Jeg kan ganske enkelt ikke mere - ærligt, hvis jeg ikke elskede min datter, så havde jeg opgivet og var rejst! Heldigvis elsker jeg hende, men hvor er det bare hårdt! Silje er lige blevet 3 år, og hold op hvor kan hun få mit p.s i kog. Hun har altid været en meget temperamentsfuld pige, men i perioder er det helt slemt. Dagen idag startede med at hun selv vågner og vi går ned. Jeg kommer så med solcreme og tøj, og så bryder helvede løs - Hun vil ikke rejse sig så jeg kan smørre hende ind osv. Jeg forsøger den diplomatiske måde, men hun er bare på tværs. Jeg går ud og smørre madpakke og siger hun kan komme og hente mig når hun er blevet sød. Der går et stykke tid, og hun kommer om jeg vil hjælpe hende med en dukke - jeg siger ja, når hun har fået tøj på - så vi går ind til tøjet. Men her vil hun ikke hjælpe til, stå op osv. og hun bliver total hysterisk og råber, skriger og slår. Det ender med at vi er 2 om at holde hende, smørre og give tøj på - hvorefter hun bliver "smidt" på værelset til hun kan være sød. Da hun er faldet ned går jeg op til hende og hun følger pænt med ned og bliver færdig. Og dette er så senariet flere gange om dagen... Selv små ting kan udløse disse hysteriske anfald. Det skal så siges at de er blevet kortere, for få uger siden skreg hun i 1½ time! - nu går der ofte ikke mere end 10 min, før jeg kan komme i kontakt med hende. Når hun skriger sådan kan jeg overhovedet ikke trænge ind til hende, og jeg går derfor fra hende, og forsøger så med jævne mellemrum at skabe kontakt, indtil hun overgiver sig og lader sig trøste, og vi så sidder og snakker lidt om tingene. Både min mand og jeg forsøger virkelig at bevare roen, men det ender gerne i at vi også råber og skælder ud, ja måske i afmagt, men jeg er altså ikke pædagogisk til fingerspidserne, og vil absolut ikke finde mig i at min barn opføre sig sådan. Det gør det naturligvis ikke bedre at jeg er højgravid og kan føde hvornår det skal være, så selvfølgelig er ekstra træt osv. Men hvordan skal det ikke gå når den lille er født? Jeg orker simpelthen ikke de her hysteriske anfald når jeg har et spædbarn også. Jeg ved godt hun kun er 3, og ikke forstår alt, men det her er virkelig frustrerende. Det er kun over for os hun er sådan, i børnehave og hos familie og venner får hun aldrig disse udbrud, jo hun kan surmule mv. men slet ikke i denne grad - det er kun overfor os. Er der nogle der har nogle forslag til hvordan vi tackler dette? - og bare for at gøre det klart, jeg har ikke brug for at få at vide at det er mig den er gal med og jeg er jordens dårligste mor - det er jeg god nok til at fortælle mig selv.
Jeg forstår dig! Det må være hårdt at skulle tage de kampe hver dag, og jeg forstår at det nogle gange kører så langt ud, at det hele ender i kaos - men det gør jer ikke til dårlige forældre! Nu hvor det er kørt helt i kage og det altid ender med det samme er det måske en god ide at dig og din mand sætter jer ned og snakker om det. Aftal hvordan i vil tackle situationen, så i begge gør det ens. Og ved at have en handleplan for hvordan man skal reagere i situatione er der større chance for at i kan bevare roen. Nu vi snakker om opdragelse har du så set super nanny? Det er om eftermiddagen på tv2. Jeg har set det et par gange og synes egentlig hendes metoder virker ret godt. Hun lægger vægt på faste grænser, men også at børnene skal have meget positiv kontakt. Måske du kan finde inspiration der? Ellers så tror jeg måske bare at det er en periode hun skal igennem, og ikke for at gøre dig mere frustreret, men måske det bliver værre når den lille kommer til. Det er hårdt at blive storesøster. Jeg håber i finder ud af det, så det bliver nemmere at tackle de svære situationer og at det med tiden vil gå over igen. Desuden - vær glad for at din pige ikke gør det når hun er ude. Det viser at i som forældre har gjort et godt stykke arbejde 
Hej Maria, Nu er vores døtre præcis samme alder - og ja her er "selvstændigheds fasen" skam også indtrådt. Jeg tror på at Silje benytter sig af, at mor er lidt besværet, og ikke kan klare det samme mere. Og ja som gravid kan man bare ikke overskue den slags raseri anfald. Jeg var igennem præcis det samme med Victoria, og tro mig - Silje trænger da til at blive storesøster, så al opmærksomhed ikke er på hende. Her hjemme har vi lavet "skamme pladser" eller pauser pladser - kald det hvad du vil. Det er når bægeret koger over, så må hun altså ha en time out. Det var hårdt i en uge - og nu 7 - 9 - 13 er det virkelig helt overstået. Når hun ex IKKE vil ha solcremen på eller tøjet på - så er det afsted i skamme pladsen. Lav et tæppe - en bænk en stol et eller andet, som er indrettet til formålet. Her skal hun så sidde - ignorer hende og lad hende rase ud. Du må gerne gå væk - men Silje SKAL blive på pladsen. Når hun så er faldet ned, så fortæl hende hvorfor du satte hende i skamme hjørnet - stille og rolig, fortæl hende at hun altså skal have solcreme og tøj på. Slut prut. Og glem hun har været uartig, smil og vær glad igen. Her hjemme var et frygtelig skrigeri de første 2 dage, men så forsvandt bøvlet som dug for solen. Blot et forslag, og til alle Jer som mener det er alt for barsk og jeg er verdens dårligste mor - I har ikke prøvet at have en pige som virkelig er i selvstændigheds alderen. Hellere sige NEJ en gang, end "halv neeej" 30 gange. Blot et lille forslag - ud fra mine erfaringer. Husk at smide dig på sofaen og få slappet af i de timer Silje er i børnehaven ;o) Kram Lene
Lene: Din metode lyder helt som den Super Nanny praktiserer   Man er ikke en dårlig mor fordi man gør sådan, tvært imod, man gør barnet en tjeneste ved at have faste grænser, klare problemerne når de er der, så man resten af tiden kan nyde hinanden og være glade.
til at sige at jeg tror i skal se super nanny på tv2 om eftermiddagen. Hun er SUPER og det VIRKER men man må IKKE give op inden det ahr en effekt. Helt klart en måde jeg håber på at kunne praktiserer selv.
Jeg har en lidt sød med uheldig situation her  Og jeg vil gerne høre jeres mening.... Min datter har foræret hendes ene build a bear, til hendes bedste veninde. Det er efter min mening helt okay, hun traf en god beslutning, i og med at hun selv har 3, og hendes veninde ingen havde... (de er begge kun 6år) Som hun selv sagde "Jamen mor, jeg kan alligevel ikke putte lige meget med dem alle 3.. jeg har jo kun to arme" Men det ærgelig er nu, at hun har givet hende den ene bamse, som hun har fået af hendes mormor og morfar.. Det er lidt øv i mine øjne, men ikke en katastrofe.. jeg er dog mere spændt på hvad mine forældre vil sige til det. Jeg har snakket lidt med hende om det. For synes det er en meget sød handling hun gjorde der, hvilket jeg fortalte hende, men har også sagt at næste gang skal hun lige vende ideen med mig. For så kunne vi jo ha lavet en bamse selv til hende... det vil jeg gerne give.. feks tage pige med ind og lave den.. så hun får oplevelsen med.. Hvad synes i om det hele?? Har i nogle gode råd om hvordan, jeg evt kan få bamsen byttet, uden at min datter føler sig trådt på? Vil lige sige.. at hvis det hele går i hårdknude, så bliver bamsen i sit nye hjem   det er jo kun en bamse 
men du skal da være velkommen til at låne min datter med i "Build a bear".. Jeg syntes nemlig det er latterligt dyrt! 
Enig om at det er dyrt  Men min datters glæde for de bamser, er ikke til at skyde igennem.. Og tøjet løser jeg med småt babytøj, der bliver syet letter om. Og en ekstra ting, er at jeg slipper for alle de andre bamser  Hun har de 3.. og det er det 
Jeg synes det er lyder fint, at din datter har besluttet at bamsen skal på andre hænder og også på et rigtig godt grundlag. Jeg håber virkelig, at dine forældre også kan se det fine i gaven og ikke bliver stødt over, at det netop var 'deres' gave der blev videreformidlet. Nu ved jeg jo ikke hvor tæt dine forældre går ind i din datters omgang med legesager - så det er jo spørgsmålet om de overhovedet finder ud af, at bamsen er videre. Og bliver det et problem, ville jeg nok anbefale at du taler en ekstra gang med dine forældre om, hvis behov det er de er ved at dække - frem for at forsøge at ændre din datters valg. Hvis du først begiver dig ud i noget med en bytter, erstatning etc. bliver det hurtigt akavet for jer alle - og det synes jeg vil være en ærgerlig afslutning på noget din datter har valgt at gøre. MH Nana
Det har du ret i Nana  Jeg vil lade bamse blive. I går tog jeg hende i det igen.. denne gang inden hun nåede at forære alle sine barbie ting væk  Og nu har vi indført "lånetid"   så veninden kan få lov til at låne det med hjem, og så snakkede jeg ellers med min datter om, at det var meget normalt, at en veninde kunne lide noget legetøj, som man nødvendigvis ikke gad selv, i en periode. Men at hun ikke rigtig ville savne det, når hun tog hjem til sig selv. Hun vil bare glæde sig til næste gang de skulle lege sammen  Så nu må vi se, hvornår noget igen skifter hænder og favne*g*
Da tvillingerne blev taget ved kejsersnit glemte jeg i al forvirringen at få spurgt til, hvornår man må begynde at ride igen. Jeg tænker her på, hvornår man må starte blidt op med skridtture. Jer der har fået foretaget kejsersnit, hvad blev I anbefalet?
jeg fik også taget min dreng ved kejsersnit.. jeg spurgte slet ikke om noget om ridning på sygehuset... jeg sad på min fede fjollebolle igen efter mellem 4-5 uger efter kejsersnittet, og det skal lige siges at der red jeg altså både galop osv. hehe så jeg vil sige at du skal lytte til din krop og lad den fortælle dig hvornår du igen føler dig klar til en rolig ridetur. min veninde sad på hesten allerede 14 dage efetr sit kejsersnit.. sååå det er meget forskelligt hvad de forskellige kvinder gør trror jeg... smil god tur
Hej Ved Mia var jeg ude og ride efter 5 uger stille opstart det gik rigtig fint. Men med Sara har jeg redet en gang og er stadig ikke klar det gør vildt ondt i mit ar og underlivet bagefter. Jeg havde svær bækkenløsning inden Sara blev født og det driller også stadig. Men tror det er meget forskelligt.
Der er vist ikke nogen anbefalinger mht. ridning, men mht. løft er det vel de 6 uger og de fleste sadler vejer godt til. Men tror bare man skal lytte til sin krop. Spørg evt. lægen. Her er lillesøster 5 uger og er taget ved kejsersnit, og jeg er så småt begyndt at løfte storesøster igen. Mit ar er endnu ikke helt helet, så jeg skal ikke på nakken af en hest endnu (men vil rigtig gerne). LYKKEGÅRD; hvordan kan du have født 211210 - når vi kun skriver juni 10 ????  Mvh. Pia
at der skulle gå 8 uger. Jeg var dog ude på en kort tur efter 7 uger.
Puha, 8 uger er godt nok lang tid.  Jeg savner bare så sindsygt meget at sidde i sadlen og ride en tur i skoven. Jeg må´nok hellere spørge lægen, og så ellers prøve mig lidt frem. Jeg er bare så bange for at komme til at gøre noget for hurtigt, så der går et eller andet galt. Min hjerne er fuldstændig overbevist om at arret så nemt som ingen ting kan springe op på vid gab. (lidt tosset, jeg ved det godt)
da jeg havde fået min første søn og der sagde de når jeg følte jeg kunne.. sad i sadlen på min vildbasse efter ca en uge og red 3timer efter 11dage(dog kun skridt) anden gang efter 14dage men her 3gang venter jeg lidt længere(tror jeg) min vildbasse er meget frisk trods min veninde rider ham et par gange om ugen og selvom min unghest er MEGA rolig og aldrig har gjort det minste så ville det være synd hvis jeg røg af og sprang nogle indvendige sting.. han er ridelig men ikke 100% styrbar
har præcis 7dage til kejsersnit og har lige fået af vide min bil er helt død og ikke kan laves.. hvorfor skal det lige ske nu?? kan mærke plukveerne... synes alt går galt for tiden.. i forgårs var det opvaskeren der stod af og fik en KÆMPE efterregning på strøm i starten af måneden.. får bare lyst til at grave mig langt ned i et hul.. skulle bare ud med det;(
Åh hvor er det bare typisk at det hele lige vælter ned over en på en gang! Håber at du I ikke får mere uheld nu, og at tingene løser sig hurtigt, så du ikke skal have mere stress. Egentlig heldigt at du skal have pks - det var da træls at fødslen gik igang og I stod uden bil, nu kan I da planlægge lidt og finde en I kan låne. Pøj pøj med fødslen.