Hurra - hiphip. Tilykke JP!!   (ehm...forstil dig lige at det ikke er en nisse)
Jeg handler skam også i ridetøj, gider da ikke tage hjem og skifte for andres skyld. Desuden kan hende madammen da ikke tillade sig, at sige sådan til dig, det er da nok noget af det mest mærkelige jeg længe har hørt   . Hvad så med os der også har hunde, skal vi også skifte tøj inden vi handler ind. Det kunne da være noget af et cirkus, hvis man hele tiden skulle skifte tøj for alle andres skyld. Desunden findes der jo mange andre former for allergier, der heller ikke bliver taget hensyn til f.eks folk med parfume allegi. Det kunne hende damen da sikkert ikke sige sig fri for, så måske hun også skulle gå hjem og skifte inden hun tog ned og handlede   . Mvh. Julia
man havde allergi overfor heste, stilte man sig vel i en anden kø... Men hvis der skal være lidt ris til os hestepiger, kunne man måske lige i denne muddertid spule sine støvler af for det værste mudder. Jeg var i Brugsen den anden dag (i alm. tøj), her mødte jeg en dame der nok nærmest var trådt ud af folden og ind i brugsen   Hun lavede jord-spor efter sig af små mudderklatter. Men man behøer jo heller ikke være voldsomt beskidt efter en tur hos hesten (det er dog ikke lykkedes mig endnu) Kommer en del på et ridested, hvor rytterne kan komme efter at have redet en hest i en beige jakke, UDEN en plet på sig (og håret stadig sidder perfekt  Det er kunst.  Mette Der også handler ind i hestetøj, og sidder indimellem i sofaen med det på.
Ja jeg køber ind iført mit ridetøj hvis det lige passer mig dér...Der er godt nok ingen der skal blande sig i, hvilket tøj jeg har på. Jeg kan godt forstå du blev paf!!
er der forskel på ridetøj og staldtøj. Mit "staldtøj" består af et par enorme røjsere og verdens ulækreste gamle dynejakke, der kan stå selv, når man sætter den fra sig. Det kunne jeg ALDRIG finde på at forlade matriklen i! Men et par almindelige jodhpursstøvler og ridebukser/ jeans med samme formål kombineret med en renere jakke end Den Ulækre, ser jeg INTET problem i at optræde offentligt i!
Jeg handler aldrig ind i mit ridetøj. Føler mig slet ikke tilpas i det udenfor rideskolen/stalden. Er heller aldrig i ridetøj når jeg er hjemme hos mig selv. Og det påtrods af jeg er ansat som rytter/underviser. Men måske det netop er derfor man ind imellem har behov for, at komme i normalt tøj  Har en gang gået ned af strøget i Århus i ført læderridestøvler og ridetøj, aldrig har jeg følt mig så dorsk 
har fattet MIT indlæg!  Jeg har som som sagt selv heste, geder, høns, ænder og er tidligere frilandsgrise-ejer .. Men jeg kigger da lige på mig selv - INDEN jeg betræder en fødevarebutik! Jeg kan GODT handle ind i mit "landbrugstøj" - men da ikke - hvis jeg stinker umådeholdent - eller efterlader både hår, støvlemudder (incl. diverse) i mine fodspor!! Men desværre oplever jeg ikke same pli fra andre "lidelsesfæller" - og SÅ skammer jeg mig på deres vegne!!!  Jeg har intet problem med folk, der har ridetøj på - men til gengæld har jeg et problem med mennesker - der ikke tager hensyn - hvadenten de er iført tilsmusket ridetøj eller tilsmusket tøj, der hører andre "grupper" til. VIS DOG HENSYN!!! Og ovennævnte er sagt - selvom jeg i fredags talte 5 "heste-uniformerede" handlende i min nærbutik. DE var nu alle nydelige - og ingen affekt overfor dem!  Faktisk har jeg observeret FLERE ULÆKRE hestemennesker omkring storbyerne - end jeg oplever her på "landet" .. Måske et oplæg til en ekstra tanke?  Og så er der lige et indlæg fra en person, der oplever ulækre menensker mht. snotteri og forkølelse ... Ok .. Jeg føler det heller ikke særligt "charmerende" at skulle være sammen med mennesker - der tydeligt er forkølede ... Men på den anden side set - SÅ har de garanteret IKKE selv valgt det!!! Og mad skal man vel have - hvadenten man er forkølet eller ej? Ridetøj - og anden beklædning KAN man selv holde indenfor en vis justits ... Og VIL man ikke??? SÅ har jeg absolut INGEN tolerence overfor dem!!! Således lød ordene fra Nina
Helt enig... 
hvis jeg kører forbi en butik og mangler noget specifikt går jeg da ind og køber det (eller hvis man er afsted med hesten i trailer rører det mig heller ikke) men at tage bevidst ud for at handle/shoppe gør jeg helst ikke i ridetøj. syntes det er upassende at gå med beskidt tøj og røre ved rene varer og fødevarer (ja jeg er altid smurt ind i diverse selv efter 10 min hos en hest) jeg kan godt lide at være bare lidt præsentabel, og det syntes jeg ikke at   er i ridetøj. hvad andre gør er jeg ligeglad med, syntes dog ikke at folk bør stå og pille i køledisken med møg/olie etc. op ad ærmerne. hilsen sjanna
Jeg kan ikke se problemet i at købe ind i ridetøj. hvis man er på vej hjem fra hesten, og lige skal købe noget. det kan da ikke genere nogle. Josephine
Jeg handler i det jeg har på, selvfølgelig med mindre det er møjbeskidt eller lugter enormt meget! Om så det er løbetøj(sker dog særdeles sjældent..) - ridetøj, arbejdstøj (nu er jeg så tjener - så ikke at det betyder det store for folk) eller hvad jeg nu render rundt i. Har folk et problem er det jo deres - ikke mit. Men nu prøver jeg også at begrænse lugten i det tøj jeg har på - da også for min egen skyld. Jeg handler ikke med udmugningstøj fx - men ridetøj - sagtens. Men her i lokalsamfundet kender alle mig jo også - og alle folks unger har haft stor glæde af mine heste - så tror der skal en del til før jeg bliver helt upopulær. Men altså. Igen må jeg sige - at René - skriver du er tømrer. Det er altså sjovt - for jeg kan bare slet, slet ikek forestille mig dig som tømrer. Men nu kender jeg dig jo også mest med et kamera i hånden... Men altså - René i arbejdstøj - det må jeg se engang!  Milla
Jeg handler kun meget sjældent i ridetøj - og næsten kun i den lokale brugs, hvor alle kender mig og ved, at jeg er lidt mærkelig! Men jeg bliver også meget beskidt, når jeg er ved hestene, uanset hvor meget jeg ellers anstrenger mig for at holde mig ren. Til juleoptoget i Ribe var jeg dog inde i Føtex for at låne toilettet og købe noget mad, og der kiggede folk også lidt. Det har sikkert også set godt ud med mig i hestetøj, iført nissehue og med rødmalede kinder!
Jeg er også pænt lige glad med hvad folk tænker om mig, så jeg handler ind i det tøj der passer mig. Hvis ikke hestelugtene mennesker må færdes i butikker, hvad så med dem der er så overbedøvet med parfume at man får hovedepine af at stå bag dem i køen? Jeg har da ofte måtte holde tre skridts afstand til dem der er stor forbruger af parfume, for det kan jeg ikke tåle.. Jeg går tilgengæld ikke ind i en butik, hvis jeg er smurt ind i mudder.. Så lidt pli har jeg da.. Jeg har jo helle ikke problemer med at andre mennesker lugter eller ser anderledes ud end mig. Kan jeg ikke lide lugten, må jeg jo gå min vej. Sådan ser jeg på det. Jeg havde godt nok heller ikke undskyldt over for hende damen. Hun lugtede sikkert af parfume selv. Så hun kunne da bare knytte og gå et andet sted hen.
Fordi man bevæger sig andre steder hen i ridetøj end på nakken af en hest eller i stalden. Jeg går i det der passer mig, hvor det passer mig, og nej jeg er ikke smurt ind i hestelort bare fordi jeg har heste og muger hver dag. Og hvis ene eller anden påtalte det over for mig ( i en fx. kø) så fik de det glatte Illum lag, og en henvisning til at den måde de var klædt eller "lugtede" på heller ikke passede mig og mine normer.Og så stod vi vist lige. Der er så rigeligt at tage fat på når det gælder andre mennesker..
- jeg er ikke hesteejer, jeg låner ham bare. Sådan er jeg jo bare, og den indstilling har jeg sådan set altid haft. Nu har jeg aldrig stået i situationen, men det kunne selvfølgelig være man ændrede mening hvis man stod i den, men det tror jeg ikke lige umiddelbart jeg ville gøre. Og i øvrigt, så kan du godt tage at snakke pænt, der blev spurgt efter hvor langt de enkelte ville gå, og jeg skrev bare MIN mening...
langt, hvis der var en udsigt til helbredelse. Jeg ville gøre kort proces,hvis udsigterne var sorte. Eller hvis jeg fx stod med en hest, der ikke fungere med boksro, men skulle stå ½-1 år i mere eller mindre boksro. Så skulle den også til de evige græsmarker. Nogle heste, og andre dyrefolk for den sags skyld, går lige en kende for langt til min smag. Det bliver mere et spørgsmål om at deres skønne pruhest, skal overleve enhver pris, men sjældent ser de på hesten istedet og dens liv, men ser kun på sig selv, som den barmhjertige samaritaner (og at de ikke selv bliver såret). At være dyreejer, i min verden, er at sætte sig selv til side og gøre det der er bedst for dyret.
Jeg har netop ofret godt og vel 50.000 kroner på dyrlægeregninger til min lille dreng, der fylder to til sommer næste år...han er ikke bare en hest - han er min hest, og mit ansvar, og så betaler jeg, hvad det koster. Men havde dyrlægen ikke vurderet at han kunne blive hel igen, ja så havde jeg selvfølgelig ikke gjort det.
Hejsa Hos os har vi gået/går vi langt, hvis udsigterne er gode. Det gør vi for alle vores dyr. Her kommer deres værdi ik ind i billedet. Men vi lytter til dyrlægen og deres mening. Eksempel: Vi købte en pony for 8500. Den hostede ved ankomst. Den blev undersøgt på Ansager med kikkert i halsen. Den fik taget podning fra lunger, næse og hals. Den fik jeg ved ik hvormange forskellige kurer, før den var kureret. Dyrlæge regninger for over 10000,-. Vi solgte hende for 10000. Vi købte en stakkels lille shetterhingsteplag for 600,-. Mishandlet og meeget meget tynd, lange hove og syg. Vi fik hovsmed, dyrlæge til diverse vitaminkure, tjekket ben, undersøgt i hoved og røv, plus kureret hans hoste og lungebetændelse. Ordentligt foder til ham (brogården på det tidspunkt). Inden han var ok havde vi brugt 7-8000,- på ham. Vi forærede ham væk til et godt hjem! Vi havde en DV hoppe, som egentligt var solgt. En uge før afhentning fik hun kolik, en slem en og skulle åbnes og ha tømt tarmen for sand og luft. Det kostede os 10000,-. Hun var solgt for 15000,-. Vi har det nemlig som flere af ovenstående. Har man først sagt A så må man også sige B. Hvis dyrene har behov for hjælp, så skal de ha den om vi så skal låne til det. Hilsen Hanne
Det er ikke pengene, det handler om for mig. Jeg ville have betalt det, det kostede for at redde Croslees ben, da det gik galt i sommers. Jeg vil ikke holde liv i en hest, der har smerter eller får dem uden medicin - men en hest, der kan blive rask uden alt for mange lidelser fra dens side, ser jeg ikke som et spildt liv. -+- Zip.
jeg fik aflivet min hoppe i 2004 pga. forfangenhed, der intet med fodring havde at gøre. Dyrlægens bedste bud var at et af hendes indre organer var stået af. Hun var i behandling i seks uger ialt. Havde jeg vidst hvad jeg ved i dag om udfaldet af den behandling så havde hun fået fred dag 1, fordi denne sygdom er så smertefuld som den jo er. Men det er svært at sætte en tidsfrist på når udfaldet er usikkert (nogle forfangne heste kommer sig jo helt), men havde jeg kunnet se ind i fremtiden og vidst hvad jeg ved i dag, så var jeg ikke gået så langt. Forløbet blev langstrakt fordi både dyrlæge, smed og jeg kunne se en bedring midtvejs og man håber jo sådan. Da det blev klart at nu gik det tilbage igen, så var jeg klar til af aflive... Beslutningen om behandling/aflivning havde intet med penge at gøre. Jeg har råd til at behandle og jeg gør det gerne hvis det er påkrævet. Et dyr er ikke bevidst om at der synd for det at det snart skal aflives. Derfor bør man tage udgangspunkt i ens egne ønsker ud fra en vurdering af hvad der også tjener dyret bedst.
der skal siges, i hvert fald for mit vedkommende. Jeg er rørende enig
Ja, et eller andet sted er jeg nu glad for at du bare låner, for MIN klare mening er bestemt, at du er alt for egoistisk. Ridning og det at være hesteejer (rytter) handler jo om samarbejde og hvordan kan man samarbejde med en der ikke engang kan pleje og passe en, når man er allerlængest nede? Mange veje fører til rom, men din vej er bare ALT for egoistisk og tarvelig til at kunne være sand. Jeg synes bestemt også at jeg taler pænt. Jeg kan love dig for at jeg kunne have sagt MEGET mere og på en MEGET grimmere facon, men jeg har holdt det inde. Og det er så det sidste jeg vil sige i denne her sag. EOD...
Jeg er faktisk midt i den proces med Camari, som jeg også har fortalt om på opslag... Han ods som ridehest er absolut ikke gode, som hyggeselskabshest uden smerter har han en chance, jeg går langt for at redde ham og give ham et værdigt liv. Han er ung og har aldrig rigtig været redet 100% op, så hans liv har egentlig ikke været andet end hyggefoldhest - jeg mener ikke han lider nogen nød mentalt ved at fortsætte med det, han hygger sig og er aktiv på fold - var han en hest som havde været i fuld ridning og ikke trivedes med at være "foldbums" så havde situationen været en anden. Jeg føler mig skam ikke "frelst" men elsker mine heste og ser dem som mine "ikke menneske" venner - Igen kommer det jo helt an på sygdommen og situationen, sålænge de ikke lider mental eller fysisk overlast og ser ud til at nyde livet, vil jeg gå langt... Jeg respekterer også at andre ikke går så langt som mig, men mener at periodisk sygdom/halthed o.lign. hører med til og er en del af vores ansvar som hesteejere at tage hånd om - og synes det er synd og skam at aflive et ellers sundt og raskt dyr fordi den ikke kan rides i en periode.
og leve et smertefrit og godt liv efterfølgende, så går jeg også langt... Men det er jo lidt afhængig af situationen... Er det et langt sygdomsforløb, som bliver særdeles bekosteligt og hvor det "rigtige" udfald ikke kan garanteres, så ville jeg lade dem aflive... Er det akut, som med den ovennævnte kolik, så er det jo ikke noget at tænke over... så må dr. Dyr bare i gang...!
Der er ingen tvivl om, at jeg går så langt, som det er forsvarligt set fra et dyreetisk synspunkt. Prognosen skal være god, for at jeg ville vælge at lade mine heste gennemgå et længerevarende, smerteligt forløb - og med en god prognose, mener jeg at der skal være en god grund til at antage, at hesten vil kunne få et værdigt smertefrit liv bagefter. Hvad værdigt er, må så afhænge af den enkelte hests personlighed og temperament. Jeg stoler meget på min dyrlæge, og siger hun ok til behandlingsforløb, så er det det, vi gør. Siger hun NIKS, det er synd - så følger vi det - og bider i græsset efterflg. Mine heste er en del af familien, de er ikke suverænt ridedyr. Pt bruges kun Geysir af mig, da Molly er for lille ( men har fået en super sød lille rytter ),og Funi er alt for ung. Så man kan ikke sige, at hestene har et ridemæssigt, primært formål. Vi har også forholdt os til, hvordan og af hvem de skal sørges for, hvis jeg dør. Så vi går længere end til prognosen for ridebrug.
Jeg er gået langt med hensyn til Taipan og hans spat. Hvis vi ikke var flyttet til egen gård i januar i år - så   han blevet slået ned i november sidste år. At have en hest opstaldet til næsten 2.000 kr om måneden og på fold 4 timer pr dag i vinterhalvåret og udsigterne til, at den ville kunne bruges var   40% - det er i mine øjne ikke et værdigt hesteliv. Ydermere havde Taipan tilbagevendende kolik -   fordi han stod i boxen så mange timer. Han er nu stille og roligt i gang med genoptræning - dog med "pauser" på grund af tabte sko, tandproblemer, insektstik m.v. Ved at have hesten hjemme, er der andre faktorer der gør, at man giver hesten endnu en chance. Sidst dyrlæge var herude var vi begge enige om, at det måske var på tide at lade Taipan få fred... Han havde svært ved at tygge og synke sin mad - til trods for, at tænderne var ordnet. Det viste sig, at han var "bare" blevet stukket af et insekt. Dette stik gjorde, at han var hævet i mundhulen. En penicillinkur og han er igen begyndt på genoptræningen. Det er   pengene, der skal afgøre om hesten skal "overleve" - men derimod om den har et værdigt liv, mens den rekreerer sig.
Det afhænger helt og holdent af fremtidsudsigterne. Der skal være mulighed for at Looksen kan tåle t komme ud og være den drengerøv han nu engang er. Alt andet ville være synd, for den gode dreng
Jeg ville gå ret langt og har også gjort det. Men jeg har det ligesom Illum, at hvis jeg ikke kan få garanti på at hesten en dag kan rides igen, vil jeg lade den aflive. Min dejlige Harbo fik sidste år revet en sene over i H. bagben. Dr. dyr lappede ham sammen uden at give mig en meldig på om han overhovedet blev god igen. Havde jeg vidst dengang alt det vi skulle gå igennem for efter over 1 år, stadig at have en hest med hævet ben, skæv haleføring osv. tja så havde han fået fred. Nu skal der prøves aquatræning, så hvis nogen har erfaring med det hører jeg gerne fra dem. Kamilla