Jeg sidder lige her og er godt pissed... og jeg har brug for at høre, om det er mig, der har en seriøs skade i nathuen, eller hvad!  Sagen er den, at jeg faktisk har fået denne hersens kæreste. Det er ret nyt... titlen kom vel på for 1½ eller 2 måneder siden, men vi har datet ganske længe, og mødtes første gang før jul sidste år. Jeg har moret mig lidt over hans problem med at holde i hånd offentligt osv... Ganske forfærdelig drenget. Han er typen, I ved, som har været sammen med kvalmt mange piger, og har brugt mange år på at løbe hornene af (eller hvad man nu skal sige). Nå! Men altså. Han er blevet præsenteret for to af mine veninder + mine heste + staldejere   Omvendt er jeg ikke blevet præsenteret for nogen endnu - fair nok. Grunden til rynken i min pande er lige foregået på facebook (   ). MANDEN NÆGTER AT SLETTE SIN SINGLE-STATUS I SIN PROFIL! Hmmmmm!!! Der står oven i købet af han "leder efter: dating, forhold"..blabla, hvad det nu lige er, der står. Han er 27. Jeg er 19. Jeg VED han har gjort sig mange tanker omkring aldersforskellen, men han var jo ligesom også kommet frem til, at det var okay. Mere end okay, jo faktisk. Vi svinger - faktisk. Han synes jeg virker langt ældre end én på 19 (min teori er lidt mere baseret på hvor moden HAN var som 19årig, men lad det nu ligge   ). Piger! Er jeg sippet, eller er det okay, at jeg slår ham hårdt oven i hovedet med et eller andet (...og sådan mere seriøst; fortæller ham, at han fandme må tage sig sammen, ellers kan det sgu være ligemeget det hele!) ???
Kære HNere Fik en opringning i dag, med en meget trist nyhed. Og en nyhed der simpelthen kan sætte tingene, ens liv, i perspektiv, og få én til at stoppe op og tænke - Wauw, jeg har virkelig et godt liv". Igennem mit arbejde lærte jeg sidste år en ung fyr at kende, kørestolsbruger pga en ulykke. Han var faldet, og blev fejlbehandlet (lang historie), og blev som følge her af, lam fra livet og ned i en alder af 27 år, det er nu 8 år siden. Han havde fuld brug af begge arme, dog var venstre arm en anelse besværet af et mindre handicap i skulderen, som han er født med. En dag, 3 år efter ulykken, hvor han var i festligt lag, blev festen pludselig for vild. I kådhed og fuldskab blev han væltet i kørestolen, og da hans rygsøjle efter ulykken er meget skrøbelig, skulle der ikke mere end det til, og så var hans højre arm lam. Den arm som var den der virkede optimalt, og manden er højrehåndet. Det var et KÆMPE indgreb i hans personlige frihed, og i forhold til at være kørestolsbruger med begge armes brug og nu kun brug af én arm, er der en verden til forskel hvad angår selvhjulpenhed. Så i alt den tid, har han lært at klare sig med én arm, og kan i og for sig mange ting, bare med en smule hjælp. Og så selvfølgelig den helt generelle hjælp pga han sidder i kørestol. I dag ringede hans far så og gav mig den forfærdelige nyhed, at han for nogle dage siden pludselig ikke havde følelse i venstre arm! Han blev indlagt og lægerne sagde at med de skader han har i forvejen var det forventeligt at det kunne ske på et tidspunkt. Nu er der sat hårdt ind med genoptræning, men der er absolut ingen garanti for noget positivt resultat. Jeg var tudefærdig da jeg havde snakket med faren.. Det er simpelthen så uretfærdigt...  Har tænkt over det hele dagen, tænk at have et livsgrundlag som ham, og så vupti, så er den sidste rest af selvhjulpenhed taget fra ham som dug for solen... Ikke spise selv, drikke kaffe, drikke øl, sortere papirer, tale i telefon, samle ting op, klø sig, gestikulere, hjælpe til med at komme i tøj, give knus, give hånd, bruge tastatur, tænde og slukke ting..og næsten værst af alt, ikke længere selv deltage i sociale og festlige arrangementer, vil altid være afhængig af en hjælper - til alt. Jeg håber og krydser alt hvad jeg har for at han kan hjælpes, jeg synes simpelthen han har nok at døje med og nok begrænsninger i sit liv... Så ja....pludselig er mine dagligdags udfordringer og småspekulationer nærmest et gode...jeg har min fulde førlighed, min fulde frihed, og min fulde selvbestemmelse....jeg er dybt taknemmelig og nyder det i fulde drag... Mvh Winnie
men det kan også komme snigende og det er næsten værre... ikke for at få medføles fra alt og alle, men jeg lider af Astma eller skulle jeg sige led, da jeg i dag lider af ekstrem svær Astma med klinisk permernent astmaanfald. det startede med jeg var en glad og frisk pige men stille og så fandt de så ud af at jeg var så stille fordi jeg havde astma.. denne astma blev opdaget da jeg var 12 så jeg kan godt huske hvordan man lever som et normalt velfungerende barn. nå men astmaen er så bare blevet være og være for hvert år og det har betydet mere og mere medicin. nu er jeg idag 20 og kan ikke lave noget uden jeg får astma anfald hele tiden men det har jeg vænnet mig til.. så kom lægen bare lige og sagde for nogle uger siden at bare lige så jeg vidste det så var min medicin ved at nedbryde mine knogler så jeg inden for 5 år kommer til at være bundet til en kørestol og skal have hjælp til næsten alt...Nu kan jeg så bare gå og vente på smerterne kommer og frarøver min frihed.. har overvejet om det var nemmere at opgive livet, men nej det elsker jeg min familie og især min kæreste for højt til. De ven skal nok vende sig til den forværrede situation, men husk at når man er syg er det eneste der betyder noget at menneskene omkring en holder af en og ens personlighed, for bare fordi man er fanget i en krop med sygdom kan man godt være elsket og leve et godt liv alligevel - håber din ven får det bedste ud af det
Ja, vi har godt af, ind i mellem at kigge rundt, og se hvad der sker for andre i deres liv. For i guder der er mange hylere, mange som hyler op, hvis de står overfor en lille modstand, så vælter deres verden. Man har godt af at opleve, at verden kan være hård og modbydelig, bare engang i mellem... Som en dame jeg kender siger... hun mistede sin datter, hun døde pludselig af menigitis. Moderen siger, at hvad der før var problemer, det klarer vi i dag, mens kartoflerne koger.... Tankevækkende som problemer kan blive små, når vi møder større....
Ja, jeg har i hvert fald opdaget, at de før hen små dagligdags problemer er blevet til baggateller efter min fars uventede død sidste sommer. Jeg har fundet ud af, at det ikke er så slemt, at jeg er syg. At jeg ikke har nogen kæreste. At min computer gik i stykker. At græsplænen er knas tør. At bilen blev påkørt. osv.! Ja alt er lige pludselig blevet til baggateller. Og vil sige, at jeg har lidt svært ved at tage mine veninders små problemer ilde op. F.eks. at kæresten ikke lige kunne komme som planlagt osv., som kan virke som en katastrofe for dem. Er "desværre" blevet en hel del hårdere. Men er heldigvis god til at skjule det og lytter da altid, når veninderne har nogle "store" problemer - men ja, jeg tænker mit inderst inde 
er rigtig godt (forstå mig ret) at læse om sådan noget, for det sætter virkelig tingene i perspektiv overfor ens egne "latterlige" småproblemer. Jeg ønsker din ven alt det bedste !!!!!!! Sys
Jeg er en af dem der har svaret "Kører videre" Jeg ville have svaret anderledes, hvis spørgsmålet lød på hvad jeg ville gøre hvis dyret var ramt men IKKE dødt... Jeg elsker dyr, men har altså den holdning at hvis dyret først er dødt og ikke ligger midt på vejen, hvor den kan blive kørt mere over (synes at det mindste man kan gøre, er at fjerne dyret fra vejen, og derved vise den respekt at det ikke skal køres helt flad) så kan jeg vist ikke gøre den store forskel alligevel. Hvis dyret ikke var dødt, så var sagen en helt anden. Tror faktisk godt jeg vil kunne køre over et mindre dyr som fugl/hare en "ekstra" gang for at gøre en ende på dets lidelser. Ved større dyr som rådyr, ville jeg få fat i en jæger eller schweitch hundefører til at skyde og eller opspore dyret. Mvh. Anne Mette
Jeg var som barn storsamler af døde dyr-alle dyr skulle have en anstændig begravelse. Det største jeg har transporteret de 4 km. fra skole og hjem, på bagagebæret af min winther cykel, er en voksen hare....Jo jo og den var helt stiv så benene strittede ud på begge sider af cyklen - det må have set kønt ud. Men haren belv begravet ved siden af alle de andre døde dyr jeg havde fundet - og det vat mange. Katrine
jeg kom kørende en mørk aften, på vej hjem fra hesten. pludselig så jeg noget stort lægge i midterlinjen på vejen, da jeg kom tættere på, så jeg at det var et dårdyr, jeg synes det var synd at den skulle lægge der og blive splattet ud, eller folk kunne blive voldsomt forskrækket, hvis de ikke så den og ramte den. nå men jeg fik stoppet bilen midt på vejen med katorstrofe blinket sat til, og gik ud for at flytte dyret. da jeg tog fat i bagbende begyndte det stakkels dyr at sprælle jeg blev skide forskrækket da jeg jo troede det var dødt. puha den prøvede flere gange at rejse sig men kunne ikke. jeg havede aller mest lyst til at putte den ind i bilen, lægge et af hestens dækner over den, og køre den til dyrelægen i håb om at den kunne redes for den var godt nok sød. men jeg gjorde det ikke, istedet ringede jeg til min kammerat som er jager, han kom så hurtigt han kunne, imens sad jeg der med den stakkel midt på vejen mens folk pænt kørte uden om, der var ingen der standsede, og jeg kunne ikke lade vær med at tænke på hvor lang tid den havde lægget der i den mørke aften med smerter og meget skræmt. jeg tudet simpelthen hele aften jeg havde så ondt af det stakkels dyr, der var offer for trafikken, og ikke mindst den hovedløs person som ikke standsede efter at have ramt den. min kammerat kom og skød den. så slap den for at ikke at lide mere. jeg stopper altid når jeg ser et trafik ramt dyr. jeg er så bange for at de ikke er døde især efter det her dårdyr.synes det er for meget at folk ikke lige stopper og tager dyret ind til siden når de har kørt det ned, dels for at være sikke på den er død, men også fordi ejeren af eks katten nok gerne vil vide besked.
Det skete engang at min mor og jeg tilfældigvis opdagede at der lå en rå og sprællede i vejkanten. Den levede stadig, eller, levede og levede? Halvdød... Den rørte på sig... Der lå den så, med alle involde ude af maven. Fuldstændig sprættet op... Lækkert lækkert... Dengang havde vi en lille blå Fiat 127, og der var ikke meget plads i den. Min mor havde dårlig ryg på det tidspunkt, så det var mig der måtte gå ud og proppe involdene tilbage i maven på den, og slæbe den op i bagagerummet. Hele vejen hjem lå den og sprællede og sparkede, men da vi endelig nåede hjem, var den endelig død. Og så var der jo samtidig god mad, så min bedstefar fik den og slagtede den, og tog det kød der stadig var intakt... Og vi levede lykkeligt til vores dages ende... 
At samle dyr op gjorde jeg engang det gør jeg ikke mer, for mange mange år siden påkørte jeg en grævling. jeg ringede til den pågældende skovfogde, der sagde er den død ja det er den, så tag den med og få den udstoppet. jeg smider dyret ind i bagagerummet på min fiat (der var ikke låg på det) og kører rask hjem ad. jeg var meget ung og meget blond vil jeg her sige, da jeg var nået at kører 4-5 km hører jeg nærmest en væse lyd fra bagagerummet. jeg hugger bremsen spring ud af bilen smækker døren ind til et styk meget sur grævling. der efter ringede jeg til falck der kom og hentede den, han grinte næsten ikke af mig mens jeg stor rødmende mumlende sagde at det sagde skovfogden jeg skulle. hvad lærte jeg af det 1: hver sikker på dyret er dødt. 2: Ring altid efter falck lige meget hvad alle andre siger
Min gamle hesteveninde´s far var ligesådan... han samlede engang en ræv op i vejkanten (i den tro at den var død..) men da han kom hjem og havde hevet familien med ud til bilen for at vise sit fund.... ja så stod der en spillevende ræv på bagsædet af bilen   Så vidt jeg husker blev ræven hurtigt lukket ud i friheden, og farmand var kurreret for indsamling af roadkill for en periode..
Ringer altid til falck hvis der er tale om husdyr eller større vildt.. (Et pindsvin eller en solsort ryger altså bare i vejkanten efter der er konstateret dyret er dødt - fødekæden skal holdes i gang) Ville ikke samle dyr med op - man aner ikke hvad de kan lide af .. Ræveskab og meget andet - ikke noget jeg skal have med hjem ...
Trafik dræbte dyr op. De eneste der kommer ind i min bil uden liv er mine kæledyr, sidst Krig.
Jeg har da undret mig over at 34 % stopper og ringer til Falck. Falck må da nærmest køre rundt i døgndrift med døde dyr. Selv ville jeg aldrig nå mit mål, hvis jeg skulle stoppe og kontakte Falck, hver gang jeg kørte fordi et død dyr langs motorvejen ind mod byen. Der ligger godt nok en del langs motorvejen. Men jeg har heller aldrig set andre stoppe. Hvis dyret ikke er dødt eller det var en hund eller kat ville jeg selvfølgelig stoppe og tjekke og give besked til ejeren. Vilde døde dyr indgår i fødekæden.
Jeg har også svaret at jeg kører videre - manglede også den mulighed at jeg ville stoppe hvis dyret ikke er dødt. Og så en lille historie... Vi var i midten af juni på jagtweekend - og lørdag eftermiddag på vej hjem undrer vi os over at bilerne foran sådan tager farten lidt af og svinger. Ude på midten af vejen vakler en lille kat rundt - tydeligvis er den blevet ramt tidligere. Vi holder ind og katten kravler/vælter over i skyggen af traileren. Jeg fisker den frem og øjnene ruller i hovedet på den og hjertet banker som jeg ved ikke hvad. "har vi en jernstang" spørger vi hinanden om... Heldigvis holder 2 sæt jagtkammerater ind bag os og i sidste bil havde de en skovl. Katten havde selv kravlet hen under traileren - men da jeg lægger den ned kramper den bare, hyperventilerer og ruller med øjnene... Dyret fik en slutning på livet og blev lagt over til det læhegn der var og vi havde gjort den dags gode gerning! Vi var lettere chokerede over folks reaktion - men som vi snakkede om er det nok fordi folk ikke ved hvad de skal gøre. Det burde være en notits når man tog kørekort at man lige fik med hvad man skal gøre hvis man rammer et dyr...
- hurtigt ville blive trætte af mig hvis jeg ringede for hvert døde dyr jeg passerer på motorvejen hver dag! - og jeg ville være til fare for andre trafikanter hvis jeg stoppede for at samle op. En fladmast kat, hare eller fasan er nok ligeglad. Gurli.
Det er nemlig ikke Falcks opgave at samle døde dyr op. Det er kun Falcks opgave at samle levende dyr op. De døde dyr hører under kommunernes vej- og park afdelinger/vejvæsenet.... Så ja jeg er også en af dem der har svaret at jeg kører videre... Pia
den anden dag, at der lå en død missekat på vejen, ovre i modsatte bane. Jeg havde meget travlt, så jeg måtte lade kat være kat. Men da jeg kom tilbage af samme vej, lå den så igen i modsatte vejbane. Altså er den blevet ramt igen. Ind til siden, og finde noget i bilen, så jeg kunne løfte misseren væk fra vejen. Jeg skrev en note til ejeren af katten, hvordan tingene forholdt sig, at jeg ikke havde påkørt katten, men at jeg havde flyttet katten ind til siden. Og at jeg var ked af deres tab. Prøvede så de nærmeste huse/gårde for at se om jeg kunne finde ejeren, men desværre uden held. Jeg har selv lige mistet min vuffer Barney, ved at han blev kørt ned. Så er nok ekstra sensitiv lige nu. Men jeg kørte derfra med god samvittighed, og vil også gøre det igen en anden gang.
over at så mange mennesker bare kører/går forbi uden at gøre noget som helst når et dye bare ligger og lider! Men det er jo lidt samme situation som når et fremmed menneske ligger på offentlig vej og har brug for hjælp... og folk bare går forbi........ øv hvordan kan folk bare være SÅ ligeglade! Men ok.. jeg er måske også en af de mere pylrede... jeg snupper gerne musene fra katten, og afliver dem (græder indeni hver gang).. Jeg elsker mine katte, men kan bare ikke klare at de skal mishandle musene sådan!
Den er ikke helt korrekt, i hvert fald ikke i Fredericia og omegn... Der er det falcks opgave at samle disse døde dyr op.. Husdyr bliver samlet i en fryser og scannet, så evt ejere kan kontaktes.. Dyrenes beskyttelse har en aftale med Falck - så når du ringer til Falck og beder dem hente dyr er det dyrenes beskyttelse der betaler gildet.. Er det levende dyr skal de køres til dyrlæge/vildtpleje - og igen på DB's regning.. Har selv været med til at hente utallige dyr på den konto, bl a solsorte med skadede vinger og jeg ved snart ikke hvad folk kan finde på at ringe om.. Det mest hul i hovedet var en flagermus- som vi så måtte køre ud til en dyrlæge (kl 11 om aftenen!) .. Han konstaterede (som jeg også havde) at den var ok og at det eneste var at sætte den på et loft og satse på den fandt nogle artsfælder.. Men - om det er forskelligt fra sted til sted ved jeg ikke ..