Håber i allesammen havde en rigtig dejlig aften igår   . I år er det jo Nicholines første jul, og det var bare den bedste jul nogensinde   . Hun var med rundt om juletræet, og selvom hun kun er 7 måneder, var det bestemt ikke kun papiret på pakkerne der var spændende, hun hvinede af fryd hvergang der dukkede et nyt stykke legetøj op under papiret.. ih hvor var hun bare sød   . Idag skal vi så over og spise julefrokost hos oldemor, det glæder vi os meget til. Forsat god jul til jer alle   .
Og vi holdt endda jul ved mine svigerforældre, som jeg ind imellem ikke har det fantastisk med. Men det var bare en super-duper aften - også selv om gemalen havde fødselsdag, der blev fejret med frokost for hele familien, så jeg var godt træt. Cille var bare superfrisk og fulgte vældig med i det hele - dog uden rigtig at forstå at noget af det var legetøj til hende, og andet ikke var, men hun er også kun knap 4 mdr.   Faktisk havde vi voksne meget større glæde af meget af hendes legetøj, for der findes virkelig mange morsomme ting  Men hvor bliver de kære små dog bare udkørte af al det juleræs. Frokosten i går, juleaften i går, julehalløj ved min far i dag, pyha... Hun opfører sig ganske fantastisk og eksemplarisk (til alles store beundring), mens vi er afsted, men når vi kommer hjem er hun bare så træt og samtidig så langt oppe at køre, at hun ikke kan finde ud af at sove ordentligt, og det er lidt synd, men så må vi køre en tur med barnevognen og lade den stå ude, så hun kan få lov at sove i fred og frisk luft 
Jeg ved ikke, hvor jeg ellers skal komme af med dette eller hvor jeg ellers skulle få råd, så jeg håber I kan hjælpe! Jeg er bare så ked af det hele tiden og går rundt med kronisk tykke, røde øjne, og det går ud over mig selv og min dejlige lille pige, der tydeligt kan mærke, at jeg går og er trist og træt af det hele  Jeg har efterhånden været sammen med min kæreste i mange år, og vi fik vores første barn sammen i sommers. Da vi fandt ud af, at jeg endelig var gravid, aftalte vi, at vi begge skulle holde op med at ryge. Min kæreste prøvede en del gange uden held, indtil han en måned før fødslen havde held med det. Efter vores pige var ca. et måned, syntes jeg nogle gange han lugtede af røg. Efterhånden syntes jeg han lugtede af røg oftere og oftere. Jeg har nu gået en måneds tid og været dybt frustreret, ked af det, sur og gnaven, fordi jeg hele tiden blev bekræftet i min mistanke og stadig ikke var 100 procent sikker og derfor ikke ville sige noget og nærmest vise, at jeg ikke havde tillid til ham. Det resulterede selvfølgelig i en masse skænderier, fordi jeg har været "grumpy", ligesom han har været, fordi han ikke har røget ret meget, når han har været hjemme (har kun røget, når han var nede og handle fx.) I forgårs blev skænderierne for meget, og jeg fik sagt, at jeg var sur og gnaven, fordi jeg gik rundt med en dum mistanke, som jeg ikke håbede var rigtig, men som jeg hele tiden blev bekræftet i. Og at jeg ikke vidste, hvad jeg skulle gøre, hvis jeg havde ret. Jeg kunne så tydeligt se på ham, at det havde jeg  Han siger selv, at det jo kun er mht. cigaretter, jeg ikke kan stole på ham. Men det er jo efterhånden ikke til at vide, er det? Han siger, at han ikke har sagt noget før, fordi han hele tiden har håbet på at holde op, men han har ikke søgt hjælp af nogen art. Det at han ryger er jeg bare frygtelig ked af, men det værste er, at han har løjet for mig i et halvt år, selv om han har haft utallige muligheder for at sige det. Jeg har stillet ham spørgsmålene på en måde, hvor det ville være så uendelig let at sige, at det ikke gik med rygestoppet. Efter jeg fandt ud af, at jeg havde ret i min mistanke, har han skjult sin rygning mindre, og nu ryger han faktisk endnu mere. Og det gør bare så ondt, hver gang han går ud for at gøre det  Jeg ved bare ikke, hvad f&%=¤ jeg skal gøre. Jeg elsker ham, og min datter fortjener at have to forældre full time. På en måde bør jeg vel give ham en chance (eller   han fået den?), og det vil også være en falliterklæring at gå fra hinanden, før barnet er fyldt et år! Selv om dette sådan set intet har med hende at gøre. På den anden side, har jeg ikke lyst til at være sammen med en, der bryder en aftale, vi var to om at indgå, og som jeg ikke kan stole på. Hvad ville I gøre? Eller råde mig til at gøre? ØVØVØV, sikken en jul vi får 
jo meget svært at holde op med at ryge... utroligt flot at du har kunne gøre det... Jeg røg også da jeg blev gravid med min søn, og kæmpede en kamp for at stoppe, det lykkes ikke. Så blev jeg gravid med min datter, og kæmpede igen en kamp, og ca. 3 mrd før jeg fødte søgte jeg hjælp, jeg fik laserbehandling i øret, og har ikke røget siden, trangen er der ja... men efter den behandlig føler jeg at jeg har nemmere ved at sige nej, og efter at jeg har født har jeg haft stor lyst til at starte igen, og kæmper med det hver dag, og vil sikkert gøre det resten af livet... hvergang jeg ser en der ryger. Men som sagt det er jo ikke nemt at stoppe, og siden din kæreste skjuler det for dig, beviser jo bare at han har det dårligt med at han ikke kan stoppe, men ikke tør at sige det til dig, da han er bange for hvordan du reagere, og det er så endt i det her... Hvis jeg var dig, ville jeg hjælpe ham på alle måde med at stoppe, spørg ham hvad der skal til... søg hjælp... jeres læge kan hjælpe, der er rygestop... prøv laserbehandling (ikke helt billigt men i mine øjne pengene værd, for de har da tjent sig ind mange gange... )... Prøv evt. at sige til ham at han skal bevise over for sig selv at han vil stoppe, ved ikke at skjule sin rygning, men at skære kraftigt ned... (jeg gik fra 20 til 4 om dagen), og så derefter når han er nede på sit mål, så sæt en stopdato, og så få hjælp den dag han har valgt... og alt den hjælp han har brug for frem over... og du skal støtte ham i dette her, går du og er sur over at han ryger hjælper det jo ikke ham... hjælpemidler som plastre tyggegummi osv virker ikke, og kan man blive afhængig af istedet for, så lad være med at bruge det... bare et par gode råd, håber i finder ud af det så i kan få en god jul istedet.
...så op i r*ven md at han ryger! Ja, det var da at foretrække, at hjemmet var 100% røgfrit, og at ingen af forældrene røg(For skidtet hænger jo i tøj og des lign.). Hvis alle jeres problemer udelukkende skyldes at han stadig ryger, så synes jeg bestemt ikke du skal gå fra ham. Lav en aftale om, at han kun må ryge udenfor, så baby ikke bliver for generet af røgen. Jeg forstår sagtes den der med, at du ikke ved om det kun er med hensyn til rygningen, at du ikke kan stole på ham... men hvis du ellers ikke har/har haft andre mistænkeligheder omkring ham, så er det nok kun med hensyn til det at ryge. Faktisk har vi et vennepar(Uden børn), der begge har røget i mange år. De aftalte så at holde op, og alt gik fint. Efter et par mdr. kunne pigen mærke, at hendes mand, holdt noget skjult for hende, og det blev til sidst så galt, at hun var sikker på, at han havde en elsker. -En dag tog hun mod til sig, og spurgte ham ligeud om han havde en anden. Han benægtede og lignede virkelig et stort spørgsmåls tegn, og spurgte selvfølgelig hvorfor hun dog troede det, hvortil hun svarede... "Jeg kan jo mærke du skjuler noget for mig". Da måtte han så tilstå: "Ja skat, jeg skjuler noget... jeg kunne ikke holde op med at ryge, jeg ved jeg burde have fortalt dig det, men jeg synes det var så flovt, og jeg ville ikke skuffe dig". Mette, som pigen hedder, blev jo klart nok lettet, over at han ikke havde en elsker, men blot stadig røg. Min pointe er, at hvis du ellers har en god og solid kæreste, som du altid føler du har kunnet stole på, så lad ham ryge, bare ikke i nærheden af bebs.
ikke gravid, men min kæreste holdt også op med at ryge, ikke fordi jeg sagde han skulle, men fordi han havde lyst. Tænk, da jeg fandt ud af, at han havde røget i smug, blev jeg simpelthen så gal, ikke fordi han havde gjort det, men fordi han havde løjet. Jeg tænkte præcis som du, kan man så overhovedet stole på ham? Jeg blev meget ked af, at han ikke bare havde sagt det. Engang blev jeg faktisk direkte vred, da han stod og løj mig direkte i mit ansigt, han havde været nede at hente pizzaer og kom hjem, og jeg siger dig, han stank af røg. Han stod sgu og sagde nej det havde han ikke, og det var kun pga. flovhed. I dag, 1 år efter må jeg sige, at jeg helt ærligt kun kan grine af, at jeg tænkte sådan. I dag, han må da ryge hvis han er til fester og ellers har lyst, men som jeg sagde til ham dengang, jeg har ikke lyst til at kysse ham når han smager af røg, for jeg synes det er for klamt  Han har faktisk ikke røget siden, han faldt i i alt 7 gange på 1 år, og det synes jeg er flot, da han slet ikke har brugt nogen former for midler  Mit råd til dig: Spørg ham evt. om, hvad det er der gør, at han har svært ved det, sig evt. (hvis det er sådan) at det da er ok at han gør det, men om han da så ikke bare vil fortælle, hvis han har tænkt sig at fortsætte, så er det lidt nemmere at forholde sig til for dit vedkommende. Om ikke så længe vil du kunne sidde og grine ad dine tanker og vrede omkring det, tro mig   ja ja I andre kan sige at det da er noget værre pjat, men det er mere det at blive løjet over for, end det at det bliver gjort  Du vil også sagtens kunne stole på ham fremover, og så skal det siges, at det er ret irriterende for dem at blive spurgt konstant, forståeligt nok 
gjorde det samme, og da jeg endelig eksploderet en dag, ikke fordi han røg MEN fordi han havde løjet mig og alle mulig andre op i vores åbne ansigt! tilstod han da også , men at han ikke havde sagt noget fordi han vaR SÅÅÅ flov over at væere mislykket. sys dengang han var en stor I... og andr eikke så pæne ting, men idag kan jeg godt se det fra hans side, at han ganske simpelt sys det var pinligt at skulle erkende dette nedelag, for det er jo egentlig nmere et nedelag for dem selv end for os andre! knus sanne
så lad dog manden ryge! Udendørs  Det ER svært at holde op med at ryge. Det er også svært at blive far, at have et spædbarn i huset og at omgåes en nybagt mor. Måske har der der bare været FOR mange udfordringer for ham på en gang. Ja det er muligt du har spurgt ham. Ja det er muligt at han kunne have sagt det. Det er også muligt at han selv troede at han bare lige skulle have en enkelt, at han selv mente at han var holdt op lige bortset fra... de der enkelte i ny og næ. Ja en aftale er en aftale, det er bare ikke alle der er til at overholde. Det er ufattelig svært at holde op med at ryge, det er utroelig FLOT at du er holdt op - men døm ikke manden udfra at det lykkedes for dig! Når han engang er klar til det så skal hans rygestop nok lykkes
Der må være andet der nager, hvis du seriøst overvejer at gå fra ham. Det kan da ikke kun være pga han ryger i smug. Ja for mig lyder det altså helt ud i hampen. Lad dog manden ryge, hvis bare det foregår udenfor og ikke i nærheden af babyen, så kan jeg altså ikke se problemet. Helt ærligt, hvis det er den reaktion, som du fortæller du reagere, han har frygtet ved at fortælle dig det, så kan jeg godt forstå, han ikke har sagt noget. Jeg var også ryger inden jeg blev gravid, da jeg blev gravid kæmpede jeg en brav kamp, og gør det stadig. Min kæreste røg til "husbehov", og sagde også han ville stoppe, for han røg egentlig kun en smøg i ny og næ, fordi jeg gjorde. Han ryger stadig til "husbehov", han kunne ikke ligge det fra sig, men gør det kun udenfor, og aldrig i nærheden af hverken vores søn eller mig. I respekt for vores søns helbred, først og fremmeste, men også i respekt for mig, fordi jeg stadig har problemer med min trang til at ryge. Men herre gud, hvis det er en smøg i ny og næ, han har det godt med, ja så for mig ingen ko på isen. Så min konklussion er vel egentlig, at hvis det er det eneste problem I ellers har, hvorfor i alverden så gå fra ham og gøre jeres datter til skilsmissebarn for det??? Dem er der desværre nok af i forvejen... God jul trods alt.
På mig lyder det nu ikke helt som om det er "smøgerne" der er problemet. Det er vel mere det der med at han ikke har sagt at han gjorde ? Er der andre omårder du syntes han er uærlig eller har mistanke hertil ? Hvordan er jeres forhold ellers ? Rosenrødt nyforelsket ? Så slå koldt vand i blodet og vær ligeglad med hans cigaretter. Men er der andre ting som ikke er helt ok, så må du ind og mærke efter havd der sker og hvorfor og grænske lidt i det. Men vent lige til efter julen hvis i ellers har det godt sammen er der jo ingen grund til at lave panik nu ik'  god jul til dig og pøj pøj med det hele. juleknus fra Steffi
Hejsa Sofias mor har begået en hjemmeside. Familien er især begejstret for den lille tegneserie. Har I lyst til at se, så klik her: Mange hilsner Sofias mor (Katja)
Hvor er hun en herlig tøs - sikke mange gode billeder. God hjemmeside.
Hej Kort og godt: Er der nogen der har teksten til Rap-anden Rasmus fra Rinkenæs Sogn. Min datter vil så gerne synge den, men hendes sang-handicappede mor kan ikke huske den. Please help. Pia
Jo det har jeg da. Rapanden Rasmus fra Rinkenæs sogn kørte en tur i sin enspændervogn. Hesten for vognen blev træt af at gå. Først gik den baglæns så gik den i stå. Rasmus tog selen om halsen og fløj. Hesten sad bagved i vognen og røg. Men ih, hvor de glo`de i Rinkenæs sogn, da Rasmus kom flyv`ne med hyphest og vogn! Bodil
hjælpen Det bliver min datter glad for. Pia