Kære alle sammen.. Så blev Maja født lørdag den 28 kl 14.50. 1490 gram og 40 lang. en lille meget fin pige, en lille bitte blød prinsesse  Vil ikke opdatere fra start udover der har været en del bøvl i graviditeten, og derfor indlagt på Herlev pga tidlig vandafgang. Natten til lørdag bgyndte jeg at få ondt i min mave, men IKKE som veer. Havde ikke været på wc de sidsta dage så tænkte det muligvis var derfor, men kaldte alligevel en sygeplejerske.. De ville lige for en sikkerheds skyld køre en strimmel på min mave, men den viste ingen veer.. de var dog nødt til at kalde en jordmor til at sætte den på, da de havde meget svært ved at finde hjertelyden. Den var der, men langt langt væk, så der måtte sidde en mand hele tiden mens den kørts så den ikke forsvandt igen. Natten igennem havde jeg stadig ondt, men trode det var maven, så de ville give mig noget så jeg kunne komme på wc.. de sagde at det ikke var veer.. synes heller ikke jeg kunne genkende den smerte fra Laura.. Fik et par timers søvn, men havde noget murren i maven. Min datter og kæreste kom på besøg og alt hyggeligt og godt og havde ikke ondt. De kørte så hjem igen..kl var nu 10.30 Skulle have kørt en strimmel til. Det har de gjort hver dag herinde.. Men for en sikkerheds skyld sendte de mig ned i fødemodtagelsen, da de mente de var bedre til det, da de gjorde det hele tiden.. ok.. Der var jeg kl 11.30 med lidt murren i maven som lidt mens men ikke mere.. Hun satte strimlen på, og så begyndte det ellers at gå stærkt !!! Kunne stadig ikke helt finde ud af om det var rigtige veer, og de ville ikke mærke om jeg var åben pga infektionsfare pga den tidlige vandafgang.. Manden kom kl 12 og så gik det MEGET stærk, for så var der INGEN tvivl.. VEER, mange og hurtigt.. Hun blev født i min indlæggelses-seng på gangen mellem fødemodtagelsen og selve fødegangen.. i mine bukser!!! En rystende oplevelse, men alt ok. skriver senere.. vi har det alle godt.. 
Rigtig mange gange tillykke med din lille princesse 
sikke en oplevelse for jer alle!! Lyder rigtig godt at i alle er ok. Men tænk sig jeg troede dårligt sådan en meget lille og for tidlig født snart kunne holde til en alm fødsel  Puha jeg ved slet ik hva jeg skal sige - jeg havde faktisk ventet at der gik længere før der kom sådan en tråd her fra dig på trods af de tidligere indlæg  Men er bare glad for i har det godt som sagt - du må endeligt opdaterer når du har overskud og mulighed med alt fra tekst til billeder. (Når du lyster og har overskud som sagt). Jeg er rigtig spændt på at følge jer i fremtiden (forhåbenligt)  Må man spørge hvordan manden har taget forløbet så? Kan forestille mig det ossev ar super rystende for ham naturligvis.
Stute: Jeg anede heller ikke at de små pus trods alt er lidt seje   Du kan tro der kommer både billeder og opdateringer, hun er meget lille men rigtig fin.. tror hendes lille hovede er på størrelse med en appelsin, og har aldrig set så små negle  men hun løfter og drejer hovedet og lyder lidt som en hundehvalp når hun knirker.. Det var en mega lyn fødsel, og er stadig noget overvældet over det gik SÅ hurtigt.. selv jordmorden stod med tårer i øjnene og var dybt rystet!! Det var alle egentlig.. nok også de stakkels mennesker der har oplevet min fødsel midt på gangen mellem de to afdelinger..  men virkelig ikke rart at hun skulle fødes i mine bukser, meget ubehageligt bare at skrige: HUN LIGGER I MINE BUKSER !!! mens der fløj læger og 1000 mand rundt om..'' Anders var fuldstændig paf.... men han tog det bare super trods oplevelsen, og var med hende oppe på neonetal afdelingen, og få lagt hende i varmekassen osv.. hun er allerede ude af sin C-pap, og trækker vejret fint selv
Hvor er det dejligt at læse at det går godt, og hun er kommet ud i god behold. Det må også alligevel være rart det nu er overstået, så du kan slappe af uden alle de bekymringer om hun overlever.. Kæmpe tillykke. Du har godt nok været i mine tanker de sidste par dag, så er rigtig glad for at læse godt nyt  Stort tillykke. Glæder mig til at se billeder af den lille baby 
en hurtig fødsel, stort tillykke med hende
Årh hvor jeg har det skidt overfor min lille hest. Jeg har kæmpet i 3 år for at blive gravid og jeg er overlykkelig over endelig at være blevet gravid. Jeg har hele tiden gerne ville ride i min graviditet så længe jeg kunne. Desværre har jeg bare fra 1. dag haft det enormt dårligt. Altså VIRKELIG dårligt. Jeg har været i fertilitetsbehandling og det er hårdt. Jeg forsøgte at ride efter jeg fik taget æg ud, men det gav simpelhent for store smerter i underlivet. Den smerte varede så ved i flere uger, sikkert fordi jeg jo så blev gravid.  Så satte trætheden ind. Oveni kronisk sygdom var det så ret slemt. I 7- uge så kom kvalmen. Døgnet rundt. MED opkast. Jeg er 12. fulde uger henne idag og jeg kaster stadig op og er meget træt og udmattet. Jeg sover max 2 timer i træk om natten og det siger sig selv jeg er ret udmattet når man ikke får sammenhængen søvn. Men jeg er jo glad for at være gravid. Jeg har det bare SÅ skidt overfor min kære lille hest. Den har faktisk bare gået på græs uden at lave noget som helst de sidste 3 mdr. Jeg har nogle dage overkommet at strigle dyret og et par gange leget med ham fra jorden. Men ride har jeg kun formået en enkelt gang. Min hest er jordens sødste. Kommer jeg ud på folden kommer han lystigt i trav hen mod mig. Han elsker og vælger klart at arbejde med mig når han bliver tilbudt det. Han elsker opmærksomhed og at være i hænder. Det er jo helt fantastisk at være velsignet med sådan en hest. Det skærere i mit hjerte at se ham stå ved leddet og se mig gå fra ham, mens han står og kigger efter mig med et blik der på en måde siger  . Først når han ikke kan se mig længere går han ud til de andre i flokken. Årh hvor det gør ondt, for han nyder jo at være sammen med mig. Det er helt sikkert. Jeg har bare ikke overskuddet. Jeg har SÅ dårlig samvittighed. Han har det helt sikkert godt. Han er jo egentlig ligeglad med om hans pels er snavset og støvet. Og jeg ved jo også godt han ikke står også savner mig. Men er jeg der vil han gerne arbejde. Han har jo alt, en stor dejlig fold, med passende mængde græs, han får vitaminer og kommer ind når vejret har været alt for skidt. Men ÅRH! hvor jeg kvæles i dårlig samvittighed over at min graviditet holder mig fra at have overskud til ham.
jo mon ikke. HVor ville man dog gerne lige "lægge maven lidt" og så suse ud til hesten og så retur bagefter og sætte maven på igen   men men det kan jo ikke lade sig gøre. Se det som din hest får en ferie. Nus og strigl den de dage du kan. Din krop bestemmer jo mere over dig og du er ikke herre over det selv. hav ikke dårlig samvittighed. Nu får hesten lidt fri og du plejer andre "interesser". Det kommer jo igen, når du har født. Jeg er heldig at have mine hypper hjemme, så jeg kan nusse om det flere gange dagligt når jeg har tid, overskud. Alt mulig held og lykke
Hvor er det rart med et skulder klap.  Det æder mig virkelig at jeg ikke kan ride som før eller i det hele taget bruge den tid jeg brugte i stalden før. Jeg har også hesten hjemme så jeg går jo bare over præcis når jeg har lyst. Dog har jeg pga min indre parasit, indlagt mig hos mine forældre så min mand passer hesten for mig fortiden.  Det er dybt frustrende at opdage at ens krop lige pludselig ikke er ens egen længere. Jeg har absolute ingen kontrol over den længere. Det lever sig eget liv og jeg forsøger at følge med. Det er jo ikke lysten som mangler. Jeg håber jeg noget tid efter min fødsel til marts får overskud til at starte op igen. Jeg har overvejet en part, men jeg er egentlig ikke så meget for at lade andre ride min hest. Jeg har får prøvet at den blev signal forvirret og måtte have kiropraktor fordi den blev reddet skæv af en anden rytter. Så egentlig ville jeg hellere have den gik og havde fri og var uden smerte og frustration, end at den absolute skulle rides også ende med små skavanker og en om træning når jeg selv begynder at ride igen. Det er godt nok svært. Jeg havde jo drømt om at ride med min mave så længe den ikke var i vejen. Jeg håber jeg på et tidspunkt her i 2. trimester kan blive klar igen.
tro mig. Som tidligere konkurrencerytter kender jeg alt til dit dilemma. Et alvorligt uheld og senere graviditet har sat en midlertidig stopper for min "karriere". Har ikke været for heldig med mine heste, men har håbet og troen i behold. Første graviditet red jeg ikke pga meget tændt hest, men uha jeg kunne alt fra jorden - longere, strigle, nusse, køre den ud til min ridelærer 3 gange pr uge, med til stævner, dog som hestepasser. Da baby kom var han med fra 2 uger til stævner, igen som passer men stort for mig.  En ny skade og mit hesteliv gik i stå. Har fået føl i år og det er snart ligeså stort. Nu er jeg gravid igen med termin om 2 mdr. Rider jo ikke men nyder at bare kunne røre og dufte mine hyppere. Muger selv og præsterede da at vise mit føl frem til følskue med mave på i juli. Tror og håber så meget på, at min hoppe har haft godt af at stå i nu 2 år   så jeg vil forsøge at starte hende op når jeg har født. Mit mål er bare at kunne tulle ride 1-2 gange pr uge, for med to små børn må mine store mål vente et par år. Det skulle følle gerne indfri  Her i 7 mdr har jeg stadig så meget kvalme og opkast at jeg nu går til akkupunktur 2 gange ugentligt på sygehuset! Går på barsel om 2 uger og kan snart ikke vente. Er ved at vænne følle fra, så det giver mig også lidt tid til at nusse om den og gå lidt ture, selv med stor mave. En baby er så stort at tro mig, hesten kommer et par niveauer ned. Ikke at den bliver glemt, slet ikke men det er bare ikke så vigtigt mere og man ved jo at når ungerne bliver større kan man igen. God dag
Heej Bailey's mor (; Først et stort tillykke med det Camilla (Og Rasmus) Hvor er det dejligt for jer (: Men derefter, så kender jeg godt det med man ikk kan, man ikk må, men rigtig gerne vil.. Jeg har jo ikk min egen, men havde part på den mest fantastiske store pony, men da jeg blev gravid, måtte jeg droppe det helt. Jeg må kun klappe og nusse dem. Jeg har jo været gennem en dødsfødsel, og skal passe rigtig meget på denne gang. Men øv hvor jeg savner de kære heste. Ejeren til den jeg havde part på, ville ikke ta til takke med hygge og klap, så jeg har slet ikk mulighed for hest mere :'( Det er bare slet slet ikk sjovt. Men jeg håber dig og Bailey finder en løsning i begge kan være glade for (: Kram fra Julie (der havde Sylle).