Jeg er så glad! Mest fordi jeg endelig er kommet op på hesten igen. Jeg var ved at tro det aldrig ville ske! Men en NIP kiropraktor fik rettet mine skæve hofteskåle og løsnet op for en låsning i ryggen som har været der siden jeg brækkede ryggen. Alt i alt har jeg ikke længer bækkenløsning. Hvilket jeg vil mene også var på tide når nu ungen som er skyld i det bliver 1 år i næste uge.  Jeg har gået med seriøse tanker om salg af min hest. Heldigvis fandt jeg en utrolig sød pige via Hestegalleri. Trods sin unge alder er hun meget ansvarlig og SÅ god ved min hest. Så jeg overlod al ansvar til hende, efter aftale med hendes mor som heldigvis gav fuld opbakning.  Så er jeg lykkelig over at jeg nu har kunne svinge mig i sadlen og ride på en hest som er i rigtig god form. Så jeg ikke også skal til at starte forfra med hesten, når man nu selv skal starte forfra. Mit indlæg er skrevet af bare glæde. Jeg er lykkelig over der findes unge piger som er opdraget til at tage ansvar og som er til at stole på. Jeg lykkelig over at der endnu er ofrældre som giver deres børn fuld opbakning i deres sport (selv om de ikke selv har råd til hest)..Jeg er lykkelig over at jeg har kunne stole på denne pige som har tilpasset sin ridning mig og mine krav og ikke mindst min hest. At hun har reddet ham som jeg har ønsket og selv om de andre piger synes hun ridder underligt har mod på at svare igen og ride videre uden at ændre på noget. Jeg er lykkelig over at der findes gode kiropraktore som kan rette et pil skævt bækken og kronisk bækkenløsning på 2 mdr! (Dog er jeg også adskillige tusinde kroner fattigere, men jeg kan tilgengæld bevæge mig)Jeg er lykkelig over at ens hest rent faktisk kan huske mig og stadigvæk kommer når jeg kalder på folden (så slipper for at få våde tæer). Lykken er at holde ud mens det er svært også igen komme op på sit hest. Som jeg er SÅ stolt af. Han er så sød og nem og han tilbyder sig på alle måder (mest for at få et klik og en kiks) Men også fordi han er helt igennem godmodig. Jeg havde faktisk troet at jeg når jeg blev mor, ville ændre mig omkring forholdet til min hest. At det ville betyde mindre. Men det er bare ikke tilfældet. Jeg kan ikke være mig selv og helt igennem lykkelig hvis ikke jeg har ridning og hestene i mit liv. Det er lige så vigtigt for mig som min søn. Og dog ville jeg jo til en hver tid ofre min hest for min søns skyld. Men det ville også koste på den personlige konto. Den eneste forskel er at min søn er mit kød og blod. Var min hest det ville jeg aldrig kunne vælge mellem dem de to. Og når man bliver mor bliver man bare mere rørstrømsk så jeg kan ikke tænke på noget af dette uden at knibe en tåre.  Nyd billederne af min gule fantastiske lille hest.      Fridressur         Tak til Bailey for at være en dejlig lille hest og hans part som bare har gjort et fantastisk stykke arbejde med at ride ham op efter en meget lang pause. Og hendes familie for at bakke hende op. 
Hvor dejligt med al den glæde - super at det hele går op i en højere enhed  Dejligt at blive mindet om at man ikke skal give op - Tak