Ja, jeg ville ikke undvære hverken landsstævner eller uddannelse, så jeg klarede begge dele! Det er jeg glad for i dag, jeg tror der vil gå rigtigt lang tid før man er på landsstævneniveau hvis man kun har kunnet ride alene udendørs i nogle år... Jeg har ikke læst tråden om økonomi, men jeg klarede husleje (ca. 2500,-) og staldregning (også ca. 2500,-) på SU og det jeg kunne tjene som tjener nogle aftener om ugen, i weekenden og på fuldtid + i sommerferien... Havde jeg ikke gjort det havde jeg bestemt heller ikke været hvor jeg er i dag. Hvis man VIL, kan man sagtens få det hele til at gå op! Tine
Hej Ud over din form tror jeg ikke at du som så vil glemme noget, det tager bare lidt tid og komme igang igen. Det ved jeg da fra mig selv af jeg holdet en pause på 2år købte en 1års, og måtte pænt vente de første 3år på at komme til og ride igen. Jeg fandt hurtigt ud af at min krop kan husk hvordan det skal gøres, det var mest det med muskleren som var problemet, så er det bare og træne og træne, jeg red 2 heste, og gik til karate for og komme igang igen.. Mine hest er så stadig unge så det tager nok et par år endnu før jeg kan starte på landsplan igen. Men har du vijlen så kan det godt lade sig gøre 
-så er der pt. ingen "generelle" krav til hesteryttere. Det afhænger af de enkelte klasser, så hvis du kan finde en klasse til et landsstævne som ifølge propositionerne er åben for dig, ja så må du melde til i den... Der har været regler om B-heste, og der kommer nok noget igen, men lige nu er der ingen regler. Hvis det kun er 2½ år du skal holde går det nok bedre, jeg så jo frem til 5 år på uni, da jeg startede, og det var for meget at holde pause, for mig! Tine
Selvfølgelig kan du komme med på toppen igen.. ingen problemer.. men når man har holdt pause skal du ikke regne med at du bare lige kan sætte dig op på hesten og så skal der startes stævner med det samme.. Balance og det hele skal lige på plads igen, men det går meget hurtigt.. så nej om du så ventede til du blev 50 år kunne du sagtens det.. så held og lykke
Som du jo nok ved leder jeg efter hest!!   Jeg har haft pause i 2 år, og nu kan jeg simpelthen IKKE undvære ridningen længere. Ambitioner om landsstævner har jeg ikke pt. MEN hvem ved hvad det kan ende med. Som Tine Gade siger, hvis man VIRKELIG vil tror jeg også det kan lade sig gøre under uddannelse. HEldigvis har jeg nogle forældre der er villige til at købe en hest, og give lidt til den mdr. opstaldning. Har du prøvet med lidt part for at holde ridningen ved lige? Gjorde jeg i foråret, og det hjalp mig til at komme igang efter den lange pause. Det var svært at finde en part-hest, som jeg "gad" i længden pga manglende kapacitet - SÅ derfor valgte jeg at købe. Har jo så desværre ikke fundet en endnu!! Men prøv evt. det med at ride en hest, så mister man ikke helt følingen med ridning. Og ja det er måske lidt svært at finde en part hest med kapacitet nok til man "gider" bruge så meget tid og penge på det. Måske jeg kommer til at mangle en rytter i ny og næ, når jeg engang får købt mig en lille "gummi-bold"  ??
rusten af at holde pause... Det måtte jeg ihf erfare da jeg efter en 3 år næsten 4 uden fast ridning købte egen hest... Jeg havde i det sidste år op til redet forskellig parts/passer heste, men kun sådan lidt på egen hånd ture og lidt dressur, så jeg var ikke rigtig blevet "konfronteret" med hvor meget af følingen jeg havde mistet... Men når jeg ser tilbage kan jeg godt se at jeg gjorde mange fejl i starten, og rendt ind i mange frustrationer som jeg ikke ville have gjort hvis min ridning havde været "up to date". Selve ridningen kunne jeg stadig, og balancen var også iorden og det var egentlig heller ikke fordi jeg var blevet en kylling, men selve den der fine indføling og vejen af i dressuren ja den var nok nært pist   Den kommer selvfølgelig igen, men man kan ihf ikke bare lige sætte sig op og fortsætte på det niveau hvor man slap... Jeg er også studerende... og som TineG vil jeg sige at det KAN lade sig gøre, men det kræver selvfølgelig at man prioriterer efter det! Hvis jeg skal være helt ærlig så er jeg egentlig glad for at det først er her sidst på studiet jeg har valgt at prioritere sådan, for det tager meget tid og koster mange penge, som jeg måske ikke ville ha været lige så villig til at ofre først på studiet hvor konceptet ny by, nye mennesker var utroligt tidskrævende   og en tid som jeg ihf ikke ville ha været foruden... Hilsen
He he, tro mig jeg PRØVER... det er bare ikke så nemt lige at finde den rette. OG det skal det jo helst være... nogle ting kan man affinde sig med - andre så absolut ikke! Vil jo gerne have en lille Gummibold af Come Back type... der også har ridelighed   MEN kan ikke finde en...   Hvert fald ikke til under 100!
ja jeg har efterhånden været tålmodig i 9 mdr med UTALLIGE hestekig. MEN der har jo været et par, ud af de MANGE. Uheldigt at de så ikke lige kunne gå igennem. Det tager mig 5 min at se om hesten er noget. Ved præcis hvad jeg går efter - hvad jeg kan acceptere - og hvad jeg ikke kan. Fandt som sagt lige HESTEN, den Come Back hoppe fra August... som desværre ikke blev min. Håber på at finde det samme igen! Ang det med part heste... nej det er ikke nemt at ride andres heste - OG når jeg engang får købt, tror jeg også det ville være svært at have den tiltro til andre, at lade dem ride ens hest??!! Medmindre man kender lidt til personen på forhånd...  Og tilbage til det med landsstævner, startede det sidste som 16 årig for pony. Er efterhånden 7 år siden. Puha man blir sgu hurtigt gammel. Har faktisk ikke startet stævner siden da! MEN håber da på at vende tilbage, til trods for at "heste" verdenen unægteligt er noget sværere en på pony 
..var mig utro. Mange gange. Jeg var rørende ligeglad! Hvis min nuværende kæreste var mig utro, ville jeg flå hovedet af ham! Min holdning kommer helt an på hvilke følelser de indvolverede har. For lever man sammen (som jeg gjorde med min eks) i et bekvemmelighedforhold, der følelsesmæssigt er afgået ved døden for længe siden, så er utroskab vel egentlig ikke utroskab...? Men som nu, hvor jeg elsker min kæreste (og er totalt besidderisk og snerpet i forhold til f.eks. porno, hvis det skulle blive aktuelt...), så er utroskab utilgiveligt. På mange måder er jeg sikkert følelsesmæssigt afstumpet, og det gør jo mange ting nemmere, men når jeg elsker, så gør jeg det med liv og sjæl. Derfor ville et kys fra min kæreste til en anden (og jeg mener et KYS!) være nok til at jeg takkede af! Om du er et følsomt skvat? Det kan du vidst kun selv afgøre. Det hele afhænger jo af omstændighederne og ens egen opfattelse af tingene. Men i mine øjne er utroskab noget af det værste, man kan udsætte en følelsemæssigt involveret partner for, og i mine øjne er det utilgiveligt uanset omstændighederne. Camilla
hejsa.. her er min mening - kort og godt! utroskab er det mest svinske og nedladende man kan gøre overfor et menneske man elsker?? jeg fatter ikke hvad der får folk til at gøre det! ja undskyld men hvis man får lyst til at være sammen med en anden fordi der mangler noget i forholdet-jamen så snak dog og det! for f...! i stedet for at trække det hele ned i sølet og ødelægge det for flere. undskyld den barske tone,men jeg har været udsat for det,og man mister fuldstændig tilliden,som man måske har været år om at opbygge - ja den er bare pist væk! bare min mening...
Alt er bare ødelagt af sådan noget. Hver gang jeg kiggede på ham, så jeg også at han kyssede med en anden.. "det er jo dig jeg vil have. Jeg var fuld, det var ikke meningen..." Hvor mange gange har man ikke hørt den??
Jeg synes at det er så svinsk.. man føler sig så trampet oven på. Hvorfor er det man ikke kan nøjes med en. hvis man virkelig ville være sammen med en anden, hvorfor så ikke sige som det var før man gjorde det... ja undskuld mig hvis der nogen i blandt der synes det helt i orden, men jeg afskyr det... En gang utro, altid utro!
jeg vil ikke komme ind på min holdning til utroskab, da jeg mener mange faktorer spiller ind, - men vil dog fortælle at der faktisk også kan være - endda et godt -liv sammen med ens partner efter utroskab. Jeg har kendt min kæreste gennem snart 13 år. - Og da vi mødtes var vi begge party-løver, men hang til vilde fester. Vi færdes i store omgangskredse, levede det glade ungdomsliv, men holdt fast i hinanden. - I forbindelse med min kærestes uddannelse boede han i en periode et andet sted i landet, og her har jeg en klar fornemmelse af at han havde en anden pige. Jeg har aldrig spurgt videre ind til det, valgte at vished ville være sværerer at leve med en uvisheden. Selv så jeg mere eller mindre fast en fyr i nogenlunde samme tidsrum, men opdagede at den romance overhovedet ikke kunne leve op til de følelser jeg besad overfor ex/kæresten. Kæresten og jeg har aldrig talt denne periode igennem. Og nu 11 år efter tænker jeg stort set aldrig over det. jeg er stolt og glad for min kæreste, vi stoler på hinanden og har det godt sammen. Faktisk fortryder jeg ikke at vi fik "prøvet" noget andet, det gjorde ihvertfald mig mere sikker i min sagm og jeg glemmer aldrig af græsset nemt kan være vissent på den anden side! KH Linda
når jeg er i et forhold tænker jeg ikke engang over at prøve sådan noget. Når jeg er i et fast forhold, er der ingen interesse til andre... Dem jeg sys så godt ud kan jeg dårligt se det samme i længere*G*
jeg tror jeg må tilslutte mig nannas ide. jeg ville ikke have noget mod at min kærste kom hjem og sagde han altså havde haft @!#$, med en eller anden tilfældig. men jeg ville deriomod have noget mod hvis det var en ekskærste...igen fordi det indebærer føelser. jeg syntes først han er mig utro, når han føler noget for en anden, og ikke siger det til mig. men når vi er afsted sammen skal han have lov hvis han vil kysse med nogen...gider jo ikke ligefrem stå og kigge på.. jeg er selv faldet i med begge ben, (før vi havde snakket om hvad der var utroskab hos os) og kysset på en anden fyr...og havde det heeelt vildt dårligt med det. og hvis jeg skal være helt ærligt så kan folk sku dumme sig, og èt kys er ikke noget synderligt, men det er der mange der slår op for. og hvis jeres modpart, er kommet til èn enkelt gang at kysse en anden (og ikke mere end det)...så tænk lige på at de nok har det RØV dårligt, og derfor ikke gør noget lignene de næste 10 år. men self. gør det altid ondt, hvis man tror man har en aftale og den ene el. anden bryder den...men hvis man på forhånd har dømt folk...så kommer man ingen vejne.
Min første kæreste (han var 21 jeg var 15, det var jo dødsdømt fra starten!) var mig utro. Han gik så også selv, men nøj hvor jeg hadede ham! Han ødelagde faktisk meget for mig, for i de næste 2 år havde jeg et "brug-smid væk" forhold til fyre. Og i den tid fik jeg faktisk såret nogle rigtig søde nogen!  Jeg blev faktisk panisk lige så snart de bad om mit tlf-nummer og så sagde jeg altid jeg skulle på toilettet og stak så af. Pænt pinligt, men har faktisk også været sammen med en anden for at slippe af med den første fyr. I mellemtiden brændte jeg også nallerne på en af mine gode venner og det hjalp jo heller ikke, men da jeg mødte min nuværende kæreste var alt anderledes, tiltrækningen var der med det samme. Men da havde han en kæreste så det blev tanken. Et par uger efter mødtes vi igen og der var han single... Nå resten er en længere historie  Men i hvert fald ville jeg få et hysterisk anfald af rang hvis han så meget som overvejede at være mig utro. Jeg har dog heldigvis kunne slippe det med min eks, jeg har det selv sådan at jeg heller ikke ville gide at blive dømt for andres fejl. Derfor har jeg startet på en frisk med min kæreste. Mvh Signe
Jeg har faktisk aldrig haft en kæreste som var mig utro. Men jeg har engang prøvet at møde en virkelig dejlig fyr, som svarede til min version af prinsen på den hvide hest. Han fik mig til at føle mig som en prinsesse, hvorefter der gik 2-3 måneder og jeg fandt ud af han var forlovet og skulle giftes et ½ år senere..  Han fik godt nok at vide hvor stort et svin osv han var. Ligeså meget som jeg havde holdt af ham, ligeså hurigt forsvandt alle de følelser da jeg fandt ud af hvor klam han egentlig var. Hilsen Kavantus
Some1: Det er præcis sådan jeg har det. Anders er 7 år ældre end mig og vi kom sammen 3 år... Jeg kan stadig ikke slippe det der skete, men det er helt sikkert fordi jeg ikke har fundet the only one. Bange for jeg aldrig finder ham... Jeg har meget høje krav. Kun fundet én der lever op til dem, og det er lidt uheldigt: Anders' bedste ven.. Så jeg må lede videre, men søde og omsorgsfulde mænd hænger ikke på træerne.