Kære HN'ere. Mon du er lovligt at ride med sikkerhedsvest til dressur stævne -Jeg er vel at mærke ikke ponyrytter. Sagen er at jeg brækkede ryggen for 5-6 måneer siden, og når jeg igen må ride i år 2010 (!!!) har jeg en idé om at investere i en sikkerhedsvest. Min hest er pt kun 4 år, og kan staig godt fine på at lave lit spilopper, men egentlig siger min erfaring mig at det nok er ganske klogt altid at ride med sikkerhesvest, præcist ligesom jeg altid rider med ridehjelm. Og så lige et lille bi-spørgsmål: Hvordan er det egentlig at ride me sikkerhedsvest? -Kan man overhovedet bevæge sig eller føles det som et korset? Måske nogle kan anbefale en model? Håber at høre fra mange af jer. På forhånd tak.
Det er ikke en del af den korrekte påklædning med det kan være dommeren vil give dispensation men du vil stå i en situation hvor du altid skal ind og spørge dommeren inden du rider og denne har fuld ret til at sige nej og når du så rykker til C klasser tvivler jeg på du kan få dispensation da der så er krav om reglementeret påklædning.
Du må gerne ride med sikkerhedsvest i dressuren, men du skal have den inden under din stævnejakke. Jeg springer med sikkerhedsvest, har en Racesafe RS 2000, som er en lamelvest. Den er vildt behagelig at have på iforhold til den Equipage vest jeg havde før. Den koster så også en slat, men jeg har kæbt min i englang og sparet ca. 1400,-.
altid med sikkerhedsvest og jeg synes ikke, den generer mig. Jeg har sådan en med lameller  Naturligvis kan du ride med den ved stævner - de kan jo ikke se, om det er ekstra flæsk eller en tyk trøje eller en vest, du har på under jakken  Min kan man sagtens have på under en ridejakke, hvis jakken er stor nok - man kommer til at se lidt 'velpolstret ud', men det går vel også an 
Tror næppe nogle vil have noget imod, at du rider med vest, når du har haft brækket ryggen. Jeg har sådan en "fast-plade"vest, som du kan se her på billedet fra et springstævne:   Det er en ældre model, og var den gang en af dem der kunne klare at man fik hesten over sig. Skulle jeg have en ny, så ville jeg få fat i en lamel-vest i klasse 3 - dvs den klasse sikkerhed, som man skal have på for at feks. ride military. Lige når man tager vesten på, så synes man den er noget stiv og træls. Men som man selv får varmet den op, ja så former den sig efter en, og den vejer jo ingenting, så man glemmer man har den på  Det vil altså sige, ind til man hopper af krikken og knalder underkanten af vesten ned i sadlen i afspringet, som gør at man får overkanten af vesten banket op i underkæben  MVh charlotte
Hmm, er nok alligevel lidt bange for det æstetiske ved at ride med vest til stævne -jeg er ikke en af de typer der har brug for ekstra polstring  Jeg kunne jo bruge den gyldne mellemvej: Tage den af inden jeg skal ind på banen, altså kun ride med den under opvarmningen. Men men men, hvilke mærker skal jeg gå efter og hvilke skal jeg holde mig fra?? Hvilket prisleje er acceptabelt i forhold til kvalitet? Er helt grøn på dette punkt!! Synes det er en jungle! Charlotte: Tusind tak for billedet!
Hej med jer  Nu synes jeg, at jeg har kigget rundt alle mulige forskellige steder uden held. Men der må være nogen af jer der kan svare mig på hvor høje springene i en LD klasse til klubstævner er?  Jeg kan nemlig ikke huske om de er 80 cm eller 90 cm  På forhånd tak 
en max højde på 90 cm, men nogle steder er de kun 70-80 stykker. Men regn med en max højde på 90 cm 
Okay. Mange tak for hjælpen 
- er der jo træningsklasserne, hvor max-højden er lavere.  (super god opfindelse i øvrigt - fx for dressurheste med en god jordforbindelse   )
Hvad mener du med max højden er lavere? der skal jo minimum være 6 spring på den højde klassen er udskrevet i. så melder man til 90 cm ja så bør der være 6 spring på denne højde, resten 5-10 cm lavere. Alternativet skal man jo bare melde til 80cm  Men alt under LC/100cm er det op til klubberne selv hvad de kalder og her bruges navne som, mini, kylling, LD LE osv. men i prop. bør der stå cm angivelse i hver klasse. Karina
Jo - men jeg synes bare altid der står max højdeangivelse på de mindre klasser. Det hedder så selvfølgelig ikke LD eller lignende, men fx "kl 01 50 cm" , - det var bare det jeg mente 
Som oversigten siger - når man har lært at ride .. Forkert. Der er jo mange debatter oppe i tiden, med hvad der er forkert og rigtig ridningen. Hvor meget kan man forlange? Hvor meget skal hesten støvsuge? Hvor meget må man have fat i tøjlen? Osv. osv.. Når man så nu som mig, sidder 19 år gammel og har redet siden man var 7-8år gammel, og læser alle disse indlæg. Så går det langsomt op for een at hele den basis man har for samarbejdet med hestene måske er forkert. Det er første skridt på vejen - at se der måske er noget der kunne gøres anderledes. Men efter dette - synes jeg - at man i min situation sidder med en lidt kedelig smag i munden. Alle de heste man tror man har redet korrekt, har måske ikke været så korrekt alligevel. Og så igen, er man ikke sikker på hvad man bør ændre og hvordan man egentlig gør det? Jeg har aldrig været en rytter der er hård i hånden. Men når dette blot er sammenlignet med ryttere der rider på samme måde, hvor meget betyder den phrase så egentlig? Så nu sidder jeg her. Med alle de år jeg har redet. Og hvad kan jeg bruge det til? Ikke en flyvende fis  Så kære HN. Hvad gør en klog, når nu jeg starter på en ny part, og gerne vil ride denne korrekt? Er det muligt kun at "køre det" på følelsen af hesten når man sidder deroppe, eller kan man risikere at få en hest som bare slasker afsted når man sidder på ryggen af den?  Måske er jeg ikke engang så slem. Og jeg vil ihvertfald aldrig blive rigtig Remonte rytter, tror jeg. Men hvor pokker starter man sin "omskoling" og hvordan finder man en underviser der er dygtig, som ikke koster 1mio pr. undervisningstime? Gode råd er dyre. Venlig hilsen, Natasha 
Glæd dig over, at du som så ung og så tidligt spg., om tingene måske kan gøres endnu bedre  , samt at du er så åbne og har lyst til at lære nyt  Start bare stilel og roligt med at læse heridne og se f.eks.   - der er rigtig meget at hente.
er at læse MacLeans bog - træning af heste på hestens præmisser. det giver et super indblik i måden hesten lærer og ser verden på. Hvordan du så ønsker at ride - altså spring, dressur, distance what ever - det er ikke det der betyder noget  - og ja glæd dig over at du har lyst til at se på hesten med nye øjne.
"Er det muligt kun at "køre det" på følelsen af hesten når man sidder deroppe, eller kan man risikere at få en hest som bare slasker afsted når man sidder på ryggen af den?" Jeg er ligesom dig. Tror jeg. Synes i al fald jeg kunne genkende det, har haft dygtige dressur undervisere, som bare pæcede mig, og jeg græd næsten bagefter, og følte, det var så forkert. Jeg prøvede mig frem. Og ja, ind imellem så jeg mig i hallens spejl, og tænkte, hold da kegle.. Ømt par! Og prøvede så noget nyt.. Hver gang jeg følte, det ikke fungerede, hesten ikke virkede på det, måtte jeg eksperimentere igen. Der gik lige en 3-4 år, så gik det pludselig stærkt. Fik masser af ros af underviserne, der fik blod på tanden på mine vegne. Men grunden til, jeg har eksperimenteret er netop, at min hyp er følsom, skruet lidt uheldigt sammen hist og pist, og jeg måtte finde en gylden middelvej. Jeg troede ikke, en hest kunne føle taknemmelighed. Det kan den   Og sikke de kan stråle som en lille sol. Det er min glæde ved at jeg ikke turde være kritisk med alm. undervisning. Lone
var præcist i din situation for år tilbage - dog da jeg var 28 år. det er surt at indse. og man føler man står for foden af et kæmpe bjerg i modvind. men jeg fandt heldigvis ud af at vejen er kanp så lang for omskoling. nogle ting kan man jo bruge igen. andre skal modifices, en del skal kasseres 100% . Man starter simpelthen et sted og arbejder så derfra. støt og roligt. du har 50 år foran dig hvor du kan være aktiv rytter. mon ikke du når det ? Din største opgave er at besluttet hvor du vil hen og med hvilken metode. Hvem du synes tiltaler dig. og så at få omvendt din tankegang til den nye stil. jeg er næsten helt omskolet nu ( altså psykisk) , det sidder enkelt genstridige ting fast endnu som kommer frem i stress situationer eller når jeg ikke er på toppen. Men jeg har næsten lært at undgå at ride sådanne dage. og min omskoling har endda været ret så radikal - fra skovture, travheste og rideskole( meget hård rideskole - med hele molevitten af glidetøjler, chambons, savning mm). til klassisk dressur a la Bent Brandeup med alle de lyserøde idealer og fugle der synger. Men øj - det kan altså nogenlunde lade sig gøre. jeg rider ikke så pænt som jeg gerne ville, men ambitionerne fejler intet.
Ja ja, så er det vist heller ikke værre, hva..?!  Du lyder nu som en ganske fornuftig rytter, og jeg tror du skal passe på med at sige "Det var helt forkert det hele - nu visker jeg tavlen ren!". Jeg tror ikke på du ikke kan bruge din erfaring til noget, for du har helt sikkert lært en hel masse som du kan bruge senere  I stedet for at lade dig forvirre og gå i panik, så vær glad for at du har muligheden for at lære nyt. Bestem dig for hvad det er du gerne vil gøre anderledes, find ud af hvordan du gør det anderledes og så prøv dig frem  Hav din sunde fornuft med i baghovedet, så går det vel ikke helt galt  Hvis du ikke kan finde en fornuftig underviser, så hellere betale 1 mio. for en time, og så bare gøre det lidt sjældnere. Tag f.eks. på nogle weekendkurser og så træn videre derhjemme. Hvis du vil lade dig inspirere af f.eks. Susan Kjærgård eller Kirsten Hansen, er epona.tv et ret godt sted at starte... Men igen: Måske behøver du ikke lave ret meget om - måske skal du bare være lidt mere opmærksom på nogle andre ting..?
Også jeg har revideret mine rideidealer - og det som 50-årig. Og jeg kender også den underlige følelse af: jamen hvad så med alt det, som jeg egentlig var ret god til - det kan jeg jo ikke bruge nu? Det, som for mig har været den store åbenbaring, er at få teori på hvordan hesten lærer - både de gode og de dårlige vaner. Det er så udbytterigt og kan bruges igen og igen i alle situationer i dagligdagen. Både i omgangen med hesten fra jorden og i ridningen. Og den viden jeg har fået (og heldigvis stadig får mere af) kan bruges uanset om jeg vælger at ride dressur efter den ene eller den anden skole, springe, køre, ride skovture eller arbejde fra jorden. Med denne viden kan jeg også analysere min tidligere ridning og forstå i hvert fald lidt af, hvad det var der gjorde, at jeg altid havde succes med bestemte øvelser og bøvl med andre. På den måde når jeg også frem til, at jeg faktisk også har gjort en hel del rigtigt tidligere, så det er jo ikke alle mine færdigheder, jeg behøver at kassere. Det er et spændende projekt, du har givet dig i kast med. Håber du får lige så mange (ja, gerne flere) aha-oplevelser, som jeg har haft. Det er alle studierne og alle overvejelserne værd.
Kan tillært hjælpeløshed ved en hest være kronisk, eller vil man altid kunne rette op på det? Jeg står ikke selv med problemet, men har ofte tænkt på det, og kunne godt tænke mig at vide lidt mere om det 
Jeg synes det kunne være rigtig spændende at få defineret præcis hvad tillært hjælpeløshed er. ! Umiddelbart vil jeg tro at det godt kan rehabiliteres, med en psykologisk tilgang til det. Men jeg ved det ikke.
Ja det kommer vel lidt an på situationen. Hvordan viser problemet sig? De allerfleste ting, kan man jo arbejde med - måske det ikke bliver perfekt, men i hvert fald bedre 
hvordan man definerer det- men   tillært hjælpeløshed (altså, det omfatter næsten alle hestens livsytringer)- kan uden tvivl blive kronisk og meget svært at komme til på en måde, så det kan rehabiliteres fuldstændigt. Mindre omfattende tillært hjælpeløshed (altså, hvor det er relateret til bestemte områder), kan man "sagtens" få rehabiliteret, det tager tiiid, men kan gøres. Det er der svært med det, er at hesten går i en "reagerer- ikke-zombie-tilstand", så man kan have svært ved at se/mærke/føle om det man gør, virker, fordi den er så "død i sværen".Nogen er zombie og eksploderer så uden varsel, hvis man presser for meget (UNDGÅ for guds skyld eskalerede/ opskruede signaler),   hesten til kontakt med mennesket/ andre heste, som KUN må være rare og indfølende. Det er MEGET nemmere at arbejde med de heste som er hyper-reaktive pga kronisk stress- her kan man jo tydeligt se/mærke/føle når der kommer mere ro/ mere kontakt/ mere hvilen i sig selv og så ved man at man er på rette vej. Eva
Det har du selvfølgelig ret i - det med definitionen. Men jeg er da glad for at høre at det skal være virkelig ekstremt, hvis det ligefrem skal være kronisk. Så er der jo håb, selvom det er en hest der har været "hjælpeløs" gennem længere tid, eller endda år 
er jo udtryk for at hesten   sig et eller andet, som er ubehageligt, måske smertefuldt - og som den ikke kan gøre noget ved, ikke kan komme væk fra  Man skal altid være forsigtig og nænsom, når heste er forkert trænede. Måden at fjerne den tillærte hjælpeløshed på, er at forsøge at give hesten tillid til, at der ikke sker den noget ondt, selv om den var vant til at det skete hver gang  'Hård i munden' er en form for tillært hjælpeløshed - men det kan også gå så galt, at hesten bliver helt apatisk, handlingslammet og udtryksløs   Det ses dog sjældent. Det mest almindelige er, at hesten er udsat for et ubehag/smerte, som den så 'vænner sig til'. Men den   sig bare IKKE til det - den kan bare ikke gøre noget ved det, og man skal ofte kigge nærmere efter for at se dens udtryk for ubehaget 
Ja og nej - Positiv og negativ forstærkning er gode i almindelige trænings-sammenhænge og følgelig også det, der nok bør tages i brug i dette tilfælde. Disse øger begge sandsynligheden for, at dyret vil gentage en adfærd. Straf er meget mere effektivt set på den måde, at hvis man gør det rigtigt, så kan det have øjeblikkelig virkning... Det kan den positive straf i hvert fald. Jeg vil sige, at det kommer også an på præcis hvor kraftig hhv. straf og forstærkning er. Man skal være meget konsekvent i sin anvendelse af den negative forstærkning, hvilket ikke er et krav i forhold til den postive. Jeg vil da tro, at den postive forstærkning vil være den mest effektove træningsform i længden, fordi den jo giver en helt anden motivation.. Du må jo rette mig, hvis jeg tager helt fejl - meget af den undervisning vi fik var forelæsning og stod ikke ordentligt i bogen, så mine indtryk stammer meget fra disse forelæseres forklaringer... 
Hvem var forelæseren ?
Det er jo flere fag siden jeg har haft etologi   , så kan jo ikke love, om jeg har misforstået (eller glemt) noget af det - og vil ikke hænge nogen ud.. Men vi havde flere forelæsere blandt andet en dygtig svensk en. Der indgår jo også en vis grad af egne holdninger i det jeg har skrevet. Er lidt bange for at blive misforstået her... Men det er helt sikkert et spændende emne - som jeg gerne selv vil lære mere om.