Da mig og min veninde er nogen fattigrøve, søger vi ideer til en eller flere slags drinks, som er billig i indkøb  Det må gerne være drinks som er friske og ikke ligger sig for tungt i maven og som man kan drikke mange af  Kom frisk HN´er med drinks ideer 
Jeg har netop holdt fødselsdag, og har derfor samlet en masse drinks... Om de er billige eller ej, afhænger jo nok lidt af hvad man har i barskabet i forvejen, men her er lidt inspiration  Jägermeister Rød sodavand Cointreau Sprite Blå Curacao Southern Comfort Sprite Cuba Caramel Fanta Vodka Appelsinjuice Rød sodavand Cuba Strawberry Fanta Exotic Cointreau Vodka Danskvand Vodka Sprite Blå Curacao Cointreau Fanta Exotic Sprite Cuba Caramel Grøn sodavand Roses lime Cuba Strawberry Sprite Granadine Vodka Appelsinjuice Granadine Tequila Appelsinjuice Granadine Vodka Ananasjuice Blå Curacao Cointreau Gin Multifrugtjuice Bacardi Lemon Appelsinjuice Fanta Exotic Vodka Æblejuice Pisang Ambon Vodka Kakaomælk Kaluha Vodka Sødmælk Baileys Blå Curacao Flødeskum Cuba Caramel Kakaomælk
Mille: Hooold da op, der er vist en del at ta fat i der 
er at smide en masse sunlollyer (forskellig smag til hver sin drink naturligvis) i en blender sammen med en smule faxe kondi og noget rom. Det er fantastisk lækkert og friskt. Min favorit er champagne lollyer, faxe kondi og melon rom.
Jeg plejer at drikke Filur (Dvs vodka, rød sodavand og appelsinjuice) Og så køber jeg også ind til Barcadi (den med Melon) og så blandet det op med Topform. Det smager altså bare SÅ godt  Vil råde jer til ikke at blande noget med bl.a mælk, kakao, flødeskum osv. Da det ligger sig utroligt tungt i mavsen  Der udover elsker jeg at drikke Isbjørn, har dog endnu ikke set et sted endnu hvor de sælger det der blå stads
Et lille tip; Hvis dine forældre/eller nogle du kender/dig selv evt - har Metro kort vil jeg råde dig til at købe Barcadi der. De er pt på tilbud 
Hej med jer. Jeg har et lille spørgsmål: Jeg har en vallak og en lille minishetterhingst på ca 85 cm i stang. Den lille fyr har kun en kugle der er faldet ned, så han er højst sandsynlig klaphingst. Jeg vil ikke lade ham gå igennem en kæmpe operation for at kastrere ham. Nu har jeg så kig på en ganske lækker hoppe, som måler ca 140.... Ville den bette fyr kunne have held i sprøjten med at få hende bedækket? Vil det skabe en aller helvedes uro at få en hoppe ind i flokken? Og sidst, men ikke mindst...kan hopper få p-piller?  Det blev så lige tillidt flere spørgsmål..... 
JA! Det er set med minier og langt større hopper. Jeg kender til en varmblodshoppe på næsten 180stg, der fik føl efter en shetter om omtrent 80 stg - der ovenikøbet var ganske ung... Så det kan sagtens ske! Det kommer an på dine heste. Muligvis vil det ikke skabe uro hvis det kun er tre heste i alt, men du kan sagtens risikere at der pludselig bliver magtkampe de to handyr imellem. Næppe... Milla
Have held i sprøjten ved jeg ikke, men jeg kendte engang en shetter hingst der gik sammen med en noget højere hoppe, og ejer tænkte der sker ik noget for han ka ik nå op, i stedet lå han død på folden fordi han konstant prøvede til han fik hjerte stop:( så sådan ka det også gå...
da vores shetter var hingst prøvede han og bedække vores fjordhoppe og når hun var i brunst lagde hun sig simpelthen ned og ja så kunne bedækning godt finde sted, heldigvis kunne hun ik blive i fol
Milla....det føl gad jeg godt at se....hold da op. Kan ikke sige om drengene vil blive vilde, nu går de jo og er rolige nok, men ved ikke hvordan de reagerer ved der kommer en dejlig dame. Camilla81....det lyder dælme ikke for godt...øv!  Bombur...hvor der er vilje er der vej....  Balto...den forstår jeg ikke? 
De erfaringer jeg har haft med diverse super rolige shetter hingste er, at lige så snart der er damer i farvande forvandler de sig til små hysteriske kamphaner. Og generelt er det jo hingstens natur at kæmpe for sine damer, så du risikerer at din vallak får tæsk af den lille. Vi har haft en del hingste (alt fra shetlænder til shire) og gennemgående har ingen af dem kunne gå sammen med andre herrer hvis der var damer på samme matrikel. Vi havde på et tidspunkt en venindes børne shetter hingst som bare var jordens sødeste. Den gik igennem 3 hegn og gennem bankede min welshhingst sønder og sammen. Mvh Kit
haft hingst etil at gå sammen... To eller tre i flok, så længe de kan enes.... P.T. går de hver for sig, for de er alle blevet voksne på nær en, som så til gengæld får mange stryg af sin kollega... Så nu er de adskilt... De skal jo alle trives med at gå sammen, før at det er forsvarligt. Men men men.... Vi har dal alligevel aldrig villet udfordre skæbnen i en sådan grad, at vi har ment at vi skulle lukke en hoppe sammen med en eller to hingste eller en hingst og en vallak.... Bare fordi hingsten er lille, betyder det ikke at den ikke kan banke en stor krikke.... Rygterne siger om vores gamle Bailey, at han hos tidligere ejer, har bidt sig fast så han har hængt på siden på siden af en str. stor hest.... Vælger man at lade en hoppe om en hingst gå sammen, så må man tage konsekvenserne i form af eventuelle baby-heste... Det er jo ikke fordi risikoen/sandsynligehedn er ukendt....
kan godt se at det er at udfordre skæbnen unødigt... De to drenge jeg har nu er jo en rolig lille "flok", så har svært ved at se det skal gå galt, men ved jo godt at når hormonerne tager over, går forstanden ud. God jul 
jeg vil lige poientere jeg har 2 hingste der går på fold med en vallak, de er alle tre ismuler og det er vallaken der bestemmer 10 meter fra deres hegn går hopperne men har ik oplevet de er gået igennem hegnet og de står også i stald med hopperne uden noget specielt der adskiller deres hoveder fra hopperne men de er ik gået over 
nej din hoppe ka ikke få p-piller men kan få p-sprøjter det koster dog en del og skal gives ofte af en dyrlæge. men du kan få hoppen sterileceret. dog tror jeg der vil komme splid i flokken med en hoppe.
Hej. Jeg ved ikke, om dette indlæg er placeret korrekt, men håber at HN´s administratorer vil placere det, hvor det ellers hører hjemme. Jeg håber at nogle af jer derude kan fortælle mig, hvordan man kan få udleveret egne røntgenbilleder taget på sygehus? Skal jeg igennem min læge eller skal jeg henvende mig til røntgenafdelingen på det sygehus, som har taget billederne eller hvordan gør man det? Håber at nogen kan fortælle mig, hvordan jeg får fat i billederne, da jeg meget gerne vil have en 2. opinion på dem - da sygehus og kiropraktor ikke er enige i, hvad de ser/ikke ser på billederne. På forhånd tak. Vh Jannie
Du går op på den pågældende røntgenafdeling og beder om at få dine billeder udleveret. Det er vist ikke gratis mere, men ret meget koster det ikke.
det må da prøves. Så må jeg lige have tjekket deres åbningstider. Det kan vel ikke koste alverden når de bare ligger på en CD-ting. Tak for svaret. Vh Jannie
Ved i om det samme er muligt med billeder fra scanning? Undskyld jeg "stjæler" tråden.
Ja det er det. Jeg synes svagt at jeg kan huske, at det er omkring 100 kr, men jeg er ikke helt sikker.
med røntgenbilleder er i mit tilfælede 250kr, kan jeg da lige oplyse. Det er ok synes jeg.
de skal til vurdering af anden læge er de gratis..
Glædelig og god julemorgen  Min søn havde ønsket sig et mini-køleskab med lige netop plads til en six-pack. Mine forældre bestiller det hjem til os via nettet, jeg modtager pakken, som jeg blot vikler noget gavepapir om. Sønnen begynder så i aftes at åbne, mens han ivrigt gætter på hvad det kan være...udbryder pludseligt...nå ja...det er det køleskab....men da indholdet af pakken kom til syne.....             ......var det en plaid, knaldhamrende rød...endda en voksen plaid....og hva´ dælen er det? Jo, det er skam sådan en fleecemonstrum til at trække over kroppen, med påmonteret ærmer og hætte...og simpelthen ganske afskyelig. Heldigvis tog han det selv med et stort grin, ligesom resten af selskabet brød ud i latter  Så nu er det med at få fat i firmaet.....og sidst men ikke mindst, stakkels den svenske gut der ville slippe for at varmen konen, som nu sidder med et mini-køleskab  Var jeres gaver, som forventet?? 
Aj, hvor sjovt..... Håber ikke at der bliver problemer med at få styr på gavebyttet 
LOL! Dét må have været et syn for guder at se hans ansigt da "det værst tænkelige gavesenarie" udspillede sig!  Håber det bliver nemt nok at få byttet.  Min gave fra min søde kæreste var LANGT over forventning! Han er et "mærkedyr" og det er jeg så absolut ikke og vil ikke betale ågerpris for en vare, bare fordi Lady GaGa eller Byoncé har det på.  Han havde givet nogle hints ugen op til jul som lidt bar i retning af modbydeligt dyrt beklædningsgenstand som jeg ville have svært ved at finde en grimasse til ved gaveåbning. Men det var et læææænge ønsket kamera (et Nikon D400)!   Godtnok købt brugt da pengepungen er slatten pt men det gør mig ikke spor! Jeg er bare ovenud lykkelig for mit nye kamera og det skal med ud til hestene og afprøves idag! 
hehe glædelig jul  min gaver var ikke hvad jeg havde regnet med at få, overhovedet! men jeg blev vildt glad for dem alligevel  Fik bl.a. et longeringssystem og longegjord til min hest, og det har jeg bare forsøgt at spare sammen til i SÅ lang tid, så nøj hvor blev jeg glad   og så har jeg fået nogle lækre, brugbare ting til når jeg skal flytte i hus med kæresten i morgen - skønt!  dog fik vi også en lille griner over mig, da jeg dummede mig lidt med min ene gave xD Min mor havde puttet longegjorden ned i sådan en juletræs æske, (de der plastik juletræer), så da jeg åbnede, troede jeg sku jeg havde fået et juletræ, til trods for at jeg har et i forvejen... sansede ikke at kigge ned i kassen, så først da min mor kom forbi og spurgte om jeg var glad for "den dims der til at spænde om maven på Sugar med de der ringe i?" tænkte jeg "øhhh hvaad?" Og så begyndte hun bare at grine mega højt og sagde jeg nok liiige skulle kigge i den juletræs æske xD uuuuups! 
Gad godt have set hans ansigt! Angående mine gaver, så er jeg rigtig glad for dem   men jeg er (desværre?) også snothamrende forkælet, jeg er vant til at få et pænt læs. Men nu er jeg jo blevet 20, og derfor voksen! Så pludselig var der lige skåret KRAFTIGT ned i antallet af gaver   den måtte snotungen inde i mig lige sluge! Men, man skal jo blive voksen på et tidspunkt! Og så er mor + stedfar sågar igang med at købe hus, og har derfor ikke vildt mange penge, så det var også lige oven i  Men, det var stadig rigtig gode gaver, som jeg er meget glade for! Og nu lærer jeg forhåbentlig at sætte pris på de små ting, det er noget jeg rigtig gerne ville kunne!  Og det var så hyggeligt at være hjemme til jul   så det var en god aften!
Ja, min far har været dygtig i år han har været i rideudstyrs foretning og købe ridebukser til mig, damen siger han skal ta dem en str støre da de meget små, man daddy vælger og ta de allerede valgte og tænker at det var det sidste par og str støre var der 3 par tilbage af og de passede bare perfekt og er super lækre og ha på og skal på om lidt når jeg skal køre i stalden.  Såå havde han taget en æske og pakket min nye rasmus seebach cd ind i hvilket jeg iik havde opdaget så jeg pakker papiret af og siger så om det os var en ekstern harddisk sys enlig godt kassen så bekendt ud da min far fik en af hans julegaver før tid, men da jeg så åbner kassen ligger cd'en i.  Så på tirsdag går turen i car sound for jeg skal ha nyt anlæg til min bil.   har li købt en ny i fredags da den gamle tabte dlkket om torsdagen og det var bare noget rod. Men eftersom bilen kun har været ejet af en gammel sidder der en old gammel radio i, der hverkan kan spille kasette bånd eller cd.   Såå nu må bilen os få julegave. 
af min dejlige datter, som bare er super til at huske hvad vi mangler og ønsker os, ja der fik jeg mine højt ønskede glasskåle og en thethermokande med the tragt. Kanden er taget i brug. Af min dejlige søn, fik jeg et nyt pessoalongesystem i str full, og en longe gjord, som dog skal byttes til en dressur gjord. Gemalen gav mig et par lækre vinterstøvler. så et par skønne julegaver der skal bruges med glæde.
Ja, jeg fik en super god gave. Et par Ariat Bromont tall - vildt lækre forede vinterridestøvler. De er prøveredet første gang i dag, og jeg er bare så glad for dem. Og så har de den fedeste brune farve. Michelle L.
Jeg havde en dejlig aften, og fik også nogle skønne gaver. En ny mobil, som jeg dog selv har valgt/købt. Stigbøjler med flex Parfume Tøj Øreringe Støvler Sko Penge Lagener Gavekort Varmetæppe
Hej hej. Nogle der har oplevet en positiv slutning på en hest med manglende ledvæske? Kan man nogensinde få hesten ind i konkurrence igen? Jeg har hørt så meget forskelligt om dette, og står PT og skal beslutte hvorvidt jeg skal købe en billig, god og fantastisk hest, der har gået LA spring og M dressur, men mangler ledvæske? Hesten har aldrig været halt. Som sagt er jeg lidt i vildrede. Hvad er jeres oplevelser med denne diagnose? Mvh. Helene 
Min første ridehest gik både spring og dressur på højere plan uden nogenside at vise tegn på smerte/gener. Da jeg så besluttede mig for at sælge ham pga. købe af ny hest blev han meget halt i bøjprøven. Dyrlægen fik ham med hjem og tog røngten og fandt intet. Så trak han ledvæske ud og det var næsten ikke eksisterende:-( Vi valgte at bahandle hesten og give ham ro indtil han var haltfri. Han blev haltfri men en bøjprøve kunne han ikke klare. Han ville heller ikke på fold om vinteren. Set i bag lyset nok pga. kulden som ikke var behagligt for ham. Nå, men det havde intet betydning for ham og han blev solgt videre som hyggehest til en veninde. Tror fint han kunne have forsat som konkurrance hest både i spring og dressur, men jeg var ked af at sælge ham videre til personer jeg ikke kendte, nu hvor jeg vidste det med ledvæsken. Så hvis hesten ikke har gener og man fodre fornuftigt - evt. giver glucusamin mm. så ville jeg ikke være bekymret. Dog ville jeg ikke give fuld pris for hesten.
Hej alle sammen.  Jeg har de sidste 3 dage haft ondt i lungerne af lidt varierende grad, nogen gange slemmere end andre.  Men jeg tænkte om det måske kan være fordi jeg er ude og rejse, og der er rigtig tør luft ift. Danmark, som gør at mine lunger bliver irriterede?  Jeg synes ikke rigtig jeg kan finde noget på nettet, og har ikke lige mulighed for at besøge en læge, heller, da sprogbarrieren synes at være et stort problem.  Men hvis det ikke er pga luften, så er det vel forhåbentlig ikke noget slemt? Jeg er ung, sund og rask, ikkeryger mv. Det er ikke noget jeg har haft før, har heller ikke astma.
Hvis du har ondt i lungerne ville jeg finde en tolk i en fandens fart og komme til lægen. Luften burde ikke ha' noget at skulle ha' sagt. Kom til lægen - det er mit eneste gode råd 
...nu ved jeg ikke hvor du er ...og hvor lang tid du har været væk. Men herhjemme, der er florere der en virus der sætter sig på lungerne. Jeg sidder pt med den og gik glip af lille juleaften igår, pga der var små babyer med ....! ÆV! Det smitter herre meget. Men Har du andre symtomer? Nogle er feber, hoste osv . Men synes også at du skal finde en læge.
Jeg er i Tokyo og har været der siden søndag, det er KUN mens jeg går rundt eller laver noget, når jeg sidder og spiser, eller som nu, sidder ved computeren, så er der intet at sætte en finger på.  Ingen andre symptomer, har det helt fint ellers.
Du har sikkert fået dig en kold lungebetændelse ligesom halvdelen af Danmark render rundt med for tiden. Det er ikke en rigtig bakteriel lungebetændelse, men en virus. Det tager mellem 3 og 6 uger at komme over det. Desværre kan man blive så svækket af den at man pådrager sig bronkitis, pande/bi-hulebetændelse eller mellemørebetændelse også under vejs. Bortset fra de symptomer du nævner, er der ikke garanti for at man får feber eller ellers mærker noget til det. Jeg har lige været gennem en omgang pande og mellemørebetændelse. Det var først da min pande var ved at eksplodere af smerte at jeg opdagede det og måtte have penecilin mod det. Virussen kan man ikke gøre noget ved desværre. Men hvis du får nogen af de andre symptomer, får svært ved at trække vejeret dybt uden smerter, feber eller ligende, så kan det være en god ide at besøge lægen. God bedring og god jul.
Hvis der er meget luftforurening i Tokyo, kan det godt være årsagen til at du har ondt i lungerne. Jeg boede i Los Angeles i mange år startende i 1979 hvor der også var meget forurening derovre og jeg havde tit ondt i lungerne, når vi havde været downtown.
og hedder vist skattekortet
Er det den med "østen for solen og vesten for månen"? så hedder den skattekortet
personen fra denne debat   som har optaget den på video og overspillet den til dvd.
Den findes nu altså på Bonanza:
Jeg er røget lidt i konflikt med universitetet om hvad, der hedder god støtte, når man går på universitetet. Eller måske misforstår vi hinanden. Eller også kender jeg ikke reglerne godt nok - faktum er - jeg føler ikke jeg får hjælp, tværtimod. Altnerativet til det her bliver jeg kvitter studiet, hvilket jeg vil være meget træt af. Jeg er faglig ret stærk, men har svært ved at læse opgavetekster og forstå. Læse og forstå. Mit primære problem. Jeg har en autisme diagnose og derudover har jeg nok også andre følgesvende, men det er under udrdning nu. Ergo = Jeg har et seriøst problem. Jeg har haft den mest fantastiske støtte igennem 4 år. Hendes støtte gjorde at jeg endte med at gennemføre gymnaiset på trods af mine forudsætninger og valgte universitetet til. Det har jeg stadigvæk til hensigt, men jeg synes ikke det her fungerer. At all. Jeg får tildelt en fagligt fantastisk dygtigt studende. Jeg gør klart hvad der er mit primære problem: - Det sociale omkring studiet. Jeg er autist men af natur meget social - derfor har jeg også et behov for at være social. Men forstår ikke altid spillereglerne. Det giver ind i mellem nogle hardcore konflikter. Problemet er så nu følgende: - Mit primære problem i opstartsfasen er at få tingene til at fungere socialt. Jeg føler mig udenfor, sat i bås, alt mulig andet. Det fungerer ikke. Kort sagt. Det er dog mig selv der i starten lukker ret meget ned, fordi jeg ikke kan rumme det. Jeg vælger rus-ugen fra - ikke til. Det kan jeg i mit hoved ikke overskue. Jeg har så svært ved at tilpasse mig til det markant anderledes ved at gå på universitetet. Det faglige niveau er meget anderledes og jeg skal lige finde min niché. Her kommer problemet. Jeg fungerer meget dårligt i laboratoriet. Jeg får tildelt en medicinstuderende men er kemistuderende. Hun har ingen kemividen. Ergo - meget svær opgave. Hun ved i hvert fald ingenting omkring rutiner og det at arbejde i laboratorie og de forskellige teknikker vi anvender. Det er kort sagt en håbløs opgave. Hun virker for mig mere til gene end til hjælp. Min faglige støtte giver op. Jeg indkalder til et møde. Det har været et kaotisk forløb fordi de først troede de havde sat noget i værk, men det har de så glemt pga. et møde, der blev udsat. Jeg er nu gidsel i systemet. Det løser sig. Det er bevist at en gammel ældre kone som har været i faget i mange år kan få mig til at fungere i laboratoriet alene med sin tilstedeværelse. Hun kan guide mig på ret køl. I løbet af 3 gange kan jeg pludselig holdet et overblik, hun har en fantastisk sans for hvad der er mit nøjagtige problem. Hun nævner det aldrig med et komma, men siger det meget inddirekte: Min manglende evne til at stole på mig selv - og mine evner i laboratorium og i det daglige (efter en større bommert) Nu til sagtens KERNE: Jeg skal til et møde. Jeg forlanger følgende støtte, hvilket jeg ikkes selv eller omgivelserne (det er folk med kemividen, jeg har spurgt om det her, men faget er underordnet lige her) - En støtte der har viden om både min diagnose og kemi. - En støtte der via. siden viden om faget kan gøre noget i retning af det min gamle støtte gjorde det sidste år. Guide mig. X vil dermed forstå mine reaktionsmønstre. Fordi jeg er reagerer meget uhensigtsmæssigt under stærkt pres. Det kunne med fordel være en der havde en smule viden via. en der havde en med familie med lignende diagnose - eller en der selv var diagnostisceret og dermed selv kendte problematikken (ingen af os i den patient forening jeg kommer på, tror på der ikke er en temmelig stor del med min diagnose i det her miljø. Sagt på den gode måde, fordi vi kender hinanden - og vores styrker/svagheder). Jeg hentyder til, at noget der mindede om det støtteforløb jeg havde haft tidligere, der fungerede helt fantastisk ville være den ideelle løsning men her bakker de HELT af. Det kan overhovedet ikke lade sig gøre. Alle andre forslag i den retning af hvad (der fra fagfolks side er vurderet er det bedste (en der har en søn med diagnose og er kemiker)) er helt ubrugelige. De tilbyder mig kun en medicinstuderende uden praktisk erfaring men som skulle have stor forståelse for min sygdom. Hun var så på intet tidspunkt til nogen hjælp i laboratoriet. Jeg måtte hele tiden guide og lære hende ting. Jeg forlanger ikke det kommer til at være perfekt igen. Jeg finder ikke en ny som hende, der fuldstændig uden andet accepterer min reaktion, min diagnose og min person. Og som har HELE æren af at jeg blev studen. Men faktum er at jeg er sur, vrissen, træt af studiet og kan mærke at det jeg har nu ikke fungerer og at intet i retning heraf åbenbart var muligt. Jeg følte mig så presset af dem at jeg halvvejs i mødet var nødt til at gå. Jeg følte jeg hamrende på en åben dør. Hun havde bare sat sig et i hovedet: Det her er det jeg vil. Intet andet dur. Det skal siges at vedkommende bare skal have indstillingen af at ville lære om hvem jeg er og hvorfor jeg reagerer som jeg gør. Ikke behøver at være pædagog men blot have pædagoisk sans. Jeg kunne med en vis sikkerhed nok godt arrangere at vedkommende blev klædt på til opgaven af en kompetent person med viden om hvem jeg er, hvorfor jeg reagerer som jeg gør - og hvad jeg står for. Og vær venligst ærlig. Jeg søger en, der er i stand til at hjælpe mig til at få det her til at fungere. For faktum er, at jeg er ved at gå ned med stress (og det er der styr på - jeg har heldigvis opdaget det i tide - og har dermed en meget kompetent stressrådgiver med i baghåden. Og han skal nok samle mig op) Som bonus info kan jeg oplyse, at jobcentreret valgte at afslutte mig i sommers med baggrund i det her er universitetets opgave og ikke vores. Så jeg har ingen steder at gå hen. Og frustrationen er endnu større fordi det her jo ikke er første gang sådan noget sker. Men 10. gang. Alle offtentlige ansatte med undtagelse af ganske få får mig til at nære mistillid.
Hejsa Ja, jeg har i mange år overvejet, om jeg skulle i kirke juleaften. Hele familien siger, at det er noget så hyggeligt. Jeg er aldrig kommet afsted, fordi jeg synes bare ikke rigtig det siger mig noget. Men så var det jeg tænkte på HN, og synes da egentlig det kunne være interessant, hvor mange herinde, der går i kirke juleaften. Så ud med sproget ænder... Hvem beder bøn og synger julesalmer på denne dejlige dag 
Arrr, jeg ved godt du spurgte efter julegængere  Men du kan da trække mig fra de tusinde brugere der er herinde  Jeg går kun i kirke hvis det virkelig er nødvendigt og vigtigt for de folk der inviterer mig (bryllup, konfirmation, dåb og begravelse). Jeg kender ikke Jesus personligt så jeg holder mig væk 
Ja da jeg boede hjemme, så var vi i kirke hver juleaften (eller hver andet år, for mit vedkommende, da jeg er skilsmissebarn og "skifter forældre" hver anden jul). Vi er slet ikke spor kristne overhovedet, men mor synes det er ih så hyggeligt.. Ja bevares, det var da hyggeligt, men det er altså også utrolig kedeligt   nu vil de afsted her kl 5, men jeg er flyttet ud + lige blevet 20, og jeg føler faktisk godt jeg selv må bestemme nu! Og jeg gider virkelig ikke! Det kommer nok af, at vi blev tvunget som børn   så nu hvor man endelig selv kan bestemme, så gider man sgu ikke. Det er alligevel det samme de siger hvert år. Så nej, vil prøve at snige mig udenom i år   men de andre år, da jeg stadig boede hjemme, var det en fast tradition.
Golda Showers skrev det så fint så den "hopper" jeg med på. Det siger mig ikke noget så vil da ikke tage pladsen for en der virkelig gerne vil  (Man er vel høflig   ) Min mor er taget i kirke med nogen venner så er spændt på hvad hun syntes om det. Men mig lokker du altså ikke af sted 
Nej, det gør jeg ikke.  Da jeg holdte jul på Færøerne var jeg med i kirke, fordi dem jeg boede hos gjorde det.  Så jeg ville kun gøre det hvis de andre gjorde det, for at være flink, jeg ville aldrig gøre det af egen fri vilje, (så hellere se tv eller være på nettet eller sådan noget   )
Jah.. Har Horze i Roskilde mon det? Og hvornår er det egentlig lige januarudsalget starter i Horze? I de fleste butikker i Århus ved jeg nemlig, at det starter allerede før nytår..  Glædelig bagjul til alle.  /SC.
Jeg kunne bestemt ikke forstille at de har åbent idag, det er jo helligdag. Så tror at du skal vente til i morgen 
Hvad er det, din støtteperson i laboratoriet skal hjælpe dig med? Er det at støtte dig fagligt? Psykisk? Eller at læse og sikre, at du forstår? Eller...? Har du fået hjælp fra jobcentret, som du kunne bruge? Hvis ja, tror jeg da nok, at jeg ville prøve at henvende mig der igen - det må vel være der, du lander igen, hvis det går helt ad h... til på uni? Måske kan de hjælpe dig med, hvad du har krav på? Eller komme med forslag til andre løsninger, du kan bruge? Har du ellers været i kontakt med en patientforening? De plejer at have styr på, hvad man har krav på af hjælpemidler og den slags  Og så tror jeg, at når du er så presset, som du er nu, at det er vigtigt, at du har en støtteperson med til den slags møder. En som også kan fungere lidt som buffer for dig. Jeg ved ikke, om du er urimelig, men når man er så frustreret, som du lyder til at være, kan man nemt komme til at virke urimelig. Du er nok ikke den eneste, der er gået fra det møde med indtryk af, at modparten er urokkelig  Jeg håber, at du finder ud af det. Det lyder som om, det er en rigtig hård studiestart for dig, jeg håber, at det bliver meget lettere hen ad vejen. mvh. tina
Jeg forstår nok heller ikke rigtig hvad der er du klager over, men jeg tror nok jeg ville henvende mig til en studievejleder for at få kompetent hjælp til at finde et studie der måske passede bedre til dig en dit kemi studie åbenbart gør. ikke at jeg er kemi stud, men min opfattelse af kemi er at man skal være rimelig god til at læse, forstå og omsætte information for at kunne gennemføre. hvis dit problem er at du ikke kan forstå det du læser, så er du i min verden funktionel analfabet, og så er et kemi universitets studie nok en meget stor mundfuld. Jeg går bestem ind for at man skal søge den udd. der intresserer een, men man er altså også nødt til at se på sine evner og kompetancer, det er vigtigt at de stemmer overens med virkeligeheden, det kan en støtte person ikke råde bod på.
Er der mulighed for at du selv finder den rette person til opgaven og så beder om et nyt møde. Måske de ser på det med andre øjne hvis du selv har lavet noget af benarbejdet, for sådan som du lige fremstiller det her, kommer du til at lyde krævende. Når det så er sagt så vil jeg give dig ret i at der ikke er meget hjælp at hente på universitetet. Har flere medstuderende, der har brug for ekstra støtte, men som ikke får det.
Jeg er ikke krævende. Det kommer nemt til at fremstå sådan. Jeg er bare dødhamrende frustreret og jeg er sikke på kemi er det rigtige valg. Det er valgt med hjernen - knap så meget med hjertet. Hvis jeg havde valgt at vælge det her med hjertet så havde jeg valgt at læse statskundskab i stedet. Jeg blev bare skræmt væk af antallet af timetal. Det var ganske enkelt for meget. Og studieformen var slet ikke mig. Det var helt klart det mere praktisk orienterede er kemi. Problemet er - nu prøver jeg lige EN gang til: - Jeg har haft en af årsagens dygtigste faglige personer (4. årgang) til at hjælpe mig med at lære og forstå det faglige. Det virkede bare som om hun følte sig meget utilstrækkelig og jeg tog snakken med hende. Jeg bryder mig ikke om at mennesker føler sig meget utilstrækkelige. Det har jeg selv prøvet en gang for meget. Så går laboratoriet EN gang i fisk - jeg mister overblikket og så bliver jeg altså ked af det, fordi jeg oplever angst (og dette er jeg ved at få styr på i samarbejde med en psykiater og nogle meget forstående venner - og det gælder desværre ALLE situationer hvor jeg føler mig meget stærkt presset). Det var så ingenting sammenlignet med forrige kvarter hvor jeg oplevede noget jeg ifølge min stressrådgiver(der hjælper mig med min eksamensangst, karakteriserer som chikane). Problemet er at denne faglige støtte INGEN mulighed har for at hjælep mig med det reelle problem. Jeg har brug for en der kan hjælpe mig med at strukturere, planlægge og hjælpe mig med at udvælge det væsentligste og dermed mindske min stress. Det kan en uden kemividen ikke. Det er meget svært at vurdere vigtigheden af de faglige teksters formål, når man ikke kender faget. Jeg forstår godt det jeg læser. Jeg kommer bare til at stresse helt vildt når jeg ikke forstår. Ergo forstår jeg 1/10. Jeg beder som et møde hvor vi evaluerer. Her er reaktionen følgende: Vi vil KUN støtte dig fagligt. Jeg er der fagligt hvor man forventer det af en 1. års studerende på kemi studiet. Det har alle instruktorer sagt til mig. Ergo er jeg fint med. De vil ikke hjælpe mig med den del der hedder at få struktur og ro på. Jeg forlanger ikke at vedkommende er kemistuderende. Blot at vedkommende har haft noget med kemi at gøre. Det kan både ingeniørerne (kemi og teknoogi), medicinalkemikerne, kemikerne, molekylærbiologerne og molekylærmedicinerne til en vis grad faktisk også. Min nuværende støtte er kun med i laboratoriet. De vil ikke bevillige mig støte til at få dagligdagen til at fungere. Som er det jeg har behov for. Jeg har ALDRIG bedt om det her. Det var et forsøg på at få noget til at fungere at jeg fik støtte med i lab. Men det fungerer ikke. Hun er slet ikke en hjælp. Tværtimod. Men nu ringer jeg til et par navne, og så må jeg se hvordan jeg står i al det her. For jeg aldrig givet udtryk for den hjælp jeg tilbydes. Det er ligesom det der er hele problemet. De tilbyder mig en hjælp, jeg slet ikke har behov for. Det er helt vildt underligt.
Jeg er selv blevet færdig med 5 års kemistudier i sommers, og det har bestemt ikke været en fornøjelse. Jeg er dødmisundelig på alle dem, som elsker deres studier. Det gjorde jeg absolut ikke, og jeg havde nogle helvedes dårlige år. Det første år var fantastisk, det hele var nyt og spændende og jeg fik de bedste venner på studiet. I løbet af få måneder forsvandt mine medstuderende, de flyttede enten over på helt andre studier eller også droppede de ud. Den sidste forsvandt ½ år før vi skulle skrive bachelor, så halvdelen af min uddannelse har jeg været mutters alene, forstået på den måde, at jeg ikke havde nogle venner tilbage. Jeg kunne have brugt en masse tid på at resocialisere mig og lære andre på kurserne at kende, men det var der simpelthen ikke tid til. Jeg arbejdede meget ved siden af studiet for at have råd til hestene, og med bil, hus og kæreste var der ikke den store lyst til at være hele dage på uni for at deltage i ligegyldige sociale arrangementer. Jeg valgte at holde ud og gennemføre min uddannelse på så lav kraft som muligt. Derfor har jeg ikke prangende karakterer på langt de fleste kurser, for de sagde mig bare ikke noget. De få kurser jeg har haft, som fangede min interesse, der har karakteren også været derefter. Så jeg ligger på et middel gennemsnit, men med topkarakterer for projekter, også bachelor og speciale. Jeg har været til alle timer og læst og lavet det jeg skulle, men ikke interesseret mig mere end hvad der skulle til for at jeg kunne bestå eksamen. Jeg er på mange måder ked af, at jeg har spildt nogle år af mit liv på at knokle r*ven ud af bukserne, for selvom jeg har prioriteret studiet lavt, så er det jo ikke ligefrem noget, man kommer sovende til... Min motivation for at holde ud var, at jeg regnede med jeg ville få det liv, jeg drømte om. Nu har jeg et skønt job som jeg er helt vildt glad for, og der begynder så småt at være ro omkring mit liv, så det kan forme sig i en positiv retning. Men det har været hamrende hårdt, og jeg er glad for at jeg fra starten ikke vidste, hvor hårdt det ville blive. Hvad kan du så bruge det til? Tja, måske er det bare rart at høre, at studiet kan være hårdt på mange andre måder og af mange andre årsager, end dem du kæmper med. Hvis du har lysten til at læse og får hjælp til det, så skal du nok komme igennem det. Men et universitetsstudie er forbeholdt de få, og det er bestemt ikke alle og enhver der kan komme igennem.
Jeg er meget enig med MaggieMay. Jeg læser selv på uni, og der var en fra mit hold der fik tildelt en støtte som hjalp hende med at holde styr på noter osv. Men det var ikke mange timer hun havde hende. Universitetet skal ikke hjælpe dig med det sociale - der er bare ikke nogen til at holde en i hånden (for det er der mange der kunne bruge), og helt ærligt er det heller ikke sikkert det ville være optimalt i forhold til ens videre arbejdsliv. På mig lyder det som om at universitetet gør alt hvad de kan og har mulighed for. Så må du prøve at få det til at fungere på en eller anden måde.
også enig med Maggie May og tænker så, hvad du gør når du kommer ud på en rigtig arbejdsplads.. Skal du så også have en ved din side altid, for så tror jeg desværre dine jobmuligheder er meget små..
Det er pisse træls, men man er nogle gange nød til at banke i bordet mange gange før der sker noget ;/ Til jer andre; Jeg kan godt forstå hvor i kommer fra, men det er faktisk den givende uddannelse man er på, der skal sørge for at man kan gennemføre uddannelsen   hvis man kommer med noget som helst form for "handicap" eller diagnose.
at man mener at man partout skal have en universitetsuddannelse hvis ikke man kan klare den på lige fod med alle andre. Unitetet er ikke for alle og enhver. Det har aldrig været meningen at alle skulle det. Når man er ude på den anden side er der ikke noget hjælp at hente. Der vil man som kemiker med rimelig sandsynlighed blive ansvarlig for en eller flere laboranter som man så skal vejlede i hvad de skal foretage sig i laboratoriet, hvis ikke man selv kan overskue laboratoriet så er det altså svært. selvfølgelig skal du da have hjælp til din sygdom. Men jeg kan ikke forstå hvorfor du mener du skal bruge en der kan dit fag. Du skal ikke ret langt ind i studiet før inden andre end du selv forstår hvad det er du foretager dig. Hvis din sygdom gør at du har svært ved det faglige på et niveau hvor du har brug for 1 til 1 undervisning, så er det ikke en universitetsuddannelse betalt af staten du skal have, så må du købe dig til undervisningen selv. Der er så få penge til undervisning på universiteterne. I det laboratorie jeg skriver mit speciale genbruger vi plastik engangssprøjter, det siger vidst det hele. Jeg synes derfor det er urimeligt hvis universitetet skal provide alle mulige mere eller mindre talentfulde studerende med meget specialiserede støttepersoner i mange timer hver dag. Det må trækkes fra et andet budget hvis det skal til. Jeg synes dog stadig ikke at det kan være meningen at du skal have ekstrahjælp til det faglige, så er studiet altså ikke noget for dig. Kemi er svært og langt de fleste af dem der starter når aldrig i mål. Det er ikke et nederlag at give op, det er helt reelt at indse at man måske ikke kunne rumme det en universitetsgrad i kemi indebar.
Jeg svarer ikke alle nu.. Til dem der stiller spørgsmålstegn ved mine to ENESTE krav kan jeg meget kort ridse op hvorfor: 1: Jeg har nogle seriøse ar på sjælen. Dem er jeg ved at lære at tackle, fordi de er et meget stort problem nu. Fordi jeg er blevet svigtet af systemet, af fagfolk og af mange andre så mange gange, at jeg ganske enkelt ikke stoler på ret mange. Jeg har nok oplevet mere psykisk end de fleste på min alder. 2: Ville du kunne hjælpe en tømrer hvis du ikke vidste noget om tømrerarbejde? Man har ikke en chance for at forstå systemet på Science hvis man ikke ved hvordan vi arbejder. Det er meget anderledes end de fleste universiteter. Vi arbejder i kvarterer. Ikke i semestre. Hvis man ikke kender den måde at arbejde på, så er det meget svært at forstå udfordringen ved den? Ville du kunne hjælpe en hørehæmmet hvis du ikke kunne tegnsprog? Det er grunden til jeg er meget specifik omkring hvad jeg ønsker. Man har meget svært ved at forstå hvorfor en AS gør som man gør, når man ikke kender noget til AS? Vedkommende kunne være førsteårsstuderende i min bog. Jeg stiller ingen krav til fagligheden. Og jeg synes den bevilling der i givet fald ligger er RIGELIGT. Det har det været i 4 år, så kan det også blive det nu. Hvis det bliver gjort rigtigt.
Hvor er jeg glad for at alle ikke har denne holdning til hvem der har ret til en universitets uddannelse og hvem ikke skal. Jeg mente selv ikke partout jeg skulle have en universitetsuddannelse, men det var det jeg ønskede og generelt også havde evner til, dog nogle vandskeligheder som ville gøre det hårdt...og det var det også, men hvor jeg elskede det. Jeg vil da sige at jeg har klaret min uddannelse på lige fod med andre, men så måske ikke aligevel....jeg fik nemmelig forlænget tid til skriftlige eksamner da jeg er ordblind og så fik jeg SPS (specialpædagogisk støtte) hvor jeg lånte en computer med diverse programmer og scanner mens jeg læste. Nu er jeg så igang med at blive speciallæge, så tænker min uddannnelse var godt givet ud både for mig selv, men håber da også for andre?! tænker det kan blive svært at finde en der både kan hjælpe dig fagligt men også med det sociale. men måske har jeg misforstået da du i det sidste indlæg skriver du ikke sætter krav til fagligheden hvs støtten. Og fagligt hvis du med det mener hvordan du planlægger og organiserer tænker jeg der er mange med en pædagogisk viden der kan dette, så måske det ville være en mulighed? Har du søgt om SPS? for så burde du have en kontaktperson som står for det på uni. eller?
Med både stresscoach, psykiater og støtteperson synes jeg ikke, at du mangler hjælp og støtte. Jeg er nok også tilbøjelig til at mene, at det er bedre for både dig og uni, hvis du finder noget, du fungerer bedre med end kemistudiet. Mange før dig har været nødt til at fravælge et studie, de i første omgang troede, var det rigtige. Men du kommer ikke til at kunne bruge det til noget, hvis det allerede nu er et problem for dig at få tingene til at fungere. Det bliver ikke bedre, men værre, når du kommer ud på arbejdsmarkedet. Alene specialeskrivning tør jeg slet ikke tænke på, når du allerede har problemer nu. Du spørger, om vi synes, du forlanger for meget. Ja, det tror jeg egentligt, at du gør. Dine forventninger til den støtte, der er mulig på et universitetsstudie er urealistisk høje. Man kan heller ikke støtte sig ud af at mangle benene og ville uddanne sig til berider. Man kan ride (det viser Stinna jo så flot), men man er altså underlagt de begrænsninger, som ens fysiske og i dit tilfælde mentale handicap sætter. Det er træls, men du får virkelig flot støtte fra forskellige fagpersoner, og det skal du nyde og glæde dig over og så finde noget, du kan overskue. Det vil gøre dig mere rolig i din hverdag, og du har tydeligvis ikke brug for noget, der giver uro, stress og er svært at overskue.
Line (Calano):     Jeg er fuldstændig enig. Til trådstarter: Mit råd til dig vil være, at jeg synes du skal forsøge og ændre din tankegang lidt. I stedet for at tænke det hele er så svært for dig og det er systemets skyld osv. Så prøv at start med det gode: Du er blevet optaget på et svært studie, og det er rigtig flot. Husk tilbage på ting du har gjort i dit studie, opgaver osv. som du klarede, også brug det, når du sidder og det hele bare er træls. Tænk positivt. Den onde cirkel med at du ikke kan dit og dat, og vil have sådan og sådan, det får du ikke noget godt ud. Der er MANGE der har svært ved deres studie, og alle er frustreret en gang imellem. Og til sidst vil jeg sige, og det kan godt være det lyder hårdt, men jeg synes du skal overveje, hvad det er du vil med den uddannelse, er det realistisk for dig at komme på arbejdsmarkedet som kemiker?
Nu er jeg blevet forvirret. Jeg forstår ikke, hvad det er, TS skal have hjælp til. På den ene side skriver du, at du har brug for en person, som kan hjælpe dig fagligt. På den anden side skriver du, at det godt kunne være en førsteårsstuderende, og at du er fagligt stærk. Så jeg forstår ikke helt, hvad det er, du skal have hjælp til? Som sagt, så er kemistudiet ALT ANDET END NEMT!! Og der er virkelig ikke meget hjælp at hente!! Så hvis du er frustreret, så har det ikke nødvendigvis noget med din sygdom at gøre. Jeg er uddannet på SDU og har været på kvartalsordningen, og hold op hvor har jeg mange gange følt mig stresset, forvirret, og tabt på gulvet. Der er ingen hjælp at hente nogen steder, og hvis man ikke har forstået tingene, ja, så dumper man altså bare kurset. Det er det, der er forskellen på uni og på alle andre uddannelser - her er det den ultimative form for "ansvar for egen læring". Mange lærere gider ikke svare på spørgsmål, for det står jo i bogen. Og hvis man ikke har forstået det, der står i bogen, så må man jo læse det igen. Jeg har også tit stået i lab. og ikke forstået hvad det var jeg skulle. Jeg kunne jo bare læse vejledningen - men det var den, jeg ikke forstod! Og trods alle de frustrationer, så kom jeg igennem uddannelsen uden at dumpe og jeg blev endda færdig 3 måneder før tid. Det kender jeg ingen andre, som har gjort. Men som sagt, så har det heller ikke altid været særlig sjovt undervejs, og det må man bare tage med. Studiet er drønhårdt, og der skal rigtig meget til, for at komme igennem.
En universitets uddannelse er hård, og da særlig indenfor naturvidenskab. Du skriver selv du havde overvejet statskundskab i stedet for, jeg forstår ikke helt hvad der var galt med denne. På den uddannelse er timetallet langt lavere end hvad jeg kender til fra de naturvidenskabelige.
Vi er flyttet til Vestervig i starten af året, og de har den største landsby kirke i Danmark - og den er rigtig smuk, men vi har endnu ikke set den indefra! Så jeg ville faktisk godt ha' været i kirke i dag, synes det kunne være rigtig hyggeligt og så kunne vi få set den smukke kirke - og Liden Kirsten! Men, vi blev så spurgt om vi kunne passe stalden hvor hestene står fra i går og til i dag, og med stald + julemaden der skal laves m.v. så synes jeg ikke vi kunne nå det, slet ikke fordi gudstjenesten lå kl. 14.30. - Er lidt ærgerlig over det, men skidt, så ser vi da bare om vi kan nå det til næste år i stedet for  Ville egentligt gerne gå mere i kirke end jeg gør, - kan ikke huske hvornår jeg sidst har været der   Ikke fordi jeg er over-fanatisk-religiøs eller noget, egentligt blot fordi jeg synes kirken er et hyggeligt sted at sidde og tænke lidt over tingene, hvis I kan følge mig - ved det ikke, der er bare noget specielt over en kirke. Men synes trodsalt det er hyggeligere med hestene her på juleaftensdag, end kirken 
Jeg går, som regel, også i kirke juleaftens dag - og så tit som jeg ellers kan komme til det/har brug for det... I år var første gang jeg ikke tog med...vi har en meget lille kirke som allerede er fyldt op en time inden gudstjenesten og jeg kan simpelthen ikke overskue alle de mennesker...jeg tager ned og besøger vores dejlige præst en anden dag her i julen 
nej så fine steder kommer jeg ikke   har ikke betalt medlemsskab siden dagen efter jeg fyldte 18 og aktivt valgte at melde mig ud. Så jeg gør som en anden bruger, kommer der kun når det er nødvendigt iform af begravlese, konfirmation, bryllup eller dåb. Af respekt for de mennesker der invitere mig.
Den tradition. Og nu, hvor jeg har min egen familie (og jeg er areligiøs), gør vi det heller ikke. Nu har jeg haft en del om kunst i mit liv- herunder kirkekunst og kirkearkitektur, så jeg har været i mange kirker. (Og gik engang til gudstjeneste, da glasvinduerne så så pæne ud- udefra, men kirken var ikke offentlig tilgængelig ellers). Da min søn skulle gå til de obligate 6 gudstjenester ifb. med konfirmation, gik jeg med,da jeg alligevel kørte ham. Så lærte JEG forløbet, og en del salmer (jeg holder meget af at synge), så var det ikke så skrupkedeligt, som jeg syntes, det var. (Jeg fravlgte selv konfirmationen). Men en gang om året- så ville jeg hellere vælge Påskesøndag (eller Pinsesøndag). I stedet for at stå i kø for noget, der for mig er tom tradition.
var i kirke kl 16.30 i går, det er smadder hyggeligt, så vi kommer år efter år, jeg elsker de gamle kendte salmer, kirken er fyldt til bristepunktet og stort set alle synger med højt og klart. Jule evangeliet fører mig tilbage til barndommen   en dejlig tid. Vores præst er forholdsvis ung og hendes prædiken juleaften har endnu aldrig været kedelig, i år fortalte hun i store træk historien om Ronja røverdatter. Inden vi tager afsted sætter jeg anden i ovnen, ved ankomst til kirken er der stadig lidt dagslys, men når vi kommer ud igen er der mørkt og alle julelysene både på kirkegården og rundt om i folks vinduer kommer helt til sin ret, det er så flot og hyggeligt. Når vi kommer hjem og træder ind af døren dufter her af andesteg og så er det for mig JUL !!
Præsten er helt klart en af årsagerne til jeg kommer i vores kirke Jeg er som udgangspunkt altid i kirke juleaften. Kirken er vores lille landsbykirke i byen, hvor jeg bor og er opvokset. Jeg er konfirmeret af præsten, min søn er døbt af præsten, min søster er gift og hendes børn er døbt af præsten. Alt i alt en præst vi har delt mange glæder med og har gode relationer til. Han er en præst der lever i nuet. OG så er det samtidig en præst der formår at lave en prædiken til noget genkendeligt. Altså i forhold til hvor vi er i verden i dag kontra biblen. Vores kirke var fyldt og med ekstra stole ved alle stolerækker. Der var snak og godt humør, så præsten måtte "rømme sig" førend der blev ro og organisten kunne gå i gang  Årets prædiken var præget af et ordsprog fra Albert Einstein Dette set i relation til biblen, at der juleaften blev holdt mandtal og at Jesus blev født udenfor "nummer" (hvis man kan sige det sådan) Det var en nærværende prædiken, der blev indledt med at sige til de kære børn der var med i kirke at det nu ville blive 10 kedelige minutter for dem, men at vi bagefter skulle synge igen   Det fik en af børnene til at udbryde "jeg vil hjem" til stor morskab for kirken. Jeg syntes det er fedt at komme i en kirke, hvor latter og hverdag er naturligt for vores præst og at han ikke er så højtidlig, så det gør ondt i en vis legemsdel. Glæder mig til næste gang jeg skal høre hans prædiken omend der jo er et års tid til igen 
Ja da, men kun fordi jeg får penge for det.......gnæk gnæk. Er kirkesanger. Nej, det er drøn hyggeligt! Vi holder åbent hus for gamle og nye kirkesangere på pulpituret med portvin og slik. Så skråler vi salmer til den store guldmedalje. Fik den sødeste kommentar i år fra en kunde." I har virkelig skabt julestemning hos mig." Og tja.... man kan jo ikke helt komme udenom, hvorfor vi egentlig fejre julen, så er kirken da meget naturlig at gå i. Bliver man nogensinde træt af at høre om håbets fødsel.
ja jeg er i kirke jule aften også selvom jeg er den eneste i familien som skulle have lyst. er jeg dog ikke min mor har arbejdet ved´kirken i 15 år og for første gang prøvede jeg i år følges med hende til kirke. jeg elsker komme i kirke juleaften for præsten er ham som har konfirmeret mig mine søstre, viet begge søstre samt døbt min ældste niece samt da min kæreste døde havde jeg det ønske at det var "min# præst som skulle begrave ham selvom dte var ved en helt anden kirke end den han hører til. Så er heller ikke specielt kristen eller troende men i kirke skal jeg k´juleaften.
ja jeg er i kirke jule aften også selvom jeg er den eneste i familien som skulle have lyst. er jeg dog ikke min mor har arbejdet ved´kirken i 15 år og for første gang prøvede jeg i år følges med hende til kirke. jeg elsker komme i kirke juleaften for præsten er ham som har konfirmeret mig mine søstre, viet begge søstre samt døbt min ældste niece samt da min kæreste døde havde jeg det ønske at det var "min# præst som skulle begrave ham selvom dte var ved en helt anden kirke end den han hører til. Så er heller ikke specielt kristen eller troende men i kirke skal jeg k´juleaften.
Jeg går også i kirke juleaftensdag. Men jeg kommer der såmænd også mange andre gange i løbet af året - og ikke kun til bryllupper, konfirmationer o.l. Jovist jeg er da troende, på min egen måde, men en kirke udgyder sådan en skønherlig ro som jeg indimellem synes jeg trænger til. 
Hvad siger I til den her artikel? Og billederne?? "I reining har de ikke piruetter, men til gengæld har de spins. Vi har researchet os frem til at en reining hest skal kunne vende for vægten af tøjlen mod sin hals, men det må være sådan en tommelfingerregel for amatører, for de professionelle foretrækker at trække i den ene stangtøjle - gerne så hesten bøjer mulen rundt til rytterens støvlesnude, og så får de hesten til at kante sig meget hurtigt rundt på en meget lille cirkel. Ligesom i dressurpiruetterne må hesten gerne være voldsomt på forparten under hele øvelsen."
Ja, det er vel ikke noget nyt at der er brodne kar i alle former for hestesports. Men en rigtig reining rytter ville aldrig lave spin på den måde - ligesom en rigtig springrytter aldrig ville barre sin hest. Desuden lyder den beskrivelse som en flexing eller måske et one-rein-stop end et spin. Jeg ville stadig hellere være reining hest end dressurhest 
rideretninger kan desværre slippe afsted med at mishandle en hest som reglerne er i dag - for kun det der umiddelbart ses bedømmes  Det er rigtigt ærgerligt at reglerne pt er sådan at man næsten kun som ekvipage kan vinde højere klasser ved at gå til yderligheder med sin stakkels hest - der dermed bare reduceres til en sportsrekvisit - og at folk med respekt for sig selv og deres dyr dermed ofte afholder sig helt fra at konkurrere 
dette indslag har været diskuteret mange gange så lad os lade den ligge! alle ride arter har nogle uheldige episoder imellem og vi kan aldrig gøre alle lige glade!
De artikler fra Epona har været under heftig debat tidligere på året, så jeg syntes du skal finde den gamle tråd under western ryttersnak. Der er ingen grund til at gentage det hele igen. Jeg rider selv reining og lige som dressur heste skal en reining hest gøres blød og smidig for at kunne lave øvelserne. Der vil altid være ryttere der er hårdere end andre og man kan fra nu af og i alt evig hed diskutere deres metoder.
Jeg synes da det er yderst fornuftigt at diskutere deres metoder - til hudløshed og så lige lidt mere.. Ellers får det vel bare lov til at fortsætte i stilhed.. Det der er blevet filmet er dynt alvorligt og jo næppe et enkeltstående tilfælde, hvor Epona liiiige tilfældigvis stod ved siden af.. Epona er jo nok i første omgang taget derud fordi de havde en fornemmelse af at der var noget at komme efter - og MAND fik de ret!!   Når alt kommer til alt så tror jeg faktisk at Epona havde været glade hvis det de var kommet hjem med var en oplevelse af tilfredse heste der blev behandlet med respekt.. Det var jo så bare ikke tilfældet.. Jeg forstår ikke at man som westernrytter eller rytter i det hele taget ikke er i stand til at skelne.. Det er ikke Epona der giver hverken western eller dressursporten et dårligt ry.. Det er de latterlige ryttere der burde have haft en cykel i stedet for en hest der sørger for det.. Epona står bare som formidler af mishandlingen så den når ud til os, der ikke så det..
Hvad eller hvordan siger en tiger? En løve brøler, men en tiger?
en tiger den brøler vel også? 
Det gør den nemlig lige præcis ikke. På engelsk kalder man det chuff. Det kan høres her:
Hvis det er den lyd jeg tror det er kalder man det vist bare pruster. Men er slet ikke sikker 
Er der nogen der kender til et godt feriested hvor man kan få sine heste hen imens man er på ferie? 
Som en hundepension? Eller på ferie sammen med hesten?
...som i at, jeg aflevere den og de passer den imod betaling 
Jeg tror godt du evt kan lave en ferie aftale med stald tougård viborg ( kan googles)
Der er også   dem kan jeg kun anbefale, er kommet meget der nede med mine heste til svømning      Hilsen Annette
Det er nogle rigtig fine forslag   Dog syns jeg ikast er lidt lang væk ( ca 1½ times kørsel ) men mon der findes nogen tættere på østjylland? 
Jeg har hørt MEGET godt om et "svømmested" som skulle ligge lige syd for Århus...kan desværre ikke huske hvad det hedder lige nu men skal nok undersøge det...ellers er der måske andre som kan huske hvad stedet hedder?
Det hedder Egely og ligger i århus Syd - man kan få uge eller månedsophold, med svømning og løbebånd osv. Her er deres hjemme side, og link med priser: MVh charlotte
Præcis! det var lige det sted jeg mente...jeg har ikke selv været der men har KUN hørt gode ting om stedet...
I øvrigt: uden at det skal lyde forkert, så kunne jeg også godt bruge en, der kunne have hjulpet mig med det, TS beder om: "Jeg har brug for en der kan hjælpe mig med at strukturere, planlægge og hjælpe mig med at udvælge det væsentligste og dermed mindske min stress. Det kan en uden kemividen ikke. Det er meget svært at vurdere vigtigheden af de faglige teksters formål, når man ikke kender faget." Jeg kender flere som med vilje dumper kurser første gang, for så forstår de meget bedre, hvad lærer vil have, når først man har været til eksamen. Så kan de gå op og få 12 til reeksamen, fordi de ved, hvad de skal fokusere på/hvordan de skal tilgå stoffet.
desværre nogengange stor forskel på, hvad vi som mennesker har evner til eller kan magte...og så det vi drømmer om Det kan da være skide svært at indse at man .. af den ene eller den anden grund...ikke egner sig til den uddannelse, som man drømmer om. Det være sig kemi, statskundskab eller noget helt tredje. Men i det lange løb tror jeg bare, at man gør sig selv en STOR tjeneste ved at indse sine begrænsninger.. det bliver man jo IKKE et dårligere menenske af.. Men jeg tror bare at man får et lykkeligere liv, hvis man formår at finde ud af, hvad det er man er GOD til og så forfølge det. Studier er svære, javist.. og unitet's studier er pisse hårde og på dén måde er de ikke for alle og enhver, for man skal ha støbningen til det. Det betyder jo IKKE at man er dum, uintelligent eller noget som helst, hvis man ikke har det.... Måske er man bare intelligent på en anden måde i et andet miljø. Som laborant gennem mange år ville jeg meget nødigt arbejde for en kemiker som ikke kunne ha det store forkromede overblik i de pressede situationer som meget tit opstår ude i rigtigheden's verden... Jeg synes det er synd at du skal bruge en masse tid og energi på måske at få endnu flere nederlag end du allerede HAR haft... At forvente systemet skal betale for at guide dig igennem en uddannelse, som de ligeledes betaler for... det er nok lige at stramme den. Jeg synes vi skal huske at vi i forvejen er VILDT priviligerede at vi både for betalt vores uddannelser OG får Su under vejs. Der findes altså steder i verden hvor man skal betale for hele lortet selv og så er uni lige pludselig SLET ikke for alle og enhver! Hvis du er glad for det praktiske lab arbejde og måske vil ha nemmere ved at klare det selv på et lavere niveau, hvad så med laborant uddannelsen ? det er væsentlig nemmere overskueligt og vil måske give dig lidt mere ro på til at takle resten af de ting, du bøvler med. Som Kran-Ole sagde til GummiTarzan, da de sad oppe i Kranen... " Vi har allesammen noget vi er gode til.. Kunsten er at finde ud af, hvad det er... " Gå nu ud og find det, som du er god til og som du kan løse selv... det er alligevel meget mere tilfredsstillende for dig i længden og jeg tror du har brug for sejre. Go vind
Jeg læste sammen med en på første år, som droppede ud fordi hun ganske simpelt synes det var for svært. Hun læste i stedet til laborant, kom ret nemt igennem uddannelsen, og hun har fået et job på en stor og fin medicinalvirksomhed. Og hun elsker det! Hun var vildt glad for uddannelsen, og hun følte sig "god" derude, og havde en fordel i at have været på uni, fordi hun fik merit for nogle fag. Hun er virkelig glad for sit job, og ikke mindst at hun valgte noget "nemmere", for så slap hun for alt det sure, som jeg har været igennem. Der er ingen grund til at give sig selv større udfordringer, end hvad man er i stand til.
Jeg vil gerne sige, at angående det sociale er du altså ikke den eneste! Rigtig mange, inklusiv mig selv, føler sig utroligt ensomme på deres studier. Og jeg lider altså ikke af nogen psykisk sygdom (ikke af hvad jeg ved). Tror bare ikke folk kan lide mig.. Men nu til sagen   min kæreste er cutter, har borderline, er depressiv, har en alvorlig hudlidelse, og generelt har han nogle alvorlige ar på sjælen.. Hans liv roder egentlig, også fordi hans mor ikke længere har råd til at blive boende, så nu flytter hun + min kærestes bror ind i min kærestes 1 værelses lejlighed på 34 m2. Så ikke engang hjemme kan han slappe af. Det er svært for ham med både det sociale og det faglige, men han får altså ikke alt muligt støtte.. Efter at have læst dit imdlæg fortalte jeg ham, at det åbenbart var muligt at få støtte (som du gjorde). Jeg håbede han ville overveje det, da det er en stor hjælp tror jeg, men som han sagde, så hjælper det ikke noget at man skal have støtte til det faglige, for hvad så når man skal ud i det virkelige liv bagefter? Skal der også stå en støtteperson ved siden af dig, når du er kemiker og skal lave ting i laboratoriet? Og jeg tror altså han har en meget god pointe, desværre  Universitetet er utrolig hårdt, det skriver jeg gerne under på! Og det er selvom jeg kom ind på drømmestudiet, man får virkelig sin tvivl om, om man kan klare det, selvom man da egentlig var den bedste i klassen i gymnasiet. Så selv for "en som mig", der plejede at være super stærk faglig, men bare ikke er god socialt, kan uni være en meget stor mundfuld. Der ER bare ikke meget hjælp, man bliver ikke længere holdt i hånden. Især på mit studie er der rigtig meget udenadslære og også selvstudie, der står ikke engang en forelæser og hjælper ved fx dissektion. Det er meget anderledes end gymnasiet. Min pointe er: hvis du skal have en støtteperson til det sociale + faglige + organisation, hvordan vil du så gøre efter uni, når du skal arbejde? Det er entanke fra min kæreste, han er overbevist om, at han er nødt til at klare det selv, ellers kan han ikke vide om han kan klare det hele efter uni. Forresten, så læser han statskundskab   er det ikke det, du hellere vil? Jeg forstår ikke hvorfor du valgte kemi, hvis du hellere vil læse statskundskab! Det er da VIRKELIG en dårlig idé! Det bliver meget slemt at klarer sig igennem noget, hvor hjertet ikke er med. Jeg ville aldrig kunne klare et så hårdt studie som mit, hvis jeg ikke konstant mindede mig selv om, hvad der ventede i den anden ende. Vi kører også med blokke (som du kalder kvartaler), så vi har 3 måneder til at lære mange forskellige fag, hvor det meste er udenadslære, selvstudie og pisse svært. Hvor der venter en masse eksamener uden hjælpemidler. Jeg havde aldrig i mit liv troet det ville blive så hårdt, jeg har allerede dumpet et fag (kemi, for at det ikke skal være løgn. Dog kan jeg trøste mig med, at der var 1/4 der heller ikke bestod. Det siger lidt om niveauet). Så jeg VED hvordan det er at gå på et hårdt studie, og man SKAL fanme have hjertet med sig, ellers bliver det ulideligt hårdt! Og når du har problemer og sygdomme i forvejen, så bliver det altså ikke nemmere.. Jeg synes du skal skifte til statskundskab. Men lige meget hvad du vælger, skal du have held og lykke herfra  Og jeg tror desværre du kræver for meget. Ikke at du ikke fortjener det, men uni kan bare ikke de ting. Her skal man desværre bare kæmpe sig igennem selv..
Hold da op.... Jeg er helt målløs. Al den støtte du får, og så himler du stadg op? Kære ven, jeg blev diagnosticeret med AS i 2003, i middel/svær grad. Der fik jeg også at vide at ih, uh, og åh, du er såååå handicappet. Nu skal vi hhjælpe dig, og søg forresten førtidspension nu du er i gang. Det tog mig meget lang tid at fordøje. Jeg opgav mit universitetsstudie samtidigt (Hvilket jeg i dag er glad for, det var helt forkert) og satte mig hjemme ved mine forældre. Det tog et stykke tid, men så fandt jeg den der... "Fandme nej. Jeg skal fandme vise dem". I dag har jeg fuldført en uddannelse UDEN HJÆLP, selvom jeg har mange store og dybe ar på sjælen, og det til tider var en kamp. Men hver gang jeg regagerede "voldsomt", noterede jeg mig det og prøvede at lære af det. Det tager TID TID TID, og kræver alt af dig. Der vil være mange mange dårlige dage, men det går altid fremad. For du KAN. Du har hjælp, og så må du finde ud af hvordan du bedst bruger den hjælp. Du er ikke dum! Tværtimod er du noget ret intilligent, så udnyt at du har hjælp og brug hende dér, hvor hun er en hjælp for dig, og arbejd på resten selv. For i virkeligheden er den bedste hjælp, du har, dig selv. Lige pludselig kan alle andre være væk, og hvad så? Nej, du skal stole på DIG SELV og holde op med at fokusere på "ar på sjælen", "svigt" og hvad du ellers stiller op som forsvar for at handle som du gør. Du er voksen, og burde takke din Gud hver morgen for at du har hjælp. Ja, det kan være svært at vænne sig til den tankegang nu hvor du har vænnet dig til at have støtte på alle leder og kanter, men du ER voksen og skal sørge for dig selv. Alt starter i dig selv, ikke i andre. Hilsen Lene
Nu ved jeg ikke om TS læser på SDU, men jeg er ret overbevist om at de andre unier stadig er på semesterordninger. På SDU betyder kvartalsordningen at man har 3 kurser i 7 uger, og så skal man til eksamen i de tre kurser. Det er virkelig, virkelig hård kost! Anyways, så kan jeg bare ikke lade være med at kommentere på Sophie »Whisper« 's kommentar om, at et kursus hvor 1/4 dumper siger noget om, at det virkelig var et svært kursus. På min uddannelse har vi efter hver eksamen kunnet se statistik over hver eksamen, og jeg har godt nok aldrig oplevet et kursus, hvor   1/4 var dumpet til eksamen... De eneste kurser, hvor dumpeprocenten har været så lav, har været kurser som blev evalueret på anden vis, f.eks. med en projektopgave el.lign. Men til reelle eksamener har dumpeprocenten altid været på min. 40 %. En enkelt gang har den været på 60%, hvor gennemsnittet også lå under bestået, og hvor der ud af 141 elever ikke var nogen, der havde fået 12. Jeg har selv undervist på et kursus hvor 80% af studerende på en bestemt studieretning dumpede... Eftersigende havde eksamen ikke været svær, nærmere tvært imod, og min ærlige mening er, at en stor del af de studerende ikke hørte til på et universitet. Hvis man efter et par grundige forklaringer ikke kan forstå tingene, ikke kan slå op i en bog og læse om det, og ikke kan forstå opgaven når den bliver løst og forklaret, tja, så hører man altså ikke til på uni. Problemet på en del af disse uddannelser er nok også, at man bare skal have bestået en studentereksamen el.lign. for at blive optaget. Det gør, at de fleste kan få adgang, selvom de måske hverken har evner eller motivation til at tage sådan en uddannelse. Deraf kan dumpeprocenten blive temmelig høj.
Randi: der kører stadig kvartalsordning på KU-Life, mens resten af KU ( ) kører på semestre. Men du har helt ret i at der findes højere dumpeprocenter - jeg læste på DTU en overgang, og der dumpede over 50% i Matematik og Kemi på første år. Og det er helt sikkert et problem, på mange af de naturvidenskabelige uddannelser, at der er fri adgang for alle med en studentereksamen. Det har de prøvet at dæmme op for på DTU, ved at kræve at man har et gennemsnit på min. 7 i Mat, Fysik og Kemi. Det har de dog droppet igen mener jeg, for at få flere ind 
Jamen så må du da meget undskylde, at jeg kun er førtste års studerende og derfor ikke ved, at 25% er ganske lidt   når man kommer fra gymnasiet og fik 12 i samtlige eksamener, så er det et MEGET stort slag i maven, at dumpe noget! Især når det virker som om alle andre på studiet bestod (ihvertfald dem jeg snakkede med). Dog fik jeg at vide, at der sidste år var 40 % der dumpede kemi, måske er der blevet gjort noget ved det for os.. Men jeg håber VIRKELIG ikke du antyder, at jeg ikke duer til uni og ikke er motiveret! Jeg er fanme motiveret, jeg VIL det her studie og sidder og læser ALT, tager noter, kommer til forelæsninger, og synes det er spændende! Kemi er bare min svaghed, grundet adskillige, ukompetente lærere og oplevelser i gymnasiet. Jeg håber virkelig ikke du antydede, at jeg ikke er god nok til uni, for det ved jeg, at jeg er. Angående kvartaler, så gik jeg bare ud fra det var det samme som vores blokke (da de jo også er 'kvarte'). Den tager jeg gerne på min kappe, det var jeg ikke klar over 
Nu bliver jeg helt forvirret ang. blokke og kvartaler: der menes vel det samme? min veninde der læser på KU-Life har blokke, og det svarer til ca. 7 uger som Randi beskriver. Men Sophie, du siger blokke er 3 mdr, det svarer jo til et semester?
Sophie - Jeg tror nu ikke, at hun anklagede dig for ikke at være motiveret eller egnet. Tror bare det var hendes generelle opfattelse, som underviser.
Sophie »Whisper«: hvor i alverden læser du nogen kritik af dig, dine evner el.lign. i mit indlæg? Jeg skriver, at 25 % dumpede bestemt ikke er meget i forhold til det studium, jeg har læst. Det har da ikke noget med dig at gøre?!!
Jeg synes 25% lyder af meget ihvertfald i forhold til mit (også naturvidenskabelige) studium. Her bliver kursus/fagene dog også holdt i streng kontrol mht. dumpeprocent og eksamensform. Dvs. hvis et fag har for høj dumpeprocent, så bliver det lavet om så vidt muligt.
Kom til at tænke på, om du har overvejet at skifte til Kemi på AAU i stedet for. Så vil du ikke længere stå alene, men være en del af en gruppe og på den måde har du nogen der kan hjælpe. Det er ikke fordi det er nemmere at gå på AAU, men det kunne måske være en fordel med denne lidt anderledes arbejdsmåde   Desuden plejer de at gøre meget for at hjælpe de studerene.
forstå at du er frustreret.... Men er du sikker på, at du har ret til at en støtte ud over det faglige? Jeg tænker, at det måske er det faglige der skal være i fokus på uni, og netop derfor, og på netop dit studie, vægtes det sociale ikke så højt at der tildeles støtte til det... Når nu du fagligt fungerer rigtig godt....
Jeg forlader denne debat. Den har som sædvanlig udviklet sig til at man dømmer folk. Og jeg har IKKE problemer fagligt. Tværrtimod. Farvel
Kiggede videre og fandt ud af at det hedder at de stønner 
Pruster? Det giver god mening. Mange tak:-)
sige, at når man har en stønner i røret, så kan man ikke vide sig sikker på at det ikke er en tiger???? 
Hvis du hører stønnen tror jeg mere det er din kæreste der er glad for at høre din stemme hehe 
Kellogs Frosties smager GRRRRRREEEEAT!
Fandt lige det her: Jeg vil nu nødig have en kæreste, der knurrer og snerrer, men han må da gerne både stønne og brøle 
En knurrende kæreste kan nu være meget dejlig, så der er jeg ikke enig!  Ej, for at være seriøs, så tror jeg altså også godt de kan brøle   ikke sådan et rigtig løve-brøl, men de kan vel noget i den retning.. De er jo begge kattedyr 
, lidt som dens mindre (men domesticerede) familiemedlemmer og søde piger?
Jeg har faktisk hørt en tiger spinde - det er en FANTASTISK lyd!!
Om en tiger kan forveskles med en stønner skal jeg ikke kunne sige, men det er faktisk sket at et par ringede efter politiet fordi der var en i haven der lå og stønnede (på den perverse måde, ikke jeg-er-kommet-til-skade måde) Det tog noget tid for politiet men de fandt ud af at det var et pindsvin  Så hvis du har en stønner i tlf kan det vel være et menneske (mest sandsynligt da de andre nok ikke kan ringe på tlf), et pindsvin eller en tiger...
I de bøger, af Gerrald Durrell, jeg har læst, står der at tigere snøfter og pruster
Jeg er ikke så megt inde i tigerlyde, da jeg ikke møder dem ret tit, men pindsvinelyden kender jeg godt.   Og ja, de larmer faktisk en HEL del når de arbejder på at øge bestanden, *GG*..  Men ligefrem at ringe til politiet?? Aarrrhhhh, så skulle man næsten iføres en "dummehat" for ikke lige at tjekke bare en LILLE smule før man får ordensmagten til at spilde tid på sådan noget.  Men jo, det lyder vældig sjovt med pindsvin, og man er på ingen måde i tvivl om hvad de lige præcis er i gang med, med de lyde, de laver.  Mvh.
Ja ... Det kan vel være lettere overvældende, at få så meget piG på een gang. - Støj må forventes. Tigere aner jeg ikke hvad siger, og jeg håber heller aldrig jeg kommer tæt nok på én, til at finde ud af det.
gozone det var i USA 
Og et pindsvin.
Det ser rigtig fint ud med Egely, har dog ikke behov for svømning / træning da der er tale om 2 stk hvor af den ene ikke bliver brugt pt og den anden bare er en hygge pony...de skal blot "bare" have mulighed for fold hver dag samt foder og strøelse 
Min hest er opstaldet på Egely, skriv pb hvis du har spørgsmål om stedet! 
Ja, så forstår jeg ikke helt du synes det var et problem din hjælper ikke var med fagligt   Hvis dennes opgave var af social og ikke faglig karakter. Du spørger om vi synes du er urimelig, og så smutter du når nogle rent faktisk synes du er det. Hvorfor så oprette indlægget?
Rasmus-modsat: måske har jeg bare læst dit indlæg forkert. Jeg syntes bare du skrev noget i retning af, at alle os der dumpede, det var bare fordi vi havde klaret gymnasiet og vi slet ikke var klar til uni. Men efter at have nærlst dit indlæg kan jeg godt se, at du skrev "bestået" gymnasiet - og det er jo noget andet. Mit studie kræver et snit på 10,3 så der kan man bare ikke bestå gym. Jeg læste vidst ikke dit indlæg ordentligt  Angående det med blokke, så er 3 måneder da ikke et semester? Et semester er et halvt år. En blok, som vi har, er et kvart år (ja jeg skrev 3 måneder, men det er da også cirka-cirka. Vi havde første blok fra september til første uge i november, hvor anden blok så startede. Vi har ikke læseferie, men vi har en uges fri efter hver eksamensuge. (det skal lige siges vi også skal i skole i eksamensugerne, så den kan heller ikke bruges som læseferie). Gik bare ud fra at kvartaler og blokke var det samme 
Woaw - her er en som gør, hvad alle skriger på at folk med særlige behov skal gøre - forsøger at tage en uddannelse og så får hun bare hældt i hovedet. Det kan man dælme ikek være bekendt. Er der andre end en enkelt i denne tråd, der ved noget om autisme? Og så er asbergers jo tit bedre stillet end hvis man har f.eks. infantil autisme. HorsemanshipFan - jeg ved ikke hvilken form for autisme du har. Men du skal kontakte autismeforeningen og få noget hjælp af dem til at sikre dig den hjælp du har brug for på uni. Man kan ikke regne med at UNI ved særlig meget om, hvad du har brug for hjælp til - fordi SELVFØLGELIG har du brug for hjælp til at takle det sociale liv jf. din diagnose. Du skal IKKE stå med den alene - så ryger du ind i et nederslag (og det har du ikke brug for) og Uni skal have nogle autismefagpersoner til at hjælpe dem med at hjælpe dig. De ved sandsynligvis INTET om mennesker med autisme og som du også selv skriver, så kan det give nogle helt håbløse konflikter  Så kontakt autismeforeningen for jeg synes jeg læser ud af det du skriver, som er lidt svært at få til at give mening, at du er noget stresset og presset lige nu - du siger bare til, hvis jeg er gal på den  Held og lykke med det - du er SÅ SEEEEEJ at du giver dig i kast med uni 
Aaaarh, Søs, klap lige hesten. Der er da ikke ret mange, om nogen, her, der har været andet end støttende omkring TS. Man er bare nødt til at være realistisk, og hvis stresscoach, psykiater og støtteperson ikke er nok, er det måske bare tid at overveje sin situation. Det handler altså ikke om hverken at dømme eller noget som helst andet. Men om at TS beder om vores input mht. sin situation. Det får hun, og generelt har der da været en yderst fin tone her. Og ja, jeg personligt ved da i hvert fald nok om autisme til at udtale mig, som jeg har gjort her. Man behøver ikke selv at være autist for at kende til problemet. Jeg ved også en hel masse om at måtte erkende begrænsninger og leve med dem, selvom det er træls og gør, at man må tage alt op til revision. Ikke bare en gang. Det er ingen dans på roser, men det har vi vel heller ikke fået lovning på, at det skulle være. Man kan sagtens få noget godt ud af det alligevel, det handler om at lære sine begrænsninger at kende, acceptere dem, og så ellers leve sit liv indenfor de rammer, men uden at tænke for meget på dem. Hvis man hele tiden presses ud over grænserne, vil man hele tiden blive konfronteret med dem, og det er altså ikke særligt positivt for livskvaliteten!
Sophie: Vores semestre kører i 12 uger, fra september til starten af december   Som jeg har forstået det, er der to blokke i samme periode for jer? Søs: jeg må give Haffen helt ret - vi har altså holdt en god og kontruktiv tone, og alle har forsøgt at komme med nogle forslag og råd! Det er ikke altid synd for nogen...
Hvis man ved så meget om autisme, Haffen - så ved man også hvor lidt folk ved om det generelt, og hvor galt det kan gå, når man ikke har kendskab til mennesker med autisme. Og det behøver det på ingen måde, hvis der er mennesker inde over som ved noget om autisme, og dem er der stadig ikke mange af. Selvfølgelig kan det da lade sig gøre, men det kræver den rigtig hjælp - hvilket ikke nødvendigvis er meget hjælp, blot den rigtige. BigWhopper: hvor skriver jeg det er synd for nogen?
I øvrigt har samfundet I DEN grad brug for de gode hoveder der sidder på mange med ASF og som kan se nogle vinkler som vi andre ikke kan få øje på. Jeg nævner i flæng: Microsoft, FB, Skype m.m. Så mon ikke vi overlever at betale til, at folk skal have en hånd med det sociale?
Søs - Jeg tillader mig at gå ud fra, at psykiateren måske ved lidt om autisme? Det er ud fra, at TS allerede får en hel del støtte, at jeg udtaler mig, som jeg gør. Det er ikke alt, der er muligt. Og selv noget af det, der er muligt, er måske ikke ønskeligt, hvis det betyder, at man som TS skal være så stresset og ulykkelig. Det er min mening om det ud fra egne og andres erfaringer. Du er velkommen til at være uenig, men lad venligst være med at konkludere, at jeg ved mindre, fordi jeg er uenig med dig. 
Jeg har ikke nævnt penge med et ord, og det er der heller ikke ret mange andre i tråden her, der har, Søs. Har du overhovedet læst, hvad der er skrevet? Det handler ikke om penge eller ej. Det handler om at finde frem til det, der er bedst for TS. Det bad hun om vores input på, og det har hun fået. Hvad hun så vælger at bruge de input til - eller ej - det er jo helt hendes afgørelse. Ingen af os andre kan fuldt ud sætte os i hendes sted, det kan kun hun selv vide. Men måske er der lidt stof til eftertanke hist og pist i tråden her, og så har den tjent sit formål. Lad nu for alt i verden være med at ødelægge denne tråd, så den ender i samme mudderkast som FP-trådene. Det havde vi faktisk fuldstændigt undgået indtil nu, Søs.
jeg tror du misforstår mig. Jeg synes det er ALLETIDERS at ordblinde, døve etc som har det faglige niveau til at klare en unitetsuddannelse kan få hjælp til deres problemer således at de kan slippe igennem. Jeg har selv haft stor glæde af at læse sammen med en ordblind som også havde diverse bøger som lydbøger og en time ekstra til skriftlig eksamen. Det jeg forstår at TS vil her er at have hjælp til at forstå det faglige. Og der står jeg af. Hvis man mangler sine ben skal man jo selvfølgelig have hjælp til at blive transporteret rundt i sin kørestol, men man skal da ikke have en ansat af unitetet til at lære en at løse differentialligninger. tilsvarende skal døve da have tolke med til forelæsning etc. Men jeg mener at hvis man har problemer med at følge med, så må man selv betale for sin lektiehjælp ligesom alle andre må.
har også kvartal struktur, for det er der, at jeg læser på 2. år   Og jeg har også timer på LIFE, da der ligger nogle gode kemifag derude (bla. medicinal kemi og analytisk kemi). Nu er Science og LIFE også blevet slået sammen  Til trådstarter:  Jeg tager virkelig hatten af for dig, at du tager på uni efter store udfordringer på den psyksike front. Uni er virkelig hårdt, og der er ikke så meget hjælp at hente. Det kan virke skide uretfærdigt, men i det samfund, som vi har i dag, er vi nødt til at gøre meget selv. Det er vores ansvar, at vi kan overskue vores hjælp og bruge de vejledere, som der bliver stillet til rådighed. Jeg kan på en måde sætte mig ind i, hvordan du har det, men som jeg læser dine indlæg virker du stresset, reseveret og ude af balance. Jeg kan læse, at du har støttepersoner. Du har snakket situationen helt igennem med dem? Måske er vejen frem, at du tager studiet på halvtid i en periode, og vender dig til det samt arbejder med dig selv. Det er altid hårdt at begynde på noget nyt - det har jeg også kunne se på de andre kemistuderende fra min årgang. Jeg startede selv efter en voldsom omgang stress/udmattelsesdepression, så jeg kan max arbejde 30 timer om ugen, hvilket er ufatteligt lidt på kemistudiet. Jeg er heldigvis udstyret med en god hjerne, som ikke nåede at blive ødelagt af stress, så får stadig gode karakterer, selvom jeg ikke knokler så meget som de andre. Min pointe er, at jeg simpelthen har lært at prioritere og ikke stresse over ting, som jeg ikke kan nå. Mange af de andre studerende er lidt chokerede over min måde at læse på, men den passer mig. Om den så passer arbejdsmarkedet - det må vi se til den tid. Jeg lever bare med mit "handicap" - jeg bliver super let stresset og deprimeret, men hvis jeg konstant arbejder med mig selv og danner nye hjernebaner, så klarer jeg mig. Jeg har nu haft det godt i 6 mdr uden medicin og 1½ år ialt har jeg haft det godt - før det var det 8 år ud og ind af depression og stress. Jeg kan ikke sidestille min situation med din, men jeg prøver bare at fortælle, at der er mange måder at studere på. Jeg har bla. fået helt styr på alle mine kurser på bacheloren og kandidanten, så jeg behøver slet ikke stresse over, hvilke fag, som jeg skal tilmelde mig på sis. Det går helt automatisk - jeg ser bare på mit skema. Det er blevet lavet i samarbejde med studievejledningen (som er nemme at snakke med) og i samråd med professorer, ældre studerende og studieansvarlige på hhv. bachelorudd. og kandidatudd. Alle deadlines skrives ind lang tid før - mine eksamer for april er allerede skrevet ind - og hvis jeg havde eksamener i blok 4 var de også skrevet ind (men der skal jeg udelukkende stå i lab  ). I den perfekte verden, ville du kunne få en god støtte i laboratoriet, men det er der nok desværre ikke resurcer nok til (jeg forstår dog ikke, hvorfor du kan få en medicinstuderende men ikke en kemistuderende - det lyder underligt - der er da langt fra medicin til kemi (min fætter læste til læge og jeg læste kemi, og han fattede intet af mit, og jeg fattede intet af hans   !). Jeg får min støtte i lab af de laboranter/professorer/ældre studerende, som der er der - men vigtigst af alt - min labpartner, som læser kemi sammen med mig. Det er skide svært med det sociale (jeg har det meget svært med andre, men det er blevet lettere, da jeg presser mig selv en gang i mellem, og andre gange tillader jeg mig at være huleboer), men jeg er bange for, at det er noget, som man må arbejde med. Jeg håber, at du finder ud af det - for kemistudiet er jo virkelig spændende, selvom det kan være ret krævende (men hvilke studier er ikke det). Pøj pøj og god jul. /Trine
omkring de kvartaler, så har vi 4 kvartaler på et år, som fx i skoleåret 2011/2012 er således: Blok 1: start september til start november Blok 2: Midt november til slut januar Blok 3: start februar til midt april Blok 4: slut april til slut juni Der er indlagt mellemuger til reeksamener = fri  Jeg synes, at det fungerer fint, men det er en smule stressende, hvis man er lidt lang tid om at lære, som jeg er. Tilgengæld er jeg glad for, at det max er to eksamener pr. kvartal.
Jeg tror, at nøglen til det her er at sige: Hvad kan jeg få - og hvordan kan jeg så arbejde med det? Man kan jo kræve alt det man vil, men hvad nytter det, hvis ingen reagerer på det  Du bliver nødt til at finde ud af, hvilken støtte, du kan få på dit studie. Hvad kravene er på dit studie. Og om du kan gennemføre studiet på de præmisser. Som en er inde på, kan det fx være, du skal have færre timer (altså ½tidsstudie), eller måske en mindre krævende udgave af det, ex laborant - eller måske noget helt andet. I hvert fald tror jeg, at du bliver nødt til at tilpasse dig de muligheder, universitetet giver dig. Hvis du har været omkring diverse studierådgivninger derude, og er sikker på, at du har fået, hvad de vil give dig, nytter det jo ikke noget at sidde og tænke på, hvad du gerne vil have. Du har det, de giver dig, og så må du forholde dig til det. Det er det bedste råd, jeg kan give. Mht. det sociale så er det nok noget, du selv kommer til at tage dig af. Det har meldingen i hvert fald været på vores studie - det første semester har vi en tutor, som vi evt. kan gå til og MÅSKE få hjælp, men ellers er du på egen hånd her. Social støtte er der ikke så meget af. I øvrigt, jeg kan godt forstå, at de fleste i tråden opfatter dig som krævende. Sådan fremstår du faktisk også, hvis man læser dit første indlæg. Nu har jeg læst andre indlæg af dig, og står selv i systemet, så jeg vælger at læse det, som at du har formuleret dig lidt uheldigt. Det er faktisk meget normalt, at folk med psykiske sygdomme kan have brug for hjælp af en person med FAGLIG indsigt til at strukturere, udvælge og eksamensforberedelse. For hvor slemt det end er for almindelige studerende, er det rigtig tit så meget værre for folk med forskellige psykiske diagnoser. Ting, som nævnes i den forbindelse er bl.a. stress, det konkurrenceprægede miljø og de hyppige prøver og eksamener. Det er svært for alm. studerende, men mange gange helt umuligt for folk med bestemte diagnoser. Det er et miljø, som du sagtens kan styre udenom i dit liv på arbejdsmarkedet, og kan på ingen måde sammenlignes med alm. 8-16 job. Jo, der er sikkert arbejdspladser med samme konkurrencemiljø og konstante "tests", men det er ikke det typiske. Således kan du ofte nemt fungere på arbejdsmarkedet, selvom studiet er svært - og det er dermed ikke spildt at uddanne disse mennesker. En sidste bemærkning, TS, du skriver, at de ikke kan finde en støtte, som både har indsigt i din diagnose og i det faglige. Nu har du prøvet en person med indsigt i diagnosen, men ikke det faglige. Hvad med at prøve en, der har indsigt i det faglige, men måske ikke diagnosen? Man ved jo ikke, om det kan lykkes før man har prøvet det.
Trine-Pingvin: Tak for uddybelsen om kvartaler vs blokke, så var det det samme 
Til alle, der mener jeg bare er smuttet: Jeg har valgt at forlade debatten fordi den som sædvanlig bliver halvt mudderkastning og derfor er jeg med på sidelinjen men deltagger ikke i debatten. Jeg er at fange på privatbesked hvis nogen har noget KONSTRUKTIVT at sige udover jeg måske kræver for meget. Det er jeg godt selv klar over at jeg måske gør, men KONSTRUKTIVE svar i stedet for bare at fortælle mig jeg skal finde noget andet at læse. For jeg har bestemt mig. Det er her jeg hører til. Nu har jeg kun spurgt om de specifikke forhodl omkring støtte, men jeg kan oplyse at jeg læser på 2/3 tid efter jeg fik mine dispensationer igennem. Det er nemlig ikke nemt at få dispensationer. Og det skal jeg have til ALT. Og jeg søger ikke MERE støtte, jeg søger den RIGTIGE støtte. 1-2 timer om ugen er RIGELIGT såfremt støtten er skruet rigtigt sammen. Det ved jeg. Men bare at smide en gang @!#$ i hovedet på mig om jeg skal tage mig sammen. Det bliver det altså ikke bedre af. Så de svar vælger jeg ikke at kommentere. Det har jeg fået at vide så tit. Og det virker altså ikke. HN har det med at dømme folk. Ikke se på mennesket bag. Over and out.
åh gud jeg tror jeg har fået en af de der berømte "giv-mig-dit-kontonummer,-og-jeg- lover-dig-guld-og-grønne-skove- mail. andre der har fået ligende mail?
Se altid på den mail den er sendt fra, den er næppe fra en Exim mail (banken eksisterer dog).
Se altid på den mail den er sendt fra, den er næppe fra en Exim mail (banken eksisterer dog).
havde næsten regnet ud at det var fup og fidus, i det jeg læste overskiften, men i og med det var på min firmamail, og jeg har kontak til folk i blandt andet Kina og Indien, blev jeg jo pænt skuffet da jeg så læste mailen   . Det skulle nu være mærkeligt hvis der sad en i kina og havde samme navn som mig. jeg har en kusine i kina, som har samme mellemnavn som mig, men hun så nu ganske levende ud sidst jeg så hende 
Kære HN. Rigtig glædelig Jul til Jer allesammen. Jeg er kommet i den situation at jeg skal flytte stald. Den stald hvor jeg skal flytte fra er ejet af super søde mennesker (det er lidt sørgeligt jeg skal flytte med nødvendigt) og jeg vil gerne give dem en lækker kurv (som jeg selv laver) som Tak for de mange gode år i stalden. Men damen har diabetes og jeg vil derfor gerne tænke lidt over hvad jeg lige kommer i kurven af lækre ting. Har i nogle gode forslag af lækre ting. Jeg tænker selv en god flaske rødvin, lidt lækkert slik, lidt økologisk syltetøj, evt. en julekaffe og måske en jule te, chokolade og slik, måske lidt nødder og tørret frugt, men hvad kan man komme i af lækre ting til en diabetiker??? Håber I kan hjælpe mig. På forhånd manne Manne Tak for Jeres svar Mange juleknus fra Jette
Bage et lækkert brød, købe nogle oste og noget lækkert pate? Lidt picnic inspireret måske. Iøvrigt findes der en del marmelade til diabetikere, søstrene grenes har faktisk en som min lillesøster køber til sin diabetikersvigermor.
Ved ikke om nedenstående kan bruges til noget, besøg af diabetiker? Jeg husker jeg engang har hørt et interview af en diabetiker, som der var lavet særlig sund dessert til ifm en middag han var til - han valgte at spise chokoladekagen som alle andre gæster - og regulerede så insulinindtag - manden var ekstrem sportsudøver dvs 3-dobbelt ironman og ekstremløb i ørken og minusgrader. Hvis det stadig er svært at lave en kurv, så kan en blomst og et gavekort til selv at købe en kurv eller anden shopping måske gøre glæde...
Har lige lavet julekurv til min kærestes farmor, der er diabetiker. Bagte sukkerfri småkager, lavede konfekt af sukkerfri marcipan og 86% chokolade og toppede op med noget julete og kaffe. Mht. sukkerfri godter kan du kigge på denne hjemmeside  Afhængig af kurvens størrelse kan du jo også finde nogle små blomster (kaktus evt), en håndcreme, en lille tegneserie, et par skægge strikvanter eller et pænt tørklæde eller... Det er heldigvis kun fantasien der sætter grænser  Line
Det hjælper også at kende personerne, når man skal fylde en kurv. Jeg lavede en til min mor og hendes mand, som er diabetiker (men klarer at styre det via maden) til deres sølvbryllup. Den indeholdt: - klips til at sætte planter fast på pinde - billeder af børnebørn med mormor og morfar - light rød sodavand - light sprite - En pakke virkelig lækre mandler med mørk chokoladeovertræk - Et glas æble-vanilje marmelade Kurven kostede (inkl. kurv) max. 200 kroner - men reaktionen fra modtagerne var med en del flere grin, end da de modtog et gavekort fra mine søskende på 3000 kroner til et fint slotsophold. Indholdet af kurven havde SLET ikke givet mening for andre end lige præcis de to  Jeg ville ikke give noget, der var alt for pumpet med sukker og alkohol til en diabetiker. Med mindre man ved, at lige præcis en bestemt ting er noget, som diabetikeren indtager  mvh. tina
... finde på at fylde kurven delvist med "ikke spiselige" ting. F.eks. nogle lækre cremer til hænder og fødder, et pænt tørklæde, en spændende te, kaffe og ja - hvadsomhelst, afhængig af modtagerens interesse. Er de f.eks. haveinteresserede kan du lægge en "gør det selv buket" i = et par poser blomsterfrø og måske et par havehandsker. Er det en der strikker, vil en kurv lækkert uldgarn være rart - og måske en strikkeopskrift på et fedt tørklæde/sokker/smart hue... ER det en læsehest, kunne der snige sig en bog med i kurven. Vil det passe ind i deres hjem, så smid en flot fotoramme med et sjovt billede af dig og hesten med (og nej, jeg forventer ikke at de har billeder af dig stående på hylden, men de kan bruge rammen til et billede af barnebarnet eller egne heste - det sjove er en måde at give en pæn ramme) Kender du deres smag i film, er det nemt at finde gode film til få penge - det behøver jo ikke være de nyeste, bare genren er den rette!
Jeg er selv type 1-diabetiker, og jeg ville blive rigtig ked af at modtage en kurv med "sukkerfrie" fødevarer. Jeg rører ikke sukkerfri mad, bortset fra sodavand, af flere gode grunde. Dels er produkterne ofte pumpet med tilsætningsstoffer, dels er de pumpet med fedt, og dels får jeg helvedes ondt i maven af at spise den slags. Samtidig sparer man ofte ikke særlig meget på sukkerkontoen - og så kan det jo være lige meget. Hvad mange ikke ved er, at alm. blødt brød, groft som hvidt, indeholder ca. 50 g. sukker pr. 100 g. brød - det samme gør kager! Forskellen er så, at det grove brød optages langsomt pga. kostfibrene, det hvide brød optages meget hurtigt, og kagen optages ofte i en mellemtings-hastighed pga. det høje fedtindhold. Så for mig som type 1-diabetiker gør det ingen forskel om jeg æder et stykke fed kage eller et stykke brød - jeg skal stadig tage den samme mængde insulin. Hvis det er en type 2-diabetiker, så er det en lidt anden snak. De skal helst helt undgå sukker og fedt, og her skal altså helst ret sunde alternativer på banen. Tørret frugt er ikke et godt alternativ; der er en meget høj sukkermængde, til gengæld ingen fedt. Pointen er, at det har rigtig meget at sige om man er type 1- eller type 2-diabetiker, og så har det også rigtig meget at sige, hvordan man tager sig af sin diabetes. Nogen type 2-ere kan spise som de vil, hvis bare de løber en tur om dagen. Andre skal holde sig fra alt hvad der hedder sukker og fedt. For type 1-erne er det det samme, jeg personligt spiser som jeg har lyst og tager min insulin derefter, men der er mange som lever efter en snor og nærmest spiser det samme hver dag. Så det er altså ikke den nemmeste opgave.... Jeg ville købe en "neutral" kurv, dvs. med fødevarer som ikke er diabetes-relaterede, men som heller ikke er trælse ting at få, hvis man helst kun spiser sukkerfrit eller super sundt. En god flaske rødvin, kaffe, the, måske nogle italienske specialiteter, f.eks. kvalitetspasta, pesto, marinerede hvidløg, olivenolie, særlig salt/krydderi, pistacienødder og måske en lille buket blomster i hjørnet af kurven. Så er du i hvert fald sikker på ikke at støde nogen på hverken den ene eller den anden måde. Og så sker der altså ikke noget ved at købe et par poser/plader af noget mørk, lækker chokolade, man kan få det der mørke chokolade med sjove ting i (f.eks. chili) de fleste steder, og det går både til diabetikere og ikke-diabetikere (man anbefaler mørk chokolade af god kvalitet til diabetikere fremfor "sukkerfrie" produkter). Som sagt, så ville jeg selv blive rigtig ked af at få en kurv med en masse "sukkerfri" varer, for jeg ville være nødt til at smide det hele direkte i skraldespanden. Selvom det er tanken der tæller kan du jo ligeså godt købe nogle ting, som helt sikkert falder i god jord. Lad os høre hvad du kom frem til, og ikke mindst hvordan det blev modtaget 
Jeg synes nu ikke der er nogle er dømmer dig, men du beder om råd til at få mere hjælp - og det er nok her vi er mange der står af. lad mig prøve at forklare dig hvad jeg mener: 1.- du har psykolog, stresscoach, samt støtte til studiet 2.- du læser på 2/3 del tid, dvl at du har 1/3 del længerer tid til dig studie en andre. 3.- du er får den faglige støtte som universitetet mener du er beritiget til. det er meget hjælp - hvis du ikke kan gennemføre med alt den hjælp så er det nok fordi det er for svært for dig, og det bedste ville vel være at finde et studie der passer bedre. hvis du ikke mener at studiet er for svært til dig, så benyt de fine tilbud som universitetet og staten har givet dig - og ja det må du så undskylde at jeg skriver, stop klynkeriet og brug dine recurcer på at gennemføre studiet Jeg skal være den første til at ønske at alle både med og uden handicap kan få en ønskeudd, men nogle gange er man altså nødt til at være realistisk. det kan godt være at en blind vil være pilot, men det er bare ikke muligt, en mand uden ben vil løbe 100 meter løb men det er bare ikke muligt dit handicap er psykisk og kan ikke ses, men du er lige så handicappet eller så lidt handicappet som den blinde eller manden uden ben og må vælge udd. samt livsbane efter dit handicap. det er selvfølgelig ærgeligt som jeg læse det du skriver, så har du svært ved at forstå det du læser, at strukturerer og organiserer dig samt få dit sociale liv til at fungerer. Det synes jeg er rigtig synd, men jeg må så samtidig sige at så tro jeg også det er en fejl at vælge et universitetsstudie der er bygget meget selvstændigt op. hvis du gerne vil arbejde med kemi, så stil lidt laverer og find en udd. hvord du skal lære mindre gennem bøger, mere gennem praktisk arbejde, hvor der er underviserse der kan strukturere dit studie (som i folkeskolen og gym) samt må du nok selv finde en person der kan hjælpe dig med at skabe kontakter
Nu håber jeg at jeg har forstået det. Prøver i hvertfald lige igen   Du får på nuværende tidspunkt støtte, men det er ikke den rigtige, er det korrekt? Du kan nøjes med støtte et par timer om ugen hvis det altså er den rigtige person, er det korrekt? Hvis universitetet ikke magter at finde den rigtige person, synes jeg du selv skal gøre et forsøg. Sæt postere op som alle andre der mangler tutorer. Måske vil universitetet betale når du har fundet den rigtige og måske vil de ikke. Hvis de ikke vil betale, kunne det så ikke tænkes, at du selv kunne betale?
så må du undskylde, jeg har nok bare misforstået   det sker af og til 
Når overskriften er "er jeg urimelig?" så må man også forvente at nogen siger "ja, det er du". Jeg synes at Jette-Stald Møllegården har en rigtig god pointe, nemlig at vi alle har begrænsninger. Personligt har jeg type 1-diabetes, hvilket også sætter begrænsninger for, hvilke jobs jeg kan få og dermed også hvilke uddannelser, jeg kan tage. F.eks. kan jeg ikke blive uddannet i militæret, politibetjent, lastbilchauffør, buschauffør, pilot, eller noget som helst andet hvor et muligt insulinchok kan bringe andre menneskers liv i fare. Som studerende har jeg haft mulighed for at søge om ekstra tid til eksamener for at have tid til at holde styr på blodsukker, få spist osv. Denne mulighed har jeg valgt fra, da jeg gerne ville tage min uddannelse på lige fod med alle andre. Omend jeg var nødt til at rende på toilet og tjekke op på tingene lidt oftere end andre, så synes jeg ikke det var noget, der skulle gøres et større nummer ud af. Man kan jo heller ikke søge om ekstra tid hvis man får dårlig mave til eksamen eller har nervøs blære så man skal tisse hele tiden..... Så jeg har taget min uddannelse på lige vilkår som alle andre, og det er jeg idag rigtig glad for og rigtig stolt af. Der er nemlig mange der går ud fra, at jeg har haft ekstra tid, og "så er det jo nemt nok at bestå". Pointen er, at uanset hvem man er, så har man begrænsninger. Og en universitetsuddannelse er nok det, der sætter grænsen for de fleste, i forhold til mange andre uddannelser. Det kræver en stor interesse, en kæmpe arbejdsindsats, og ikke mindst modet til at holde ud når det hele går i den forkerte retning. 5 års uddannelse er rigtig lang tid, og der er jo rigtig mange raske mennesker som ikke kan klare sådan en uddannelse! Typisk fordi studiet ikke lige var dem, eller fordi de simpelthen ikke havde den faglige styrke. Der er mange ting der skal gå op i en højere enhed for at "overleve" studiet, og der har TS ikke ligefrem vinden i ryggen. Jeg ved ikke om det gælder for TS, men jeg møder rigtig mange som har en holdning om, at "jeg er fagligt stærk/klog, så derfor skal jeg på universitetet!". De mest intelligente mennesker, jeg kender, har alt andet end en universitetsuddannelse. Rent faktisk er jeg overrasket over, hvor mange - i min verden - uintelligente mennesker der kommer igennem uni. Men de kommer igennem hvis de virkelig brænder for deres fag, og desuden har viljen til at fortsætte selvom de møder modgang. Det er i mine øjne meget vigtigere, end hvad ens gennemsnit fra gymnasiet er og om man selv synes, man er vældig dygtig til alt muligt. Jeg tror, at der for mange er meget prestige i at kunne sige, at man har en universitetsuddannelse. Jeg møder i hvert fald en del anerkendelse, når jeg fortæller at jeg er cand.scient. Folk falder dog hurtigt ned igen når jeg fortæller at jeg for det meste ikke kunne lide studiet og at jeg ikke har lyst til at arbejde med kemi. Men jeg er så nok også en af de få som blev tilbudt en ph.d., men takkede nej. Den slags er der jo også prestige i blandt universitetsuddannede, og nogen gange kan man næsten tænke, om det ikke handler om andet end hvad man kan fortælle til familiefrokosten.... Jeg valgte at følge mit hjerte mht. job, og pt. sidder jeg i mit drømmejob. Jeg er ansat som webkoordinator på uni, dvs. jeg retter hjemmeside, skriver tekster mv. Det har absolut intet med kemi at gøre. Til gengæld havde jeg nogle relevante studiejobs, som nu gør, at jeg er havnet i dette job. Hvis jeg havde kunnet vælge uddannelse idag, havde jeg valgt noget indenfor kommunikation, måske journalistik. Jeg er bare heldig, at jeg fandt et job som matcher den interesse. "vejen formes, mens vi går" - jeg tror bare det er vigtigt, at man holder øjnene åbne overfor, hvornår man står ved en skillevej.
TS, jeg bliver ærligt talt lidt småknotten, når jeg får skudt i skoene, at jeg dømmer dig og smider med mudder, fordi jeg (og andre) foreslår, at du finder et studie, der passer bedre til det, du kan. Du beder om input. Dem får du. Hvis du ikke vil have input, der siger noget andet, end du vil høre, så skal du ikke spørge på et offentligt debatforum. Jeg har også en hel masse ting, jeg gerne vil i mit liv. En masse steder jeg føler, at jeg hører til og passer godt ind. Men det kan altså bare ikke lade sig gøre pga. forskellige begrænsninger. Bare ærgerligt, træls, trist, men så må man, som det så barsk hedder på engelsk: Deal with it. Livet bliver også godt uden, men det kræver, at man vælger aktivt at se det sådan i stedet for at ærgre sig over det, man ikke kan. Det er en daglig kamp, men den kan vindes. Dag for dag. Fortsæt på studiet, hvis det er det, du vil. Men ja, du spørger, om du forventer for meget og stiller urimelige krav, og det gør du. Nu vil du nok opfatte det her som et "du skal bare tage dig sammen!"-indlæg. Det er det ikke. Men ja, du SKAL tage dig sammen, hvis du vil fortsætte på et så svært studie. Hver eneste dag skal du tage dig sammen, det skal alle på de studier. Det er svært, men det er nødvendigt, hvis det er det, du virkelig ønsker. Du får i høj grad hjælp til det, som dækker dit handicap. Andre studerende går også ned med depressioner og meget andet, fordi det er knaldhamrende hårdt at være studerende på så krævende studier. Det er dit valg. Fair nok, flot, men så stå ved det, accepter, at det er hårdt, og at det kræver alt og mere, end du føler dig i stand til. Men det er det valg, du har truffet. Kan du ikke gøre den indsats og tage det ansvar for dit liv og dit valg, ja, så mener jeg stadig, at du skal satse på en mindre krævende uddannelse. For det kræver den, også af folk uden handicaps.
der bare blev sur over ikke at få de svar hun forventede.. ET DEBATforum er simpelthen ikke det rigtige sted at spørge hvis ikke man er klar på ikke bare at få svar men også at skabe en debat.. At beskylde folk for mudderkastning er noget af det nemmeste - man kan bare trække sig tilbage og sidde og blive pigesur.. Jeg håber ikke det er en taktik TS anvender i øvrigt for så kan jeg da godt forstå at det sociale er vanskeligt.. Opbakning er ikke noget man har krav på, det er noget man kan få hvis folk er enige - og herinde er der tilsyneladende en del der ikke er enige med dig i dine krav og forlangener..
Jeg har valgt at trække mig fra denne debat af EN årsag: Jeg accepterer jeres holdning til jeg er urimelig, men jeres indstilling er at jeg skal vælge noget andet end universitetet og det har jeg ikke tænkt mig. Kemi er mit fag. Sådan er det. End of story. Jeg har ikke tænkt mig at give op. Jeg vil bare gerne have noget støtte der FUNGERER. Jeg kan faktisk klare mig med meget mindre end jeg har været tilbudt under forudsætning af at det jeg har fungerer. Og eftersm jeres dom koneskvent er: Find dig en anden udannelse, et andet sted at være og noget mindre krævende at lave og jeg ikke har planer om det sådan lige foreløbig, så nej - så har jeg ikke tænkt mig at bidrage mere til denne tråd. For janteloven hersker i Danmark og åbenbart også på HN. Tak til de konstruktive råd der er konmmet. Resten, ja det læser jeg henover.
Nu synes jeg du bliver stædig.. Som et godt eksempel, som er blevet nævnt tidligere, så tænk på den blinde mand, som ville være pilot. Og det er bare HANS fag, og intet andet duer, og puha øv på de folk der sødt prøver at fortælle ham, at han nok vil have mere held med noget andet! Jeg synes du skal droppe stædigheden og se på dine andre muligheder. Vi alle har et drømmestudie, men man før ikke af at prøve noget andet, som man måske vil have lettere ved! Min kærestes drøm var at blive psykiater og hjælpe unge, der havde det svært. Desværre kom han ikke igennem på hverken snit eller kvote 2. Han kom ind på sit 2. valg, Statskundskab, og var ret skuffet for det var jo slet ikke det han ville! Men ved du hvad, nu er han super glad for sit studie, synes det er sindssygt spændende, og han har endda sagt, at han ikke engang vil prøve at søge ind på medicin igen til næste år - så man kan altså godt blive overrasket!  Jeg forstår ikke hvorfor du ikke prøver at give dig i kast med noget andet - hvad med det, dit hjerte ville? Hvorfor ikke bare følge det? Det er simpelthen den dummeste beslutning, at vælge med hovedet. Se dog selv hvordan det er gået?
Er blevet brugt i ufattelig mange sammenhænge men jeg må sige at i denne her sammenhæng er det så langt ude at jeg ikke ved om jeg skal grine eller græde. Det har intet med Janteloven at gøre - men så igen. Hvis det hjælper dig at tro det er den der spiller ind så værsågod. For at svare på dit oprindelige spørgsmål. Ja, jeg synes du lyder urimelig (og urealistisk og temmelig dumstædig)
Ak - enig med Maggiemay og Sophie. Jeg er selv modstander af enhver form for jantelov, men dette har INTET med det at gøre? Vi er flere i denne tråd der selv læser på uni?? Nå, men jeg aner stadig ikke hvad din pointe var med denne tråd. Og alle har holdt en god tone, og tænk der er faktisk kommet mange gode forslag til hvad du kan gøre - ikke bare drop ud.
Gætter på NLD? Har du snakket med DUKH? Prøv at finde dem på google. Det er handicaprådgivning. Keep fighting!
Glædelig jul til alle Jeg var til noget jule-halløj igår, sammen med små 70 mennesker, hvor flertallet kendte jeg absolut ikke. Men pludselig kommer der en mand hen til mig, gi'r hånd og siger: " Du ser så sød ud, lille skat" Hold da op hvor blev jeg glad  Jeg sagde tak til ham, men er det det rette svar når man får et uventet kompliment?
Uhh det er kun dig, der kan vide, om det er det rette svar - altså om det føles rigtigt, når du har sagt det.  -Om du er tilfreds eller om du mangler at sige noget for at blive tilfreds. Jeg kan lide at sige: "Tak, det er jeg glad for at høre." Derved har jeg udtrykt min taknemmelighed fra et dybt sted, hvor jeg giver mig hen og tager imod. Det glæder mig for dig, at kommentaren til dig fra det fremmede menneske gjorde dig godt. Det er ofte det, man ikke forventer, der giver den dybeste glæde.
... er altid dejlige at få. Og efter min mening er den rette respons noget med at stort smil og "Tak" 
Jeg fik også et som gjorde mig virkelig godt forleden. Jeg er social og sundhedshjælper, helt ny uddannet og meget grøn. Jeg har så fået et vikariat på et center, som jeg faktisk ikke er specielt glad for. Det er dog personalet og problemer med fordelingen i arbejdet, som gør mig utilfreds. I en temmelig stresset aftenvagt, hvor jeg er springer (dvs. at jeg arbejder i flere afdelinger på samme tid) kommer jeg ind til en herre, som jeg skal ligge i seng. Han sidder på sengen og siger hverken bu eller bæ, da jeg glad kommer ind. Han kigger så lidt på mig og siger "Hvem er det nu du er?" og jeg svarer "Jamen, det er da mig Nathja!" hvorefter han bryder ud i et kæmpe smil og siger "Neeej, er det dig?" og trækker mig ind til sig og giver mig et kæææææmpe kram! Jeg blev simpelthen så rørt, og sagde "tusind tak, det var lige præcis hvad jeg havde brug for! Nu har du reddet min dag. Tak!" Det er bare skønt at få komplimenter.. 
Personligt synes jeg det er skønt at få et kompliment, men jeg har en kollega som synes det er klamt. Men jeg forstår slet ikke hvad der skulle være klamt i et "hvor er du smuk idag", "hvor er du sjov", "hvor er du sød". Har haft mange diskussioner med hende hvorvidt det er klamt eller ej.
bare at sige tak, så ville det være rart.... Jeg tror at "tak" er nok, når man modtager en kompliment.... Men det føles bare sådan lidt tamt, synes jeg... Men det er i hvert fald bedre end mine modsvar der ofte er noget, der toner komplimenten ned på et niveau hvor jeg kan håndtere den....  Med mindre det er en kompliment der totalt overrumpler mig.... Når det sker, så står jeg vist bare og glor uforstående og se dum ud.... Jeg øver mig i at være bevidst om ikke at tone det ned, og så bare sige pænt tak... Men det kræver altså lidt øvelse....
Jeg siger altid tak  Fortæller også gerne at det gør mig glad. Selv gør jeg mig umage med at give komplimenter, når jeg får en positiv tanke og det her hjulpet mig til at blive bedre til at modtage dem uden at blive genert. Det gør også MIG gladere at glæde andre, ved at fortælle dem når jeg syntes at de er gode/dygtige/flotte, eller bare har nogle fede sko 
Jeg er selv ret god til at give komplimenter til andre og er heldigvis også selv blevet god til at modtage dem. Da jeg var yngre blev jeg meget genert og forsøgte at afvise komplimenterne indtil en aften, hvor jeg var på arbejde ( arbejdede på diskotek ) Her var der en fyr, som gav mig et rigtigt sødt kompliment, ikke påtrængene eller scoreagtigt, bare sådan helt oprigtigt og pænt. Jeg forsøgte at undslå mig, hvorved han tog mig i hænderne kiggede mig i øjnene og sagde " bare sig tak, du fornærmer mig, når du prøver at undvige, som om min mening ikke tæller". DEN tænkte jeg over i lang tid, og fyren havde jo ret   . Siden da har jeg kigget afsenderen i øjnene og sagt "tusind tak, det var dejligt at høre", eller "tak fordi du lagde mærke til det", eller moget lignende. Alle mennesker burde øve sig i at give og modtage komplimenter, for det ER da dejligt at blive set af andre, og det må da styrke anhver persons selvværd og selvtillid at få at vide, at man gør noget godt, siger noget godt, eller pynter på verden.
Hej alle sammen!!:) jeg kunne godt tinke mig at vide hvordan man laver en anonnce i marked om part søning på en pony. Håber i kan hjælpe Hilsen Atrid
du søger først efter en pony og de krav du har til den, så dukker der nogen ponier op der matcher så øverst oppe står der med blå skrift gem ønskesøgning. og så kan annoncen laves efterfølgende.. 
tak men er ikke intreseret i hingsten dsv kan bedst lide spring men ellers tak 
Problemet er, jeg og min bedste ven havde aftalt at give hinanden julegaver, men det blev først efter jul pga. penge.  Han skal konfimeres her i år, og jeg er 17(snart 18) men vi ER bedstevenner trods aldren.    Vi laver alt sammen, spiser i byen, shopper og er ude ved hesten   Men nu hvor han fik alt i julegave, skal jeg have købt en gave til ham imorgen /overmorgen , så det HASTER 
Kan du ikke købe nogle hesteting til ham når det nu er jeres fælles interesse? Ved ikke lige hvad loftet er på men da må kunne findes noget 
Det kan jeg desværre ikke, da hans pony døde i oktober i år 
ja så kan jeg godt se det ikke rigtig går. Hvad med at tage ham med ud og spise eller i bio hvor du betaler? Har lige fået et løfte om betalt mad af min bedste veninde 
Problemet er bare jeg gerne vil give ham noget, som han kan bruge og vil ikke give ham noget der er for dyr trods alt han skal konfirmeres næste år 
Du kender ham og ved ikke hvad du skal give ham, det er endnu sværere for os som ikke kender ham  Kan du ikke fortælle lidt overordnet og så sætte en max. pris?
Har han andre interesser end hesten? Kan han lide smykker? Hvad er hans musiksmag? Hvad griner i af eller hvad laver i når i er sammen? Mere...
Jeg har engang lavet en voodoo-dukke af mig selv til en ekskæreste, så kunne han stikke nåle i mig hvis han blev sur på mig  Det er da personligt, min ex blev ret glad for sin, han har den stadig   
HAHAHA, det var da den længst ude gaveide jeg nogensinde har hørt om!!       Og så til en eks, så han kunne stikke nåle i   Super totalt cool dukke der! mvh. tina
Er bare slet ikke inde i det, med hestepas og regler, så nu spørger jeg altså... Skal der hentes medicinsider hjem til blåt pas..? Tænker på at der jo er sider til medicinsk kontrol(doping),vaccinationer mod influenza, andre vaccinationer og sundhedskontrol... Er det nok..?
... allerede er medicinsider i passet - ja, så skal de bestilles snarest muligt (eller, det skulle de sådan set allerede have været). Der skal være 56 sider i dit pas, uanset farven. Er der ikke det, så må du have opdateret i en fart. Hilsen Sif
Findes der andre steder end her og hestegalleri hvor man kan søge efter part heste?
DBA (den bå avis)
Har du hængt "ansøgninger" op på opslagstavlen, i alle rideklubber, gårde, supermarkeder i området ? Det er også en mulighed.
Komplimenter er generelt en god ting, og jeg giver dem selv, når lejligheden byder sig. MEN jeg må nok sige, at hvis en fremmed kommer hen til mig og siger "Du ser så sød ud, lille skat", ville jeg nok mest have lyst til at stikke vedkommende en lige højre. Du er en voksen kvinde, der 1) bedømmes på dit udseende 2) bliver nedladende tiltalt med "lille skat"???
Hej folkens  Er der nogen som kan svare mig på, hvad AM pension er?  Jeg ved selvfølgelig godt det må være en form for pensionsopsparing, men er det noget man SKAL betale til? Eller kan man fravælge det?
Står for Arbejdsmarkedspension og er ikke noget du kan fravælge. Alle der har et job skal betale AM-bidrag, og pengene dækker de udgifter staten har på arbejdsmarkedsområdet, eks. udgifter til dagpenge, orlov, efteruddannelse m.v.
Tak for svaret  AM-bidrag ved jeg godt hvad er, og at det er noget alle betaler. Men jeg havde nu troet, at når nu AM pensionen går ind på min pensionsopsparing, at det kunne fravælges...
Tak   Det var lige sådan en side jeg ledte efter!
Nøøøj hvor er jeg dårlig til at få taget mig sammen, til at træffe en endelig beslutning om der skal sælges, aflives en plag, eller de begge skal beholdes  Mange ting er ændret siden jeg købte mine plage, og set i fornuftens lys, så bør én "ryge" til fordel for en ridehest, og var man rigtig fornuftig så røg begge plage  Men jeg kan simpelthen ikke få overtalt mig selv til at lave den åndsvage annonce! En aften fik jeg endelig lavet en salgsannonce, som jeg bittert fortrød dagen efter da jeg kom ud i stalden og kiggede dem dybt i øjnene, så den blev slettet. Hjemme igen, efter en samtale med manden og overmandet af fornuft, lavede jeg en annonce igen. Den holdte nogle dage, men til sidst kunne jeg ikke bære det længere og slettede også den igen. Dels kan jeg ikke vælge imellem de to banditter, og dels så er jeg vild med dem begge, på hver deres godt og ondt  For nogle år siden solgte jeg en super dejlig hoppe, som i bund og grund kun var købt af medlidenhed til ejer og jeg ville gerne gøre lidt mere ud af at finde et hjem til den, og tænk hvis jeg nu selv kunne bruge hesten. Fornuften fik dog overtaget, og den blev sat til salg, men igen med mange skrupler over om det nu var det rigtige. Det lykkedes dog at finde den perfekte ejer, og kunne ikke ønske bedre hjem for hesten, så der er ingen tvivl i mit sind om at det var det rigtige at gøre. Når jeg er alle andre steder end i stalden, kan jeg godt se det fornuftige og ved hvad jeg burde gøre. Men så snart jeg sætter ben i stalden, så fortryder jeg  Hvordan i alverden fik I taget det sidste skridt til at gøre noget aktivt for at få solgt hesten? Gætter på jeg ikke er den eneste der får dårlig samvittighed så snart man ser hesten .... men kan simpelthen ikke komme ud over det  Mvh Janni
Stakkels dig, jeg føler virkelig med dig, for det er bare ikke rart at skulle sælge eller aflive sine heste. Jeg har solgt to heste i mit liv. Den ene en plag, som har fået et rigtig godt hjem. Det var meningen helt fra start at han skulle sælges, da han var af forkert køn. Den anden var min ridehoppe, som jeg solgte fordi jeg måske aldrig ville komme til at ride efter en operation. Hesten fik et super hjem, men jeg havde det ikke helt godt med det, og var lykkelig da jeg kunne købe hende tilbage. Lige nu går jeg og drømmer om en anden ridehest, da den nuværende ikke helt fungerer i forhold til min fysik. Men jeg nænner ikke at skille mig af med hende, eller jo men så bliver det til slagteren, så jeg er sikker på hvor hun er. Derudover har jeg en plag efter hende som heller ikke skal sælges og et føl på vej. Kæresten syntes ikke jeg skal have en ridehest medmindre jeg skiller mig af med en af hestene, hvilket jo er rimeligt nok, men puh det er svært.
Ej øv, det er da også en træls situation du står i Mette  Havde vi haft hestene hjemme, så havde jeg uden tvivl beholdt begge to uden at blinke. Men kva mine skavanker som er blevet værre med tiden, er vi nu ude i opstaldning med fuldpension, og det koster jo lidt mere. Nu er økonomien heldigvis ikke problemet, så der sker ikke noget ved at jeg er lidt lang tid om at få taget mig sammen. Men det giver bare ikke så meget mening at have to 1½ års plage stående et lækkert sted med fuldpension, alle fascilliteter og med det sådan noget koster, fremfor at have en brugbar ridehest nu. Det gør det bare stadig ikke nemmere at skrive annoncen  Mvh Janni
ikke i løsdrift mere ?
løse prolemet med at vælge, ved så at lave en annonce på begge heste. Og skulle den rigtige køber dukke op til en af hestene, ja så har man fået en ordentlig løsning på "problemet". Blir altid lidt træt af folk der vil aflive deres raske dyr, fremfor at sælge. Vi er jo ikke alle hestemishandlere, og det kunne da tænkes, at der stod en familie derude som lige ledte efter en hest som jeres, som de kunne knus-elske lige så godt som i gør det. men nej nemt at sælge sine bedste 4benede venner er det ikke, men man kan jo gøre sit til at finde et godt hjem til dem.
det er ikke sjovt, har selv lige stået i smørren.. niller kom tilbage efter et lidt uheldigt udlån, og hansen passede bare ikke ind i vores hjem.. så begge blev sat til salg og solgt på 14 dage.. fy føj og skod.. var ved at slette begge annoncer mange mange gange.. for de er jo to super dejlige heste, som har så mange gode sider.. var jo ikke deres skyld at de ikke passede her hjemme hos os.. savner dem ufattelig meget, især nillers morgen hvrinsk  nu er jeg så småt ved at kigge efter en ny heste ting, men vil starte forfra som vi gjorde med smølf.. så jeg kigger plage.. vil selv have lov til at forme min nye hest helt fra bunden   .. rent fornuftigt ville jeg også sige at du skulle sælge/bytte en af dem til et ridedyr.. men det er så frygteligt nemt at sige.. tror nu heller ikke jeg ville ku vælge, alle heste er jo dejlige på deres egen måde.. men hvis du endelig skal, så tror jeg du skal kigge på hvem der kommer til at blive den mest stabile ridehest.. med tanke på dine små skavanker   så er det nok nemmere med en rolig, stabil, venlig og rar hest.. det er de sikkert begge 2  håber du finder en løsning.. ellers smider du bare en af dem her ned *GG* ..
Jeg kender det alt, alt, alt for godt. Jeg købte i 2009 min første hest, og hende er jeg super glad for. Men nu er jeg så startet i gymnasiet, og for at have råd til hende må jeg have to jobs. Tiden bliver knap, når man skal lave afleveringer og lektier hver dag, passe en hest, arbejde og samtidig være bare en lille smule med socialt også. Jeg har haft hende til salg for 13,000 kr henover efteråret - selv om jeg i sin tid købte hende for 30,000 kr - men har ikke kunnet finde en køber, så lige for tiden prøver jeg igen. Hver gang jeg er i stalden, undrer jeg mig over, hvordan jeg kan sælge mit pragteksemplar af en hest, og jeg har lyst tage hjem og slette annoncen. Jeg bliver helt blød i knæene af at se ind i hendes smukke øjne. Når jeg er i stalden er min tålmodighed helt ekstremt kort, fordi jeg ved, at hesten skal væk, men alligevel ved jeg ikke hvornår - bagefter har jeg så dårlig samvittighed. Lige for tiden går jeg selv og overvejer, om jeg skal flytte hende til et sted med ridehus og lidt mere "aktivitet" i stalden, fordi det måske kunne gøre det lidt sjovere at være i stalden, selvom det bliver lidt dyrere og øger transportiden.. Jeg synes ikke det svære var et træffe beslutningen, det svære er at gå og passe hesten i tiden efter, at man har sat den til salg. Man ved ikke, hvornår den er væk, og så går man og bruger energi på, om man nu kan finde den rette køber. Det er dælme hårdt.  Jeg håber, at du finder ud af det med dine plage. Det lyder til at være en træls situation, du står i - det er aldrig sjovt at skulle sige farvel til sine dyr. Hilsem Cecilie
Hej bare lidt nysgerrig herfra. jeg har sat min hingst til salg, og får flere henvendelser fra folk, og også et par skambud, han står til 40.000 med mulighed for forhandling, og her bliver jeg jo så lidt foraget når folk siger de vil købe ham for 15.000 det er langt under salgsprisen, jeg prøver at tage det rimlig roligt og skriver tilbage at det er jeg ikke intresseret i. og har sågar fået svar tilbage om jeg er "dum" og egoistisk og kun tænker på penge frem for hestens ve og vel. altså ifølge mig er der folk der har råd til hesten men som samtidig tilbyder et rigtig godt hjem, ligesom der er folk med mindre kapital der kan tilbyde gode hjem. nu lyder jeg måske lidt 4 kantet, men er det ikke meget urealistik at have 15.000 til hest og så sidde og kigge på heste til 40 og forvente at nogen vil gå så langt ned? jeg lader være at svarer når jeg får beskeder som skrevet ovenfor om jeg er dum osv. og er det kun mig der har den tanke at der er begrænsninger på hvornår man ringer til folk? eksempelvis gider jeg ikke have opkald kl 23.45 om aftenen og ævle løs om heste, ligesom jeg heller ikke gider blive ringet op kl 6 om morgnen, er det ikke almindelig anstændighed man ikke ringer til folk man ikke kender på de tidspunkter?
Det har tit undret mig hvorfor folk køber 2 billetter og giver dem væk og så derefter "påkræve" at de selv er den anden der skal med til arrengementet? Så kunne man vel nøjes med at ligge 1 billet i "pakken" i stedet for 2? Er det bare mig der synes det er lidt underlig at når man får 2 stk at man så ikke selv må bestemme hvem der skal med? 
Hejsa Er der andre herinde der har benyttet tankefeltsterapi, tnt?? Overvejer meget at prøve det, da jeg døjer med stress og mild depression, angst på nogle områder, samt et til tider ekstremt lavt selvværd, og har hørt om dette flere steder fra. så del gerne jeres erfaringer omkring dette område med mig. mvh Mie
Jeg beklager, men jeg har ingen erfaringer med det. Da jeg læste dit indlæg kom jeg dog til at tænke på følgende citat (tag det ikke ilde op, det er ikke for at lave sjov med dine problemer, det er bare lidt at tænke over): "Before you diagnose yourself with depression or low self-esteem, first make sure that you are not, in fact, just surrounded by assholes." William Gibson
Lene haha det var sq en af de bedre 
Hej jeg har prøvet en enkelt gangs tankefeldts terapi, inden jeg skulle op til eksamen - jeg bliver meget nervøs, tror jeg fejler og at verden går under så. det er meget alternativt, hun sad helt tæt på mig, sad og prikkede på min hånd forskellige steder, mens jeg skulle sidde med lukkede øjne, og lytte til hvad hun sagde. Jeg skulle forestille mig forskellige ting, og svare på nogle ting. det endte med, at jeg fandt frem til, at min angst mod at fejle, kom fra min skrækkelige matematik lære jeg havde i folkeskolen. Jeg lærte aldrig matematik ordenligt, og min lære så meget ned på mig, og jeg var skrækslagen for at andre skulle finde ud af hvor dårlig jeg var. Jeg endte med i tankefeldtsterapien at gøre ham helt lille bitte, også sende ham afsted med en ballon - der blev også fældet et par tåre undervejs. jeg syntes det var grænseoverskidende, og noget af det kunne jeg ikke tage seriøst, men andet rørte mig åbenbar dybt - min krop reagerede ihvertfakd på det! jeg klarede min eksamen, uden at være lige så nervøs som jeg plejede! Og jeg har en anden tilgang til det nu, dumper jeg, så prøver jeg igen, og værre er det ikke! Så prøv det da, du kan altid bedømme efter 1 gang om det er noget du vil igen jo 
Jeg ville aldrig anbefale nogen med de problemer du nævner, at opsøge noget som helst alternativt. Hverken naturmedicin, terapi eller andet. Som praktiserende buddhist, kan jeg nemt genkende de metoder der bruges i TFT/EFT og jeg vil ikke anbefale at man bruger dem i forbindelse med en ustabil tilstand i ens sind. Der tales om at "programmere" eller "kode algoritmer" ind i sindet med TFT/EFT og det er super effektivt hvis det gøres af en bare halvdårlig udøver. Og heri ligger faren også! Hvis ikke det er en der er meget trænet i psykologi, og her mener jeg en uddannet psykolog/psykriater, så ville jeg ikke turde binde an med vedkommende. En ting er en fobi eller noget tilsvarende man søger hjælp til, med baggrund i et ellers ligevægtigt sind. Men netop stress og depression er noget mere sprængfarligt og du risikere at det går fra skidt til værre. Bare mine to cent's - jeg ville være meget forsigtig!
Jeg sidder ofte og studerer markedspladsen da jeg overvejer at købe ny ridehest. Ofte studser jeg dog over folks afkrydsning af temperament og så beskrivelsen i annoncen. Måske er det mig som opfatter de forskellige kategorier forkert, så derfor kunne jeg godt tænke mig at høre jeres definitioner. For mig ser det sådan her ud: Temperament Rolig: en hest som hviler i sig selv og kan rides afslappet uden at kigge på alting eller stresser og render rundt med spændt krop. Opmærksom: en hest som netop er opmærksom på sine omgivelser og reagerer, hvis der sker noget rundt om den feks. ved at hoppe eller spænde op. Varm: en hest som nemt stresser hvis rytteren ikke er helt klar og tydelig eller hvis der sker noget i omgivelserne. Trafiksikkerhed Komplet: hesten går glad afsted uden at reagere synderligt på hverken trafik eller andre ting den møder. Kan selvfølgelig stadig blive bange hvis der sker noget uventet. Nogenlunde: hesten kigger eller reagerer, og skal overtales lidt, når den skal forbi ting eller der kommer en bil med trailer/traktor/lastbil etc. Hvad siger I andre, hvad er jeres definitioner?
Nu har jeg ikke lige en hest til salg, men min hest har da en profil. Min hest er en trakehnerhoppe på snart 8 år. Jeg har afkrydset hende som en opmærksom hest. Tror aldrig en trakehner bliver helt rolig  Hun er under ridning afslappet, men har stadig den nødvendige vågenhed og tænding jeg synes en dressurhest skal have. Hun er komplet trafiksikker. Jeg har ALDRIG oplevet hende hoppe for biler, traktor, lastbiler og busser eller cykler for den sags skyld. I sommers havde jeg hende med på rideklubbens ridelejr, hvor jeg var frontrytter og leder for turene og hun gik bare forrest og passerede alt uden problemer. Selvfølgelig er hun opmærksom på sine omgivelser og følger med i hvad der sker omkring hende, men jeg er aldrig utryg på ryggen af hende når vi er i trafikken. Hun kan rides ud alene eller i store flokke og der er ingen forskel på hende. Modsat min tidligere hest som var nogenlunde trafiksikker. Hun var utryg ved store køretøjer og hun var skrækslagen når vi skulle forbi marker med køer!
Jeg er helt enig i din definition! Og synes også, folk roder i det. Men kan sige, jeg kendte en, der købte ny hest.. Hendes gamle hest var MEGET varm, på den måde at det var en fuldblod, der troede, den stadig var på galopbanen!! Helt hys, men til at stole på. Stak ikke af e.l. Da jeg så kom op på den nye hest, var den meget rolig - synes jeg i fht. hvad jeg plejer at ride. Men hun var næsten bange for den. Bare for at sige, at hvad der er en rolig hest for en person, er en meget nervøs hest for andre. Så det er ikke nemt. Selv med en god definition..
Jeg kan sagtens følge dig, i dine tanker. For jeg synes også tit, at jeg læser en beskrivelse som i mit hoved, ikke passer med det som der så er krydset af. Men på den anden side: Jeg vil mene at en hest godt kan være rolig og opmærksom på samme tid. Min egen Markus har et skønt gemyt og er noget af det rareste at omgås både til fods og på ryggen af ham. Men på samme tid er han også en hest som er opmærksom på sine omgivelser. Han kigger og observerer alt muligt, når vi rider vores ture. Men han gør det på en rolig og fattet måde, han stopper allerhøjest op et par sekunder og kigger, for så at gå videre uden problemer. Så jeg vil mene at ordet opmærksom, hvad angår hest, kan opfattes på flere måder  Personligt ville jeg aldrig opfatte, ovenstående adfærd, som noget forkert i hvert fald 
Jeg er fuldkommen enig i TS beskrivelse. Jeg har dog set heste med hak i varm, fordi ejeren syntes at det lød sejt 
Mange tak for jeres input. Jeg har rygproblemer, og derfor er en hest som hopper til side for ting eller spænder op og bliver svær at være på ikke sagen. Derfor går jeg gerne efter heste i katagorien "rolig", men dem er der ikke mange af. Har lidt på fornemmelsen at nogle opfatter rolig som kedelig, og derfor ikke sætter deres kryds der. Tror I der er noget om snakken?
Selvfølgelig er der gode hjem derude, men nu er den ene af plagene rent faktisk ikke en dyt værd med de skavanker den har, og så vil jeg hellere aflive, fremfor at tilføje endnu en skavank hest til markedet. Cille - det er lige nøjagtig de tanker og følelser jeg også gør mig. Træls situation du også står i må man sige  Hvad med en part for at lette dig selv lidt, især hvis du rykker hende til ridecenter, var det måske nemmere? De står i løsdrift nu, men min krop kan desværre ikke være med længere. Min mand og jeg har prøvet alle mulige løsninger for at få det til at fungere, men det duer ikke, og vil jeg fortsætte med at have hest, må jeg finde mig i at andre passer dem nu. Jeg har lige fundet et fantastisk arbejde, som jeg bare ikke vil risikere for noget...så nu bliver det fuldpension. Boomer - ja du har heller ikke just været for heldig  Din veninde har stadig Niller ikke?? Ja det kunne da godt være én af dem skulle flytte ned til dig... Romeo taler jo sproget i forvejen *G* Glædelig jul til alle, nu vil jeg gå ind og pakke gaver ind  Mvh Janni
Jeg har haft en part, men hun "sagde op", da hun ønskede et sted med flere mennesker, og så rider jeg måske min hest lidt alternativt, hvilket gør det lidt ekstre svært at finde en part. Jeg havde rigtig mange ude at kigge, da jeg skulle finde den første part, og jeg synes ikke lige jeg kan overskue at have så mange forskellige mennesker ude at ride på min hest igen.  Jeg må bare prøve at få det til at fungere, så godt som jeg nu kan, og så håbe at jeg kan finde en sød ejer på et tidspunkt - selvom det er ret hårdt tidsmæssigt og økonomisk at have hest lige nu, men det går nok  Hilsen Cecilie
er desværre ikke hos min veninde.. han har fundet sin ejer lidt længere op ad landet.. så nu er han ene barn   og han bliver forgudet, lige som han skal  fik ikke det for ham jeg ville have, men han fik tilgengæld det han ville have.. når man nu endelig skal sælge så var hjemmet i højsæde  heldigvis har hansen også fundet et forever home   .. drømme sted for sådan en jyde/belgier fyr, med marker som er 1.5 km lange og går lige ned til salt vand  har været heldig med nye ejere  men det er sku ikke nemt.. tror bare man er nødt til at sætte sig ned og virkelig tænke.. også stille spørgsmålet, hvad er mine heste bedst tjent med.. og det er ikke et fedt spørgsmål, men nødvendigt.. har sådan tænkt på om du ikke kan nøjes med at låne en af dem ud? så er du stadig øverst befalende og har stadig fingeren på pulsen   .. så er der både overskud og tid til at få fingre i en stabil skovturs hypper til fruen   det uden at du har valgt nogen af de små knægte fra, hvis du forstår hvad jeg mener.. god jul 
Janni det lyder jo egentlig som en ganske god løsning med fuldpas. Måske virker det lidt træls at betale så mange penge for opstaldning af plage, men sådan er det jo bare at have helbredsproblemer. Måske finder du på et tidspunkt ud af, at du i den grad hellere vil have en ridehest, og hvis ønsket er stort nok, så finder du nok også en løsning med plagene. Og stor respekt for at du hellere afliver end sender en hest med skavanker videre. Held og lykke med jobbaet og håber din hesteløsning kommer til at fungere. Vi har hestene hjemme, så økonomisk er det ikke et problem med 3-4 heste. Men jeg har kunstige hofter og dårlig ryg, så alt staldarbejde hænger på ham, og så er 3-4 bokse efter arbejdstid altså for meget. Det kan jeg godt se selvom det er lidt træls for mig. Lige nu arbejder jeg på om vi kan lave løsdrift til plagen og det kommende føl, og så kun have min hoppe og en ridehest på boks. Evt låne hoppen ud, hvis jeg finder det helt rigtige hjem. Hun er nemlig også en dame med lidt specielt sind, så hun bliver aldrig solgt.
Så er drengene flyttet til deres nye hjem, og jeg kan kun fryde mig over at have SÅ ekstremt nemme heste  Lige nu skal jeg ikke af med nogen af dem, det nænner jeg ikke - de elsker hinandens selskab, og jeg ved hvad jeg har men ikke hvad jeg får, og de to her har det bedste temperament nord for alperne  Satser på at prøve og finde en part i stedet for, ellers må jeg betale lidt ekstra og få lidt flere undervisningstimer, så trangen til at ride bliver dækket den vej  Mette - du har da vist også dit at slåes med mht. kroppen lyder det til - håber løsningen med løsdrift kommer til at virke for jer. Min mand har kun lige fået armene ned over at hestene er røget i fuldpasning - han betaler hellere end gerne lidt ekstra for at slippe for at passe dem fuldtid  Mvh Janni
Tror bare mange regner med at markedet er så dårligt efterhånden, så folk er desperate for at komme af med deres heste. Går den så går den kan man sige, men det lyder mig noget tosset at kigge på heste til 40 kg og så byde 15 kg., det er flabet i min verden. Hvis nogen kaldte mig dum og egoistisk fordi jeg sagde nej til dem, så ville jeg nok blive jævnt gal, må jeg indrømme. Jeg ringer helst ikke til nogen efter kl. 21 generelt, og er det vedr. hest, så er det senest 20.30. Tidligst kl. 9 på hverdage og 10-11 i weekenden. Så jeg forstår godt din frustration, om man kan kalde det det  Mvh Janni
Nu har du jo fremhævet "hjem før pris". Men mht. flabede tilbagesvar og underlige tidspunkter - så er det nok bare sådan vores befolkning er ved at blive!
det er egntlig lidt utroligt. jeg ved self godt markedet er dårligt, men jeg ønsker ikke at sælge min dreng til hvem som helst til hvilken som helst pris, mange køber lyder som om de gør mig en tjeneste ved at købe ham.. tak for forståelsen, for ja en smule frustreret er jeg 
Jeg kan kun være enig med dig. Både hvad angår beløbet, men så absolut også med hensyn til, hvornår man kan tillade sig at ringe. Det er lidt som om, at nu hvor alle har mobiltelefon, så man er blevet vant til, at man altid kan få fat i folk, så er folks pli eller omtanke forsvundet. Birgitte
... og mange mangler helt situationsfornemmelsen. Jeg ville ALDRIG skrive i en annonce at prisen var til forhandling eller "hjem før pris". Det siger sig selv at ikke ville sælge til nogen hvor jeg ikke var overbevist om at de kunne byde dyret et godt hjem - og det siger (for mig) også sig selv at man godt kan prøve at byde lidt lavere end den annoncerede pris. Men STÅR der direkte at det er til forhandling - så er det klart at der kommer nogen og skambyder. Til gengæld kunne jeg sagtens finde på at skrive at jeg kunne træffes på telefonen fra kl 16-18 i hverdage og fra 12-18 i weekenden. Jeg vil IKKE ringes op sent eller tidligt - eller når jeg er på arbejde. (og kan folk ikke læse indenad og forstå noget så simpelt, ville jeg ikke stole på at de kunne forstå en kontrakt - så dem ville jeg ikke sælge til)
solgt. Og til sådanne tåbelige bud (som 15 for en hest der er sat til 40) eller lignende ville jeg bare kort og kontant svare nej. ingen hej xxx, eller mvh yyy, ganske simpelt NEJ. Er det en mail, så svare på mail. Er det en SMS så svar på SMS... Jeg oplevede flere af den slags der skulle afvises på den måde, og oplevede aldrig flere kontakter på dem. Havde jeg det, ville næste svar have været lige så kort, NÅ. Jeg gider ikke spilde min tid på den slags useriøse købere. Jeg brugte kun de 30 sekunder det to at læse deres bud, og svare tilbage. Andre mere seriøse købere snakkede jeg gerne med, skrev med osv. Også selvom flere af dem brændte mig af igen osv. Det er der ikke at gøre ved. Det lykkedes trods alt at finde to fantastikse hjem til mine to krikker, og jeg har det godt med salget af dem. Jeg måtte dog regulere enda noget i prisen i forhold til hvad jeg troede de var værd. Men hjem før pris.
forrige år, hvor markedet var nedadgående, men ikke så dybt som nu købte en veninde en hest til 17.000 kr. -Den stod til 6 gange mere end hun havde. Men der stod bud modtages i annoncen, så hun var ærlig og fortalte hvorfor hun ikke havde mere lige der. Hun fik hesten med hjem, samme dag. -Forresten handlet i en pro stald, men ejer havde ikke råd til den mere. Anden veninde købte en hest, indenfor det sidste år, der stod til 100.000 kr, men gav det halve. Hun bød ikke engang, men snakkede med en anden, som så kendte denne hest, sælger sagde ja til hun kunne prøve den på de vilkår og den blev solgt. Her er første kontakt pro anden semi-pro. Hvorfor er det, at de handler lykkedes, endda med både glade købere og sælgere?? Måske fordi det er folk der ved hvad det koster at holde en hest, folk der måske alligevel går mere op i hestens velfærd, end at hesten bliver gemt væk pga dårligt marked. Hvad ved jeg. Men havde jeg hest til salg og fik et skam bud, ville jeg sige nej tak, også lade den ligge derfra. Valgte folk så at brokke sig, ja så ville jeg ignorere dem på det groveste. Jeg har desværre set "rigtige" heste"damer", der vil gøre alt for at lille musse for det rette hjem, men istedet for at så tage et skambud seriøst, så er musse enten blevet glemt mere og mere, eller flyttet til mindre og mindre stalde, hvis det er økonomien der trykker.
Jeg synes det er uanset hvad man skriver, så læser eller ignorer folk det totalt. Ønsker ikke sms´er = så kommer der alligevel et hav af dem. Ønsker mail med info og billede = sms, folk ringer, eller skriver blot jeg har en hest der passer til dine ønsker, ring til mig. Osv osv... Men selvom man skriver "hjem før pris" og lignende, så synes jeg stadig man bør have en hvis situations fornemmelse inden man byder og hvad man byder på kontra hvad man har at gøre med. Mvh Janni
Ja, som overskriften siger, så kan man skrive sig ud af mange af de situationer du sidder i lige pt. Man kan evt skrive at prisen er fast og at den ikke sælges under 40.000 - alle bud herunder accepteres ikke og vil ikke blive besvaret. På den måde undgår man skambud og kan med god samvittighed ignorere dem der muligvis kommer alligevel. Ligeledes kan man skrive et tidsrum hvor man helst vil kontaktes. Husk på at hvad der er "normen" for nogle er anderledes for andre. Man kan ikke forvente at alle tænker som en selv. Mht svar retur om at man er dum fordi man ikke vil sælge til langt under pris, så tænker jeg at du gør klogt i ikke at svare. Det er i min verden ikke ok at skrive den slags, men igen er der mennesker der mener at de har ret til at sige deres mening højt, selvom det egentlig bare burde være noget de kun tænkte. Men når det så er sagt, så vil jeg sige at jeg da har presset priserne på alle mine heste. Jeg giver da ikke mere end højst nødvendigt og de penge der er sparet er mere til selve hesten og ikke den person der vil af med den. Nogle gange er ejerne også temmelig urealistiske med deres priser og tænker at hesten er mere værd da de jo har følelserne med inde i billedet.
personligt det var mere frustrerende med henvendelser hvos det var tydeligt at vedkommende havde spurgt til mange heste på samme mail skabelon. Sådan en ligegyldig liste af stadard spørgsmål, hovr langt de fleste af svarene var at finde i annoncen. Dem synes jeg var trælse, for jeg kunne ikke helt afvise at de kunne være seriøse købere, men man kunne godt nok bruge lang tid på at svare den type henvendelser.
skulle være vejledende for hestens uddannelsesniveau og kapacitet så kan jeg godt forstå, hvis der sidder en og anden rundt omkring og tænker at den simpelthen ikke er 40.000 værd og at 15.000 er mere realistisk.. Jeg ser en (lidt for) rolig unghingst med gangarter, der ikke er værd at skrive hjem om.. De koster altså ikke 40.000..
Prettyfancy har skrevet det meget tydeligt, man kan jo bare skrive at man ikke modtager bud og man kan jo også bare lade være med at svare sin telefon kl. søvnig. Så enkelt er det
tak dor inputtene, rart jeg ikke er den eneste. MaggieMay jeg vælger egentlig kun at skrive lidt info til dig. 1. dette handler ikke om hvad du syntes min hest er værd, jeg har flere fagfolk indenover  2. du ser en video på 30 sekunder i gallop 2 gang med rytter. ergo du kan ikke udtale dig om gangarter da du jo ikke har set dem  3. du kender overhoved ikke hesten, som om han er rolig eller ej, er ikke noget du kan vudere på nogen måde  4. at han for rolig til dig, er ikke ensbetydene han er for rolig til andre, og ja igen du aner intet om hans tempramnet.. andet har jeg egentlig ikke at sige til dig. 
jeg skriver.. Jeg skriver HVIS videoen skulle være vejledende.. Det er den så åbenbart ikke, hvorfor så overhovedet lægge den ud hvis man ikke kan bruge den til at bedømme noget..  Typisk bare at blive pigesur.. 
Jeg har da også haft heste til salg og ved derfor hvor frustrerende den slags bud er, men jeg synes det er mindst lige så irriterende at søge efter en god unghest, se overskriften "ubeskrivelig fantastisk velredet unghest" og så spilde tid på dårlig billed- og videodokumentation af dette. Så er det måske ikke så mærkeligt med den slags bud, netop fordi det ikke ser ud til at hesten er ligeså meget værd som sælger har sat den til. Men lige meget hvad mener jeg egentlig ikke at man bør byde på en hest man ikke har set i virkeligheden og måske har haft en chance for at prøve. Det er i min verden lidt useriøst.
spøjst vi har ikke talt sammen før og du siger typisk at blive pigesur hmm... ja self reagere jeg da, du siger en hel masse ting, som du på ingen måde kan vide noget om..
tænkt over, den slags gaver synes jeg mest man får af folk man rigtig gerne vil dele oplevelsen med.... Men, jooo, det er da lidt underligt hvis man ser det fra din vinkel.
Nej jeg syntes ikke at det er underligt. Gaven er jo en invitation til en fælles oplevelse, ller til at lære hinanden bedre at kende. Jeg tolker det som en meget stor gave at nogen ønsker at tilbringe en oplevelse sammen med mig. En sand gave af hjertet 
Ja men kan man så ikke NØJES med at give den ene billet? Hvis nu personen hellere ville have en anden en med, men så ikke selv kan bestemme det selv om man har fået 2 billettet og den kan jo pænt sagt "ikke byttes".. ? Jeg synes det er underligt.. At man laver en "Giver - Tager igen" .. Synes det er egoistisk.. "Værsgo her er 2 billetter men du SKAL tage mig med" 
tænker.. det virker da som personen du har fået gaven har, har misforstået det venskab i har/ikke har... siden du ikke har lyst til at dele oplevelsen med personen... men jeg ser det også som en gave fra hertet...
Det er egentlig det jeg forstår ved at give en oplevelsesgave - jeg har fx engang givet min Far et gavekort til en heldagstur med en oplevelse og frokost, sammen med hans kæreste og mig og min kæreste. Jeg tror strides har fat i pointen - i er vist 2 personer der slet ikke har samme opfattelse af jeres "venskab".
Det har jeg egentlig aldrig tænkt over, men nu det kommer på bane, vil jeg give PrinsesseGuldhår ret. Det at man gerne vil tage med og dele oplevelsen med personen er jo en gave i sig selv, ved siden af den gave selve billetten(erne) er. Jeg gav sidste år min mand to billetter til ørkenens sønner i fødselsdagsgave, det var også lagt op til at jeg skulle med, da jeg havde købt for min søster ved samme lejlighed, som havde givet hendes kæreste to billeter når de lavede et nyt show. Det er ikke fordi de siger mig ret meget, så jeg tog med ham for hans skyld, for at dele noget som han holder af sammen med ham. Hvis man får to billetter af en person, hvor nr. 2 billet er til personen der gav gaven, og man ikke har lyst til at tage afsted sammen med personen, så synes jeg virkelig at man skal sige det, da det kan tyde på at man ikke er enige om det venskab man har, som stides er inde på.
nu sidder jeg lige og tænker videre... hvordan kan det være det gør en forskel for dig, om din ven/veninde kun havde pakket den ene billet ind og givet dig,, så var tanken jo stadig at du skulle afsted med din ven/veninde..?? og som man læser dit indlæg, er du ikke sådan vildt begejstret for at skulle afsted med personen,,, så havde personen kun pakket den ene billet ind, havde det jo stadig ikke været en glad situation for dig?? som igen ligger hen på at i nok ikke har samme forståelse for jeres venskab, eller mangel der på??
Hov hov jeg har vist ikke på noget tidspunkt skrevet det var mig for det er det ikke... Så jeg har vist ikke misforstået noget venskab med nogen.. Så fik vi det på plads...  -- Nu hvor det ikke var mig men en jeg kender som fik disse billetter af sin kæreste og jeg ved han ikke vil have hende med som 1 proioritet men hellere en kammerat da hans dag vil blive bedre hvis han tog vennen og ikke kæresten med.. Så reel set så stiller man jo denne person som modtager denne "gave" med 2 billetter i et dilemma i forhold til hvis han kun modtog 1 stk og kæresten havde beholdt den anden... Nu er han jo så tvunget til at tage kæresten med og ikke den person som han hellere ville have med til dette arrengement.. Og det er jo ikke fordi han ikke kan lide sin kæreste... Det er DET der undre mig når man modtager denne her "GAVE" så skal gavegiveren bestemme hvad gaven skal bruges til? Er det fair eller som jeg mener burde denne person som er modtageren vel selv vælge hvem han ønsker at tage med... Ved kun at give 1 billet og så beholde den anden selv.. Så giver man kun 1 + en fortælling om at man ønsker at tilbringe dagen med modtageren.. Jeg ville så hellere være foruden denne "gave" eller hvad man nu skal sige hvad denne gave er..
oki så er vi med he he læste de bare anderledes  men svaret er nu satdig det samme bare som par  men hvis nu det er sådan noget drenge arrengement, og ha vildt gerne vil afsted til med en kamerat.. hmm jeg altså jeg sammenligner det med hvis (hvis man hvade en) køresten gav en billetter til herning, og han ville med.. så selvom det klart kunne være sjovere med tøsse tur sdåan et sted, så ville jeg da stadig være vildt glad over min kæreste ville gide at bruge en hel dag på at glo på heste, med mig vel videne om at han gør det for min skyld... det vill ejeg sætte pris på... men hvis jeg nu viste han eks kun gjorde det for at gøre mig glad, så ville jeg da ikek være bleg for at snakke med ham om han evt ville slippe og så tag med en veninde eller ligne i stedet for.. men den er lidt svært når man ikk eved eks hvad det er fyren der, har fået billetter til?
Det er til TOP GEAR Live her næste år.. Kæresten interessere sig IKKE en meter for det og det ved han.. Der er da noget forskel på at tage på tøse tur til Herning uden sin heste interesseret kæreste med og det samme gælder da hvis det er noget bil værk at oplevelsen ikke bliver det samme i det "rette" selskab.. Synes bare generalt det er noget underligt noget man ikke selv må bestemme over sine gaver Nu fik jeg et vaffeljern af min lillebror.. Skulle han så sige at jeg kun må spise vafler om søndagen eller når han er der? Ej en gave er en gave..
Altså, en af de bedste gaver jeg har fået, var at min kæreste gav billetter til at vi kunne se Rammstein sammen! Vi elsker begge to det band, og det slog mig da slet ikke at jeg kunne have valgt en anden! Ærlig talt, så er der ingen jeg hellere vil afsted med end ham!  Synes det er noget underligt noget, at vedkommende hellere vil afsted med en ven frem for en kæreste. Say what? Så nej, jeg synes bestemt ikke det er underligt at give en billet i gave, hvor giveren skal med! Jeg synes tit oplevelses-gaver er meget bedre end normale, og jeg tager det som om personen siger "dig vil jeg gerne ud og have en oplevelse med, jeg vil gerne bruge tid med dig!" Det er da et kæmpe kompliment  Jeg synes vedkommende burde være glad for at have en så sød kæreste   det lyder lidt som om hun/han tager kæresten for givet. Vil gerne have en billet, men vil sgu ikke afsted sammen med den, der har betalt og lagt tanker i det! Hvis vedkommende hellere ville have vennen med, så skulle vennen have lagt de tanker i det og selv givet en billet i gave. Men nu er det kæresten der har haft den søde tanke, så skal han da også med 
tror stadig på hun har gjort det i aller bedste mening og det syntes jeg tæller en stor del.. og har man bare en nogenlunde form for kommunikation, ville jeg da også mene at fyren burde kunne tale med sin kæreste om det, og forklare hende at det jo er mere en fed oplevelse med en kammerart, når nu hun ikke interssere sig for det.. men jeg kan ikke se problemet i den form for gaver, jeg fik sidste år billet til herning af en veninde, og hun havde så selv sin der hjemme, men det var selvfølgelig hendes hensigt at det var mig og hende der skulle afsted sammen, og det satte jeg da kæmpe pris på, syntes det var super dejligt, at hun ville bruge en dag med mig der over... MEN sagen kunne jo også have været at jeg måske i virkeligheden heller ville afsted med alle tøsserne uden fra stalden af.. hvad skulle jeg så have gjort? bare brugt MIN gave som billeten var og taget med de andre i stedet for?? ej den havde været ufin, nu vill ejeg sp rigtig gerne med hende jeg fik billetten af, men det kunne ogp have været det andet senarie.. kæresten i dette tilfælde, hat jo nok gjort det for at glæde mig med noget hun viste han satte pris på.. det syntes jeg bestemt er en glæde i sig selv, at han så burde tage en snak med hende om andre muoligheder e rjo en helt anden sag, når nu hendes interesse slet ikke ligger inde for dette område.. 
Vi ser totalt forskelligt på det.. Det er jo ikke fordi han ikke kan lide sin kæreste eller lign.. MEN der er da bare noget man bedre deler nogle ting med end andre.. Jeg gider da heller ikke at hænge på min kæreste 24/7 .. Det magter jeg slet ikke.. Men det er jo ikke fordi jeg ikke kan li ham.. Men der er jo grænser for galskaben.. Men hvis min kæreste hellere ville have hans bror med til et arrengement i stedet for mig så ville jeg da synes det var 110% i orden.. Hans have HANS beslutning.. Det kunne slet ikke pisse mig af.. Hvis jeg fik 2 billetter til Show i Herning så ville jeg altså ikke tage min kæreste med men hellere min gode (Heste)veninde..
Ej okay, kan sgu godt forstå hun ikke gider til Top Gear! Jeg troede oplevelsen var en tur i teatret eller noget i den dur! Men larmende Brian-biler og anoreksi-tøser i alt for lidt tøj (ja, så fik i lige alle mine fordomme på én gang!). Dét kan jeg sgu godt forstå  Altså, jeg tænker mest at kæresten sgu da burde vide at det nok ikke liiige var sådan noget hun gad.. Kender de ikke hinandens interesser? Jeg ville da spørge først, inden jeg lige gav min kæreste en billet til Appassionata 
Jo hvis man ønsker at man selv skal med, skal man naturligvis nøjes med kun at give den ene, så modtager ikke bliver sat i den sitration. Og hvis man så giver begge to, så må man have pli og acceptere hvis modtager ønsker at tage en anden med. Man skal ikke være tvunget til at tage giver med.
stald arthur... tror ikke helt du fanger mig.. jeg skriver jo netop at i et konkrete tilfælde vil jeg da også mene at han burde sige til sin kæreste at det selvfølgelig er rigtigt sødt af hende, men hun gider jo ikek rigtigt alligevel og ahn vil gerne med en kammerart.. det syntes jeg bestemt han skal snakke med hende om, og hvis hun alligevel ikke harf interesse for det, så det jo nok kun en win win situation  men de andre meniner/tilfælde jeg skriver om er mere fordi du oprindeligt spurgte til meningerne omkring det at give billetter på den måde hun har gjort.. og her mener jeg bestemt der er stor forskel alt efter situationen 
Sophie.. Nu var det HENDE der gav HAM billetterne..  ---- Jeg synes det er SUPER egoistiisk at give 2 billetter og sige man selv   have den ene af dem.. det er min pointe og det er i mit øjemed uanset hvad det er til... Så kunne man jo give billetten en anden dag end lige i julegave.. --- Generalt mening er den samme hos mig.. ellers må man give disse biletter i anden tid end under træet juleaften... Men tror sgu det ender med at han desværre er tvunget til at tage damen med ellers bliver hun jo skuffet = MEGA ballade bagefter..
Lene: tak for et smil, ordsproget kan jeg skam godt forholde mig til uden at det fornærmer mig, diagnosen på stress, depresion og lavt selvværd kommer fra min læge, så baggrunden for det er i orden, og mine omgivelser er der skam luget voldsomt ud i, i det forgangene år, blev sygemeldt i februar. Kolibri: tusind tak for at du vil dele din erfaring med mig, det er altid rart at høre andres oplevelser. Jeg føler i øjeblikket at jeg sidder fast i det hele og kan ikke rigtigt finde en hul udfra hvor jeg er nu, årsagen til både stressen og depressionen er kendte og der arbejdes med dem, men jeg føler mig utrolig fanget i et hul, og overvejer derfor om dette måske kunne være en vej op af hullet. mvh Mie
Ting tager tid. Jeg kan godt forstå hvis du syntes at det går for langsomt når du nu er i gang med at arbejde med tingene. Så vil man jo gerne have turbo på. Specielt hvis man kan se at det går den rigtige vej. Hvis du allerede er i kontakt med nogen der hjælper dig og du stoler på dem. Så søg råd der. Du kender allerede min holdning. Jeg kan blot underbygge den med at sige at hvis en "behandling" kræver at jeg skal tro på noget som helst i forbindelse med den. Så er jeg stået af. Om det så er meradianer, fortyndet vand eller andet, så er jeg bare stået af. Overvej om det her er den måde du normalt vil tage stilling til et "tilbud" på? Eller om du lader dig forblænde af flotte ord og gyldne løfter...
Jens: jeg havde ikke lige set dit svar da jeg svarede, men grunden til jeg spørger herinde er jo netop for at få andres meninger og synspunkter på området, og så fordi når man ser på tnt hjemmesider, er det jo de gode historier man finder, ikke de negative. Jeg er meget forsigtig med hvad jeg vil kaste mig udi, også derfor jeg søger råd, for jeg vil jo være rigtig ked af at det bliver værre end det er, men synes det er svært at føle jeg ikke flytter mig overhovedet, så derfor jeg søger oplysninger om en alternativ metode. mvh Mie
Jeg er behandler og bruger tft, dog med meget meget stor respekt for vores menneskelige sind. Vær opmærksom på hvem du bruger om det er en person du har tillid til og som kan guide dig gennem en process, for du sætter en process i gang, hvergang du bliver behandlet. samtidig skal du være opmærksom på at nogle behandlerer nærmest sælger 10 turs kort. skal tft have effekt skal du helt klart støttes op med noget andet terapi også, i mine øjne kan tft i meget få tilfælde stå alene. jette
behandler - og absolut enig med Jens Sigurdson - lad være. Især indenfor det "psyksiske" felt, er der i den alternative behandlerverden LIDT for mange der kan helbrede alt. .
jeg har arbejdet meget med TFT, og har også selv lagt krop til, og det virker fantastisk. Med den viden jeg har i dag, og de værktøjer jeg har til rådighed, så ville jeg nok umiddelbart supplere op med kranio sakral terapi, men uden at have mødt klienten og fået en grundig snak, så er det kun et bud - og man behøver ikke at tro på noget som helst, for resultaterne taler for sig selv 
Stephanie jeg syntes at det er fint at man har noget man går op i og hygger sig med. Jeg bryder mig dog ikke om at man slår plat på andre ved at kalde den hygge og omsorg man tilbyder for et behandlingsmæssigt vidunder og "det nye sort" for penge. Til dem der gerne vil vide lidt mere om hvad man skal tro på og hvad man kan opnå med "KST", så anbefaler jeg undersøgelsen her, beskrevet af Muskuloskeletal Fysioterapeut, PT, DipMT Martin B. Josefsen, som har undersøgt sagen...  "Grundlæggende synes der dog at mangle solid grundforskning til belysning af det teoretiske fænomen »kraniosakral rytme« og dets  ." Grundtanken i behandlingen er, at kraniet ikke er en stiv "beholder", men at kranieknoglerne bevæger sig indbyrdes og dermed pumper hjernevæsken (cerebrospinalvæsken) rundt i tynde kanaler, der løber langs rygsøjlen fra kraniet til korsbenet (sacrum). Da væsken som nævnt hævdes at bevæge sig rytmisk og har en hastighed på 6-12 gange i minuttet, har den fået navnet "den kranio-sakrale puls". Denne puls skulle efter sigende kun kunne mærkes af en trænet terapeut. Endnu har lægevidenskaben dog ikke kunnet registrere den. Så hvad skal jeg sige? At jeg stadigvæk afventer håndgribelige resultater og undersøgelser der er reproducerbare... Det jeg til gengæld kan læse i min anatomibog, er at cerebrospinalvæsken retunere til venesystemet og at der ikke kan måles nogen puls eller rytme, men at væsken produceres og cirkulere om hjernen og centralnervesystemet i et jævnt flow. Det er den væske der støtter og beskytter hjerne og nerver.
Jeg har været i tft hos Eliasbeth Aarup for et par år siden fordi jeg lider af Panik angst. Efter 3 sesioner var min angst væk. Efter en årække kom min angst igen og jeg prøvede en anden tft terapeut og det virkede slet slet ikke og jeg mistede totalt modet på tft. De redskaber jeg fik fra Elisabeth har jeg desværre efterfølgende ikke kunne bruge og den anden tft terapeut jeg var hos for nyeligt sagde at han aldrig gav øvelser til kunder/patienter/klienter. Jeg har idag erfaret via MIG SELV at den eneste vej til bedre velvære og mindre stress, angst, depressiv tilstand osv er at gøre noget godt for sig selv. Lytte til hvad kroppen og sindet siger. For mig var det at gå igang med at dyrke intensiv motion. Træner i fitness HVER evig eneste dag, skifter mellem forskellige træninger, kredsløb, muskler, zumba, osv. Det er total lykkefølelse når jeg går fra træning og jeg hviler mere i mig selv. Der er kun 1 der kan få mig ud af det dårlige og det er mig selv. Kh mette
Undskyld at jeg hele tiden skriver i denne her tråd. Men jeg syntes at der kommer så mange indlæg jeg gerne vil kommentere  Mette jeg syntes du har fat i noget helt centralt når du siger at forandringen skal komme indefra og at der kun er en der kan løfte en ud af sumpen - nemlig en selv. Der er bare det ved det at hvis man er depressiv eller f.eks. har dårligt selvvær, så kan det være en næsten uoverstigelig opgave at komme ud af det ved egen hjælp. Man kan få alle de gode, og jeg mener rigtigt gode og korrekte råd, af andre det skal være. Men når alt kommer til alt, så kommer forandringen indefra. Det er det som en dygtig terapeut kan hjælpe med at få frem i en ved at stille de rigtige spørgsmål og dreje ens tanker i den rigtige retning. Det som den dårlige terapeut eller charlatannen kan gøre, er at få en til at pakke problemerne væk i sindet og dække dem under magisk humbuk, som nok får en til at føle sig godt tilpas i en periode, men ikke løser nogen problemer! Af alle de ting der ikke virker, så foretrækker jeg helt klart Wiskey... Motion virker dog, og rigtigt godt! Så super råd Mette. Må jeg tillade mig at tilføje at det er en god ide at dyrke det med en god ven eller nabo, så man gensidigt kan holde sig igang fordi at man har en aftale man skal holde 
prøvede det i forbindelse med angst for at ride. Noget bras i mine øjne.  Har derimod har super glæde med clayoance (hvordan staver man lige til det? er vist for træt) og hypnose.
Det er korrekt at motion kan forøge serotoninen i din hjerne, en glædefølelse. MEN det er bare ikke altid at det kan stå alene. Nogle gange er det nødvendigt at få hjælp via medicin, selvom nogle sikkert mener noget andet. Men har man selv prøvet at have det ad h...... til, og medicin virker, så ser jeg intet galt i det. Nu ved jeg ikke hvad din læge har rådet dig til mht medicin? Men der er helt sikkert mange ting du kan gøre for dig selv for at få det bedre.
Hejsa Tusind tak for alle jeres gode svar, jeg beklager mit lidt sene svar men jeg har løbende læst alle svarene og har tænkt utrolig meget over dem, hvorfor jeg egentlig først nu føler jeg kan give et svar. Jeg har valgt ikke at benytte mig af tft i forhold til de problemer jeg pt har, men vil da ikke udelukke at kunne bruge det til små ting hvis f.eks. angsten over at hoppe på ryggen af hesten fortsat sidder fast når jeg kommer dertil. Men jeg tror flere af jer egentlig har ret, det er ikke den type terapi jeg skal have for at kunne hjælpe mig selv videre i den proces jeg er i, det er psykolog/samtaleterapi der skal bruges her. Min depression har rod i mange hændelser, som jeg ikke længere kunne ligge låg på i februar, og meget af dette er ting der skal tales igennem igen og igen, og som jeg skal forlige mig selv med og det er her det store arbejde ligger, og det er der nok ikke lige en succesfuld shortcut til, kunne ellers være rart indimellem  men igen tusind tak for at i har brugt jeres tid på gode svar til mig  Mvh Mie
Igår fik jeg i julegave en Römertopf, og jeg aner ikke hvordan eller til hvad sådan en bruges - jo selvfølgelig skal jeg lave mad i den, men hvad bruger I andre den til??? Og har I nogle gode opskrifter, der skal afprøves???
en af ler gør du klogt i at sætte den i vand (så den kan suge sig mæt)hver gang inden brug. Jeg bruger mest min til sammenkogte retter eller hel kylling
Her er lidt inspiration. Jeg bruger den mest til steg. F ex flæskesteg, der skal langtidssteges
Kunne være man skulle huske linket: 
til det samme som allerede skrevet og så bruger jeg den til rester. Hvis jeg fx. har kartofler og noget kød til overs, så bliver kartofler skivet, smidt i bunden med lidt fløde, kødrester og tomater ovenpå, nemt 
Jeg har en af glas, og jeg bruger den især til gl.dags oksesteg og helstegt kylling. Jeg synes den er super til stege der skal grydesteges, som derved bare kan stå i ovnen og passe sig selv (har heller ingen gryde der er stor nok), samt stege som har let ved at blive tør som eks kylling. Der er mange opskrifter på nettet på retter tilberedt i stegeso, som det også kaldes.
Jeg bruger den til mine hjemmeopdrættede hanekyllinger. Der er ikke noget så lækkert som en langtidsstegt kylling med fløde i en stegeso. Stegesoen opbevarer alt den gode saft i fadet uden at fordampe, uanset kød eller grøntsager. Der er dog et par huskeregler. 1. Den skal fyldes med vand i 15 min før brug, så den gennemvædes. 2. Den må ikke sættes direkte ind i en varm ovn, da temperaturforskellen kan få den til at flække. 3. Stil den ikke ind i skabet før den er 100% tør, ellers mugner den. 4. ....og lav ALDRIG fisk i den, da lugten aldrig forsvinder.
Jeg mente ikke typisk af DIG specifikt men sådan generelt.. Jeg synes på det sidste jeg har læst en del tråde hvor trådstarter er blevet fornærmet hvis man ikke har været enig eller har vovet ikke kun at svare på det specifikke spørgsmål men også tage noget relateret op.. Altså undskyld mig, du siger at jeg udtaler mig om noget jeg ikke ve noget om, men mit bedømmelsesgrundlag er vel det samme som dem der giver de lave bud?? Eller har de ligefrem været ude at prøve ham inden de "skambyder"?? For så må jeg da sige at det ser helt sort ud.. Du sprøger hvordan man tackler skambud.. Jeg har ikke en hest til salg og får det formentlig heller ikke men jeg vil sige at EN måde at tackle det på kunne være en kritisk gennemgang af annonce, salgsmateriale og pris.. Kan der være ting der ikke stemmer overens siden du modtager bud der ligger så langt under salgsprisen?? Du skriver at især traven skal fremhæves men på videoen ser man en hest der tøffer lidt rundt i luntetrav, det er i bedstefald intetsigende i værste fald aldeles modstridende.. I øvrigt synes jeg ikke du kan udtale dig om hvad jeg har forstand på og ikke forstand på - at jeg er uenig behøver ikke skyldes manglende forstand..
Ha ha.. Jeg tager ærligt talt ikke mig selv højtideligt nok til at gide at blive fornærmet, hvis folk byder lavere, end jeg lige mener, at det er realistisk. Især da ikke, hvis man har skrevet noget i retning af "bud modtages" eller "hjem før pris". Så har du selv indbudt folk til at sige, at de har et godt hjem, men de kan ikke byde prisen, du har sat. Det er da noget underligt noget at skrive, og så blive fornærmet, fordi folk tager det alvorligt. Tjah. Mht. hvornår folk ringer, så er jeg selvstændig, og jeg slår altså lyden fra, når jeg ikke vil ringes op. Ellers ringer den nemlig når som helst, og sådan er det bare. Jeg tænker selv på det, før jeg ringer eller sms'er til folk, men igen er jeg ikke selvhøjtidelig nok til at blive sur, fordi andre gætter forkert mht. hvornår jeg vil ringes op. Det er min opgave at slå lyden fra eller lade være med at tage telefonen, hvis jeg ikke vil snakke. Jeg er et voksent menneske. Skriv en telefontid og skriv "fast pris". Så kan du blive sur, hvis folk ikke overholder det. Men direkte at opfordre til bud og så blive sur, når de kommer, det er i min verden useriøst. Jeg har i øvrigt prøvet engang at gå glip af en lejlighed, fordi jeg overholdt telefontiden. Det gjorde en anden ikke, og da han var kommet først, fik han den. Så deeet.. Jeg prøver altid at svare folk pænt, også når de byder urealistisk lavt. Jeg er opdraget til at være høflig.
du ser en hest der har prøvet gallop 1 gang før med rytter, videoen er fra anden gang med gallop, og viser kun trav i gallop overgang. så stop med at prøve at belærer mig om min egen hest, hvis du ønsker en video med alle 3 gangarter, kan du såmænd bare sende en besked og så mailer jeg den til dig. slå op i trakehner register der står kårings resultater så kan du hvad de vudere hans gang til. og jo self kan jeg da sige du ikke har forstand på min hest. du har aldrig set hesten live for pokker da, du ved intet om den udover hvad du lige har skimtet igenmmen.. jeg har berider og avler indeover der har udtalt hesten er mere værd, men jeg har valgt at sætte den lavere. igen jeg ønsker et godt hjem til min dreng frem for en bunke penge.. så nu syntes jeg bare du skal stoppe, og iogmed du ikke har en hest til salg eller får det som du selv skriver, ja så kan du vel egentlig ikke rigtig udtale dig om så meget, eftersom du ikke står i denne situation..
Ja uden tvivl.. Jeg kan ikke finde noget inde på forbundets hjemmeside men jeg kan se på HG at du har skrevet at han er kåret med 7,5 7,5 7,5 7 7 7 7 (50,5) så jeg må gå ud fra at det er de resultater du refererer til.. Betyder det så at han er kåret hingst i forbundet?? For så forstår jeg da bedre hvorfor bud på 15.000 irriterer dig.. Der er bare så vidt jeg kan se ikke skrevet noget i annoncen om at han er kåret og hans karakterer er heller ikke nævnt.. Det bør man da gøre hvis de er fine.. Selvom du med sikkerhed tror det så sidder jeg altså ikke her for at irritere dig, jeg er bare temmelig forundret og det lader til at du hellere vil skælde ud i al almindelighed end svare på spørgsmål der måske kunne afklare ikke bare hvordan skambud tackles men hvorfor de opstår..  Tja, avler har i hvert fald al mulig interesse i at hesten bliver solgt så dyrt som muligt og den står vel ikke opstaldet for avlers penge sååå - han har nok både tid og råd til at vente.. 
Jeg havde engang en 1'er pony til salg, 5 år, LB/LA spring og dressur, ponyen stod til 50.000, fik et bud på 25 med en kommentar om at "den kunne jo ikke noget"... Jeg blev vildt provokeret og sur over sådan en kommentar, og synes også at det var et frækt bud.. Jeg svarede tilbage og havde en kort "snak" med damen, og det vidste sig så at hun havde overset hvad den kunne gå.. I bund og grund så har folk jo ret til at byde dét de vil, og går den, ja så går den.. Jeg tror det bedste man kan gøre er at skrive helt klart i annoncen, hvad man mener. Er prisen helt fast, så skriv det. Jeg har selv lige haft en hest til salg, og skrev også hjem før pris. Fik også nogle bud under, og prisen blev handlet lidt ned.. Det gjorde mig ikke noget, det vigtigste var at finde et godt hjem, og han koster jo penge hver måned. Jeg ville personligt blive meget sur hvis nogen ringede til mig kl 23:45, jeg synes ikke man ringer før kl 8 og efter kl 21, med mindre det er livsnødvendigt... slet ikke til én man ikke kender! Dårlige telefon manerer... Jeg synes bare du skal svare folk, kort men i en pæn tone, og hvis de begynder at skrive alt muligt l*rt, tjaa så svar igen eller ignorer dem, hvad du nu føler for.. det klogeste er sikkert at ignorere dem, men personligt ville jeg nok ikke altid kunne lade være med at tage diskussionen op 
Hvis det virkelig gør dig sur og du ikke kan takle det selv synes jeg du skal få en anden til at gennemlæse din annonce, komme med noget konstruktiv kritik og få ændret annoncen så der ikke er så mange muligheder for fritolkning. Personligt ville jeg ignorere de bud jeg finder skamløse. At du får negativ respons tilbage fra en der har budt lavt kan skyldes to ting, 1. det er en af den slags mennesker der ingen pli har eller 2. Du er måske alligevel ikke så flink i din respons som du selv mener du er og får derved tricket en retfærdighedsfølelse hos budgiver. Jeg ved ikke hvad du har skrevet tilbage, men prøv en få en anden til at kigge på dit svar, måske kan det opfattes provokerende i andre øjne.
øv altså så blev alt det jeg lige har skrevet slettet så jeg skriver det lige igen   og prøver at huske det.. maggi way: kåret er måske forkert formuleret skrevet han er føl bedømt i trakehner med de karaktere du opsumere, han er ikke avlskåret nej, han er ikke høj nok til at blive det. både moder og fader er. ja jeg bliver ked af det/sur og skælder lidt ud, fordi jeg føler mig ramt, i mine øjne er han flere millarder værd, udelukkende på hans personlighed, det er ikke med min gode vilje han bliver solgt, men sælges skal han, grundet personlige omstændigheder, på baggrund af alt dette, syntes jeg jo jeg har gjort et stort forarbejde ved opsøge berider, avler og flere andre folk for at finde en passende pris. du må hjertens gerne komme med ting jeg kunne ændre ved profilen som måske ville give flere seriøse henvendelser, ekspemplevis kunne det være rart for mig og så jeg ikke misforstår dig du skrev, det kunne hjælpe hvis du lagde en video hvor alle 3 gangarter vises tydeligt, eller skrev, resultater osv kan være en god ide at skrive ind. og for god ordens skyld, har avler ingen interresse, da avler ikke ejer hesten og dermed er uintresseret i pris osv. avler har ingen udgifter på hesten.. og til jer andre: jo jeg syntes at byde 25.000 under prisen er skamfuldt, uanset hvad der står i annoncen såsom hjem før pris, giver ikke folk lov til at være decideret grove..
Jeg vil give samme råd, som jeg giver til alle sælgere, der har meget travlt med, om der skal skrives sms, mail, ringes, sendes brevdue eller hvordan disse beskeder skal formuleres, hvordan køberne skal gætte sig til, hvornår et bud virkelig ønskes, og hvornår man i virkeligheden ikke mener det, man har skrevet i annoncen: Gør dig selv og potentielle købere den tjeneste at gøre dig fuldstændigt klart, at du er ved at sælge din hest. Sørg for at være helt afklaret med dette, før du sætter den til salg. Det er   på nogen måde en købers opgave at skåne dine følelser. Dem skal du selv håndtere. For det er igen og igen der, det ender med disse tråde om useriøse købere, skambud osv. osv. Det er knaldhårdt at sælge en hest, man holder af, eller har haft nogle forhåbninger til. Især hvis man er påtvunget det af omstændighederne. Men det er ikke købers problem, for nu at sige det direkte. Det er sælgers eget, og det må sælger altså håndtere selv, ikke tørre af på, om de får en sms tre minutter over deres sengetid eller lignende. Der er lige i en anden tråd en hestekøber, der ikke får svar på sine henvendelser på annoncer om heste til salg. Det er da dybt useriøst. Jeg er godt nok glad for, at jeg ikke søger hest pt., for magen til børnehave skal man godt nok lede længe efter.
hmm ved ikke helt hvad jeg skal svarer men jeg prøver  der er forskel på at ringe til folk klokken 12 om natten og klokken 10 om aftene, det er det jeg syntes er underligt folk ikke har i bahovedet, præcis som hvis jeg selv skal købe en hest, sadel mm, så tænker jeg da altid at om det er en passende tidspunkt at ringe. og fordi det ikke er ens pligt at tænke på andres følser, ja så skader den bestemt heller ikke, tror faktisk en del mennesker burde tænke over det. præcis som hvis en køber henvender sig som jeg kan hører ud fra de fortæller de slet ikke ville matche med min hest, siger jeg pænt at jeg ikke tror det vil gå, jeg siger da ikke du er sgu for langt væk fra hvad min hest skal udsættes for og ligger på, selvom det er det jeg tænker og selvom det ikke er min "pligt" at tænke på deres følser. og om andre sælger ikke tager deres annonce seriøst og gider svarer, øhm ja det kan jeg af gode grunde ikke udtale mig om..
Hvis jeg var dig, ville jeg nok overveje om videoen skulle være med i annoncen. For som det bliver nævnt, så viser den ikke en hest som er det værd den er sat til. Dette er ikke ensbetydede med, at prisen er forkert, men derimod at videoen ikke viser hesten optimalt. Og dette kan nok i høj grad være med til at folk skambyder. Så hvis jeg var dig, ville jeg enten vælge en ny og bedre video, eller simpelthen fjerne den der er. Måske vise en video af ham løs i stedet, hvor man kan se hans gangarter? 
...jeg er selv en "krejler" og giver aldrig fuld pris for det jeg køber - beklager sådan er jeg bare, men kan vel være lige så god af den grund. Tilgengæld kender jeg til pli og ville aldrig ringe på uanstændige tidspunkter. Jeg ville, efter en tid, hvor jeg har hold øje med en "interessant vare" - tænke, at siden den stadig er til salg, er det nu jeg skal slå til. Jeg ville så lægge et høfligt bud, med beskeden om, at hvis det på nogen måde har interesse kan sælger kontakte mig. Hermed er sælger fri for at bruge tid på "en krejler som jeg". For mange er det "uanstændige bud" måske det som i sidste ende redder økonomien. På den anden side kan jeg også fornemme, at der på hestemarkedet sidder mange mennesker og faldbyder både det ene og det andet og er flabede - de skulle fjernes fra sitet. Nå, det var bare lige min uforbeholdne mening. Held og lykke med salget.
Mit bedste råd er - lad være med at tage det personligt.  Så er det også nemmere at grine af. 
Det mest utrolige er da hvis nogen tror du får mere lyst til at sælge til dem når de kalder dig dum.... snak om at undergrave sine egen ønsker....
nu har jeg selv været køber indtil for 1,5 år siden og så på flere ungheste som jeg ringede,skrev email til og sms til.dette var pga der ingen steder i deres salgsannoncer stod at det ville sælger ikke have som henvendelse.og i nogle stod der ligefrem sms også var ok indtil man gjorde dette.. i nogle tilfælde var det noget under salgspris.jeg fik også af og til nej samtidig med jeg fik skældud en gang jeg havde henvendt mig via sms hvor det i annoncen havde stået at sms og email også var muligt men åbenbart ikke da jeg henvendte mig.vedkommende fik så heller ik solgt til mig og jeg fandt en hest ved min ridelærer som jeg gav fuld pris for.men efter min mening så må man forvente henvendelser via sms også hvis man ikke skriver man ikke vil have sådanne henvendelser. jeg prøvede for mit vedkommende at høre ind på om det var en sælger jeg ville kunne handle med og om de ville sælge til den pris jeg var villig til at give inden jeg kom og prøvede da jeg så meget på hvordan jeg ville have det hvis jeg skulle sælge..af og til viste det sig at hesten var fin men at sælger ville jeg ikke kunne stole på (en avler skjulte en skade som kunne betyde at hesten jeg var tæt på at købe ikke havde holdt mere end 6 mdr men heldigvis insiterede jeg på at få set røngtenbillederne som viste sig at indeholde de skjulte fejl),og hoppede videre til næste hest.trods det at jeg var/er meget ked af ikke at have fået denne...hvis jeg vandt i lotto ville jeg nok prøve at finde den og købe den alligevel... ja det er træls at få så useriøse beskeder men går den så går den tænker mange nok..men jeg ville helt klart skrive det i annoncerne hvad jeg ville acceptere og ikke ville. men jeg har også kigget på din video af hesten..nu må du ikke tage dette på den forkerte måde..men ud fra videoen ville jeg heller ikke give 40.000 for den max 20.000kr..jeg ser den ikke nok i ALLE gangarter til at danne mig et ordentligt billede af en hest som du siger flere profesionelle har sagt skal koste de 40.000.så hvis du gerne vil have de 40.000 kr ville jeg få lavet en ny video som viser din hest: Løs i alle 3 gangarter Redet i alle 3 gangarter(det mere end de få sekunder i trav og galop) det jeg så var en hest mest i galop som så stiv ud..ja jeg ved godt det er en unghest men den viste sig ikke optimalt så den kunne efter min mening koste 40.000kr..BEKLAGER...min unghest som jeg endte med at købe var redet i 14 dage på den video jeg så af ham og der kunne man også tydeligt se at han ikke var så vandt til det med at ha rytter på men jeg så en hest i alle 3 gangarter,løs og i 1 min pr gangart under rytter..det var nok til jeg kunne danne mig et billede af ham og efter 2 afprøvninger gav jeg altså 50.000kr for ham..
Håber da han trods det ikek får hele sin aften ødelagt 
Altså, nu ved jeg ikke om jeg har fanget situationen rigtigt.. Hvis nogen forærede mig to billetter til noget, og så forventede at jeg skulle invitere dem med, så ville jeg synes at det var underligt.. Hvis man forærer nogen to billetter, så ser jeg det som, at man forærer dem en oplevelse, hvor de kan vælge at tage en ven/veninde med - efter eget valg. Hvis man omvendt inviterer personen med som gave, eller giver én billet, så synes jeg at det er noget andet.. Hvis nogen gav mig en billet til noget, så ville jeg automatisk tænke at jeg skulle afsted med dem, gav personen mig to, ville jeg tænke at jeg selv kunne vælge en person at tage med.. men sådan er vi jo så forskellige 
Jeg er helt enig i det du skriver:-) Da min søster blev 18, havde jeg købt 2 billetter til skatteøen på teater, men jeg vedlagde ikke billetterne i fødselsdagskortet, I stedet skrev jeg tid og dato på hvornår hun ville blive hentet og vi derefter ville tage ud at spise brunch og så i teater. Havde vedlagt soundtracket på cd, så hun vidste hvad vi skulle se;-) Men helt enig i, at hvis jeg modtog 2 billetter, så vil jeg tage det som en selvfølge, at jeg selv bestemmer, hvem der skal have den anden billet. Håber kæresten er forstående og at din ven kan få en fed tur med sin ven:-)
at Sophie nævner koncerter, for jeg var tæt på at give min kæreste billetter til Rammstein her til jul (det viste sig så, at de var sværere at få fat i end som så), og jeg stod i dilemmaet: Skal jeg købe en til mig selv eller ej? Jeg kan godt lide musikken, og de sceneshows jeg har set på youtube, osv. var VILDT fede, men jeg kan ikke med at blive mast af en masse andre mennesker - og jeg er ikke FAN (med store bogstaver), som han er (han er tysk og har fået det ind med modermælken). Jeg spurgte ham faktisk - om han gerne ville have mig med eller hellere invitere en ven (det var efter, at jeg fandt ud af, at billetterne ikke var til at få, så mere til future reference). Og han ville allerhelst have mig med - så kunne vi bare købe siddepladser. Så det var jo nemt. Jeg synes absolut, at man skal spørge, om personen gerne vil have en med, medmindre det er en aktivitet, som man normalt deler og er glade for - gav jeg f.eks. billet til et hestearrangement til min søster, så ville jeg automatisk købe en til mig selv også, fordi det er en interesse, vi deler. Men tænk, at hun gider med til Top Gear Live - åhr, jeg ville betale meget for ikke at behøve at tage med  Noget helt andet - hvis man nu kun havde tænkt på at bruge et vist beløb på gave, så kan jeg måske godt forstå, hvorfor man ikke forærer to billetter væk til noget. Egentlig kunne hun jo bare have givet ham en billet, men nu sørger hun da for, at han ikke skal af sted alene og får selv en "oplevelse" (nej, jeg gad altså stadig ikke TG!) med.
Tak for Jeres input.. Jeg har det på samme måde 1 billet = At giveren ønsker selv at deltage 2 billetter = At modtageren selv vælger ledsager Det andet er sgu da noget underligt noget ellers kan man gøre det "privat" uden andres samtykke.. --- Men det ser nok "bedre" ud at give 2 i stedet for én nogen steder..?
Hmmm, måske er det bare mig som ville blive underlig hvis jeg gav en oplevelses gave for to og så blev disset til fordel for en anden. "Fedt at du gider at bruge penge på mig og at du har tænkt over hvad jeg kan lide og at du gerne vil gøre mig glad, jeg gider så bare ikke at tilbringe tid med dig ved denne lejlighed, og tager i stedet XXX med, så bliver det sikkert meget sjovere"  Sikke en skuffelse at være god nok som den glade giver, men ikke værd at spendere tid sammen med  Syntes at det er mangel på pli ikke at spørge giveren først. Siger denne så nej tak, så er man fri til at tage hvem som helst med. At disse giveren det syntes jeg er egoistisk 
...jeg gav faktisk min kæreste to billetter til TopGears Show, - og ja - jeg regner da stærkt med, at han tager mig med.  Nu ææææælsker vi så også begge TopGear - så det var jo ret oplagt. Han påstår så også, at han ikke ville have en anden med - og han er superglad for dem. 
Jeg har kun fået billetter fra andre, hvor de har givet 2 også er det givet til både kæresten og mig. Har aldrig givet billetter selv, men hvis jeg gav kæresten billetter til noget, så ville jeg nok give 2 og håbe på han invitere mig med. Gør han ikke så er det nu helt fair  Han plejer også nogle gange tage i biffen med vennerne frem for mig. Synes ikke man behøver gøre alt sammen, hans venner findes jo også stadig, selvom jeg nu er en del af hans liv 
Jeg gav min veninde en lidt udtænkt gave. Jeg havde lagt en bio-billet i, og på en lille note skrevet, at valg af film og ledsager naturligvis var frit, men at jeg kraftigt opfordrede til Sherlock Holmes 2, og at jeg var ledsager  Det pudsige var så, at HUN også havde givet MIG en bio-billet, med henblik på at se Sherlock Holmes! Jeg er ikke den store film-seer, så hun udtrykte direkte: "Så har du ingen undskyldning for, ikke at tage med mig  " Great minds think alike  Men for lige at komme tilbage til problematikken, så overvejede jeg faktisk også at købe to billetter - på den anden side ville det jo være ligegyldigt, om jeg selv havde fået en allerede købt billet, eller om jeg købte den når den skulle bruges, så jeg købte kun 1. MEN, jeg kan godt se, at hvis det er et arrangement, hvor der måske er begrænset mulighed for at komme med, og billetterne bliver revet væk, så givet det mening at give to billetter. Så må det være op til giveren selv, at vurdere om modtageren gider have én med 8)
Jeg kan godt se pointen, at TG er en suveræn mulighed for en "herretur" og det vil være sk!de sjovt... ..Set fra den anden side, så synes jeg også kæresten, der køber de to billetter er en sej tøs. TG siger hende tydeligvis ikke så meget - men hun vælger alligevel at købe billetter til kæresten og hende, så HAN kan opleve TG live... I min verden tager hun med til HANS hobby og interesse - det er squ da sejt nok! Ja, de kan måske ikke nørde helt så meget, som hvis de var en flok gutter afsted - men hvad så? Hun viser interesse netop fordi det er noget fyren gerne vil se... Det kan da næsten kun blive sjovt! ...Om ikke andet, så kommer hun hjem med meget mere viden om kærestens interesse... Her i huset har vi heller ikke interesse i ALT hvad modparten laver - alligevel lykkes det at følge med rundt til fede oplevelser, man ellers aldrig ville udsætte sig selv/hinanden for. Her rykkede det da grænser ved at flyve ultralette fly - og kæresten har været ude at køre hestevogn (med tømmerne i hånden)... Hvem ved - det kan jo netop være at gavegiveren rækker en hånd ud, så der er mulighed for at vise interesse for modpartens hobby!? ...Inden I farer i blækhuset - hvor mange kvindelige ryttere nyder ikke, når manden tager med og klapper Musse eller gir en hånd til idestævnet, reparerer hegnet eller lægger ører til bekymringer (eller hjælper med fællesøkonomien, for hesten skal jo have først)... Bare en tanke 
jeg har givet brunch smartbox til min far og regner med at han tager hans kæreste med og en brunch smartbox til min mor og regner med at hun tager hendes mand med. Men jeg har også købt 2 billetter til et standup show til min kæreste som jeg faktisk ville blive ked af hvis han ikke tog mig med, men en anden. Det er tiltænkt som en oplevelse til os begge. Jeg har jo også fået jagt tøj og det er vel tiltænkt at jeg tager det på når jeg følges med ham på jagt og ikke bytter det til noget andet. Når en giver en oplevelsesgave som hende med det der TOPGEAR arrangement, og hun vil med er det vel så hun bedre kan forstå hvad han er interesseret i og kan bedre snakke med når han fortæller om det!
Hun kan jo ALDRIG give det samme som "vennen" kan.. Dette er et arrengement i TOP KLASSE for vedkommende så "Once in a lifetime" oplevelse så vil jeg da mene at "hun spænder ben for hans oplevelse" det er sådan både ham og jeg ser på tingene.. Med en ven der interesserer sig lige så meget for TG som ham selv vil oplevelsen være større.. Så kan jeg jo vende den om og sige.. Synes I det er fair at spænde ben for Jeres kærestes oplevelse.. Det synes jeg er MERE egoisktisk end noget andet.. Hvis det er en bio billet så synes jeg det er noget andet...
Hvis man synes ens kæreste spænder ben for en og ødelægger ens aften, er ens forhold da ikke så fantastisk  Ja, nogle ting er bare sjovere med veninderne/gutterne, MEN i det her tilfælde synes jeg gutten her er meget egoistisk og urimelig overfor sin kæreste - som rent faktisk lyder til at have udtænkt en gave, hun virkelig tror han bliver glad for. Og hun har rent faktisk lyst til at dele den med ham. Come on, hvis der er nogen der er egoistisk her, er det da ham!!
.. som om du virkelig ikke kan lide din vens kæreste. For ellers er det da noget mærkeligt noget at skyde folk i skoene at de er egoistiske fordi de har givet en gave som modtageren vil blive rigtig glad for. Ja det er i øvrigt noget mærkeligt noget også hvis du ikke kan lide hende. Hvad h.. er det lige problemet er?? Hun viser interesse for noget han er glad for - det er der altså ikke noget galt i. Som andre har foreslået kan din ven jo bare tage en snak med kæresten og spørge om det ikke er ok han tager en ven med istedet. Det er det formentlig. Beklager det sure opstød, men hvis du var min kærestes veninde ville jeg ærlig talt synes du var overordentlig tarvelig. VH Line
Hvis man som kærester syntes at man spænder ben for hinanden, ved at gøre noget sammen skal man nok overveje om man stadig skal være kærester  Min mand kan godt finde på at tage med til stævner og kåringer og jeg syntes bestemt ikke at det er at spænde ben for mig, selvom han ikke har samme hesteforståelse/forstand/interesse for det som nogen af mine veninder har. Jeg har jo valgt at ville dele livet med ham og med livet mener jeg det man vælger at bruge livet på og ikke bare den tid som livet varer. Vi gør skam også masser af ting uden hinanden, men der er altid en åben invitation til at deltage. Man bliver ikke valgt fra, man vælger selv. Jeg syntes også at det lyder lidt underligt at du har så hårde meninger om din vens/venindes forhold og tænker på om du er jaloux på den ene af dem, måske håber du på at være den som får billet nr. 2 ??
Man kan jo bare gøre det så ENKELT, at hvis man selv vil med som giver, så beholder man den ene billet selv. Svære er den ikke. Og så sætter man ikke modtagen i den sitration at han/hun skal vælge mellem kæresten/manden eller en ven/veninde. Man må også tænke lidt selv. Men hvis man afligvellet giver begge to, så har man altså ikke krav på at komme med. Man skal også kunne være sammen med andre, selvom det er fra kærsten. Og som sagt. Hvis hun absolut VIL med så nøjes med at give den ene. Så er der jo ingen tvivl. Det gør jeg altid, med mindre det er noget jeg ikke intressere mig for.
Men piger kan altså også godt lide Top Gear!! Jeg fik to billetter til Top Gear i fødselsdagsgave - Af min kat og mine to heste... (de firbenede havde dog pli nok til ikke at spørge, om de må komme med) Nu er Top Gear jo et bilprogram, men i min verden er det et meget kvinde-venligt bilprogram. Det er nogle fantastiske værter, og nogle skægge skægge indslag! Og jeg ser gladeligt topgear, uden at ane en disse om motorer, cylindre eller hestekræfter - eller at interessere mig en skid for biler overhovedet. Jeg ser det, fordi programmet er skruet godt sammen, der er mange visuelle ting, som selv bilmongoler fatter, og så er samspillet mellem værterne bare så sjovt! Så selvom din ven måske ville få en anden oplevelse, ved at tage sin bilven med til showet, så tror jeg afgjort, at han også kan få en god oplevelse med sin kæreste - hun ser nok bare showet på en anden måde. (Her kan det fortælles, at jeg for et par år siden tog min kæreste med ind at se Gallashow i Herning - jeg havde i sidste øjeblik fået to fribilletter, og nu var det kæresten, der var den første jeg mødte, efter at have fået billetterne. Og han talte om springklasserne i dagevis bagefter! Jeg synes jo personligt, at springningen efter pausen er møgkedelig, jeg vil hellere se flotte dressurheste og de sjove udklædninger. Så selvom han normalt ikke ville være mit førstevalg at tage med til Herning, så havde vi altså en god oplevelse sammen alligevel, selvom det var forskellige ting, vi nød i showet)
Tak for de gode tips - nu må jeg jo bare komme igang med at bruge den  Jeg modtager stadig gerne spændende opskrifter, som bare skal prøves 
SUPER at bage brød i.... :) KH:)Annette
Sådan en er simpelthen genial!! Og du kan lave et helt måltid i den - spelt/ris/quinoa eller hvad du nu lyster, vand, grønsager evt en slat hvidvin måske lidt bouillion og udvalgt kød på toppen - voila et helt lækkert og sund måltid!! - mens du laver noget andet!! Det er bare at kaste sig ud i at eksperimentere!
også fået sådan en i julegave og aner ikke hvad jeg skal lave med den... Overvejer at tage mig sammen til at se nærmere på den en af dagene... Så godt med en tråd til inspiration...
Suk ja... Jeg har efterhånden lidt ondt af mig selv... Jeg har haft egne heste siden jeg var 12 år. Og den seneste var en fin varmblods hoppe. Jeg havde hende i halvanden år, men måtte d. 1 december (2011) sige farvel og sende hende over på den anden side. Det var rigtig hårdt og er det selvfølgelig stadig. Men nu er sagen den at jeg ikke har pengene til at købe en ny. Og jeg savner det allerede så meget! Jeg har ADHD og hesten har altid været mit tilflugtssted hvor jeg altid har det godt og hvor jeg aldrig kan mærke min 'sygdom'. Nu leder jeg så efter en lånehest med forkøbsret. Og så håber jeg at jeg i løbet af et år har skaffet pengene til køb. Jeg har været ude og kigge på nogle stykker. Men ingen af dem har levet op til mine forventninger. Mine dage går med at tjekke for ulæst post både her på heste-nettet og hestegalleri. Og jeg er snart ved at miste tålmodigheden (selvom der ingen gang er gået en måned.) Det ville være så meget lettere hvis jeg bare havde pengene til køb af hest! men nej desværre. Vil i ikke allesammen krydse fingre for at det snart lykkedes for mig at finde en super dejlig lånehest? 
En måned er ingenting - tag en dyb indånding og find lidt tålmodighed, for lige pludselig dukker den rigtige hest op  Har du sørget for at fortælle din omgangskreds at du leder? Jeg synes tit der dukker noget op gennem nogen, der kender nogen 
Hej Sussie. Jeg har faktisk været inde og se din låne annonce flere gange da jeg bl.a. har en 6 års dv vallak som jeg har overvejet at låne ud. Springet og beslutningen er dog ikke taget endnu, derfor har jeg været tilbageholdende med at kontakte nogen, dels fordi jeg er lidt i tvivl og dels fordi han ikke er redet andet end 5 måneder for 2 år siden, så derfor nu igen står som mere eller mindre "rå". Jeg bor dog ikke så langt fra dig - mine heste står opstaldet i Hovedgård. Så skulle du have lyst og tid og savner en blød hestemule så stiller jeg gerne mine 2 til rådighed, de vil elske at blive puslet lidt mere om  Desværre kan jeg ikke pt tilbyde ridning (i alt fald ikke af betydning) for den unge skal som sagt startes op igen først, og den gamle (hans mor på 14) har stået 1 år så hun skal lige genoptrænes og derudover har hun haft problemer med meget nedslidte hove så hun er lidt ømtået... Men hvis du har lyst til at komme med ud en dag, så send mig en pb  Du kan se krikkerne på min præsentation.
hej Sussie nu kunne jeg ikke lige gennemskue ud fra din profil hvor i landet du kommer fra, men du må meget gerne søge tilflugt hos min hest, indtil du har funder den rette lånehest. så kunne det da være ventetiden var til at holde ud  kender godt følelsen, synes også selv, at bare en uge er en evighed hvis der er noget jeg meget gerne vil have. venlig hilsen Astrid
Min gamle krikke vil også gerne nusses om - står ved Skanderborg/Århus