Hej alle sammen. Nogle af jer der kommer til ring og spring i Aalestrup på fredag den 3. Nov???
Ja - jeg kommer og kigger 
men ikke denne her gang.
øøøøvvv altså... Er i ik friske - mener raske nogen a jer??? Havde godt tænkt på det var lææææænge siden der har været noget fra jer...
af hensyn til hestene , der er vådt vådt vådt her ude, så formen er ikke just i top.
kommer måske ved det ikk vis min underviser vil køre for min far vil ikk køre der op 2 gange på en dag (han arbejder der). ved du om en pony må gå i heste klasserne?
: Det kan vi godt finde ud af.. men afstandende vil jo være heste afstande.. men ring så finder vi ud af noget..
Ja jeg ved ikke helt hvor jeg skal begynde.. Men lige nu sidder jeg bare og græder! Jeg har det rigtig dårligt med mig selv. Det er lidt svært og forklarer. Min skolegang var et helvede. Var altid pigen som blev drillet og aldrig blev inviteret til fester og lignende. Da jeg så selv ville holde en fest for min klasse(vi var 26 pers) kom der 3 og 1 meldte afbud resten kom bare ikke. Jeg kan huske jeg var så ked af det at jeg bare løb ind på mit værelse og låste døren indtil min mor kom og sagde at hun synes jeg skulle gå ud til dem der var der og så måtte vi bare hygge os så godt vi nu kunne. Så det gjorde jeg. Nu har jeg så genoplevet det igen her til min fødselsdag. Der var inviteret 16 og der kom 3. Jeg kan ikke lade være med og tænke har jeg gjort noget galt? Er jeg bare ikke værd og samle på? Hader folk mig bare? Jeg er ikke ligefrem grim eller noget. Er bare ikke typen som pynter mig op hver dag. Jeg kan lide og se ud som jeg gør. Meget almindelig. Jeg synes jeg virkelig prøver og være en rigtig god ven som tænker på alle. Prøver og være der for dem jeg går sammen med hvis de har brug for det. Jeg har én rigtig god ven. Hun har altid været der og er altid klar på at lytte. Vi hygger os. Så det er dejligt. Men jeg har det bare svært! Ang kærester er det også svært. Tilbage i skolen blev jeg narret af mine klassekammerater. De havde åbenbart væddet om hvem som "turde" kysse mig. Da jeg fandt ud af det blev jeg så såret. Min mor har aldrig forstået min situation. Hun sagde altid snak nu med din lærer men han hjalp aldrig en skid han gjorde bare tingene værre... Nu sidder jeg her 10 år efter og er stadig påvirket af min skolegang. Mit eneste lyse punkt i al det her er hestene. De har altid været der. Selvom jeg altid er blevet drillet med min interesse er jeg aldrig holdt op. Nu har jeg bare så svært ved og finde en kæreste. Stoler ikke på fyre og har svært ved og få nye venner. Jo jeg har mange bekendte som man siger. Men ikke rigtig nogen som man kan betro sig til... Ja undskyld det blev lidt langt... Trængte bare lige til og komme af med nogen af alle de tanker jeg går med. Og undskyld hvis det er lidt underligt.. Har tit tænkt på og prøve og snakke med psykolog men får altid kolde fødder... Er der andre som har prøvet eller er i samme båd som mig? Hvordan kom I ud af alle de følelser...
Lyder du traumatiseret. Du tror stadig, 10 år efter du er stoppet med skolen at dit udseende betyder noget. TRO mig, det er IKKE dit udseende, om du så lignede Quasimodo ville der værre masser af fyre der ville holde af dig fordi du er dig. MEN du har et problem med at være dig. Som jeg læser det giver du for meget af dig selv, og glemmer i den proces at tænke på dig selv. Du lyder meget følsom, og som om du har et hjerte af guld- men folk der ikke forsvarer sig bliver sparket på af dem der er usikre selv. I folkeskolen hjalp jeg altid dem der var "udenfor"- jeg var på ingen måde populær, ja nok nærmere lidt til grin. Fandt også et fristed ved hestene, og også rigtige venner- der var jeg nemlig i orden og ikke "mærkelig". For mig at se sidder du stadigvæk fast i år 96 og årene før, og kan ikke helt løsrive dig fra det du har oplevet der, og som har givet dig en negativ selvopfattelse. Du prøver simpelthen for meget, og folk vil måske (pga. hvem de selv er) tro at du er falsk, fordi du giver for meget.. Måske skræmmer det de endda at du er så ligefrem, og uden så mange "dikkedarer"? Ved ikke om jeg rammer helt ved siden af her, men tror det ikke. Vil bare fortælle dig at du er mere end velkommen til at skrive til mig hvis du gerne vil snakke mere. Jeg synes ikke du er spor tåbelig, og de ar man har fået i sin skoletid kan være ødelæggende hele livet fordi det er i den periode man danner sin identitet. Op med hovedet, og se hvor dejlige dine dyr er- hvis du var et dårligt menneske ville de ikke gide dig, vel? Dyr gennemskuer mennesker meget bedre end mennesker selv gør- og når din hund vil lege gør den det ikke for at drille dig, men fordi den ved du er der for den, og den stoler på dig.. Du skal bare lære at stole på mennesker- og det er kompliceret, for du giver i forvejen for meget af dig selv... Ja det er sgu forvirrende at forklare. Føler med dig, og giver dig lige et kæmpe cyberkram fordi jeg synes du trænger til noget kærlighed i dit liv. Knus Christina
Vores skolegang er en del af vores fortid. For nogen er det en fortid der gør ondt. Men det er vigtigt at huske det er FORTID. Jeg har selv haft en svær tid i folkeskolen, og senere i skoletiden var jeg heller ikke god til at få venner. Men jeg har sluppet fortiden, og har i dag ikke svært ved det længere. Det er en tung process at ændre sine reaktionsmønstre, og det er virkeligt noget man skal ville. For mig var en del af det at skære fortiden væk. Jeg ses ikke med nogen fra min skoletid. Jeg siger ikke du skal skære din gode veninde væk, men måske der er nogle andre der holder dig fast i noget af det gamle. At opsøge en psykolog ville være en god ide. Men endnu bedre efter min mening er en NLP Terapeut der kan hjælpe dig med at bryde dine tanke mønstre og skabe nogle nye. Jeg vil give Christine ret i at det lyder som om du prøver for meget at være en god ven. Gode venner giver en masse, men du skal også have noget tilbage, ellers er der ikke ligevægt i venskabet. Du må meget gerne skrive til mig over PB hvis du vil snakke mere, men jeg skriver også gerne mere her i tråden hvis du hellere vil det. Jeg er idag meget åben om min fortid, og de fleste mennesker omkring mig kender den. Men det har været svært at nå der til. Også et knus fra mig til dig. Du lyder til at være alle tiders pige.
Mange tak for Jeres svar! Jeg vil prøve og tage dem til mig! Jackpot... Hvad er en NLP Terapeut?
NLP terapi er noget med at ændre de tankemønstre og reaktions mønstre der er blevet en indgroet vane, men ikke er smarte. Læs mere her:  Det er noget jeg har rigtigt gode erfaringer med.
Karina hvor har jeg dog lyst til at give dig en kæmpe krammer. Jeg er MEGET ked af at høre at du har det så skidt   . Hvis jeg var blevet inviteret var jeg kommet med glæde   . Karina jeg har jo mødt dig, og min opfattelse af dig er at du er en rigtig dejlig og super sjov "tøs". Du er en knald dygtig rytter og du går virkelig op i hestenes ve og vel. Kan du så lige se at låne Postmand Per-bilen og kom ud og se vores nye hjem   .