mere eller mindre normalt synes jeg, at man svarer på sms'er selvom man er sammen med en veninde.  Til gengæld synes jeg det er virkelig irriterende, hvis min veninde får et opkald mens vi er sammen.. Ja det synes jeg signalerer lidt at alt andet er vigtigt. Med mindre det selvfølgelig ER et vigtigt opkald, men hvis det bare er sådan noget "sludder for en sladder", så føler jeg mig i hvertfald ikke vigtig. Det har jeg dog heldigvis ikke oplevet   som regel er både mine veninder og venner gode til bare at ligge mobilen fra sig, når jeg er sammen med dem. Men det går selvfølgelig begge veje 
Ja er der nogen af jer der har en tatovering.. Jeg overvejer det meget vil vildt gerne have et hestehoved på min ene overarm, men ved ikke om jeg tør, har kun hørt skræhistorier om det gør mega ondt.. Nogen er jer der har tatoveringer og hvor høj en smertetærskel skal man have..
Prøv at søg på nogle gamle tråde.. Der er mange der indeholder præcist dette emne..
jeg har 4 af slagsen, og ja de gør ondt, men siden vi alle får flere så er det ikke en smerte man ikke kan holde ud.... det gør altid ondt at stikke en nål i din hud!!
jeg er ved at få lavet hele ryggen.. (se profil) nogle steder kan jeg stort set ingenting mærke og andre er dybt smertefulde.. rygrad og ribben er værts synes jeg. skulder kan jeg stort set ikke mærke.. mange siger ribben er en af de værste steder på kroppen.. uden at vide det, så tror jeg ikke armen er så slem..
Jeg har 7 stk. hvoraf de 6 er på mine arme. Både på overarme, underarme, indersiden og ydersiden. Jeg synes bestemt ikke det gør ondt - jeg kan stort set ikke mærke det; kan bare se der kommer farve. Så det er meget meget forskelligt fra person til person. Min ene tatovør fortalte, da jeg fik den på indersiden af min overarm, at flere store pumpede gutter fik blanke øjne når nålen var der - men jeg kunne intet mærke. Men som Sandra skriver, så er der masser af tråde om samme emne, tjek Opslag og Billeder - der ligger en i starten der ikke er så gammel. 
På apoteket kan du købe noget der kaldes tryllecreme. Tryllecremen kaldes også Emla er et lokaltbedøvende middel, der mindsker ubehaget. Det hjalp en del på mig, da jeg skulle have lavet min tatovering på lænden   Dog havde det ikke siddet længe nok, så virkningen aftog alt imens jeg blev tatoveret. Men egentlig var "smerten" ikke slem, kun lettere irriterende 
som flere har beskrevet er det ikke smertefrit, men det er heller ikke så man tror man skal dø... Jeg har selv 5 stk fordelt flere steder på kroppen (et stort løvedhøved på lænden der går op til lige knap nok midt på ryggen, en på skulderbladet, en på undersiden af håndleddet, en på ydersiden af læggen og en mindre en på indersiden af anklen) den på undersiden af håndleddet gjorde først ondt da den skulle tegnes op igen... men igen var det til at holde ud den store på lænden gjorde egentlig kun lidt ondt når han tatoverede lige oven på rygsøjlen...(lyden i kroppen gjorde nok og sit til det)   og så ville min tatovør ik lave det hele på én gang, da nogle mennesker kan blive dårlige senere på dagen hvis de har siddet for længe af gangen.... den på læggen var os kun lidt av da der blev tatoveret ud mod det tynde skind på skinnebenet... det der emla creme, det er vidt mere en overbevisning til en selv om at det virker, da huden i området af hvor der bliver tatoveret lige så stille blir "bedøvet" og den type creme gør ikke den store forskel... Jeg har os set store bredskuldrede hårde type komme ind og se dypt målløse ud over at jeg sad og grinede og jokede med min veninde og tatovør mens jeg blev tegnet på... de var jo nærmest ved at gå i spåner over bare tanken om at de lige om lidt skulle i den varme stol...   
Pia: Jeg kunne i hvert fald tydeligt mærke forskel på hvor jeg havde smurt det på, og hvor jeg ikke havde 
kun tilslutte mig Else  Og hvis opskriften på knækbrødet blev tilgængelig vil det bestemt ikke gøre noget. Triflien må også gerne være offentlig.
Hejsa Ja det var rigtig hyggeligt, tak for en dejlig eftermiddag, det må vi gøre igen en anden gang  Knækbrødsopskrift må vi håbe Annette vil af med, triflien er her: vi havde dog brugt cheasy fraiche istedet for A38 og chokolademusli, som lige blev ristet let i lidt flormelis, og så pyntet med chokoladespåner  Mvh Naja
Hej alle med en smule styr på farvesammensætning. Jeg står og skal til galla på gymnasiet, her sidst i marts og så ville jeg lige forhøre mig omkring makeup, om der var nogle der havde ret godt styr på det herinde. Jeg står og har blond hår, blå øjne og skal ned i en grå kjole. Hovedspørgsmålet består i, hvilke farver ville I råde til at bruge til min øjenmakeup? Dermed er det også naturligt at spørge, om nogle af jer har været en tur ved en professionel og få lagt makeup? Er det noget der kan betale sig, når det 'bare' er til galla? Tak 
brun streg, rosa eller lys brun øjenskygge og sort mascara på. Læberne er lidt forskelligt men altid i nedtonede rosa eller rødbrune nuancer. Jeg har samme farver som dig.
jeg ville også sige brun eyeliner både over og under øjnene, og så kør eyelineren lidt ud, så du får smookie eyes, super flot . og så en mørkebrun øjenskygge på øjenlåg og så ton den ud med en lysere brun op til øjenbryn kanten. læg eventuelt en blank lyserød eller hvid øjenskygge lige under øjenbrynene.... og så læg en flot mascara, helst sort på alle dine vipper og giv den gerne gas og få de øverste vipper til at blive meget tydelige, sørg dog for at du ikke får edderkoppe vipper.hehe...altså klumpet du ved.. og så noget blush på kinderne. og så noge shiny læber..gerne i en lidt lyserød tone.. ha en skøn fest. og synes da du skal spare dine penge og læg makeuppen selv.
Bor du i nærheden af en "The Body Shop"? Der kan du få lagt en gratis make-up mandag til torsdag. Jeg har fået gjort det et par gange og de har været super dygtige til at vejlede. Man kan også komme ned til en make-up aften 5 tøser. Det koster 50 kr pr pers og så får man en goodiebag (normalt er der produkter for ca 100kr.). Bare et forslag, så kan du også få prøvet looket inden den store galla-aften   God fornøjelse!
.... men jeg synes faktisk også at lysseblå passer til blondiner, men er også ening i de brune nuancer   god fest!
Hej! Jeg er udd. makeupartist / hairstylist.. Til dine farver + kjole, ville jeg nok holde det de brune nuancer, evt en smule grå blandet i. Læg en lys gerne med shine øjenskygge på låget. Tag en mørkere brun eller koks-grå i mat, og læg den i globen. Blend den ud med en ren, blød pensel, evt. med en lysere brun på, hvis din globefarve er meget mørk. -sådan får du en pæn blendet overgang. Slut af med en mat eller let shiny highlight under brynet, men ikke for meget. -læg også din highlight i den inderste øjenkrog. slut af med sort liner på den øverste vippekant, og ta din mørke globefarve i de nederste vipper. og massere af mascara eller vipper på. Husk at fix dine bryn, det gør super meget! Vælg en pink eller let peachy blush, og læg den på/under kindbenene, alt efter hvor tydelige de er i forvejen.. Hold dine læber nude, det holder bedst til en god fest 
... er praktiskeat have - men det er træls med folk der er blevet slaver af deres telefoner og SKAL svare straks - selv om man egentlig er midt i en samtale. Besøger jeg nogen ligger min telefon i lommen eller tasken (hvis jeg har husket at få den med) og der bliver den liggende med mindre jeg venter et vigtigt opkald - og så er folk varslet om det i forvejen. Har jeg nogen på besøg forventer jeg egentlig samme høflighed fra dem. Selvfølgelig kan der være situationen hvor deres barn ringer eller lignende - men så forventer jeg STADIG den høflighed at det er for en kort besked - ikke for fjadren. Besøgte jeg nogen hvor de snakkede i telefon i 20 minutter af mit besøg, tror jeg at jeg VAR gået - nok omkring de 10 minutter, så var jeg ved at tage jakken på. Man må jo godt lige være tilstede der hvor man er - frem for at skulle stå til rådighed for sin telefon hele tiden.
Det er direkte uhøfligt at tale i telefon i længere tid, når man har en aftale om samvær. Heldigvis oplever jeg kun det sjældent. Jeg kan godt selv finde på at tjekke og besvare en sms ved samvær med andre, men ikke når man sidder og taler sammen. Hvis vi er på vej over i stalden eller fra et rum til et andet, kan jeg godt tilsnige mig at tjekke og besvare en sms. Mine telefoner er altid på lydløs. Nu er det uhyre sjældent at nogen ringer til mig uden at vi har aftalt pr. sms på forhånd at det er tid til en snak, så jeg går ikke glip af andre opkald end sælgere   og telefonsvareren er jo opfundet !
Tak for svar.  Ofeigur, Hvordan har du med, at veninderne SMS'er når I er sammen? £isbeth, Jeg forstår at du ville være gået, hvis personens samtale strakte sig over 20 min. Det ville jeg også gøre idag, men dengang var jeg for flink. Iøvrigt ser jeg sagen som noget andet end høflighed. Jeg ser det som respekt for et andet menneske og dets tid. spirillen, OK du forstyrrer ikke samtalen ved at skulle besvare SMS'er når du er sammen med andre.
Der var engang, hvor man ikke var til at få fat i hele tiden - heller ikke selvom det var akut. Dem, der ville ha' fat i én, måtte vente, til man kom hjem til fastnet-telefonen. Så nej, det behøver altså ikke være et krav, at man er kontaktbar på mobilen hele døgnet. Man bør kunne afse et par timer sammen med en veninde eller lignende uden at behøve at sms'e eller snakke i mobilen! Da jeg var ung, levede jeg lykkeligt uden telefon. Det lyder måske utroligt - men jeg var faktisk 23, før jeg fik min første mobiltelefon. Utænkeligt i dag   . Karina
er vi "bare" sammen, eller er vi gæster? Nu stikker jeg hoved op forbi en af vores venner hver dag, sådan stort set, vi er altså bare sammen og begge bruger telefonen som det passer - hvilket ikke er meget men dog. Samme sted kan også forkomme vi er inviteret og så er telefonen i lommen og bruges ikke - hvilket heller ikke er nødvendig da det som oftes er ungerne som lige skal spørge om noget og de er med ved invitationerne. Så egentlig lidt forskelligt, jeg forventer ikke hun lægger røret på hvis jeg kigger forbi og omvendt ringer mine unger eller en anden og jeg vurdere det kan være vigtigt, ja så bruger jeg også min. Nu bruger vi en del kigger forbi i vores omgangskred og er der derfor ikke så påholdende med formerne. Jeg ville dog undre mig hvis jeg fik en kig forbi som lige nappede en kop kaffe mens hun snakkede i telefon i 20 min... og kørte igen. Er man sammen med andre, så er man stort set sammen med andre, forstået på den måde at korte beskeder er ok og svare på i min verden opkald eller sms.
jeg er faktisk meget enig med ts, det er ikke særlig rart at sidde sammen med en veninde som konstant tjekker sin tlf, og skal svare på diverse sms'er mm. jeg kan godt tjekke min telefon når jeg er sammen med veninder, men så er det fordi veninden lige er på toilettet eller fordi der er en naturlig pause hvor det passer ind, men det er nu sjældent den bliver tjekket. Min er næsten altid lydløs, dog er det lidt forskelligt om der vibrator på eller ej. de eneste tidspunkter jeg har lyd på er hvis jeg venter et vigtigt opkald og er jeg sammen med nogle på de tidspunkter ved de at jeg venter et opkald. Jeg har veninder der bliver irriteret/vrede når jeg ikke svarer på telefonen, men tit ligger min tlf et eller andet sted i huset, og jeg skal da ærligt indrømme jeg render ikke rundt efter den, medmindre jeg skal ud eller har brug for den. jeg kan også finde på at have dage hvor den er gemt væk i soveværelset hele dagen, og den først tjekkes ved aftenstid, jeg bryder mig ikke om at være afhængig af min tlf. og vil ikke stå til rådighed for den konstant, til gengæld skal den være til rådighed for mig når jeg ønsker det. mvh Mie
Jeg har en veninde jeg ikke ser så ofte mere, og det irriterer mig grænseløst, hvis vi er ude at spise, at hun samtidig sms'er med veninder fordi de arrangerer hvor de skal hen den aften, eller har en semi-lang samtale med kæresten om ingenting. Hvis vi bare er ude at gå med hundene, eller lignende generer det mig ikke så meget. Er klar over at hun er nødt til at have tlf på sig pga arbejde, men nogle gange bliver det for meget! De veninder jeg ser oftere, er det ikke så slemt med, det er mere sådan "hænge ud med", end det er decideret "os tid".
Jeg synes det skifter efter situationen  Har været sammen med kæresten i 3 år nu, og vi kan sagtens undvære hinanden i de 4 sekunder det tager at besvare en sms. Men hvis vi fx hygger med en film eller noget, så lader vi den ligge, hvis den larmer  Jeg må indrømme, at jeg meget sjældent sætter min mobil på lydløs, hvis jeg er hos en veninde fx. Folk skal kunne få fat på mig. Men, hvis jeg bare mærker en SMS, så lader jeg den være. Jeg vil måske højst lige læse den og måske svare, men så er det hvis min veninde er på toilet eller vi ikke lige sidder og snakker direkte sammen. Jeg har det sådan, at hvis man sender en SMS, så er det ikke vigtigt. Så jeg har det slet ikke dårlig med at ignorerer en sms! Hvis det er vigtigt, så ringer man!   Det er så heller ikke altid jeg tager den når den ringer, hvis jeg er på besøg. Så har jeg det nemlig sådan lidt, at hvis det er en små-sludder folk ringer for, så ringer de nok kun én gang. Hvis det er vigtigt, så prøver de at ringe igen. Så hvis jeg er hos nogen, og min mobil ringer for anden gang inden for kort tid, så undskylder jeg mig og tager den, for så kan det være vigtigt. Jeg går ikke ind for, at man fuldstændig isolerer sig fra omverdenen, bare fordi man ses med nogen. Jeg synes dog at dette oftest er gengældt, hvis jeg er hos nogen på min alder. Fx hos bedsteforældre og sådan, de er tit ikke så vant til det, så de har ikke helt så stor forståelse 
Det er min opfattelse, at det i situationer med samvær under "uformelle" former, som dem Pruhest beskriver, er blevet normalt at bruge mobiltelefonen. Især i den yngre generation, men altså også en stor del af den ældre. Det er min opfattelse. Når det bliver normen og dermed ophører med at være at opfatte som "uhøfligt", så synes jeg ikke, at man kan tillade sig at pådutte andre en anden holdning. Dermed ikke sagt, at man ikke selv kan synes, det er træls, men jeg mener altså ikke, at man kan tillade sig at forvente at andre også deler denne holdning. Jeg mener stadigvæk ikke, at det er bredt accepteret i mere formelle sammenhænge, begravelser, konfirmationer, møder, middag på en pæn restaurent, den slags. Her vil jeg mene, at det er helt ok at blive sur. Men så er der jo en masse ting, der ligger et sted midt imellem - fx et cafébesøg eller en frokost med veninden. Jeg mener ikke, at man kan tillade sig at blive sur over lidt små-sms'en eller at man tager et kort opkald, men synes godt, at man kan tillade sig at kommentere det. Lange opkald mener jeg kun, er OK så længe, der er tale om helt "løse, uformelle" sammenhænge. Så, om det er irriterende eller ej, mener jeg må være op til hver enkelt at finde ud af. Til gengæld mener jeg, at det er helt afhængigt af situationen, om det er telefon-brugeren, eller den, der skælder ud over det, der er den uhøflige. Jeg ville faktisk ikke finde mig i at blive irrettesat over at bruge min telefon, hvor det ellers er normalt socialt acceptabelt. Præcis ligesom jeg ikke vil skældes ud for at spise kød, selvom en veninde er vegetar eller lign. Det er fint at nogle ønsker at bruge deres telefoner ligesom de gjorde for 15 år siden før sms-boomet. Men jeg har taget et andet valg, og når jeg så i øvrigt følger gængse sociale normer, vil jeg faktisk ikke udsættes for at nogle forsøger at skamme mig ud for det... (og det er der af og til fortrinsvis ældre personer, der synes, de har ret til, fordi det afviger fra de sociale normer, som de blev opdraget efter for 50 år siden)
Igen tak for alle jeres svar.  Katja H, Musse: Jeg går ud fra at du overordnet taler om, at du ikke ville bryde dig om at blive skældt ud for at tale i telefon f.eks. hjemme hos dig selv? Jeg er enig i, at vi har forskellige normer for, hvad vi synes er ok. Det jeg taler om er ikke at skælde ud eller irettesætte men derimod at fortælle, hvordan jeg oplever, at den anden gør, som hun gør. Endvidere mener jeg at det generelt er godt at tage en snak om, hvad man synes er ok og hvad er ikke er ok af hensyn til en god relation til den anden. 
Jeg er også en af dem som har telefonen på lydløs og ikke svarer, når jeg er sammen med andre. Jeg fik min første mobiltelefon da jeg var 30, og hele de første 30 år af mit liv gik det fint med ikke altid at være til at få fat i. Den filosofi kører jeg stadig på. Jeg bliver også vældig irriteret hvis jeg er på besøg hos andre og de begynder at ævle i telefon. Som andre siger, fint nok hvis man venter på et vigtigt opkald, men ellers ikke. Noget andet jeg finder vældigt irriterende og uhøfligt er folk på restaurant med deres mobiltelefoner liggende på bordet foran sig. Kærestefolk som burde sidde og se hinanden dybt i øjnene eller i det mindste snakke sammen sidder og sms'er eller tjekker fb eller hvad ved jeg mellem retterne. Helt ærligt! Og hvis de så endda begynder at sidde og snakke i mobiltelefon i restauranten, grrrrr det irriterer mig grænseløst! Det gælder i øvrigt også i tog/bus. Min kæreste overhørte for ikke så længe siden en fyr der sad i toget og åbenbart var ved at få en til at hjælpe sig med at bestille noget over nettet. Han opremsede kortnummer og udløbsdato og navn og hele molevitten til sit visakort med høj, klar stemme. Min kæreste sagde at han ville have ønsket at han havde været lidt hurtigere og lige haft en pen og et stykke papir ved hånden, for så ville han have skrevet det hele ned og have bestilt en masse ligegyldige ting (oppustelige pornodukker, et helt sæt gryder, et køleskab, alt muligt) over nettet og fået det sendt til vedkommende. Så kunne han lære det!  Jeg foretrækker i øvrigt også sms fremfor folk der ringer, for en sms kan man svare på når det passer en, og det behøver i min verden ikke være 1 minut efter at den er modtaget. Lene
... vil jeg nu heller ikke bryde mig om. Men oplever jeg at være på besøg hos en der prioriterer "løs fjadder" over det at faktisk bruge tid på den person der har besøgt dem - så kan MIN tid jo også bruges bedre end til at sidde og høre halvdelen af en mig uvedkommende samtale. Så jeg skælder ikke ud - jeg tager bare hjem  Så kan den jeg besøgte jo altid ringe hvis hun vil snakke - for har man sådan en type i telefonen har man åbenbart den fulde opmærksomhed - men ikke "in person". Hvrfor ikke være til stede der hvor man er - og sammen med dem man nu er sammen med?
I mit eget hjem, jae, det kommer da an på situationen, om jeg ville mene, at det var mig, som tlf-snakker eller den kritiske, der var forkert på den. Har jeg fx inviteret på middag herhjemme, ja så sidder jeg ikke og skriver til andre, men er en eller anden liiiige kommet forbi - så gør jeg. Jeg mente faktisk mere, i situationer som fx bus og tog, som Lene nævner. Her er det helt normalt at snakke i tlf, man går ikke engang glip af noget socialt ved at gøre det, og alligevel er der altid en eller anden gammel tante, der ikke har opdaget, at nej, det er ikke dårlig opførsel længere. Det kan godt være, at det var engang, men ikke længere.  Eller hvis jeg sidder i rideklubben en morgen og spiser en bolle, tilfældigvis i samme rum som andre af klubbens medlemmer. Ja, så synes jeg faktisk, at det er temmeligt uhøfligt, når nogen forsøger at presse en eller anden out-dated norm ned over hovedet på mig. Jeg synes, det er en anden situation, når nogen har gjort sig umage eller har sat tid af til at være sammen med en. Jeg synes lidt, at det er svært at beskrive hvilke situationer, jeg finder det ok i, og hvilke jeg ikke gør - det var egentlig det, jeg forsøgte at ridse op med tre kategorier i mit første indlæg. Men det er svært, fordi en middag, jo ikke bare er en middag - vi kan vel godt blive enige om, at der er forskel på en tur på Jensens Bøfhus og så en fin restaurant? Men jeg har en helt klar "fornemmelse" for, hvornår jeg mener, at det er uhøfligt eller ej - sådan er det jo som regelt med den slags sociale ting, man kan ikke altid sætte ord på, men de fleste har alligevel en situationsfornemmelse, der fortæller dem, hvornår det her er OK eller ej. Det, jeg forsøger at ramme med kommentaren om skæld ud (og det er ikke altid skæld ud, nogle gange spidse kommentarer, tydelig irritation o.l.) er egentlig, at der godt nok er mange mennesker, der ikke har situationsfornemmelse omkring hvornår det er en god idé af lægge mobilen fra sig. Men der er også mange mennesker, der ikke har en fornemmelse af, hvornår det ville være mest passende at holde sin irritation for sig selv. Det er sjovt nok bare altid de førstnævnte, der står for skud 
Hej Katja. Tak for dit svar, det er interessant at læse om din holdning til hvornår det er ok, og hvornår det ikke er ok for dig, at der bliver talt i mobiltelefon. Jeg er enig i, at det er godt at skelne mellem forskellige situationer, og når jeg er sammen med nogen en hel dag, kan jeg også sagtens svare på en sms. Men jeg gør det ikke, når vi er midt i en snak eller laver noget sammen. Jeg bruger det på en måde som et rum for mig selv. Min pointe ligger der, hvor man er sammmen med mennesker man ikke ser ret tit og ovenikøbet kun få timer, at den anden så for f'nden ikke kan vente med at svare på en sms. Nej jeg er ikke rummelig her, og jeg føler, jeg spilder min tid, hvis den anden skal hyggesnakke i telefon om ubetydelige ting, når vi endelig ses. Jeg er klar over, at jeg ikke kan bestemme over den anden, men som tidligere skrevet kan jeg fortælle, hvordan jeg oplever det og gerne vil have det, når jeg oplever irritationen. Men nej derfor er det ikke sikkert, at det hjælper en pind, men jeg har dog fået reageret og den anden kan sige, hvordan hun har det med det. Jeg går og reflekterer over, hvorfor nogle har så svært ved at være tilstede i kontakten med andre mennesker. Nogle kan være bange for nærhed, der kan være tale om en ubevidst vane eller noget tredje.
Jeg tror måske, at man skal være forsigtig med at konkludere, at man konsekvent fjerner sig fra kontakten med andre. Da onlinefællesskaber begyndte at slå igennem snakkede man en del om, at det var usundt og blev en ringere erstatning for IRL social kontakt. Idag peges der indenfor feltet bl.a. på muligheden for, at sites som facebook tværtimod understøtter ens IRL sociale netværk og sociale kontakt.  Jeg har ikke sat mig så meget ind i, hvad der er lavet af studier omkring telefoni, men min generelle erfaring siger mig, at man skal være forsigtig med at konkludere, at det fjerner noget fra den generelle sociale kontakt. Jeg kan godt se, at tankerne unægteligt går den vej, når man ser en gruppe teenagere sidde sammen med hver deres mobiltelefon. Men ville det i bund og grund have været så anderledes, hvis de havde siddet med hver deres Anders And blad? Jeg tror det faktisk ikke. Selvfølgelig medfører det en forskel, men den meget skarpe konklusion at det medfører mindre nærhed og tilstedeværelse i nuet - det tror jeg personligt, at man skal passe på med. Bare fordi samværsformer og -rammer ændrer sig, bliver de ikke nødvendigvis dårligere 
Så husk at spørge din tatovør før du bruger dette. Så vidt jeg har hørt, er det ikke alle tatovører der vil tatovere i hud hvor det er påsmurt... Jeg har en på håndleddet og en imellem skulderbladende - og jeg vil ikke påstå at det er smertefrit - men for mig er det er en smerte som nemt kan holdes ud... Min næste bliver nok på anklen.  Milla
... i bus og tog osv kan ejg ikke se problemet i - så længe man ikke er i stillezonen  Der hvor jeg protesterer er når man er sammen med venner - så finder jeg det altså en umanerligt elendig vane. Det med at "hvis der nu kommer et vigtigt opkald". JA - selvfølgelig! Står du på venteliste til en levertransplantation, eller er du tilkaldevagt på dit arbejde eller har du syge familiemedlemmer der SKAL kunne få fat i dig - så forstår jeg nødvendighedne af at kunne tage et kald når det er der. Men langt de fleste af os har altså sjældent noget der er så "vigtigt" at det træder i stedet for der hvor vi ellers har valgt at være. Og er jeg sammen med nogen der så begynder at fjadre med venner om "hvor er du og hvad laver du og skal vi ikke snart ses" - så begynder jeg lidt at se mobiltelefonen som en udvej. Altså: de vil gerne være sammen med mig - medmindre der viser sig noget mere interessant, så skal de kunne tilkaldes. Er man den person der sidder og venter på at en anden skal snakke færdig, får det altså en til at føle sig RET uinteressant når den der ringer har så meget højere prioritet. Venter man reelt opkaldet om den der levertransplantation og der så er andre der ringer - så er de gode manerer jo at sige "jeg er på besøg hos XX (eller har XX på besøg) og har ikke tid til at tale. Jeg ringer senere."
NÆRVÆR......? Tror bare desværre, at begrebet nærvær i dag, er en by i rusland, mange føler at de skal være on-line 24/7, uanset hvad, desværre... (måske tiden, men sørgeligt) Er helt enig med dig og har tit undret mig, hvorfor tror mennesker at de SKAL svare et opkald, en sms, en e-mail, promte...??? (sluk dog mobilen, computeren...) Og brug tid sammen, face to face, lyt til hinanden og tal med hinanden, vær sammen... Tror dog, at det er og bliver svært i nutidens samfund, hvor alle yngre mennesker, tror at de skal være tilgængelige døgnet rundt. Ikke desto mindre, så er jeg helt enig med dig, forstyrrende mobiler (med unødig snak og kun "snak" om ingenting, burde forbydes), men det er jo personerne selv der skal tage nærværet op til revision ? I dag går alle unge mennesker jo rundt, med en forlænget arm ifa. en mobil, dvs. de slipper den aldrig (heller ikke når de sover, skræmmende), slip/sluk dog den mobil og vær til stede i nuet og tal med dem der er omkring dig.... Så, ja TS jeg er helt enig (ville også ha' gået efter 10 min.   )
er det sådan at skidtet bliver sat på lydløs hvis jeg har vigtige gæster, altså gæster der ikke kommer så ofte. Hvis det er dem som kommer her til hverdag (ja, jeg har meget ofte gæster) så er jeg ligesom nødt til at kommunikere ud af huset engang imellem  Ligesådan med tv, de fastepensionærer ser jeg fjernsyn med, de sjældne gæster ser ikke et tændt tv mens de er her.
Endnu engang tak for jeres svar, som jeg har læst med interesse. Piano, Hvis jeg forstår dig rigtigt, så vil jeg også sige, at det er personerne selv, der skal tage nærværet op til revision. -Hvis de altså har brug for det og er klar til det... Jeg tror, at nogle slet ikke er det sted, hvor de tænker på nærvær og vigtigheden i en god kontakt med den/dem, de er sammen med. For dem er det måske god kontakt at leve et onlineliv.