Hej, Jeg har fundet et lille knude på størrelse med en ært i brystet på min 5 måneder gamle datter -det er kun i det ene bryst og føles lidt som en fedtknude  Er der nogen der har erfaringer med det? Eller ved hvad det er?
Men, et eller andet siger mig at det er meget normalt (spørg mig ikke hvorfor)  Hvis jeg var dig, ville jeg da spørge SP eller læge, bare for at være på den sikre side.
det er hævede kirtler, der kan også komme lidt væske ud af brystvorten, ligsom der kan komme lidt blodigt sekret ud forneden. det er noget med hormoner de har i kroppen fra os af - fra graviditeten. mener jeg da det er. men det er ihvertfald normalt. Mette
...tak for hjælpen! Det er dejligt at høre at det er meget normalt  Hun skal til 5 måneders undersøgelse på torsdag, så kan jeg få lægen til at tjekke det for en sikkerheds skyld.
der læser rigtig mange bøger om det at være forældre eller typen der lader det ske som nu sker eller typen der kombinerer det hele med snak med erfarne mødre? Synes nemlig der er en kæmpe forskel på hvem man taler med om hvad... og dem har har læst mange bøger, er næsten "for kloge" efter mit hoved ... sååå hvad gjorde/gør du?
Der har læst nogle bøger  Nærmere betegnet: "Godnat og sov godt", som efterfølgende er blevet "gude bogen" som stort set anbefales til alt og alle som har svært ved at få deres børn til at sove. Så har jeg læst: "Svøb dit barn", som jeg også synes indeholdt mange gode ting, men, som desværre ikke fængede mig på samme måde som den anden bog. Jeg har i hvert fald ikke formået at finde ud af at bruge så mange af rådene i den bog (måske det kommer) Sidst, har jeg læst brudstykker af bogen "De kære børn". Den var dog ALT for tung til mig, og nok også lidt for gammeldags efter min mening/smag. Jeg VED godt, at jeg kan lyde ENORMT klog når jeg udtaler mig om "godnat og sov godt" bogen. Men, det er der kun 1 årsag til, nemlig, det virkede fandme for os. Så når jeg videregiver min entusiasme for den bog, så er det udelukkende et desperat forsøg på at skåne andre for at skulle igennem det helvede som vi selv var med vores første barn, nemlig 2 måneder med skrig og skrål med et overtræt spædbarn på armen   I guder det var så opslidende, at jeg ikke ønsker det for min værste fjende, og derfor ville jeg ønske, at flere ville gøre sig selv den tjeneste at læse bogen, om ikke andet, så fordi den indeholder så mange gode oplysninger om børn og søvn i det hele taget  Jeg er meget åben overfor at læse bøger, og gerne inden man når helt derud hvor man får de der grimme tanker om at smide ungen ud af vinduet   For, man kan føle sig så alene i verden...Men vi er jo ikke de første der får børn, og hvorfor så ikke suge til sig af andres viden?  Så jo, jeg er typen der gerne læser en bog som jeg tror kan hjælpe os og barnet til en bedre hverdag - dog gider jeg bestemt ikke at læse hvad som helst 
Jo, jeg har da lige læst Godnat og sov godt en enkelt gang. Men det er så også det. Jeg har ikke åbnet en eneste af alle de der bibler, jeg kommer ikke på forældre-børn-hjemmesider og når jeg er sammen med andre mødre, trænger jeg til at tale om alt andet end børn. Måske er det fordi, jeg grundlæggende har et nemt barn og derfor endnu ikke har befundet mig i situationer, hvor jeg bare har følt mig nødsaget til at finde ud af, ved hjælp udefra, hvordan problemet opstod og hvordan det skulle løses. Det er såmænd gået meget godt. Men sommetider føler jeg altså, at andre mødre finder det enormt underligt, at det ikke interesserer mig. Det nærmeste jeg kommer forældre-børn-hjemmesider er, når jeg en sjælden gang kigger ind her på Ve&Ble. Mvh Jean
...af hvert tror jeg  Købte bogen "godnat og sov godt" efter anbefalinger fra nogle venner.. den er dog ikke "lige os" - er lidt for formynderisk (hvis man kan bruge det ord..??), men igen, vi har heller ikke haft de store soveproblemer med Mads. Min svigerinde har dog lige lånt den af os, da de har fået hænderne fulde, med lille Sacha der absolut IKKE er en sovetryne   Så håber da, at den kan hjælpe dem. Ellers har jeg kigget og læst lidt i andre bøger, men tror ikke jeg er den i min mødregruppe der har læst mest (eller det VED jeg, at det ikke er hihi). Jeg tager mod gode råd med kyshånd, og sorterer så derefter i, hvilke råd jeg synes JEG kan bruge. Egentlig synes jeg, at jeg kommer ret langt med, at lytte til min "fornemmelse i maven"  Men jeg ÆÆÆLSKER at komme her på siden, og synes jeg bliver klogere næsten hver gang, og det er jo ikke så ringe endda   Og læser da også gerne i bøger om børn, hvis de vel og mærke lige fanger mig - ellers er de jo rare at slå op i!! Har lige kigget på hylden, hvilk bøger vi egentlig har : En pjece om syge børn fra min SP En anden bog fra SP der hedder Sunde børn 0-6 år Vores barn - de 6 første år af penelope Leach mens tid er... en bog om konfliktløsning af Marion Thorning politikens bog om massage og zoneterapi (en gave fra svigermor, har ikke brugt den, og kommer nok heller ikke til det) Og sidst men ikke mindst: Politikens bog om barnemad - fra mos til middagsbord (rigtig god bog synes jeg) Så dette var den famøse bogsamling her hos os 
der lytter til mit inderste, og gør som jeg føler rigtigt, også selvom jeg har fået mange rynkede næser - f.eks over at vores børn sover i vores seng, bliver båret rundt de første mange mdr, ikke får lov til at skrige sig i søvn, ikke bliver overladt til sig selv.. mm. det som føles rigtigt - det gør jeg, vil ikke læse et eller andet i en bog, hvis jeg alligevel ikke føler det er det rigtige. taler hellere med andre mødre som har det som jeg selv.. mht. til opdragelse - søvn - amning mm.  forstår slet ikke at mødre kan være så meget i tvivl mht. til så mange ting. Ofte kan man ved at føle efter inderst i kroppen fornemme hvad der er rigtigt eller forkert.  Mette
ikke læst en eneste bog om forældreskab, opdragelse eller lignende. Det moderne "perfekte forældreskab" giver mig kvalme, og jeg synes at det er åbenlyst hvor meget dårlig samvitighed diverse bøger og blade spreder hos usikre, nybagte forældre. Der findes sikkert nogle udmærkede teorier, men jeg tror nu godt selv at jeg kan finde ud af at opdrage mine børn.  Om jeg begår deciderede brølere, er jeg så til gengæld lykkeligt uvidende om... kh minski
Jeg har fået at vide af min JM at hvis min bækkensmerter/bækkenløsning (de ved ikke helt om det er det ene eller det andet) bliver værre, så skal jeg sættes i gang. Jeg får under alle omstændigheder ikke lov til at gå over tiden med Juniorbassen her, for han er en stor dreng (1500 gram i uge 29) og mit bækken brokker sig.  Jeg er SKRÆKSLAGEN ved tanken om igangsætning. Begge mine piger er født "naturligt" uden igangsætning (den mindste dog med et vedrop de sidste 4 timer og en epiduralblokade, fordi veerne gik i stå).  Jeg aner ikke hvad en igangsætning er, hvad for nogen stoffer man bruger om det gør ondt, om man kan få smertelindring, om det tager lang tid og en hel masse andet, der bare får mig til at panikke i den helt store stil.  Jeg har hørt en masse om igangsætning, det gør mere ondt end naturlige veer, det tager længere tid fordi det ikke er naturlige veer, der er en masse med stikpiller, vedrop og ingen smertelindring.  Jeg er vant til at føde hurtigt (inden for 12 timer begge gange), vil man tage hensyn til sådan noget?  Nogen der kan hjælpe mig med at få min irrationelle frygt ned på et leje hvor jeg kan tale med min JM uden at tude og ryste over hele kroppen?       Tusind tak.
hej den her gang blev jeg sat igang da vandet var gået og der kom ingen veer... først fik jeg en stikpille men der skete ikke det store et par små veer og det var det. Så satte de vedrop og 2 timer efter havde jeg født jeg vil ikke sige det var slemt
to gange og født en gang normalt.synes den gangen jeg fødte normalt var den mest smertefulde selvom det kun tok 50minutter fra første tegn på ve til han var ude. de to gange som jeg har vært igangsatt har det tatt 3 1/2time på den første og 1t 55minutter på den andre,ikke akkurat lang tid.   ble satt på drypp med den første og stikkpille med den andre +at de tok vandet fordi det stoppet lidt opp.
Jeg forstår altså ikke...Synes nogle JM sætter en skræk i livet på folk, tit uden grund? Baby er SKØNNET til 1500 gram i uge 29 - fint fint - det er da ikke specielt stort? Har du set Sidse/Klaras tråd? uge 30 - 2200 gram   Så kan man da tale om at skønne stort  Viktor, blev skønnet til 1400 gram i uge 29 - og han vejede ved fødslen som var 3 dage over termin, 3900 gram - hvilket jo er en hel normal størrelse... Så hvad får din JM til at fable om igangsættelse før tid?
Fordi jeg har en tendens til at få store børn OG fordi jeg har temmelige mange problemer med mit bækken og ret mange smerter.  De ved ikke om det er bækkenløsning eller "blot" bækkensmerter. Jeg ligger åbenbart i et diffust område, hvad det angår.  Men ifølge jordmoderen snakker vi om en forværring af det bækkenpiveri jeg har nu, hvor jeg reelt flytter mig fra det diffuse område til en reel bækkenløsning.  Tunge babyer kan forværre en bækkenløsning/bækkensmerter.  Så jeg skal til flere kontrol check. Men joeh, de er gode til at give folk en skræk i livet.  Jeg er så typen der gerne vil vide alt hvad der skal gøres ved mig, så jeg kan forberede mig mentalt på det. Også fordi så går det hele meget nemmere for mig. Hvis jeg ikke får det at vide, så grubler jeg over det istedet og det er lige så usundt.  Om det så er flere måneder i forvejen, så vil jeg vide hvad der foregår. Jeg har ca 2 måneder til termin.  Nu er det nummer 3 og det er en dreng. Ifølge JM blir drenge større og det er jo også lige nr 3, som også har en tendens til at blive større end nr 1 og 2.  men tusind tak for jeres svar. De luner og gør mig meget mere rolig til næste JM besøg. Hun er forresten eminent dejlig, min JM.
...den trdje, så ville jeg ikke bekymre mig over en igangsætning, hvis jeg var dig.  Jeg blev jo også sat igang her tredje gang og den eneste forskel på denne fødsel og de to andre var, at denne gang vidste jeg så to dage i forvejen hvornår jeg skulle føde (positivt for det gav mulighed for planlægning af pasning af de to andre.   ) og så at jeg havde et drop i hånden under og efter fødslen. Ellers forløb selve fødslen på samme måde. Veerne var ikke voldsommere og mere smertefulde end ved de to andre. Tværtimod var det her langt den letteste fødsel af de 3.  Dét, der gør en utryg - tror jeg - er at man ikke har prøvet det før og derfor ikke ved, hvad man kan forvente. Men i mit tilfælde forløb det helt som de andre fødsler. 8 timer efter min ankomst til sygehuset var Silje født.  Camilla
Mine børn der er den første fødte den størrste 3960gram,nr.2 veide 3270 gram og den 3 veide 3240 gram alle sammen er drenger.
Vi har en klapvogn til salg på dba, men tænkte om i kendte andre gode steder at sætte den til salg. ? Jeg er ikke så meget inde i de forskellige markeder for børneudstyr, så håber i har lidt forslag??? Hvor kigger i efter brugt udstyr
Som før skrevet er jeg i uge 29, og det er blevet konstateret, at bette mandens hovede står fast. Og så til spørgsmålet, og i må ikke grine  Så var det min kære bedre halvdel og jeg kom til at snakke om: Kan hovedet flytte sig igen, så det ikke længere står fast??? Altså kan han "smutte op igen"??? Ved godt det lyder dumt, men jeg aner det virkelig ikke  Dagene inden jeg var ved jordemoder, kunne jeg sagtens mærke hans hovede "dernede", og jeg følte jeg tabte ham, hvis jeg f.eks nyste. Men siden i onsdags, har jeg slet ikke mærket noget til hovedet. Det generer mig ikke længere på samme måde, så derfor spørgsmålet. Hilsen Lillian
Jeg synes bestemt ikke, at det er et dumt spørgsmål... Hovedet kan godt vriste sig løst igen, således at lille manden kan få vendt sig igen - men det sker heldigvis ikke så tit   De kan også godt nå, at vende sig den rigtige vej igen, hvis de mod forventning for vendt sig...
Her i min sidste graviditet, med Viktor, der stod hovedet fast godt 10 uger før fødslen. Som 2. eller flergangsfødende i det hele taget, er det ellers meget normalt at hovedet først står fast senere i graviditeten... Men, dagen før termin, der fik jeg i bogstaveligste forstand, hostet ham løs. jeg havde nemlig en grim infuenza og hostede som en sindssyg, og lige pludselig, kunne jeg bare mærke at noget var anderledes. Så jeg kom til scanning på fødegangen. Ganske rigtigt, så stod hovedet ikke fast længere, men han lå stadig med hovedet ned som han skulle... Så ja, det kan altså godt smutte "op" igen 
Tror det er det der er sket så. Christel, ved godt det er normalt at hovedet først står fast senere her 2. gang, derfor var det også det undrede mig, at hovedet allerede stod fast nu 11 uger før termin. Mathias stod fast godt og vel 4 uger før termin, og han blev liggende  Men så behøves jeg jo ikke at være så nervøs for at føde for tidligt, selvom jordemoderen jo ,som srevet i et andet indlæg, gjorde mig noget nervøs  Hilsen Lillian
Nu ku jeg se nederst i dit indlæg at der står du har termin d 10/7 2007 men i terminliste tråden står at du er sat til 10/1 2007   men går udfra det er d 10/1 2007 der er den rigtige.. Bare noget der lige slog mig da jeg så det.
det skal rettes  Takker Triko
Tror du ikke det kan hænge sammen med alt det bøvleri hun havde med maven da hun var mindre? Det var jo ret voldsomt ikke? og stod på i lang tid? Jeg ved godt, HVOR mange ting der er mælk i - det er helt vildt. Jeg er nemlig blevet rådet til at holde mig langt væk fra mælk i 2 uger, for at se, om det hjælper på Viktors maveproblemer (han er 5 uger, og jeg ammer 100%) - men, det er GODT nok svært at holde sig helt fra mælkeprodukter. Kan dog glæde dig med, at mange børn vokser sig fra det, så det håber vi også i jeres tilfælde.
Nu kan jeg så se at mit helvede med mælke og hvedemels allergi i 17 år alligevel kommer mig til gode.. Jeg kan jo hjælpe andre i samme situation.. Jeg har lidt af det siden jeg var åbenbart nyfødt og så frem til jeg blev 17 år da jeg fandt hende der kunne "helbrede" mig.. Alternativ behandling hjalp på mig.. Ss Af fødevare uden mælk mener jeg altså min mor fandt en hel del, også leverpostej, disse var dog hjemmelavet, hun købte spækket og det andet på slagteriet og så var det elles at prøve sig frem.. Nu siger du, JJ at hun ikke må få kakaomælk og is på hendes fødselsdag, ved du om hun må få soyamælk??? Dette kan nemlig fås med kakaosmag, og der er en is der hedder TOFU-LINE som føres i mange supermarkeder, der er lavet af soyamælk, og som enten smager af vanilie, kakao eller jordbær.. Ss Disse smager ganske godt faktisk.. Min mor lavede ris a'la mente til mig med vanilie tofuline som var smeltet.. Den er ganske god også som råcreme.. Mener hun bare kogte risengrøden på vand.. Ss Af chokolade, hvis og når din datter skal til at spise dette, er den mørke fra marabou uden mælk, ihvertfald det mælke jeg ikke kunne tåle.. Kan ikk huske om den indeholder mælkesukker eller andet, men prøv at se på den. Der var også nogle kager købt i Super Best med kokos på toppen med cremet chokoladefyld i, som jeg også kunne tåle.. Af ost købte min mor engang en underlig ost, mener den var lavet på soyamælk, AD sir jeg dig.. Men hvad med gedeost?? Pålæg, der er jo så mange ting alligevel.. Makrel, torskerogn, hamburgerryg, sild, tomat, æg og jeg lover dig du lære hurtigt at finde mange flere ting.. Ss Dog nu tar det at handle ind ikke kun lige, for varerne skal studeres indtil du har fundet alle dem uden mælk.. mange venlige hilsner, Helene
Christel: Jo jeg tror helt sikkert det har en sammenhæng, og den gang kastede hun også meget voldsomt op når hun fik mælk, yogurt osv. Så allerede den gang troede jeg at hun havde mælkeallergi, men det var der jo så ikke andre som troede på. Helene: Jeg har fået af vide vi skal holde os væk fra ren soyamælk da det let kan fremkalde allergi hos børn, som iforvejen lider af mælkeallergi. Vi har idag været ude og handle nyt ind til køleskabet, og fandt faktisk rimlig mange ting UDEN mælk (magarine, leverpostej osv), det er ret besværligt, men man vænner sig nok hurtigt til det. Vi har også prøvet at købe isen Toufu-line. Tak for jeres svar, på andre forummer hvor jeg har skrevet er jeg næsten blevet ædt, fordi jeg tør tro på en Homeøpat´s menning, MEN når nu jeg ALTID har haft på fornemmelsen at hun har mælkeallergi, kan jeg ikke se der sker noget ved at prøve at holde hende væk fra mælk i en periode.
da jeg selv har haft mælkesukkerallergi, men det var kun i en periode i forb. med andre maveproblemer, så det gik over efter et års tid. Min søn Tobias har imidlertid både problemer med mælkesukker og mælkeprotein. Som du tog det lang tid før det gik op for os. Han havde kronisk tynd mave fra da han fik skemad til han var 3 år. Det gjorde det vanskeligt at tage bleen af ham... Vi fik ham testet og ændrede så drastisk diæt. Selv det mindste mælk gav ham problemer. Men det hjalp! Han var ikke længere konstant træt og han tog pænt på - han var hidtil lidt til den slanke side. Jeanne: Du skal absolut ikke tage dig af, hvis "folk" er arrige over homeopati osv. Det skyldes som regel uvidenhed. Indtil jeg gik til alternativ behandling med Tobias, var lægerne fuldstændig uduelige i henhold til hans allergi og jeg blev betragtet som pylremor. Vi spiser ret "normalt" hos os; erstatter blot komælken med soya-, ris- eller havremælk i det vi laver. Kager og brød er nu bedst med soyamælk. Som skrevet ovenfor, skal man være lidt forsigtig med soyamælk, dvs at man varierer. Jeg udviklede selv allergi overfor soya, da jeg ikke kunne klare komælk. En go' nem kage: Maizena's Brownies! Ja, tro det eller ej, der er ikke mælkedele i og den kan laves på soyamælk. Jum jum. Jeg håber I får hånd i hanke med det og at barnet vokser sig fra det - det er ikke ualmindeligt. mvh Carter
Er man total naiv, hvis man tror man kan finde en eller anden form for nyt arbejde, når man er 16 uger henne? 16+4
.. nok lidt. Sådan burde jo ikke være, men en barsel er en dyr affære og desværre tænker arbejdsgivere meget i økonomi. Jeg har hørt flere historier om folk som ikke fik stillingen fordi de til sidst fortalte at de ventede sig. De fik dog afvide at efter endt barsel havde de en plads på arbejdspladsen.  Jeg har ikke hørt om nogle der blev ansat på trods af kommende barselsforløb. Det kommer nok også an på brance og kvalifikationer???
Jeg har ved to graviditeter stået i den situation at der skulle findes nyt arbejde. Første gang var var da jeg kun var kontoruddannet, ingen held.Jeg var så også ærlig og sagde til arbejdsgiverne at jeg var gravid, allerede når jeg kontaktede dem første gang. Ser ingen grund til at spilde hverken min eller deres tid. Anden gang, dvs nu, ja denne gang søger jeg slet ikke for jeg er social og sundhedshjælper, og det arbejde er simpelthen for hårdt når man døjer med bækkenløsning. Så jeg har lidt problemer med at holde min a-kasse på afstand. De vil jo gerne se ansøgninger i stakkevis, så det ender nok med en sygemelding. Held og lykke Med venlig hilsen Gitte
lidt noget bøvl. Jeg er nemlig rigtig træt af, at gå i skole. Men det er jo ikke nemt, hvis man ikke kan få noget arbejde i stedet. Jeg mener også, at man skal oplyse om graviditet ved ansøgning.
...godt lade sig gøre. Jeg havde kun 4 måneder på mit nye job inden jeg gik på barsel. Men de ansatte mig alligevel selvom jeg fortalte til samtalen, at jeg var gravid.  Camilla
Jeg gik arbejdsløs under hele min graviditet og fandt ikke noget arbejde. AF kæmpede hårdt for at få min i arbejde og sagde at jeg ikke havde pligt til at oplyse at jeg var gravid - selvfølgelig gav det sig selv på en senere tidspunkt. Men jeg fortalte altid om min graviditet - kunne ikke drømme om at tilbageholde sådanne oplysninger hverken for en kommende chef eller kollegaer. Jeg blev endda indkaldt af AF til aktivering da jeg var i uge 32 og igen i uge 34 - tænkte at der måske var folk som var lidt nemmere at få i aktivering end en højgravid... Held og lykke med at finde et job.
på at tie stille omkring en graviditet, hvis det ikke kunne ses og i selvfølgelig ikke var noget til de måneder, hvor man skal sige det? Anja
Ingen arbejdsgiver har ret til at vide noget om en graviditet før 3 mdr. før forventet fødsel, heller ikke i tilfælde af nyt arbejde. Men, hvis man meddeler at man er gravid inden prøvetiden udløber må de rent faktisk godt fyre en uden varsel. På min arbejdsplads har vi været udsat for at en vikar meddelte at hun ikke kunne blive vikariatet ud pga af at hun skulle på barsel. Man var imidlertid blevet så glad for hende at de gav hende en fast stilling, og dermed barsel med løn. Så man kan være heldig. Held og lykke med det. Maria
Kan du ikke finde et sted hvor de kun har brug for folk i en korter periode. Har set en del stillinger inde på AF hvor de søger folk i 1 - ? måneder.
Hejsa allesammen. I familien har vi en dåbskjole, men det lyserøde silkebånd/sløjfen mangler... Hari nogle ideer til hvor man kan finde et flot bredt, langt stykke silkebånd der kan bruges? Jeg tænkte umiddelbart på at det måske var en ide at spørge i en af de butikker der handler med brude eller konfirmationskjoler... -Randi
Hej De gange vi har holdt barnedåb har jeg købt silkebånd i en almindelig stof og sybutik.. Jeg har haft købt bredt bånd til sløjfen, og smalt til enden af ærmerne. Det smalle blev desuden brugt til at binde servietter med. mvh Anne
har dem   Så tror da ozz de andre babyforretninger ligger inde med sådanne Knus Bettina
Ja jeg går også ledig... Er uddannet social- og sundhedsassistent... (er medlem af FOA) Går fra på barsel den 2januar... Skal jo også søge arbejde, mens jeg pt. er på dagpenge fra FOA... Men at søge indenfor branchen, når der er så kort tid igen, er ret urealistisk... Og uden for det man er uddannet til, er det meget, meget få der søger vikarer for 1-2måneder desværre... Dog er der enkelte steder der søger juleassistance, men jeg kan lige så godt være realistisk, jeg kan ikke stå op en hel dag... (har bækkenløsning)... FOA vil gerne have mig sygemeldt så jeg ikke takker nej til deres arbejde - og kun for deres penge... Men det er jeg altså ikke syg nok til, da jeg godt ville kunne klare siddende/blandet arbejde... Det underlige er - synes jeg - er CV ved arbejds formidlingen, der må man jo ikke skrive diagnoser (bækkenløsning), men alligevel skal det værre skrevet, så der ingen misforståelser er for ens arbejdsmæssige grænser... For ellers er det ikke tilladt at sige nej til et job - og så mister man retten til dagpenge... For mit vedkommende hedder det så ingen tunge løft og ingen forflytninger og særdeles gode arbejdsstillinger - siddende foretrækkes... Det er ikke nemt... Men så må jeg jo bare nyde at gå hjemme indtil jeg så skal på barsel... 26+2
søgt en del stillinger. Er det dumt at oplyse allerede i ansøgningen, at jeg er gravid?
For mange år siden fik jeg et job i juni, hvor jeg skulle starte 1. august. Så blev jeg sørme gravid i ferien, og var så flink at oplyse det hurtigtst muligt - arbejdspladsen lavede alle mulige krumspring for at få mig til at anullerer den allerede underskrevne kontrakt, men jeg havde ledt længe efter et job, så det ville jeg selvfølgelig ikke. Det viste sig så at være en rigtig skod-arbejdsplads og jeg havde det virkelig dårligt der. Da tvillingerne så kom, tog jeg et halvt års barsel + to års forældreorlov (som man kunne den gang) og så sendte jeg min opsigelse - så jeg kan sagtens forstå de arbejdspladser der er forsigtige med at ansætte gravide *S*..  Mvh. Lotte_L
Jeg var heldig at få arbejde fra 1. maj, hvor jeg havde termin i starten af september. Jeg skrev ikke i mine ansøgninger, at jeg var gravid. Så skal man vist være utrolig heldig at komme til samtale. Men jeg sagde det til samtalen. Det job jeg søgte gik muligvis kun til 1. august, så det passede mig helt fint. Da jeg så kom til samtale, var der pludselig mulighed for to jobs lagt sammen. De ringede til mig senere samme dag og sagde, at de ville ikke have mig i det job, som jeg havde søgt, men meget gerne i det andet. Det passede mig perfekt. Så man kan godt være heldig. Men vær realistisk mht. hvad du kan klare. Det er ikke fedt, at måtte stoppe igen, eller at blive overbelastet. Håber, du finder noget.
er din søn.. Mette
Med den alder så ville jeg finde noget han finder rigtig lækkert, måske han kan lide de der chokolade mouse man kan købe. De smager jo af chokolade, og det kan dæmpe den grimme medicin smag. Knus pillen som du gør, bland den i en portion af det mouse, Sørg for at han ikke ser det... spis evt. noget selv - uden pillen.. ahh vi skal rigtig hygge, kom her og smag... uhm.. måske går den måske ikke, men jeg tror det går  Ellers skal du prøve at finde noget andet som han finder rigtig lækkert, og igen - lad ham ikke vide at pillen er i. Hvis han kaster den op igen, så kan han simpelthen ikke kapere den.. og du må desværre takke ja til indlæggelse.. Held og lykke med det..  Mette
Jeg har prøvet med nutella, det smager jo kraftigt af chokolade og han kaster det simpelthen op igen lige så snart han får det ind i munden..   Jeg synes det er synd for ham at blive ved, for han er snart bange for at spise og drikke fordi han frygter det smager af den modbydelige smag.. Men ellers tusinde tak for dit råd.. Ss
være nok for at dæmpe den grimme smag.. det er synd det er rigtigt, så du må nok lade jer indlægge.-.- desværre.. Mette
Hej mødre og andre. Kan det passe at det mælk, man malker ud, kun kan holde sig en uge i fryseren? km. 
siger ca. 3 mdr. v -18 gr. eller derunder. mvh Jeanne
På Rigshospitalet sagde de frisk mælk - 3 dage i køleskab v. max 5 grader. Nedfrosset mælk 6 måneder v. mindst -18 grader.  Ikke at jeg har noget at bruge de tal til, for mine babsenutter vil slet ikke være nyttige - kun til pynt 
Det er lige præcis hvad der står i den brochure om amning, jeg fik udleveret på sygehuset i sidste måned.. MEN - hvordan gør man så lige når det skal tøes op igen? Jeg vil jo helst gemme i større portioner ad gangen = ikke så mange "flasker" i fryseren. (står sikkert også i brochuren, men kan ikke lige finde den *S*) Mvh. Lotte_L
Tak for svarene  Det lyder mere rigtigt med 3 måneder end to uger. Og lidt mere praktisk. km.
Mit umiddelbare forslag ville være fryseposer med datoer og ml. antal på og så tage det op man skal bruge, og tø det op i køleskabet. 
Vi har samme problem pga kolik... Og aner ikke hvad du kan gøre for at få baby til at sove selv. Men trænger du til at gå lidt rundt kunne en bæresele eller slynge måske hjælpe. Vi har en slynge, så kan jeg da bevæge mig omkring og lave lidt mens Katrine ligger der og er tryg fordi mor alligevel er der. -Randi
Hej alle. For et stykke tid siden var der herinde en tråd ang. disse walkier, som vi var flere der brugte som babyalarmer. Nu er der sket det, at vi ikke kan få sat vores på "baby" og desuden ikke kan finde brugsanvisningen. Er der nogen der kan hjælpe os? Mvh Pommes 
Har lige købt i Harald Nyborg og de hedder HOFFER eller sådan noget. Dér hvor "O`et" er, er der en planet  Er det sådan en skal du bare trykke på "bogen" (menuknappen) til der står BABY i displayet.
Magnum. De har virket i meget lang tid, men nu er der sket et eller andet... Mvh Pommes 
Nej, de virker stadig ikke. Det ville bare være super hvis du kunne hjælpe os. Mvh Pommes 
Kan ikke lige finde den...Men kigger stadig efter. 
er det bare ærgerligt... Men så tak fordi du gad kigge efter den.  Mvh Pommes 
Men, måske jeg kan guide dig igennem?: Du tænder for den alarm der skal ligge hos barnet, på den knap der har en cirkel med en lodret streg igennem (ja, du ved vel hvor du tænder for den   ) Derefter trykker du 5 gange på den knap der ligner en bog (giver det mening?) Så skulle der gerne stå "baby" i toppen af displayet, og du bekræfter ved at trykke 1 gang på pil ned. Til slut låser du funktionen ved at trykke på den knap der minder om en sol (lige under tænd knappen) Skriv lige om det funker...
...ikke sluge pillen? Det gjorde Birka, da hun var 2½ og skulle have pencillin. Vi havde også prøvet at knuse pillen først, men det gik ikke. Til sidst gav jeg hende en hel pille og et glas saft og fortalte hende, at hun skulle sluge pillen for at blive rask igen og at hun ikke måtte tygge på den. Og så slugte hun den bare!   Fordelen ved at sluge pillen hel er jo, at så får man ikke den grimme smag. Og pencillin er stærkt i smagen, så der skal meget til at dække over det.  Men ellers er der jo ikke andet at gøre end at lade sygehuset klare det. Men det ville da være rart om man kunne undgå at der skal lægges drop o.s.v. i den lille dreng, for det er jo ikke just behageligt!  God bedring med ham.  Camilla
Chulek nu var det heller ikke en klat nutella men i en nutella mad.. ss Camilla: Jeg prøvede for 3 uger siden at få ham til at sluge nogle andre piller og det var et helvede også, men ellers havde det været en god ting at prøve.. Nu har jeg endelig fået fat i den læge og hun ville lige kontakte deres mavelæge for at spørger hvad der nu skal ske.. jeg er snart træt af det her frem og tilbage, uvisheden og det at der ikke sker noget! Janick har været syg i maven siden december måned sidste år, så nu skal der bare ske noget. Gider ikk give dem mere tid for at "se tiden an"!   Han kan jo ikk blive renlig når hans afføring er som den er, og han blir snart 3 år så han burde jo være igang med pottetræning men det er umuligt.. det vælter jo bare ud af ham lige pludselig.. 
at I har fundet en løsning! Det lyder bestemt ikke rart for jer. Jeg kender da også til, at det er svært at få det medicin i de små. Jeg hørte dog lige et trick (med hensyn til det flydende penicilin) forleden og det blev testet i går og idag! Here goes: Man putter lidt tandpasta på barnets finger, barnet sutter en gang på finger får flydende penicilin sprøjtet i munden, skynder sig at sluge samtidigt sutter barnet på fingeren med tandpasta igen og man slutter af med noget saftevand! Min knægt på 2½ år, har nu klaret det med stor bravour i 2 dage! Jeg har ellers prøvet diverse madting, men han spytter det simpelthen ud igen. OG EN ADVARSEL: man skal ALDRIG prøve at blande det flydende penicilin med cultura   Aldrig har jeg da smagt noget så modbydeligt! Men som sagt, jeg håber din søn er i bedring.
Victoria bliver 8 uger på mandag og det er først for nylig at hun overhovedet har villet sove i liften og barnevognen... Sad med hende på skødet hver dag og ammede hende liggende for at få hende til at falde i søvn. Prøvede jeg så endelig at liste af, så vågnede hun med det samme. Det er virkelig hårdt, at være bundet på hænder og fødder til baby. Jeg fik til sidst nok og sagde til hende at nu var det nok og det altså var mig der bestemt     , ikke at hun forstod det... Lagde hende i liften efter et måltid og så ud i barnevognen. Hun fægtede med arme og ben for, at holde sig vågen og græd så det baskede. Jeg holdte hendes arme og støttede sutten så den var i hendes mund indtil hun faldt i søvn. Hun sov 2½ time, dejligt! Sådan blev jeg nødt til at gøre i 2 dage, hver gang hun skulle sove... Nu sover hun mere eller mindre uden problemer, når hun bliver lagt ud. Om natten sover hun det meste af tiden i sin lift, men bliver hun for urolig kommer hun over til os i sengen. Jeg ved ikke om du kan bruge det til noget, men du kan da prøve ad. Så længe han ikke græder sig alene i søvn er det jo ok. Han skal bare have lidt hjælp til at lære at falde i søvn. Held og lykke 
min den første også havde dog faste perioder om aften hvor han bare var ked uanset hvad det hjap da vi tog ham til kioprakter så fik jeg den første tur i barnevogn med smil
en voksipose? Vi har en billig avariant af slagsen, og det at Lianna bliver pakket ind på den måde gør at hun føler sig dejligt tryg. Hun synes også liften er noget underligt noget, men kan dog acceptere den. Hvis der ikke er noget i vejen med ham, som ondt i maven mm. kan det jo være at han bare er et meget trygheds/varmesøgende barn- og der kan posen måske hjælpe. Hvad med et legetæppe med sjove farvestrålende ting han kan kigge på, vil han heller ikke det? Og hvordan tager han det når han skal pusles? Kan du ikke prøve at tale med sundhedsplejersken om det, for jeg synes godt nok det lyder enormt hårdt, og som en ond cirkel der på en eller anden mååde skal brydes så du kan gå 3 skridt uden at han begynder at græde. Held og lykke Knus Christina
Det er så nemt for os ikke at kunne forstå det. Mine 3 sover også fint alene om natten, og kan slet ikke finde ud af at skulle ligge på mig hele dagen- og de har det nu godt alligevel  Men børn er jo forskellige, og det er da frygteligt at han bare SKAL kunne mærke sin mor altid- det bliver man skisme da slidt op af.. Vil jeg da tro. Synes det er frygteligt synd for hende, og håber hun kan finde en god og brugbar løsning. Christina
Jeg kan godt huske hvordan det var!! Min dreng var lidt lige sådan.. Og nøj det var hårdt. En voksi pose og en altan barnevogn hjalp en del. Og for guds skyld en stofble ( som lugter af dig ) og en nusseklud til at putte hovedet ind i. Jeg mindes faktisk, at min søn en lang overgang sov med en tynd stofble - Hen over hovedet.. For tryghedens skyld. Nu tænker jeg tilbage på det, som sådan noget risikabelt - trods alle sundhedsplejerskers ok for det - Men jeg var desperat for søvn. Men til det nedslående.. Jeg vuggede og vuggede for at han skulle falde i søvn.. Indtil jeg fik nok! Så selv om jeg syntes ElseG´s ord er lidt hårde - Er jeg lidt enig. Min måtte også på hård afvænning. DOG var han 8-9 måneder her. Min nu - extrem nemme - 6 måneder gamle pige blev også ammet i søvn, vugget lidt i starten og ville helst ligge ved siden af mig.. Og det gik hurtigt over - Nu lægger jeg hende bare. Har en 2 årig, så der var ikke så meget valg - Hun måtte lære at falde i søvn selv. Hold ud... Man glemmer heldigvis hvor slemt det er, efter et stykke tid. VH Anja.
Hejsa  Nu må du ikke misforstå mit indlæg - og jeg undskylder på forhånd hvis nogle føler sig trådte på... Tror du ikke bare han har fundet ud af at du kommer med det samme og tager ham op bare han siger det mindste...? Havde det samme problem med Lærke i starten men da både min kæreste og jeg er enige om at vi IKKE vil have en skødehund men en datter, fandt hun hurtigt ud af at det altså ikke hjalp at skrige for vi kom ikke medmindre vi kunne høre der var noget galt - det skal jo lige siges at der er forskel på deres gråd... Det er   hårdt i starten, men du vil blive glad for det i længden - hvis altså det er det du vil...? Det er som sagt meget hårdt og hvis du har problemer med at overhøre hans gråd så prøv at gå ud i bare 2 minutter og lad ham ligge - det var jeg nød til i starten ( ...   ) Lærke kan stadig sove hos os i sofaen, men vi kan også "bare" ligge hende op i sin seng UDEN problemer  Dette indlæg er ikke for at prale eller noget men   for at fortælle at guleroden virkelig findes   man er indstillet på ikke at have en hængetrold  Knus Bettina og Lærke 070106
Man må nok lige huske på, at en baby på ganske få måneder næppe er udspekuleret og desuden har den et kæmpe behov for kontakt - den har jo været vant til at ligge i mors mave siden den blev til. At de skriger er jo den eneste måde de kan kommunikere på at de har behov for dig. Begge mine unger har fået lov til at ligge på mave (Fars mave kan altså også bruges!) til de ikke gad mere. Det kom af sig selv. Det VAR hårdt, og jeg fik ikke lavet meget i de første måneder, men det er vel det barsel er til for. Og skidt da med fnullermændene og støvet der samler sig, det løber ingen steder...  Det hjalp mig at sige til mig selv at det var kun en kort periode og det var det jo også. Begge børn fik den tryghed de søgte indtil DE syntes det var nok og kunne efterhånden sagtens sove alene, i seng eller barnevogn. Nogen foreslog lidt højere oppe en slynge. Det er en rigtig god ide, den har jeg også brugt en del til Josephine (3 1/2 md nu) når hun absolut skal være hos mig. Hun giver sig lidt først, men falder som regel i søvn efter lidt tid. Man kan faktisk få en del fra hånden, mens man går rundt med sådan en. Jeg lægger hende så fra mig på sengen, stadig i slyngen, når hun er i dyb søvn. Du kan da prøve. Køb evt en brugt på dba eller Trendbasar el. lign. En anden ting at prøve er at svøbe barnet. Det giver dem en følelse af tryghed, lidt a la i mors mave. Der findes en bog om det og man kan også finde links på nettet om at svøbe. Håber du kan bruge det til noget. Og NYD dit barn mens det er lille, de vokser ALT for hurtigt! Carter
havde vi og da vi fandt ud af at Jonas simpelthen ikke blev mæt af min mælk og suplerede med lidt MME, så sov ungen fint i liften i sin egen seng og både far og mor fik sovet ordenligt og nu har jeg hænderne lidt fri og ellers gør jeg som Randi bare ham i en slynge og det fungere rigtig fint. Tina
sige, at sådan et lille drengepus skriger fordi der er noget, han vil have hjælp til. Jeg vil også som tidligere nævnt foreslå en kiropraktor eller kranio sakral terapeut, da det kan være fordi der er noget, der sidder skævt i nakke eller ryg og det måske er derfor, at han ikke vil ligge i liften/barnevognen. (den er jo noget hårdere end mors mave   ) Under alle omstændigheder kan det bestemt ikke skade og få ham tjekket - det er jo en hård fysisk rejse, han har været på, for at komme i dine arme og der kan nemt blive trykke og drejet lidt i det lille skelet. Derudover kan jeg også bare tilslutte mig rådene med slyngen. Nogle børn har virkelig meget brug for trygheden ved at være tæt på mor og far. Har selv brugt en og det virkede rigtig godt. Rigtig meget held og lykke, kan godt forstå at det er hårdt og være sovepude for det lille pus. Mange hilsner Anja
Jeg vil bare sige at børn er forskellige - og har forskelligt behov for tryghed. Vores søn var også tryghedsnarkoman, og jeg tror på at man ikke skal negligere dette. Trygge børn er glade og velfungerende børn. Men selvfølgelig bliver det for hårdt hvis han slet ikke kan ligge alene, og med den alder han har mener jeg godt at du kan begynde at gøre lidt mere for at lære ham at det er OK ikke altid at være på arm. Gentagelser er i den forbindelse en god ting - lad være med at prøve for mange forskellige ting på én gang, men vælg hvordan du vil gøre det og fortsæt så på samme måde hver dag i et stykke tid. Det kan godt være at han brokker sig i starten, men hvis du fortsætter med at øve hver dag, så vil han på et tidspunkt finde ud af at det ikke er så slemt, og finde tryghed ved at du gør det samme som igår. Babyer kan som regel flyttes når de er i den dybe søvn. Prøv at lade ham sove hos dig i ca. ½ time efter at han er faldet i søvn, og se så om han derefter ikke kan lægges lidt i liften. Put ham godt, og vær så i nærheden når han vågner (for han ved jo ikke lige hvorfor han pludselig er der). Vi har iøvrigt også været vældigt glade for voksiposen. Hilsen Bluebell
.. at lægge en af dine trøjer (en du lige har brugt, som ikke er vasket endnu), under/over ham når han ligger i liften? Så kan han lugte dig og måske kan det give ham fornemmelsen af at du ikke er helt væk når han ligger der? Det må være drøn hårdt at skulle have baby hængende på sig hele tiden!  Rolf og Roar ville heller ikke sove i liften, men der fandt jeg en mellemvej så de sov i deres vippestole (så var jeg ikke så bevægelseshæmmet). Heldigvis sover Vigdis umanerligt meget hvor som helst (har hun nok arvet fra mig *G*), og hun er fuldstændig ligeglad med om jeg er i nærheden - bare jeg kommer når hun vågner, for så vil hun have mad, og det skal gå stærkt! Mvh. Lotte_L
Jeg kan godt huske det - var det samme igennem med Ida. Der er mange råd at give - man kan i hvert fald forsøge flere ting. Et er, at DU skal beslutte dig for, at han skal sove selv. Hvad du føler i maven, smitter ofte af på de helt små børn  Så du skal TRO på det, når der er noget du prøver. Bogen "svøb dit barn" eller, "Godnat og sov godt" var nok en meget god idé for jer at læse - der er mange gode råd at hente - råd, fra folk, som har været nøjagtig det samme igennem, som i er nu - i er langt fra de eneste, som du også kan se her i tråden. Voksiposen er også en god ting, den har jeg også gang i herhjemme til Viktor (Han sover heller ikke i liften endnu, så jeg skal selv igang snart). Dog kan han godt sove i Voksiposen, og ved siden af mig om natten uden problemer. Du kan evt. pakke ham godt (f.eks svøbe ham), og forsøge dig med at han falder i søvn til larm som f.eks vaskemaskine eller tørretumler (stille ham i nærheden af det mens det kører), ja, det lyder åndssvagt, men det værste man næsten kan gøre, er at liste omkring de små, det vågner de nemlig bare af HA HA HA. Mange børn, som har svært ved at sove/falde i søvn selv, har nemmere ved det hvis de hører en konstant larm som f.eks hårtørrer eller støvsuger... Desværre kan jeg slet ikke selv finde ud af at svøbe mit barn (@!#$ osse, for jeg har set hvor godt det virker), men, jeg pakker ham så godt jeg kan, og der er Voksiposen god, fordi den er lidt "ung omkring dem", og derfor kan bruges som en slags svøb  Bæreselen har været et hit herhjemme, og jeg vil også gerne have en slynge - synes bare ikke lige jeg har 500-1000 kr til at købe en ny.. Håber snart det bliver bedre - men, husk på, I skal lære ham, at det er ok at blive lagt, at i er der, selvom han ikke ligger på/ved jer hele tiden osv osv. I langt de fleste tilfælde, afhænger det af, at forældrene giver sig selv lov til at tro på, at både barn og mor sover bedre, når først den lille har lært at man godt kan sove selv. Pøj pøj med det - det skal nok blive bedre. Og jeg kan varmt anbefale begge ovenstående bøger (tænk, jeg har nemlig selv læst dem   )
Fik lige trykket godkend istedet for ret... Der skulle stå, at voksiposen er "TUNG omkring dem" ikke ung  Jeg har ikke den ÆGTE voksipose, det er jeg altså for fattig til, så jeg har købt babysams egen udgave (efterligning), den fungerer nu også fint.
Nu er det ikke fordi jeg ligefrem vil opfordre til at gå imod sundhedsstyrelsens anbefalinger, men, hvordan sover han hvis han ligger på maven? Vores lille Viktor, som jo kun er 4 uger, skal for det meste have "hjælp" til at falde i søvn, især hvis han er meget træt. Der hjælper det oftest, hvis han ligger på min mave, altså, mave mod mave, når han så er faldet til ro, og har sovet ca. 10-15 minutter, så lægger jeg ham i voksiposen (stadig på maven), og så kan han sove sådan i flere timer. Jeg er altid lige ved ham når han sover på maven...ifølge min SP er det ok, når man er ved dem - men, det skal man jo gøre op med sig selv. Sundhedssyrelsen mener jo at det at man tidligere lagde børn til at sove på maven, havde indflydelse på det høje antal børn der led vuggedøden 
er vel bare meget tryghedskrævende? Jeg foreslår slynge eller bæresele.
Det du har skrevet til mig ved jeg godt i forvejen. Sådan har vi gjort i lang tid. Det jeg er ude efter er, hvad der kan være i vejen siden de ikke kan mere. Der er ofte en eller anden form for procedure ved fejl i brugsanvisningen. Når jeg vil trykke pil ned så den bliver stående på "baby" bibber den bare og bliver stående på "off". Men tak for forsøget  Mvh Pommes 
Nu kan jeg lige se, at der bliver talt om slynger og har jo selv brugt en med meget stor succes. Bruger den ikke mere - havde tænkt på at sætte den tilsalg på dba, men hvis der er nogle af jer der er interesseret?  Det er en huggababy slynge i sort. Jeg er itvivl om, jeg overhovedet må sætte sådan en besked her - men skriv endelig, hvis det skulle have interesse...smil. Og håber det går bedre, med at få lille Jesper til at sove? Mange hilsner Anja
Går det med at få ham til at ligge selv? Her går det ok. Jeg har fundet ud af at Viktor sover rigtig godt i skråstolen (den er lagt helt ned selvfølgelig, han er jo ikke så gammel). Jeg lægger dynen i den, så han både ligger på dynen, og har den over sig...så putter han sig rigtig dejligt  Liften, den gider han stadig ikke, selvom jeg har prøvet flere ting, bl.a at lave den til en rigtig hyggelig hule...men nej. Det er også ok. Når vi går i seng, sover han de første 4-8 timer i voksiposen, når han så vågner og har spist, så kan jeg dog glemme at lægge ham tilbage i posen - så putter han sig hos mig og vi sover resten af natten sådan... Så - sådan bliver det lige indtil videre.
har også kun været til at sove på maven så det har jeg så valgt at de har fået lov til, men selvfølgelig under opsyn indtil de kan vende hovedet selv, med Mathias kæmpede vi en kamp i 2 mdr. med at få bare lidt søvn indtil vi en dag prøvede at lægge ham på maven og vupti så kunne han finde ro. Kathrine ventede jeg ikke med hun har altid ligget på maven med en af mine let brugte bluser og en sutteklud (hun bruger heller ikke sut), efterhånden er hun jo begyndt at vende sig rundt og med det samme hun ligger på ryggen så er hun vågen, så herhjemme er det på maven, min SP mener at de måske kan føle sig lidt for blottede når de ligger på ryggen og derfor finder trygheden bedre på maven, jeg har prøvet at spørge men de svarer ikke   . Især hvis de døjer meget med mavekneb virker det at lægge dem på maven. mvh Jeanne
heller ikke efter en lille mnd vi prøvede at lægge en lille pude under liften i hovede enden så den var hævet det hjalp så en del så er mavsen ikke så øm længere.. Men det kan også være fordi den lille simpelthen ikke har plads nok og i skulle måske overvejer en babyvugge???
Hej Moni! Jeg har en dreng på 9 uger og kan kun alt for godt sætte mig ind dit problem. Der er to ting, som jeg ikke ved hvad jeg skulle have gjort uden. Den ene er en helt fantastisk vugge. Den er blød, rundet til ryggen, lukket, hænger i en fjeder i fx en dørkarm og er i det hele taget fantastisk. Lige til at tage med på besøg hos andre. Her er den: Den anden ting er to slynger, som jeg har været helt vildt glad for. Jeg er vild med at have min søn på brystet/maven og gå ture/vaske tøj/købe ind... Han elsker at sove i den og nu er han blevet så stor at han godt vil have hovedet ude når han er vågen, så han kan følge med. Jeg tror at det er den bedste måde for en baby at opleve verden: fra mors ellers fars trygge favn. Her er den der har været helt uundværelig: Se også flere bærestillinger i galleriet.  Den anden, som også vinder ind hos os, men som er en anelse sværre at lære at bruge: Til sidst: Et behov der bliver opfyldt forsvinder og et behov der ikke bliver opfyldt bliver ved at komme igen i en eller anden form. Pøj pøj med at få armene fri  km. Ps: Jeg har fået nogle gode tips fra den bog der hedder "Sov igennem uden gråd".
hejsa allesammen tusind tak for jeres svar. Han vil stadig ikke sove i liften, selvom jeg tit prøver at snige ham derover. Har ikke en slynge, men bæresele. Der har jeg også haft ham lidt i, mens jeg har lavet nogle ting, men det er lidt hårdt i længden at gå med bæreselen. Jeg tror nu også det er et tryghedsbehov han skal have dækket, så jeg er ikke glad for den "hårde" metode med bare at lægge ham i liften og lade ham skrige indtil han falder i søvn. Jeg lægger ham engang imellem i liften, når jeg skal på toilet eller lave noget andet, og der går tit kun 2 min., så er han virkelig ked af det. Det er meget hårdt for mig psykisk, da jeg meget mangler at kunne lave andet end at ligge på sofaen med ham hele dagen. Bare et bad for mig er luksus  Der er vel ikke andet end at gøre, end at prøve og vente og se, om det kommer helt af sig selv. Men ved 4 mdr, der tror jeg nu nok, at jeg siger stop (han er 2 mdr nu). Tak for alle jeres gode råd.. Har lidt svært ved at skrive så meget herinde, det er kun når Jesper er ved hans far, at jeg har begge hænder fri  Mvh Moni
En bæresele er helt anderledes end en slynge (nogle slags). Den bærer kun på et rimelig lille stykke og barnet er ikke omsluttet på samme tætte måde, som i koala-viklen (andet link). Når jeg bruger den, kan jeg snildt gå nogle timer og stadig ikke mærke det i ryggen. Mine ben kan selvfølgelig mærke de extra 6 kg. Især når jeg skal op på 4. men det har de vist bare godt af  km.
Hejsa... Mangler virkelig nogle gode link til baby/børnetøj på nettet. Giiider ikke trave rundt i diverse butikker og centre efter tøj mere så derfor vil jeg meget hellere sidde herhjemme og bestille tøj til ungerne  Så kvinder, fly mig jeres bedste tøjlinks  Mille var til 5 ugers tjek ved lægen i går og hun vejer nu 5200 gram og måler 59 cm, så hun har fart på den bette  Et billede skal i da heller ikke snydes for:  
...rigtig meget tøj på   Der er rigtig meget fedt tøj til billige penge.  Camilla
Okay...Der har jeg aldrig været, kun hørt om det, så NU skal det altså prøves  Hvad med et nyt billede af prinsessen??? Takker 
...Her er hun idag - 4 uger og to dage gammel.    Suk, hvor jeg ønsker mig et godt digitalkammera...  Camilla
alt på nettet, dog ikke til de store, men til de to ynste.. køber det meste hos disse børnetøjs butikker... 
De tager ikke porto hvis varerne skal sendes  Knus Bettina og Lærke 070106
Himmelfjer: Næææh hvor er hun bare sød   Synes hun ligner dig meget. Takker for linket og har skam været inde og lure... Mette(Blossi): Er du gal mand en liste   Det er da bare at starte fra en ende af...Tusind tak  Dytten78: Takker, rart at man kan spare portoen 
Ja som overskriften siger, så kunne jeg virkelig godt bruge jeres erfaringer omkring valg af klapvogn. Det skal være en klapvogn der kan tåle noget, og prisen er underordnet. Kom fluks med anbefalinger  Kh mette
Jeg vil så ikke anbefale en teutonia mistral. Vi havde den sidst nye model, og det var det værste skod, elendig at kører med, kaleche der svingede i takt med vinden, dårlig polstret, overleder der var træls, ja alt. Den er slet ikke på samme kvalitet som feks emmaljunga, men da babysam er eneforhandler af den her i danmark, kan de selv sætte en pris på den.´Det var dt jeg fik at vide i Ønskebørn.
Vi har købt en Emmaljunga City Cross med lufthjul og den er vi meget glade for!  Den er nem at have med og den fylder ganske lidt i bilen og så kan den også passe på barnevognsstellet   Så behøver vi kun have et stel med når vi kører (hjem) til Jylland  Knus Bettina og Lærke 070106
Jeg havde i sin tid en brio kombivogn, som jeg var SÅÅÅ glad for. Problemet er bare at de tilsyneladende ikke lever helt op til de sikkerhedskrav der er i dag. Skulle jeg brug ene enkelt klapvogn i dag ville jeg alligevel uden tøven igen vælge en brio- den kunne simpelthen klare ALT- ved ikke hvor mange gange den er kørt op og ned af trapper i Århus Sporveje uden den blev ringere af det. Den var dejligt smal, så selvom den også kunne bruges som barnevogn, havde den en perfekt størrelse som klapvogn, var nem at slå sammen, og dækkene var uovertrufne.. Hvis jeg bare vidste hvor den var blevet af, ville jeg fluks hente den igen. Men køb ikke de billigste med plastichjul og ryg der er svær at justere. Vil også anbefale dig at få en du kan vende, så barnet enten vender væk fra dig eller hen mod dig ( den første tid vil man nemlig gerne kunne holde øje med dem, og senere vil de holde øje med alt det der sker ). Ved godt at det jeg har beskrevet som gode kriterier ikke er et mærke, men håber det kan hjælpe dig lidt på vej. Desuden er det meget rart at have indkøbsnet under vognen. Christina
jeg har, så vidt jeg husker, godt 30 uger tilbage af min børnepasningsorlov på vores søn på 5 år. Jeg er i øjeblikket hjemmegående på dagpenge. Min mand og jeg har talt om at jeg lige så godt kan "brænde" orloven af nu (altså benytte mig af den). Jeg er lidt i tvivl om hvorvidt kommunens (Sindal) politik er på dette område. Jeg mener jo at han stadig har godt af at komme i børnehave men så bare på halv tid. Mine spørgsmål til jer er: Kan man stadig benytte sig af børnepasningstilbud (halv tid)? Hvad får man af penge i perioden? Det virker måske lidt åndsvagt at man vil på børnepasnings orlov, og så alligevel vil sende poden i børnehave. Men som førnævnt er jeg af den opfattelse at børnene har godt af at komme lidt væk fra hjemmet og ud blandt andre børn.
Hej Ja jeg kender reglerne, for er selv igang med at søge.  Du får 60% af dagpengene. For fuldtidsforsikret er det 400,- om dagen før skat.   Ja det bliver man ikke rig af, men håber man bliver det på anden vis ved at være mere sammen med sit barn.  Dit barn må, fordi han er fyldt 3 år, være i børnehave halvtids, men kommunen er IKKE forpligtet til at tilbyde en halvtidsplads, og så er alternativet at du må tage ham helt ud af BH. (Jeg har tilbudt at betale for en fuldtids men kun benytte den halvtids, men det mås man ikke   og min kommune tilbyder ikke halvtidspladser) Hilsen Jette
Mange tak for dit svar. Jeg fandt dog i mellem tiden ud af det samme som dig ved at søge lidt rundt på kommunens hjemmeside..
Et barns stille bøn  Jeg har så små hænder.  Det var ikke min mening at spilde mælken.  Mine ben er så korte.  Gå langsomt så jeg kan følge med dig.  Slå mig ikke over fingrene, når jeg rører noget smukt.  Jeg forstår det ikke.  Se på mig, når jeg snakker med dig.  Så ved jeg, at du hører mig.  Jeg er følsom.  Skæld mig ikke ud.  Lad mig føle, når jeg laver noget forkert -  uden jeg føler mig dum.  Forvent ikke at billedet jeg tegner, eller sengen jeg redder bliver fuldkommen.  ELSK MIG FOR AT PRØVE.  Husk at jeg er et barn, ikke et fuldkomment væsen.  Nogen gange forstår jeg ikke hvad du siger.  JEG ELSKER DIG SÅ MEGET - ELSK MIG BARE FOR AT VÆRE MIG OG IKKE KUN FOR DET JEG KAN.  Og dette:  Børn  Et barn som får meget kritik, lærer at fordømme.  Et barn som møder megen fjendtlighed, lærer at slås.  Et barn som gøres til grin, udvikler usikkerhed.  Et barn som oplever skam, udvikler skyldfølelse.  Et barn som behandles med tolerance, bliver generøst.  Et barn som opmuntres, udvikler selvfølelse.  Et barn som møder venskab, lærer fortrolighed.  Et barn som oplever rent spil, lærer retfærdighed.  Et barn som accepteres og respekteres føler tryghed Synes det er meget smukt, og absoult noget jeg kan bruge i hverdagen hvor man måske stresser lidt for meget, og glemmer at kigge på sine børn når de fortæller, eller bliver irriteret over at tørre et eller andet op for 20. gang på en time.. Christina
Evigt ret i man indimellem glemmer at lytte og kan være træt af at tørre mælken op osv. Måske man skulle hænge disse ord på køleskabet så man bliver påmindet hver dag.
Ja, de er til eftertanke. 2´eren havde jeg i flere år hængende i mine elevers klasseværelse. Og her lige før sommerferien fik nogle af eleverne så øje på den - nu var de blevet så store at teksten også gav mening for dem. Håber jeg var dem en god klasslærer i 5 år og kunne leve op til det meste i teksten.
aldrig aldrig vælge et ks frem for en alm. fødsel hvis det kun var pga. angsten for smerterne... smerterne under en fødsel kan minimeres så godt og effektivt med smertelindring at det ville være dumt at vælge ks på det grundlag. De fleste fødesteder tilbyder det heller ikke "bare" fordi man er bange for smerterne. Jeg har fået 2 akutte + 1 pl. ks, og jeg må sige at dagene efter føj hvor gør det ondt... man kan næsten intet. Det kan man jo efter en alm. fødel. Jeg har født 4 gange vaginalt. Det var da forfærdeligt mht. til smerterne men ved vag. fødsler er smerterne væk i det øjeblik barnet er ude, ved ks er smerterne der bagefter. OG du kan i værste fald risikere at du ikke er bedøvet så meget at du er helt smertefri.. hvad er så værst  Jeg ville tale med din jdm om f.eks epidural, den gør fødslen næsten helt smertefri... og så vidt vides er der ingen bivirkniger for barnet, der kan være nogle for dig.. men de er sjældne. Held og lykke med fødslen... mette
...da ikke rart at gå at være bange for at føde.   Må jeg spørge hvad det præcis er, du er bange for? Jeg var også bange inden min første fødsel - lige indtil jeg rent faktisk skulle føde. Dørst dér kunne jeg acceptere, at sådan VAR det bare og barnet skulle jo ud!   Men jeg var (er) så til gengæld endnu mere bange for ks, så det var aldrig et alternativ.  Jeg tror, at et planlagt ks gives efter vurdering på risiko for mor og barn. Jeg er ikke sikker på at angst er grund nok, men måske er det alligevel? Det kommer vel an på hvor dyb din angst er og om jm vurderer, at din psyke ikke kan klare det. Men jeg er nok heller ikke den rigtige til at svare. Jeg har haft 3 helt fantastiske fødsler på naturlig vis og uden smertestillende dit og dat.   Til gengæld har min veninde og min søster begge fået ks og haft meget dårlige oplevelser med det og mange gener til følge. Så jeg ved jo godt, hvad jeg ville vælge.  Men snak med jm. Hun er nok den, der bedst kan rådgive dig og måske hjælpe dig af med din angst.  Camilla
Jeg mener man selv kan vælge om man vil have ks. Men jeg syntes at man skal føde normalt, når man nu har muligheden for det. Jeg er også selv bange for at skulle føde, og for hvor ondt det gør, men vælger at føde normalt alligevel. Jeg tænker bare på alle de mennesker der lever i dag på hele jorden, de er jo kommet ud den vej (i hvert fald største delen). Så hvis de kan, så kan jeg også. Jeg syntes egenligt at det er noget fis, at man kan få ks hvis man ikke har lyst til at føde normalt. Jeg kan forstå at hvis man har haft en traumatisk oplevelse med en tidligere fødsel at man får ks, eller hvis der er en risiko ved at føde normalt. Så skal man selvfølgelig have lov til at få et ks. Jeg håber ikke jeg lyder for negativ i dette indlæg, det er ikke min mening.
Tak for dit svar, min mor sys så absolut heller ikke KS er sagen, og prøver med iver at tale mig fra det, min mand støtter mig uanset.! Jeg har læst og læst på nettet, og læst at mankan få planlagt KS i uge 38??? nogen der har erfaringer med dette.? Vel og mærke at barnet er stort nok osv. men vores pige har vist ingen problemer der hun vokser over gennemsnittet 
Ja hvor frygten kommer fra ved jeg ikke. men jeg lover for at den er der !!!   Jeg kan bryde helt i gråd ved tanken   . Min faster havde en forfærdenlig fødsel, og måtte efter MANGE timer med veer, og sprøjter få akkut kejsersnit  Min mor der i mod fødte i løbet af nogle timer, ( med min søster ) Men jeg husker TYDELIGT hvordan hun " brølede" under fødslen, ( jeg var med) Hun siger godt nok at det ikke gjorde så ondt som det lød. Men hele tanken om at mit barn skal ud den vej kan jeg ikke forholde mig til, jeg ved godt det er det mest naturlige, MEN for mig virker det helt helt forkert  Jeg glæder mig til JM i morgen det er første besøg på trod af at jeg gerne skulle føde om 7 uger.
...at din mand støtter dig. han var da også et skarn, hvis han ikke gjorde!  Der er jo ikke meget ved at køre sig selv helt ned over en fødsel, så se du bare at få snakket med JM så I kan finde den løsning, der gør dig mest tryg. Barnet skal jo nok komme ud under alle omstændigheder.  Camilla
Jeg fik kejsersnit da jeg skulle ha mine tvillinger, men det var ik ´planlagt. Jeg blev sat igang over 4 dage og på 4. dagen kom veerne. Jeg lå med veer i 7 timer, hvor de kom oveni hinanden. Der skete bareik det mindste og til sidst blev det kejsersnit, dog ik akut. Jeg havde håbet og bedt til at jeg ku føde dem selv, men sådan blev det desværre ik. Jeg vil sige der er mange ulemper ved kejsersnit. Jeg mistede meget blod og fik 4 transfusioner, man har mega ondt bagefter og kan ingenting. Jeg ku ik komme ud af sengen og fik hjælp til det. Jeg kunne ik selv pusle om mine piger. Og værst af alt, skal jeg måske under kniven igen, da de tror de har glemt noget i mig. Jeg vil ik skræmme dig, blot gøre dig opmærksom på det ik er lutter lagkage at få kejsersnit. Håber næste gang på en alm. fødsel...
Alle kan kræve et kejsersnit hvis de vil! Nogle hospitaler giver dem så hellere end andre. Men alle får det, hvis de står fast på det længe nok. Feks ved jeg, at Herlev hvor jeg har født, er nogle af dem der gør alt hvad de kan, for at få folk til at føde normalt. Her skal man så "igennem" div. samtaler samt et specielt forløb for at hjælpe med, atlægge angsten på hylden osv. ( Ikke at jeg prøvede at få det ). Hvad du skal gøre/ikke gøre vil jeg ikke blande mig i. Men ja, man glemmer smerten, så snart man har født ( Og jeg har gjort det 2 gange på 1 1/2 år - Så helt slemt kan det jo ikke have været   ) Har en veninde der om nogle uger skal have planlagt kejsersnit. Detaljerne hvorfor vil jeg spare dig for ( Hun havde bare ondt bagefter ). De har prøvet at overtale hende til alm fødsel, men accepterede hurtigt hendes nej. Det bliver for øvrigt i uge 38 - Hvilket de sagde var meget normalt. ( + at hun havde termin juleaften - det dur jo ikke ved kejsersnit ) Held og lykke med det ligegyldigt hvad du vælger og tilykke. VH Anja.
at du først skal til jordemoder nu. Du har jo haft brug for at snakke med en fagperson meget før. Har du egentlig gået til fødselsforberedelse? Man kan virkelig gå og opbygge en angst, en angst som du måske kunne have været foruden hvis du havde fået talt problemet igennem på et tidligere tidspunkt. Måske hænger det sammen med din oplevelse af din søsters fødsel? En brølende kvinde kan virke noget skræmmende. Selv lød jeg vist også som en klon mellem en bjørn og en brusntig elg, lige mens det gik allerhårdest for sig   - men tro mig, det er glemt i det sekund barnet ligger i dine arme. Man kan godt få kejsersnit uden klinisk indikation (som det vist hedder), også pga. angst. Det har jo været diskuteret meget igennem de sidste par år. Men nogle læger/jordemødre er mere villige til det end andre. Spørger du mig, så vil et KS altid være sidste udvej, da jeg mener at det er sundest for barnet at komme ud den rigtige vej. Der er vel en grund til at naturen er sådan indrettet! Men på den anden side så kan en fødsel også trække i langdrag hvis moderen ikke er med psykisk, men kæmper imod pga. angst - det er bestemt heller ikke godt. Jeg vil råde dig til at få talt dette her rigtigt godt igennem med din jordemoder eller evt. en fødselslæge der hvor du skal føde. Måske kan I lave en fødselskontrakt hvor I aftaler hvordan du skal smertelindres undervejs. Jeg ved at man er begyndt på dette flere steder. Har du overvejet det? Når du skriver at du har læst og læst på nettet - har du så også læst om gode fødsler, smertelindring og fødselskontrakter? Man kommer nemt til at fokusere på det der fylder mest. Jeg vil anbefale dig at læse bogen "Kære nye mor". Den synes jeg på en fin naturlig måde beskriver fødslen og den efterfølgende tid med barnet. Håber at du finder ro med hvad end beslutningen bliver. /Bluebell
Tak til jer der har svaret... Hvis jeg skulle havde PLK ville det passe med om 5 uger så er jeg også i uge 38, ( termin d 14) Jeg må høre JM i morgen, hun har helt sikkert også nogle strenge akkumenter for at jeg skal føde naturligt. Det var da tidligt din veninde skal havde PLK hvis hun først har termin d 24 dec, det er jo 10 dage efter mig  Så bliver det da ikke i uge 38 ??? Er det mig der har misforstået noget smil 
Nej jeg har ikke været til noget ud over en masse shanninger, ( grundet stoftifte sygdom) men der har været så meget kludder i det med jord moder, at det hele tiden er blevet udskudt   MEN ak i morgen bliver det   og det glædre vi os meget til.
Nja. Hun skal have kejsersnit d.14. .. Hvad bliver det så? Uge 39 måske. Hun kunne også godt have fået det nogle dage før. Og må lige indskyde at det Bluebell har skrevet er rigig rigtig godt! Alt det må du lige have med i tankerne. :-) VH Anja.
Undskyld havde bare forstået at hun skulle havde det om et par uger = 2   nok derfor jeg blev lidt forvirret...
Glemte lige at sige jeg fik mit kejsersnit i uge 38+3 og begge mine piger klarede sig til ug, så jeg tror ik der er noget til hindre for at det er i uge 38, når bare barnet er stort nok. Vil bare råde dig til at få en god snak med din jordemoder omkring fødselsforløbet...-så kan det være hun ka berolige dig lidt.
Nu har jeg født 3 børn og det er noget af det mest fantatiske jeg nogen sinde har oplevet, at mærke hvordan kroppen arbejder for en, at man bare skal give slip for kontrolen og arbejde sammem med kroppen det er bare fantatisk og ligge der med sin nyfødte på maven og man kan klare hele verden stor stor oplevelse... Vi skal ikke have flere børn, og det er jeg helt afklaret med, men jeg syntes det er trist at jeg ikke skal igennem en fødsel igen... Det var bare lige det jeg ville fortælle, men syntes helt sikker du skal snakke det grundig igennem med din jdm så hun kan hjælpe dig igennem din angst for jeg syntes virkligt det vil være synd hvis du vælger kejsersnit.. Men held og lykke
Jeg tror også du skal få talt med din jm, det virker som om du har en ubegrundet frygt du skal have bearbejdet. Jeg tror bestemt ikke et kejsersnit er at foretrække. Du må ikke løfte på noget i 6 uger efter og du har mange smerter i såret. Jeg tror ikke det er kotume at få ks i uge 38, især ikke hvis det "kun" er pga din frygt og ikke at der er noget specielt med barnet. Jeg håber din jm kan hjælpe dig af med frygten, det er ikke slemt af føde og du kan altid få en epiduralblokade der tager smerterne. Måske er det også en god ide at starte til noget fødselsforbredelse, så du kan få stillet en masse spørgsmål osv. Jeg var også hunderæd inden jeg skulle føde, det tro jeg de fleste er. Det hjalp at få talt om det til fødselsforberedelse og med min jm. Held og lykke...
Det lyder til at blive en kleppert   , og ja, jeg er sikker på, at det nok skal gå. Kender i kønnet? Er du blevet tilbudt kejsersnit her 2. gang eller hvordan står det til med det? Og som du bad om...en rulle kiks og noget køkkenrulle   ...
Vildt nok Sidse, du forstår da at lave unger der "bliver til noget"! Du bliver vel fulgt nøje og sat i gang når han er "stor nok" ik? Måske skal du igang 3 uger før i stedet? Har en veninde som i lørdags fik en dreng på 4650 g, og det ER altså en stor baby. Min er heldigvis vurderet til 3700-3800 g idag her 1 dag over termin, så det er ikke så galt. Hvad med et nyt mavebillede? Synes allerede din mave var enorm på det gamle du har sat ind 
I januar fødte en basse af en dreng, hjemme i vores soveværelse. Han vejede 4960 gram og målte 59 cm, men han var ude på to presseveer og jeg fik kun tre sting efterfølgende. Så selvfølgelig skal det nok gå. Fordelen ved de store børn er, at man behøver ikke deltage i vægt og spiser-de-nu-nok stresseriet... Hold og lykke herfra De bedste hilsner Ulla
Tja han lyder da godt nok som en basse... Mathilde blev i uge 30+4 skønnet til 2000g - 2100g - men da hun blev født tre dage over termin vejede hun "kun" 3130g. På fødegange skønnede 2 jordmodere uafhængig af hinanden hende til 4000g. Så du skal selvfølgelig nok klare det denne gang - nu er de jo obs på at han er stor! Trøstekrammer herfra...
Min pige vejede 4200 - Ingen problemer i det. Havde en 100 gange nemmere og mindre smertefuld fødsel med hende end med storebror der vejede 3700 G. Nu har du fået kejsersnit godt nok.. Men ja, syntes også bare det var skønt at få en baby, som man vidste var godt i stand, og - højst sandsnlig - har en god appetit. Min søster har 3 gange fået børn som vejede 2500 + -. Sikke et bøvl med vejninger, vækning hver 3 time, ingen appetit mm. ( De er selvfølgelig store skønne børn idag, og har nu alle været super nemme børn ) VH Anja.
Klara, du får børn, og ikke babyer. 
Jeg fik min første for snart 2 år siden, han vejede 4550 g. det var ikke slemt, var klar efter 3 timer til at få nr 2. Fødslen tog små 3 timer, fra jeg blev sat igang 2 dage over termin. Så bare slap af og nyd din store mave og store barn, de er ikke når så skrøblige. Held og lykke.
mener jeg oså det er, nej du har ret det sku vel ikke være så holdbart, Laura er glad for sin igår havde hun sat sig op i den og sad og sov. hilsenMette
God historie - synes jeg *s* Har jo "ladet stå" til og ladet Tera falde i søvn i mine arme efter hun fik nat-flaske (Yep, det gør hun stadig). Og det har været SÅ hyggeligt for os alle sammen MEN, ikke længere. Fordi hun har vågnet i 14 dage i træk om natten og vil   ikke sove videre i egen seng. Onsdag aften besluttede jeg at putte hende i egen seng - med flaske. 15 sek. brok, flaske, 10 min. nus og godnat - og det er kun blevet bedre og bedre. I går tog det hele lidt over 10 min... og hun vågnede i nat, sagde mor mor et par gange og faldt i søvn igen... JUBIII siger jeg bare 
Så lyder det som om hun bare har været KLAR til at komme i egen seng (Også på tide   ja, jeg måtte jo lige komme med den). Men det er dejligt at det tilsyneladende så går nemt for jer at hun kommer i egen seng - så sover i sikkert allesammen meget bedre   Dygtig Tera - og dygtig mor Gitte 
det efter de mange nætter i træk hvor jeg igen var oppe og hente hende... Ser andre indlæg, hvor børnene sover i mors og fars seng til 2-3-4-5 års alderen... og DET undrer mig... *S*
faldt også i søvn i vores arme og blev faktisk gået i søvn (vi vuggede dem på armen). Jeg var ret nervøs, for de kommer jo alligevel til at veje en 20-25 kg i skolealderen   , men jeg snakkede med en sundhedsplejerske (eller var det børnesygeplejerske) og hun sagde at det normalt ikke var et problem for inden de blev 1 år blev det andre ting, der fik dem til at falde i søvn. Da de var 9-10 mdr. gl. begyndte de med ikke at ville falde i søvn når vi gik med dem og var ret urolige. Så blev de lagt ind i deres seng og fik lov at ligge der. Der var lidt brokkeri og piveri, men jeg gik derind med nogle (5-10 min.) mellemrum og puttede dem så de vidste, vi var der og i løbet af få dage fattede de pointen og lagde sig derefter til at sove af sig selv. Sidenhen er den ene så pga. mareridt osv røget tilbage, men der gik nu flere år. 
Det er da bare super dejligt for jer, at Tera sover så fint i egen seng  Det bliver jo sikkert også lidt træls, hvis man hele tiden skal sørge for at vugge dem i søvn. Vi har valgt en lidt anden metode med Mads. Ham har vi (konsekvent) puttet i sin egen vugge. Tror faktisk kun han har sovet hos mig, da jeg lå på hospitalet, og han var helt nyfødt. Nu er han 5 mdr. og sover i tremmeseng i sit eget værelse, og det går bare rigtig fint. Det skal dog lige nævnes, at han har været utrolig nem. Ingen ondt i maven osv.For jeg kan sagtens forestille mig, at med et mere uroligt barn, at det meget hurtigt bliver nemmere, hvis de ligger hos een i sengen. Når han vågner om morgenen (ved 6-7 tiden) tager jeg ham ind i sengen til os, og da han bare er MEGA glad om morgenen, er det bare så hyggeligt 
Tillykke med det  Cruella: du har helt ret - det samme har jeg også hørt. Athena sover i liften for fodenden af sengen ( står på en vasketøjskurv af træ) hun er knap 8 uger... men vi har haft hende inde i sin seng men i liften om dagen hvor hun har sovet. VOres seng kom hun ret hurtig udaf da jeg ikke ammer mere og hun sover meget bedre i liften fordi der ikke er så varmt som i vores seng. Og sengen er så bare vores igen.. hun har kun sovet i sengen 4 uger ca men kommer tit over om morgenen og putter med os 
HIHI så skal jeg nok lade være med at være alt for bedrevidende     (for det var absolut ikke for at "pege fingre" - det håber jeg ikke du tror!!). Men jeg krydser fingre og håber at Mads bliver i sin seng *ss* Hvordan kan det være, at det ændrede sig med Tera? Kom det pludseligt, eller gradvist? (jeg spørger bare fordi, så kan det jo være, at vi måske kan se "tegnene" i forvejen   )
Nu er min søn 1½ år og den anden dag så jeg en lille pige på samme alder. Så tænkte jeg, at et eller andet sted derude, sidder der en lille pige som jeg engang skal møde, fordi min søn skal giftes og have børn med hende. Vildt mærkeligt. Det var bare en tanke jeg ville dele med jer andre forældre. god søndag Betina
Hehe den tanke har jeg også haft op til flere gange.. Bare omvendt, har nemlig en datter på 3år.
Tja altså jeg må da indrømme at det er for dårligt, hvis man kan få ks "bare" fordi man er bange for smerterne under fødslen, en operation er jo en stor ting, og NEJ man kan absolut ikke lave de samme ting efter et ks som man kan efter vaginal fødsel, bare det at grine gør ufatteligt ondt i såret  Nu står jeg selv og vakler mellem vag. fødsel og ks, grunden er at jeg første gang fødte helt normalt, og det gik super godt   Jeg glædede mig til at føde anden gang, men det blev et akut ks. her 3 gang, er jeg lidt i tvivl om det bliver vag. eller ks - min læge siger plk og min jordemoder siger vag.   og ehh jeg ved det bare over hovedet ikke. Jeg ville gerne føde selv, men er bange for at såret springer op, så vi må se. En ting jeg må indrømme er, at hvis man er så bange for at føde selv, så skulle man måske ha overvejet slet ikke at blive gravid, dette er så absolut ikke mønstret på dig, der er mange i din båd - har man sagt A må man også sige B. Hvis det kan lade sig gøre. Held og lykke med beslutningen, herfra anbefales en vaginal fødsel )
i dagens danmark er der frit valg om man vil føde vag. eller PLK... personligt ville jeg aldrig vælge PLK - men nu har jeg som studerende også været inde og se det... FØJ Scott er født vag. og det bliver nummer 2 også... Selvfølgelig kan der ske "ting og sager" der gør at man for et Akut KS - og så må man jo "bare" acceptere... Få bearbejdet angsten - hvis du kan - og ellers insister på PLK, hvis du mener det er det eneste rigtige for dig... HUSK der er langt flere restriktioner på hvad du må/ikke må efter KS... 26+2
der tager de ikke dit barn ud pga angst for smerter, det er kun hvis der er risiko for barnets liv.. i teorien kan de barn så blive født 4 uger for tidligt, få åndedrætsbesvær mm, så det kan ikke anbefales at få den ud i uge 38 med mindre der er meget god grund til det. Jeg håber du får en god snak med din jdm så du kan få lidt af angsten væk, husk på de flese er bange for fødslessmerterne... Mette
Ja, nu kan jeg ikke lige huske. Er man da gravid i 42 uger? Mener bare bestemt de sagde til min veninde, at det var normalt at udføre kejsersnittet et par uger før temin ( Hvis barnet er stort nok selvfølgelig ) - For at "forhindre" at man ikke selv går i fødsel. Ud over det, så er min mening altså, at hvis man virkelig virkelig er bange for at føde - Så da hellere et kejsersnit end ikke at få børn. Har ikke brug for at andre skal igennem en fødsel for at blive "rigtige mødre" - bare fordi jeg var. ( Og "rigtige mødre" må godt opfattes lidt ironisk   ) VH Anja.
I og med at en graviditet er 40 uger og det er normalt at føde 2 uger før til 2 uger efter termin vil man ved at tage barnet i uge 38 risikere at tage det 4 uger før det skulle have været født. Det er ikke normalt at tage barnet et par uger før termin... nærmere en lille uges tid.. Mette
nu må jeg altså lige protestere lidt... hvis det er planlagt kejsersnit, så for man det foretaget 14dage (2uger) før terminen... det gør de ihvertfald på sønderborg sygehus... (da jeg var sypl.stud var jeg i praktik på barselgang - og med til at se kejsersnit) - gennemførte ikke udd. pga. andre ting... som sos assistent (er uddannet i maj i år), har vi også lært omkring det i den ene praktik (da alle elever blev samlet *flere under praktikken og delte erfaringer, og med en sypl. til at fortælle...
der er nu forskel alt efter hvilket sygehus man føder på.. jeg fik pl. ks 4 dage før termin... en veninde 3 uger før, en anden 7 dage før.. så det er vist meget forskelligt.  Mette
planlagt KS før termin hvis der er fare for enten moder eller barns liv: dvs ved sygdomme hos den ene eller hos begge. Fx. graviditetsdiabetes, kvinder med diabetes (før graviditetens indtræden), andre sygdomme blandt andet som min sygdom hvor jeg skal indtage blodfortyndende medicin. Under graviditeten blev jeg fulgt meget nøje med scanninger og blodprøver. Sidst fik jeg at vide man ville igangsætte mig 2 uger før termin, det var ikke sjovt det endte i et superakut KS og min søn var lille, at overlægen vurderede han var født 3-3½ uge for tidligt ! Jeg var også dødens angst for smerterne til fødslen, specielt fordi jeg skulle igangsættes og fødslen ikke måtte trække i langdrag. Vidste at S-droppet (ve-droppet) ville blive sat op og der forlangte jeg en   før droppet blev sat op. I løbet af 2 minutter var narkoselægen hos mig og det blev lagt uden slinger i valsen selvom jeg havde veer på styrke 3 (ud af 5). Prøv evt. at snakke med din JM omkring en epiduralbedøvelse ! Og søg evt. på det herinde på Ble og ve, der er rigtig mange som har været glade for at føde på den. At få planlagt KS før termin, synes jeg er langt ude ! Det er min mening. Det bedste for barnet er at blive født vaginalt, da kroppen på denne måde "aktiveres" dvs. væsken i barnets lunger presses ud og barnet er klar til at komme til verden på. Hvis jeg skal føde næste gang, holder jeg eddermame ud til 2 uger over terminen, uanset hvad alle overlægerne siger og føder vaginalt. KS til mig, not ! Havde SÅ ondt og måtte ikke bære ret meget i 8 uger. Såret var flere måneder om at vokse sammen samt jeg havde et hul i muskulaturen i bugen som gjorde det værre... Just in case, snak med din JM om dine tanker og ønsker om en smertefri fødsel, det kan godt lade sig gøre... Beagle, stud. med.
..er du angst for fødslen - man skulle da være ret kold hvis man ikke bare havde lidt sommerfugle i maven op til sådan en begivenhed! Jeg fødte for 8 år siden tvillinger vag. og for 5 uger siden fik de så en lillesøster taget ved pks. (pga. diskusprolaps) i spinalbedøvelse. Efter ks har jeg haft de ondeste smerter, røg lige en tur i fuld narkose dagen efter, fordi der var faldet væv ned indvendig (dvs. jeg blødte jo fint indeni, men det kunne bare ikke komme ud - prøv lige at forestille dig det *S*). Oveni det skal man så trækkes med sygeplejersker der absolut vil have en op at gå og på toilettet - det er ret svært når man er ved at gå i gulvet når man bevæger sig. Og så er der jo en lille spunk der også kræver opmærksomhed og mad! Min amning gik helt i smadder og det er jeg vældig ked af i dag, når jeg sidder med pumben og hælder på flasker. Nå, men ikke nok med det - jeg skulle så have fjernet klips hos min egen læge, og for pokker om de ikke bare havde "lappet mig sammen" i huj og hast - altså havde de fået lagt de to sårkanter ind over hinanden, så det ikke var groet rigtig sammen. Min læge turde ikke fjerne de sidste fire klips, så de blev siddende - to dage efter var der gået betændelse i skidtet - av for fa..en siger jeg bare. Fik så fjernet de sidste klips og så var det bare i gang med at smøre med fucidin. Nu er det så 5 uger siden lillepigen kom ud (10 dage før termin), og jeg har stadig ondt. Må jo ikke løfte noget der er tungere end baby, og det er dælme svært at holde sig i skindet.. Det jeg egentlig ville sige med den her smørre, var bare at jeg personligt ville foretrække en vag. fødsel med epidural, frem for KS - men jeg har jo også været lidt uheldig mht. KS, og håber ikke jeg har skræmt nogen *S*..de fleste gange går det jo godt, men ikke om jeg ville gøre det igen! Mvh. Lotte_L
Nu har jeg jo kun prøvet at føde normalt - her for 3 uger siden. Selvfølgelig havde jeg tænkt meget på fødslen inden tid, rigtig meget! Men jeg fortalte mig selv, at kunne andre føde vaginalt, så kunne jeg selvfølgelig også, basta! Fødslen viste sig da også at være helt udramatisk. Ja, udvidelsesveerne i starten gjorde da ondt, men ikke mere end tåleligt. Det hjalp med noget lattergas. Da veerne tog til, fik jeg en epiduralbedøvelse og så forsvandt alle smerter! Da jeg fik presseveer følte jeg faktisk ingen smerte ved det. Heller ikke selvom en fødselslæge måtte hale Lukas ud med en sugekop. Og han vejede altså 5290 gram, vel at mærke! Efter fødslen lå jeg på barselsgangen med en mor, der havde fået et kejsersnit dage forinden. Hun havde de ondeste smerter, da hun havde fået en fibersprængning i maven i forbindelse med kejsersnittet. Så det kan også være en følge af det "smertefrie" kejsersnit. Her 2-3 uger efter fødslen føler jeg mig totalt ovenpå igen, rent fysisk. Jeg tror at et kejsersnit måske kan virke som en attraktiv "smutvej" , men som man kan læse i andre indlæg her, så er det ikke bare idyl altid. jeg har læst mig til at man sammen med jordmoderen kan lave en fødselsplan over forløbet. Altså en slags "køreplan" over hvad man ønsker skal ske undervejs og der tage højde for forskellige ting. Jeg fik ikke selv lavet sådan en, men det må absolut være noget for dig. Du skal høre hvad der er af muligheder og du skal åbne munden og fortælle præcis hvad du ønsker. Jeg kan bare varmt anbefale epidural-blokaden.
NU har jeg godt nok kun 1 barn, og han kom til verden ved KS. Jeg har altså dermed aldrig født normalt, men når jeg skal have den næste om mange mange år   , så vil jeg bestemt prøve selv igen. Denne gang fik jeg KS pga. mislykket igangsættelsesforsøg. Dagene efter KS er IKKE sjove - man skal have hjælp til alt. Desuden, her 5 uger efter, kan jeg godt mærke hvilket indgreb det var. Jeg skal have trænet bugmuskulaturen op igen, også rygmusklerne. Man er helt flad!
Jeg fødte på "normal" vis, og ligesom Tina, synes jeg at veerne op til fødslen var slemme og trættende, men ikke uudholdelige. Presseveerne gjorde overhovedet ikke ondt. Unden selve fødslen fik jeg en lokalblokade i mellemkødet (fordi jeg var bange for smerterne, hvis jeg skulle sprække), så jeg mærkede intet. Heller ikke efter fødslen havde jeg smerter, det sved dog en lille smule, da jeg havde fået en lille rift. Brølene er ikke p.g.a. smerter, de kommer helt automatisk, når man har kraftige presseveer. Jeg havde inden fødslen besluttet mig for ikke at skrige, så jeg blev temmelig overrasket over, at jeg ingen kontrol havde over disse brøl  Så tag det bare helt roligt. En fødsel er lidt voldsom, men smerterne er ikke vanvittige. Venlig hilsen Gitte
Jeg tænker, at det er lidt ligesom vægtløftere...når man bruger rigtig mange kræfter, så er man bare NØDT til at brøle! Jeg har også råbt temmelig højt under alle mine 3 fødsler, men ingen af gangene p.g.a. smrete, for så slem er smerten ikke.  Jeg har haft flækket et haleben og fået mast min fod af Monsterhesten (heldigvis ikke på samme tid!   ) men jeg vil hundrede gange hellere føde end opleve det igen! Se dét var smerte! Og det blev sq ved i flere uger! Fødslerne var overstået på et par timer.  Og så vil jeg da lige tilføje at efter alle 3 fødsler har jeg været ude af sengen efter en time eller to. Efter fødsel nummer to var jeg endda hjemme 2½ time efter fødslen og fodre heste og lukke dem ud! Det kunne jeg ikke have gjort efter et ks.  Hvad sagde jordmoderen?   Håber, at hun var sød og tog dig alvorligt, så I kunne få en god snak.  Camilla
nu er det jo meget forskelligt hvor slemme ens ve smerter er... jeg har født mange børn, og ikke ret mange fødsler er ens.. ved min ene datter fik jeg lattergas som smertelindring.. jeg havde meget ondt, men lå bare og sagde av av av... ved en anden var veerne så voldsomme at jeg skreg i 5 timer, veerne kom uafbrudt, vestorm af meget høj styrke... så smerter kan ikke nedvurderes. hvis man går ind til en fødsel og tror at det knapt gør ondt, så kan man blive voldsom forskrækket, for det kan gøre ondt, så ondt at man hellere ønsker døden... jeg har aldrig forstået hvorfor man skal føde sine børn i smerte, når man kan smertelindres... ved kun 1 fødsel ud af 7 fik jeg epidural, desværre endte det i akut ks, pga. meget alvorlige komplikationer... men hvor ville jeg ønske at jeg havde fået den ved de andres fødsler... nogle mennesker får bare veer i mange mange timer uden så meget som 5 min. pause.. og det er smertefuldt, meget smertefuldt... ved 2 fødsler skreg jeg som om jeg var døden nær... ved 2 andre - havde jeg meget ondt, men kunne klare det... 2 akutte ks.. og så et pl. ks hvor de måtte skære uden at bedøvelsen virkede ordentligt.. det gjorde på højde med at føde selv, bare anderledes, da man kunne mærke at de ragede i ens indvolde mm... forfærdelig oplevelse. langt de fleste kan i dag på rimelig smertelindring, så det bør ikke være angsten for smerter der afholder en fra at føde vaginalt... jeg ved også at det "heldigvis" er meget svært at overtale lægerne til et pl ks uden "grund" Mette
... og jeg havde faktisk ikke synderligt ondt efterfølgende. Jeg kunne godt mærke jeg var i live, jo, men ikke decideret smerte som jeg oplevede mens jeg havde veer... MEN jeg lå på opvågningen med min lille datter i 3 eller 4 timer og kunne INTET! Kunne ikke lægge hende til mit bryst, kunne ikke selv tage hende fra vuggen eller lægge hende tilbage i vuggen. Kunne bare ligge og vente på at narkosen fortog sig  Personligt vil jeg mene at KS er langt nemmere end almindelig fødsel, men jeg mangler nærheden med min datter de første timer af hendes liv! Jeg mangler at JEG var den første der holdt hende! At JEG var den første til at give hende tøj på! Så kan alle smerterne ellers bare komme an! De forsvinder igen - du får aldrig minderne foræret! Tal med din JM! Og bare rolig! Din baby skal NOK komme ud - enten den ene eller den anden vej  Knus Bettina og Lærke 070106
det er da godt nok en voksen knægt, du får. Da Cille var 3 mdr var vi til barnedåb ved nogle venner. Et andet hold havde en knægt på 3 uger. Cille og han var lige store. Det var lidt surrealistisk. Men held med det, Sidse, uanset hvad det bliver - igangsætning før tid eller KS.
...lige en stak tudekiks herrfa! Og også et trøstekram, for selvom det er vigtigst, at knægten er sund og rask (ved du, at det bliver en dreng? ) , så er det alligevel lidt øv at skulle begrave drømmen om en naturlig fødsel, når du nu havde ønsket det. Og med hormoner, der stæser rundt i kroppen kan det jo godt gå hen og blive en rigtig trist begravelse...  Men hvorfor VIL du også have dem så store?!  ...siger jeg...hmmm...nå, men i det mindste vejede Silje da 8-900g mindre end skønnet ved både scanning og jm. Men 4900g havde jo næsten også været fråds...!  Det er svært, det dér med vægt...for i virkeligheden ved man jo ikke med sikkerhed hvor store (eller små) de er, før de kommer ud. Men selvom de kan skønne forkert, så er det jo skønnet, de lægger handlingsplan efter. Både godt og skidt i din situation. Men hellere et planlagt ks end en igangsættelse med komplikationer.  Camilla
Hejsa. Det er godt nok nogle store børn I får jer. Hehe.. Jeg vil dog sige - det skal tages alvorligt!! Min første søn vejede 3120 g og "smuttede" lige ud. Det havde jeg også forventet at lillebror gjorde her for 3 måneder siden.. men nej. Læger og jordemoder havde forventet én i samme str. og få dage inden fødsel skød de ham til 3600 g. Jeg fik veer 6 dage før termin og var helt klar. Det hele gik fint. Jeg fødte hovedet ude på toilettet på fødestuen, men resten af kroppen sad fast. Med hans hoved mellem benene, måtte jeg pænt hoppe ind på fødebriksen igen. Han sad fast i 10 min. mens læger og jordemødre hev og flåede i hans lille kønne hoved. De kunne ikke komme til at brække kravebenet på ham så det var bare at hive i ham!! Det var en meget voldsom oplevelse, og vi var MEGET tæt på at miste ham. Heldigvis fik han det hurtigt godt igen dog var hans arm lammet pga han havde siddet klemt i mig. Og jeg fik ødelagt hele mit underliv og må ikke føde normalt igen. Næste gang blir det KS. SÅ.. Jeg syns ikke bare at man skal sige.. "selvfølgelig klarer du det".. for et stort barn kan godt give komplikationer.. Men i de fleste tilfælde går det jo som efter bogen.. man skal bare overveje risikoen ved at føde et stort barn. Håber at du vælger det rigtige og får en god fødsel  ) PS. lillebror vejede 4700 g. Og var alt for stor til min krop.
Så er vi alle tre hjemme igen efter en 14 dage lang "ferie" på Rigshospitalet. Selve operationen gik okay,- vi overlevede trods alt  Dog skulle Laura have hjælp til at trække vejret de første 5 minutter og hun kom derfor ned på neonatal afdelingen til observation. Hun kom til verden d. 29.09.2006 klokken 11.50, vejede 2945 gram og var 48 cm lang. Holbæk sygehus havde jo nærmest fortalt os, at vi var rablende gale fordi vi mente, at Laura havde nogle misdannelser på benene, men vi fik ret - der *er* noget galt med hendes ben som vi frygtede. Pga. det byggesjusk som hun har på benene og et tungetilbagefald den første dag, så skulle hun ligge på neonatal afdelingen lige til i fredags, hvor vi endelig fik hende med op til os på barselsgangen. I mellemtiden fartede vi frem og tilbage imellem etagerne og forsøgte at være forældre alt det vi orkede. Mig på panodiler fordi jeg ikke kan tåle morfin, så jo, jeg fik lov til at mærke at jeg var i live på den barske måde. Tirsdag i sidste uge havde vi et møde med en dame fra genetisk afdeling. De havde undersøgt Laura og taget nogle blodprøver, da de mente, at der måske var mere galt med hende end det det blotte øje kunne se. Helt præcist frygtede de, at hun havde Trisomi 18, også kaldet Edwards syndrom som er en meget forfærdelig sygdom. Vi gik fra tirsdag til torsdag og frygtede det værste. Aldrig i mit liv har jeg oplevet noget så hårdt. Oveni det hele blev jeg undersøgt onsdag og der mente lægerne, at hvis mit sår ikke blev pænere, så skulle det spaltes, dvs. åbnes i fuld narkose, renses med saltvand og lukkes i fuld narkose 4 dage senere. Endelig fik vi svar - Laura har hverken Trisomi 13, 18 eller 21. Og jeg bad om antibiotika, så vi kunne komme en eventuel infektion i forkøbet. Heldigvis reagerede jeg godt på antibiotikaen, så der kom ikke infektion i såret, så jeg kunne tage hjem mandag i denne uge, men valgte at blive derinde og få svarene på de sidste af lauras prøver inden vi tog hjem. Og dem fik vi så i dag. Genetisk afdeling fandt heller ingenting på hendes kromosomer - de ser helt normale ud, så det der nu er snak om, er at det formentlig "bare" er fordi hun har ligget som hun har inden i mig og fordi jeg ikke har rørt mig så meget som "normale" mennesker under graviditeten. Alternativet er en anden sygdom de snakker om med et navn jeg ikke kan huske. Det skulle omhandle noget ledstivhed, sådan helt basalt, men igen, de gisner og gisner - det kan vi ikke rigtig bruge til noget ligenu. Den foreløbige handlingsplan hedder fysioterapi inde på Rigshospitalet 4 gange om ugen, mandag, tirsdag, torsdag og fredag - hvor er jeg glad for at vi har en bil. Hvis jeg kender jer ret, så vil i også gerne se et par billeder af prinsessen inden jeg lusker i seng, så her får i hende. Og ja, hun *er* blond      Godnat herfra 
for alle jer!!!  Hvor ser hun bare fin og lækker ud   og GODT at høre fra dig!! Mange tanker og kærlige hilsner
Tillykke med hinanden alle tre...    Jeg ringer en af dagene..         
Sikke da en omgang I har været igennem. Stort tillykke med jeres dejlige datter! -Hun er dejlig.
høre fra dig, hun ser enormt dejlig ud hende den lille frk. hårfager godt at de ikke fandt flere "bygningsfejl" på hende. Held og lykke til jer begge Jeanne
der selvfølgelig skal tages seriøst. Du ved vel knap nok selv hvad der er du er så bange for? Tror ikke på smerterne er den "virkelige" årsag, men derimod bare en del af det hele. De passer jo godt på både de fødende og de små babyer, og holder meget øje med hvordan man har det. Jeg vil også anbefale epiduralblokaden varmt. Syntes ikke den gjorde ondt at få lagt, og den virkede bare super. Det fedeste var at jeg faktisk blev helt skæv, så tror jeg fik lukket et par jokes ud også. Da de talte om at hun skulle tages ved KS accepterede jeg dette, men fik så en presseve ( underligt lige pludselig at få ondt ovenpå nul smerte)- men det tog en presseve jeg ikke pressede på, og en hvor jeg pressede, og så var hun født. Og 5 timer senere var det eneste jeg ville bare at bevæge mig, kunne slet ikke klare at ligge stille. Mange med kejsersnit går glip af første puslen med baby, kan ikke stå til at skifte babys tøj eller give bad.. Er det virkelig værd at miste denne første fantastiske tid for at slippe for en vaginal fødsel? Jeg har født 3 børn vaginalt, og står det til mig skal jeg aldrig have kejsersnit, medmindre det er for barnets skyld. Og oftest er angsten for smerten faktisk værre end selve smerten- ligesom angsten for f.eks en fugleedderkop er meget værre end det at røre ved den. Selvfølgelig er det 100% DIN beslutning, men du skal ikke være så bange for hvad andre har oplevet- din oplevelse bliver IKKE den samme, for ALLE fødsler er helt unikke, og det er babyerne også.. Og lige en sidste ting. FØder du vaginalt får du normalt dit barn op på brystet med det samme- og det er virkelig den største lykke jeg nogensinde har oplevet- kunne ikke tænke mig det anderledes. Håber det giver lidt stof til eftertanke. Knus Christina
nøj, hvor er hun skøn med alt det lyse hår  Tillykke med hende, og rigtig god bedring til jer begge  Håber det viser sig at være "ingenting" med hendes ben, ih hvor er hun altså dejlig! Og nej, jeg er da ikke spooor skruk 
..med den dejlige pige - og sikke en masse dejligt hår ("Charme, Selvtillid og lækkert hår"   ) Mvh. Lotte_L
Godt at høre fra dig Annette, sikke en lækker lækker pige I har fået! Vildt med den hårpragt, har aldrig set en lyshåret baby før  Stort tillykke!!
Annette. Hvor ser hun skøn ud, men sikke da en hård omgang  Hun har godt nok en imponerende flot hårpragt  Endnu engang tillykke til jer begge med den lille Prinsesse  /Eva
med hende hvor er hun fin, glad for at hører i har det godt håber alt bliver godt med prinsessen, de bedste ønsker til jer alle 3. hilsen Mette
med hende... sikke en flot "paryk" hun har..  og hvor er det dejligt at høre at det so far ikke er "så slemt" som først antaget og at du slap for en mere hårdere omgang (mht kejsersnit) end det, det selvfølgelig allerede var i forvejen.. stort tillykke endnu engang og nøj hvor er hun bare ynding  mange hilsner Mette
...hvor en hårpragt! Hun er bedårende!  Det har vist været lidt af en hård omgang for jer alle! Jeg håber for jer, at fysioterapien "retter op" på hendes "bygningsfejl", og at der ikke skal yderligere til. Men uanset hvad: dejlig er hun! Og tillykke med hende.  Camilla
Dejligt at høre fra jer... Stort tillykke med den fine pige, og sikke da med hår hun har, hvor er hun yndig. Håber alt flasker sig for jer...
TILLYKKE skal i have alle 3  Sikke en dejlig lys hårpragt hun dog har. Håber alt viser sig til at være fra den gode side mht. lillepigens bentøj 
Tusind tak allesammen. Ja, de ben må vi se at få styr på, for hun kan jo ikke sidde på en pony med hendes nuværende ben 
Med hende. Hold da op, hvor ser hun sød ud! Og sikke meget hår  Krydser fingre for, at det ikke er noget alvorligt med hende.
Hun ligner vidst sin mor, gør hun ikke?   Synes jeg kan ane det ud fra billederne på din præsentation  Tillykke med Prinsessen.
stort tillykke annette, med den yndige pige, med den vidunderlige hårpragt  Sikke en omgang i har været igennem. Jeg håber jo det bedste for prinsessens ben, og forventer jo nærmest at du holder os opdateret herinde, hvis du har overskud til det¨. Endnu engang tillykke.
...end aldrig! TILLYKKE  - Hun er vel nok lækker, og sikke en hårpragt hun har!! Synes Laura er et enormt sødt navn, passer perfekt til hende!
Hejsa Jeg er nok noget af det mest skrukke, som pt. kan gå på denne guds grønne jord - nej det vist alligevel ikke helt korrekt, for jeg mindes en tråd med mange andre skrukke herindefra, så vi deler pladsen  Sagen er den at kæresten og jeg for ca. 3 uger siden skulle til den første tidlige scanning (10. uge), men til scanningen viser det sig at der ikke er liv i lillefisen   Det hele vælter ligesom! Jeg vælger den medicinske metode til at få den tilgrundegåede graviditet ud. I går var jeg så til tjek på OUH for at være sikker på at det hele er kommet ud (der var jo mellem 20% og 30% risiko for at det hele ikke ville komme ud). MEN ALT SER FINT UD   Og jeg får ad vide at vi må gå i gang igen, så snart vi selv synes (og på det tidspunkt var jeg så lige ved at slæbe telefonen op af tasken for at beordre kæresten hjem i soveværelset med det samme   ), men at hun dog mener at det er bedst lige at have en enkelt mens inden lagengymnastikken kommer i fuld omdrejning igen (i hver fald uden beskyttelse)... De første 1½ - 2 uger efter beskeden ved scanningen var jeg meget nede og var egentlig ret i tvivl om hvornår jeg ville være klar igen, men nu vil jeg bare i gang igen. Er det mig der er mærkelig, eller er det egentlig meget normalt? - det virker jo egentlig sådan lidt "nu er vi blevet enige om at vi vil have børn - og så skal der altså også bare ske noget". Og det kommer egentlig lidt bag på mig, for inden det her, ville jeg slet ikke have troet at min egen reaktion ville være som den er. Undskyld det blev så langt! Mvh. Ditte
Hej Ville bare sige at jeg sagtens kan forstå dig. Når man har bestemt sig for at nu må der gerne ske noget og så sker det forkerte.. (har prøvet turen). Det skal nok lykkes! Al mulig held og lykke her fra. Mvh. Anja
Så kommer du bare her og passer mine tre   . Forstår så udemærket godt hvordan du har det, har selv prøvet at miste. Så hjertet slå i uge 7, og 3 dage senere var det slut.. Men havde en fornemmelse af der var noget galt- som jo desværre viste sig at holde stik. Jeg var frygteligt ked af at have mistet min baby ( ja jeg var altså ikke kynisk nok til at kunne se det som et foster), men der gik ikke mange uger før jeg var nogenlunde ovenpå igen, og kunne sige til mig selv at jeg havde mistet fordi der altså var noget galt. Håber snart du kan stå med 2 dejlige streger på testen igen. Knus Christina
Er naturen ikke bare fantastisk! Jeg syntes at din beretning er meget smuk og at naturen i den, viser sin skønhed. Held og lykke med det.
at jeg ikke er den eneste, der er klar på projektet igen, selvom der ikke er gået lang tid fra vi har fundet ud af, at første gang desværre ikke er lykkens gang i vores tilfælde - vi kan jo så bare håbe på at anden gang, er lykkens gang i vores tilfælde   . Til Christina kan jeg sige, at det med en del børn ikke skræmmer det store - så det er vist ikke måden at kurere mig på (vi er dog enige om herhjemme, at to børn og en hund er hvad vi umiddelbart ønsker os, og hunden er "i hus")... Men vi må jo bare i gang igen... Mon ikke kroppen selv finder ud af hvornår den reelt er klar. Den er jo en helt igennem "genial opfindelse", som nærmest har sit eget liv (hvis i forstår hvad jeg mener). Den har jo sørget for at gøre noget ved det denne gang, da vi må antage at der har været noget galt med "lillefisen". Så jeg sætter min lid til at kroppen også kan finde ud af at passe på den nye lillefis, som der forhåbentlig snart er at se de første tegn på, i form af to streger på en test. Og tak for jeres kommentarer   (altid rart at vide at man ikke er den eneste). Mvh. Ditte
helt normal  Det er da klart at man vil "på den igen", nu var i jo lige så godt igang hvis man kan sige det sådan  Men, hvis du trænger til at få styret dine lyster en smule, så kan du også bare komme forbi her - så forsvinder skrukheden nok, om ikke andet så for et par timer 
(eller rettere sagt jeres børn) i tankerne hvis det hele bliver for meget  Mvh. Ditte
Hejsa... Jeg har ikke haft kvalme mm. i de første 8 uger af min graviditet, men nu skal jeg lige love for, at min lykke er vendt. Både i går og i dag har jeg talt et alvorsord med ulrik (op til flere gange) - hulk! Findes der nogle tips og husmoderråd for at undgå den lede kvalme og det, der følger   ? Og hvornår kan man regne med at jeg kan vende tilbage til min normale brækfri tilstand?
Min kvalme startede også der omkring og blev ved til jeg var omkring 12-13 uge, hvilket vist er det mest normale (så kan man jo håbe at du hører til under den kategori   ) Jeg var egentlig ikke ude i de store eksperimenter, så slemt var det heller ikke, men havde da glæde af juice og lakridser. Nogen sværger også til mintpastiller. Det jeg har hørt er at akupunktur har en rigtig god effekt, så går det helt galt er det måske værd at prøve. /Bluebell
Jahhh jeg havde kvalme helt frem til uge 25 ca  Du skal ihverfald UNDGÅ appelsin juice da det er kvalmefremkaldene eller hvordan det nu er, drak jeg et glas af det gik der omkring 10 min så røg alt op  Og det gør det stadig og jeg er nu 33 uger henne..
Åhhh nej...jeg kan overskue 3 uger mere sådan her, men ikke helt indtil uge 25 eller det der er værre. Alt kommer op mellem kl. 08.00-15.00. Puha jeg har ondt af mig selv - og det der med at sige til sig selv "det er da en billig pris for en baby" og "tænk bare på baby" osv. hjælper ikke en pind når man sidder på knæ foran lokummet med hovedet nede i tønden   . Jeg tør ikke tage nogen steder i bræk-tidsrummet men det bliver jo ikke ved med at holde for jeg skal jo ud på uni, bræk eller ej...
Da jeg ventede Mathilde kastede jeg op hele dagen - hver dag i de første 16 uger. Bare lugten af mad og jeg måtte smide alt hvad jeg havde i hænderne og løbe for livet (og gulvtæppet). Og så var det selvfølgelig op til jul og mig som bare elsker julemad... Selv min fødselsdag blev tilbragt med hovedet i tønden... Manden måtte høre på en del klagen og havde også ondt af mig. Fik fortalt ham at hvis han skulle have flere børn skulle det ikke være med mig! En aften ville han lave toast og bare lugten af det kunne få min mave til at vende sig - så han sad på terassen i frostvejr og spiste toast - bare for at få fred som han sagde... Jeg prøvede alt lige fra ingefær og tabletter fra lægen men intet hjalp. Det bedste var at sutte på frugtbolscher. Vagtlægen hjalp mig en gang med en indsprøjtning da jeg var lettere dehydreret og det var jo ikke godt for den lille. Idag er alt lykkelig glemt og håber da også på en lille ny eller flere senere.
Jeg er den heldige indehaver af 3 selv-fødte børn på 23, 15 og 1½ år. Med alle 3 havde jeg kvalme og brækkede mig. Mest med den første og mindre med de 2 andre. Alle 3 gange hørte jeg, at det er en god ide at have lidt kiks og en kop te stående ved sengekanten og indtage det, inden du står op. Jeg synes ikke, at det hjalp mig ret meget men måske hjælper det dig. Med mit tredie barn fik jeg akupunktur af min jordemoder mod kvalme og bræk. Jeg husker ikke, hvornår i graviditeten det var men det var forholdsvis tidligt. Og det HJALP!!! Jeg fik to nåle i hvert håndled og lå med dem i ca 15 min. Jeg har aldrig prøvet det før og havde ikke nogen holdning til, om det virkede eller ej før jeg prøvede det. Jeg var klar til at prøve hvad som helst, så jeg sagde straks ja tak, da hun tilbød det. Det var så vildt!!! Her havde jeg gået med kvalme i pænt lang tid og selv samme morgen og formiddag havde jeg kastet så meget op, at jeg ikke var sikker på, at jeg ville nå til jordemodercenteret. Og i løbet af det kvarter, hvor jeg lå på briksen, forsvandt min kvalme og kom slet ikke tilbage overhoved mens jeg var gravid. Så jeg kan kun sige til dig: PRØV DET!!! For mig virkede det første gang men jordemoderen sagde, at man nogle gange skulle have flere gange. God fornøjelse (for det er det, når først kvalmen er væk) Maria
Jeg har også været plaget af kvalme og opkast, jeg blev anbefalet af min læge at indtage 1-2 ingefærtabletter og jeg skal lige love for at det hjalp  Men det er forskelligt fra person til person...
hvor kan jeg huske hvordan det var, nogle dage var jeg helt sikker på jeg skulle dø et kort øjeblik og enebarn det blev bebs 100% (nu er procenterne selvfølgelig næsten helt nede på nul) min kvalme startede også ca deromkring og varede indtil omkring uge 16-17 stykker. min jm fortalte hvor vigtigt det var at få sukker og salt balancen til at fungere så hun anbefalede mig at spise en håndfuld chips og et glas cola hver morgen (nu er jeg små hysterisk og nægter at drikke cola så det blev til en sukkermad istedet) Jeg elsker mælk, det bad hun mig om at undvære/skære kraftig ned (specielt om morgen) og efter 3 dage fik jeg det bedre og langsomt forsvandt det... ved så ikke 100 om det var jm´s gode råd eller fordi jeg på det tidspunkt v ar omkring 4 mdr henne, men det er jo værd at prøve for når man har det så dårligt er man jo villig til næsten alt. håber det snart bliver bedre ... mange hilsner Mette uge 35/36
Da jeg skulle have min søn, havde jeg kvalme i en ½ dag (kan ikke huske hvilken   ). Da jeg så skulle have min datter, havde jeg kvalme fra første dag til ca. 6. måned, for derefter at genoptage kvalmen i 7. måned og resten at tiden. Begge gange, dog uden ULRIK! Men tillykke med din graviditet og husk at nyd den, trods kvalmen. Min mor havde kvalme i alle 9 måneder, da hun skulle have min storesøster, men valgte dog at få to børn mere efter den tid, så man glemmer der heldigvis igen   . Vh Liselotte
Hmm.. skal forsøge at gøre en meget lang historie kort. Faktisk en 16 år lang historie. Jeg har jo en datter på 16, og boede kun ganske kort tid med hendes far efter hendes fødsel, pga hans alkoholforbrug, samt "lange fingre" og hang til ulovligheder. Jeg har så altid ment at han skulle se hende, da det jo er op til hende at bedømme ham, og ikke mig. Men da han da hun var omkring 3 glemte hende på et værtshus, og jeg blev kontaktet af Politiet, som nu havde hende i deres varetægt, mente jeg at nu var det nok. Omkring statsamtet, ingen hjælp at hente her.. faderen skulle vedblive at have samvær fredag - søndag. Jeg foreslog enda at det kun var i dagtimerne, da problemet jo opstod aften og nat... nks.. ingen kære mor/ eller skal jeg sige ingen kære barn... nå ake til civilretsdirektoratet.. heller ingen hjælp, til trods for at han i mellemtiden blev fundet af Politiet i en narkobule, hvor Politiet igen tog hende i deres varetægt. Nå men om ikke bedre, dukker de sociale myndigheder nu op, på min adresse.. fordi hun har været i kontakt med politiet. Stadig ingen ændringer fra civelretsdirektoratet. Men nu skulle jeg så have besøg af en psykolog der skulle se os sammen   pga. politisagerne, da jeg havde forældreretten, og så skeler man ikke til at det er faderen der har lavet dette... Hmm.. jeg var målløs.. det var jo ihvertfald SLET ikke i barnets tarv det her, og jeg blev opfattet som en hystade når jeg forsøgte at råde op. Nå men en meget god og dejlig ven kom mig til hjælp. Han var det nogle vil kalde rocker, og det var mulig for ham og hans venner at overbevise faderen om at han ikke havde lyst til at se hende, frivilligt, om man kan sige. Nu havde jeg ro, til at få hende op at stå igen, da hun tydeligt var mærket af disse episoder, og jeg har senere fundet ud af hun ofte i hans samvær er blevet efterladt rundt omkring ved hans "venner" og bekendte når den stod på druk, og diverse ulovligheder. Enda kunne politiet fremvise at han adskillige gange mens han har haft hende til samvær, har været i deres varetægt.. Hvor har hun så været    Da hun så blev 10. Havde faderen fået ny kæreste, job og alle sagde han havde forbedret sig. Så vi tog kontakt til ham, og mødtes et par gange med ham, så hun kunne lære ham og farmoderen at kende. Farmoderen er en dejlig person, dog kunne hun ikke acceptere at jeg sagde nul omgang med faderen, og når hun så så min datter, inviterede hun ham, så det afbrød jeg også dengang. Nå men manden havde jo måske forandret sig og fortjente en chance. Så jeg foreslog ham bla. at tage hende med til levade, og andre ting, og hver gang endte han med at skuffe hende. Hver gang han fik en ny kæreste / kone, så kontaktede denne mig, og jeg var jo den onde, for det var så synd for ham osv. Og han var så god en far og savnede hende osv... Vi har altid besøgt ham et par timer juleaften.. kigget forbi til en kop the, og udvekslet gaver. Hun har aldrig villet op til ham alene, så jeg er altid taget med. Sagens kerne ligger i at han lovede hende en knallert (PGO), til hendes fødselsdag i år (7.6) hun tog knallertkørekort, og vi gav hende en hjelm, samt oprettede en forsikring på knallerten. Det var en brugt en, men bare den var lovlig så var det jo ligemeget, han skulle bare lige samle den... Det blev hendes fødselsdag... det blev d. 7.7, det blev d. 7.8. Og så videre.. jeg blandede mig totalt udenom.. alle aftaler var imellem ham og hende. Gang på gang lovede han den færdig, gang på gang trøstede jeg hende, gang på gang grinede vennerne af hende for hun fik jo nok ingen knallert, og gang på gang blev hun kaldt løgner. Det var hele forløbet om og om igen. Nå men vi fik da kontakt til ham og arrangerede 3 måneder efter at vi fik den her herop, og sendte den så selv til forhandler for at samle den.. der skulle jo kun mangle 1 enkelt del. Knalletren kom i samlesæt.. kasser og løse dele. Men mekanikeren var af en anden mening.. halvdelen af motoren manglede, de dele der var var forkerte, og den var iøvrigt godt gammel og godt brugt. Han mente at det ville løbe op i mindst 5000 for at få den bare køreklar. Og rådede os til at droppe den. Som sagt så gjort, og så havde jeg fået nok da det igen var mig der skal forklare og rode op i hans rod. Det er igen mig der skal se hendes skuffelse, så nu var det sidste gang, hvilket jeg meddelte ham, og guhjælpemig om stodderen så ikke siger" jamen det var jo fordi du ikke kunne få den op hurtigt nok, at jeg ikke kunne nå at lave den færdig"  Og han tror selv på det !!! Hans kæreste skriver en svinsk sms til mig for jeg er den onde, farmoderen.. jamen min stakkels søn. For helvede jeg bliver sindsyg. Så nu må han holde sig langt væk fra hende, jeg gider ikke mere, og træffer en beslutning så meget imod min overbevisning, men det er simpelthen ikke i mit barns tav. Så efter en lang historie.. må i simpelthen fortælle mig.. Er det mig den er gal med ? Eller lever nogle mennesker bare i deres egen lille løgnagtige verden, og formår at overbevise alle andre om at det er dem der er offeret. Hilsen Berit
mennesker lever ganske enkelt i deres egen "fantasi-verden", hvor alt hvad de fortæller til andre bliver vendt så det er dem selv der er offeret. Desværre er disse mennesker gerne så meget inde i deres egen verden og løgne at de tror så meget på det selv at det ikke vil falde andre ind at det de siger ikke er rigtigt. Men med den opførsel han har "præsteret" lyder det jo vanvittigt at han stadig må se datteren (at statsamtet siger han SKAL have lov at se hende). Jeg kan godt forstå at du ikke vil blive evd at skulle se på en skuffet datter. Jeg ville heller ikke selv søge kontakten til ham og ville forbyde ham at se hende... Når hun bliver voksen vil hun selv vælge ham fra eller til (og det er du jo så nødt til at acceptere). Men mon ikke hun vælger ham fra - det gør de fleste vist, som har disse skuffelser i "rygsækken". Jeg er selv skilsmissebarn, men heldiugvis et af de heldige, hvor både min mor og far har været eksemplariske. Men desværre har jeg set et par eksempler som dem du har fortæller om. Mvh. Ditte
...din datter!   Det er ikke småting, hun har måttet klare, hva'? Og det eneste du kan gøre er at trøste og samle hende op igen, gang på gang på gang, og så ellers vente på, at hun selv siger fra. At din tålmodighed og forståelse slipper op kan jeg sagtens følge dig i, og med den type mennesker skal man nok bare indse, at de ændrer sig aldrig. Han vil altid være center for sig selv og se sig selv som offer i forhold til dig. Og det går så ud over din datter fordi du gang på gang viser god vilje og giver ham en chance mere. Trist, men uundgåeligt. Camilla
men jeg synes du gør det HELT rigtige, og endelig lytter til det du ved er det bedste- at han ikke er sammen med hende. Bevares, det med knallerten er jo småting i forhold til hvad han har lavet hen ad vejen, det er vel bare "dråben der fik bægeret til at flyde over". Men der findes mennesker der lever i deres egen lille verden, og som slet ikke kan se andres skepsis eller logik, fordi de jo altid har ret. Min ældste søns far mente det var min egen skyld han slog mig- fordi jeg sagde stop, og ikke ville finde mig i hans opførsel.. Så jeg provokerede ham jo!? Så røg han igen, igen i fængsel, og så nægtede jeg ham at se hans barn, fordi jeg ikke ville rejse land og rige rundt med min søn så han kunne være sammen med hans far i fængslet.. jeg mener jo han nægtede sig selv det ved at lave ulovligheder... Så kommer der en underretning fra et misbrugscenter i Århus omkring samværet i weekender, hvor manden har svoret at han har sin egen lejlighed. Dette var en løgn- han overnattede i en 1 værelses med en anden narkoman, og min søn sov på to stole der var slået sammen. Så sagde jeg godt nok STOP- få styr på dit liv, og du er velkommen til at se ham alt det du vil, men det her duer ikke. igen var jeg en led kælling, og så var han lige nede på misbrugscentret og true dem fordi de havde anmeldt ham. Så røvede han en bank- og siger at han gjorde det for MIN!!?? skyld, for han ville give mig nogle penge.. SAY WHAT!? Ikke om jeg ville have rørt de penge med en ildtang! Jeg måtte ikke få nye kærester, for min søn skulle ikke se mig med andre mænd end sin far, og han ville slå både mig og min evt. kæreste ihjel.. alt imens han vist nok( havde lidt droppet at følge med her) skiftede kæreste som han skiftede sokker, og de her kærester skulle min dreng så kalde mor.. Nå.. Heldigvis nåede han da vist nok aldrig at se ret mange af de kvinder, men jeg er sikker på de syntes jeg var ond ligesom dem hdin datters "far" har fået "præget" mener du er ond. Der findes bare mennesker der er så skide gode til at overbevise andreom hvor meget de har forandret sig, som manipulerer og lyver ( synes de så ikke selv), og som generelt bare er til at lukke op og skide i. Flot beslutning du har taget- sådan en mand er ikke far, han er sæddonor  Christina
Jeg får lyst til at sige en ting til dig. Allerførst vil jeg sige, at jeg sagtens kan forstå din lyst til, at få ham ud af din datters liv, du ser jo, at han sårer hende gang på gang. Jeg mener dog, at det er en beslutning som din datter skal træffe. Hun skal selv finde ud af, at hendes far ikke holder ord, at han ikke er der for hende. Det kommer på et tidspunkt. En dag finder din datter ud af, at hun ikke kan regne med ham, måske hun på baggrund af det ikke ønsker at se ham, eller måske hun bare ser ham, på et plan hvor hun ikke bliver såret. Ligemeget hvor dum og åndsvag du syntes at opfører sig, så er han din datters far og hun skal selv vælge om hun vil se ham eller ej. Jeg har selv stået i samme situation med min ældste søn og overnævnte var hvad en dygtig psykolog rådede os til at gøre. Og det virkede  Håber at jeg fik forklaret mig så det er til at forstå. Venlig hilsen Lena
kan godt forstå din pointe, og kan i visse tilfælde være det rigtige at gøre det på den måde du foreslår- MEN man må aldrig aldrig glemme at man er sit barns værge og "beskytter", selv mod barnets far hvis det er nødvendigt.. Jeg ville aldrig undlade at beskytte mit barn mod svigt og løgne- heller ikke selvom det er faderen det drejer sig om. Synes der er en grænse som man som den voksne må definere for hvornår det er for meget, og IKKE en problemstilling barnet skal tage stilling til. Og nej, man skal ikke overdrive og beslutte at ens barn ikke må se sin far fordi man selv synes han er "dum", eller som en hævn eller andre smålige personlige motiver. Men synes der er grænser for hvor meget man skal udsætte børnene for "for at de selv kan finde ud af hvad de mener"- for børn elsker jo deres forældre på godt og ondt, og kan ikke finde ud af at sige at de ikke vil mere.. ( Måske kunne Berits datter godt, idet hun er så gammel som hun er, men jeg forstår så udemærket Berit i hendes behov for at beskytte sin datter). Når pigen så er 18 år gammel, og lidt mere moden, vil hun måske bedre være i stand til selv at beslutte hvad hun vil- og som jeg forstår det har Berit ingen intentioner om at forsøge at "præge" datteren i negativ retning overfor faderen, men blot at beskytte hende mod yderligere svigt. Christina
Det lyder flot, at lade barnet vælge, men som barn/ung er man sine forældre loyale og du må derfor spørge dig selv, er barnets forudsætninger rigtige, for at det selv kan træffe sit eget valg. Et sådan valg, er noget af de sværeste man kan byde sine børn. Valget/fravalget af en forældre. Jeg anbefaler at din datter og dig finder jer en god terapeut og tager afsted sammen. Det kan styrke jeres forhold og ruste din datter (og dig!), til det valg. Husk at lytte til hende og tag ikke afsted for at hun skal træffe dit ønsket valg, men for at hjælpe jer begge. Terapi er hårdt, men jeg mener, at vi alle skulle afsted jævnligt. Det er sundt for både krop og sjæl for ikke at sige, realationerne (hvad enten man er par, familie, ect.). (Min kæreste og jeg tager afsted 1-3 gange om året, som en selvudviklende udfordring af forholdet, og jeg oplever, at vi har et sundt og samtidig spændende forhold, hvori vi vokser som mennesker.)
Kender det kun alt for godt... da jeg ventede Freja startede det også i uge 8 og varede helt til jeg var 7,5 mdr. henne. Bræk bræk bræk. Tabte 10 kg.  Slemt var det - men heldigvis glemmer man..  Håber det går bedre med dig
Jamen han er jo hendes far. Og han har jo egentlig ret til samværet med datteren. Vi kan begrænse, men aldrig beskytte veres børn mod svigt og løgne. Alle andre end forældrene kan man beskytte mod, ex. naboen eller træneren i klubben, men faderen er jo altså den der er der og som vil være der i mange år. Hvis datteren altså ønsker det. Jeg mener ikke at datteren skal stilles overfor et valg. Hun skal ikke tage stilling til noget her. Hvis hun viser interesse i at se faderen på godt og ondt, så skal hun støttes i det. Og trøstes når han svigter. Der må jo være en grund til, at hun holder fast i at se sin far, selvom han svigter, måske hun har brug for ham, måske han kan bidrage med et eller andet som hunkan bruge, måske hun håber... Jeg kender ikke svaret, måske hun heller ikke selv gør det, men jeg tror, at det på et tidspunkt vil falde ned på et leje, hvor datteren kan være med. For som det lyder for mig, så får hun meget støtte og opbakning fra sin mor. Venlig hilsen Lena
Det er ligesom mig der har "holdt" kontakten til ham. Hun har ALDRIG ytret noget ønske og er derfor ALDRIG blever rådet til at tage kontakt. Men da jeg har syntes at hun er den rette til at træffe en mening om ham, har jeg "holdt" kontakten, og har rådet ham til at deltage i forskellige ting jeg har vidst hun gerne ville. F.eks sådan noget som levade, og koncerter. Fordi det var en oplevelse de kunne dele. Jeg har altid hentet og bragt hende, ingen samvær ud over fordi hun ikke vil være der alene med ham. Også derfor jeg har været med på besøg juleaften hos ham. Hun er 16 så har bestemt sin egen mening. Men jeg har bare ikke villet have at hun engang manglede en far i sit liv, fordi mor havde lukket ham ude.. Også derfor jeg har strukket mig langt, og bare taget imod skylden. Min datter og jeg har et fantastisk forhold, så vi kan tale om alting, så at sige.
underligt at statsamtet ikke tager stilling til om hvorvidt han opfylder betingelserne forsamkvem eller ej... Synes bestemt du tager det meget prof. og roligt   - det havde jeg IKKE gjort *s*
Har lige fået taget p-stav ud i går da den gav mig den ondeste hovedpine hverdag, som gjorde at det gjorde ondt at bevæge mine øjne uden at bevæge hovedet. Den gjorde mig også dødtræt, så jeg helst skulle sove 10+ timer i døgnet. Nu er det store spørgsmål så.. hvad skal jeg nu? Har fået p-piller som umiddelbart virker lige så stærke som p-staven ( da jeg blev gravid på lavdosis p-piller), vi har alligevel talt om at få en mere- men tænk hvis hans enormt levende sædceller gør mig gravid indenfor en måned? Så bliver der kun ca. 1 år mellem Lianna og den ny, og 3 år mellem Patrick og den ny.. Synes det virker lidt for voldsomt at de kommer så tæt på hinanden. men samtidig kan det jo også tage mange måneder inden jeg bliver gravid, og jeg har ikke lyst til at der går ALT for længe imellem dem. Jeg kan ikke tåle latex, har ikke lyst til at få spiral, og er godt nok lidt i 7 sind omkring det hele. Måske skulle jeg bare tage de p-piler i ½ års tid, men hvad nu hvis de har samme bivirkninger som staven, eller jeg kaster op eller får diare og alligevel bliver gravid? Ønsker på den ene side at blive gravid, men på den anden side vil jeg gerne nyde Lianna så længe som muligt.. Ih altså det er irriterende at være vægt, for jeg kan altid se mindst 3 sider af samme sag, og det er da irriterende  Så er der ikke nogen der kan komme med deres erfaringer om f.eks prævention, god afstand mellem søskende, og hvordan man får tid til 3 små? Eller hvad i nu ellers synes jeg skal vide.. også hvis i synes jeg skal dunkes i hovedet fordi jeg er så ambivalent   Jeg irriterer jo mig selv med det. Christina
Mit umiddelbare råd ville være, at holde p-pillen imellem knæene den næste måneds tid   - eller måske forsøge jer med "sikre" perioder og ægløsningstests, for så vidt det er muligt. Men en langsigtet løsning er det jo ikke.
...en på 4 år, en på 1 år og 8 måneder og så en lille baby. Jeg ville godt have ventet et halvt år med nummer 3! men nu var det altså NU det skete...og vi KUNNE jo have brugt prævention, men valgte ikke at gøre det, for man ved jo aldrig hvor lang tid det tager...   Men jeg synes det er lidt hårdt med Toke, der kan meget, men ikke er så selvhjulpet endnu. men kun 1 år imellem må være hårdt. Prøv at spørge Cruella hvordan det går. Hun har jo to med meget kort tid imellem.  Prævention...tjah...vi står i lidt det samme...kondom er ikke sjovt, spiral er totalt udelukket. pesar er måske dræbende for spntaniteten? og p-piller fraråder de når jeg ammer fordi det kan smages i mælken. Så...0 6 måske bare?  Camilla
   DET kommer IKKE til at ske!! Pessar er heller ikke lige min kop the, synes det er lidt noget underligt noget at jeg skal skemalægge samvær med min mand så den kan være sat op til den rigtige tid.. hvad nu hvis vi gerne vil NU!!?? "Ej, vent lige en time, skal lige have den her gummikop på plads" *gg*. Der er 23 måneder mellem Lianna og Patrick, og det har jeg syntes var hårdt, men overvejer om man måske skulle få en au-pair ( hvis jeg kan finde ud af den slags) til at hjælpe en det første stykke tid. Synes virkelig ikke i er ret gode til at fortælle mig at jeg er skør bare for at tænke på at smide præventionen nu *g*, for det synes jeg vel egentligt selv... jeg orker bare ikke alle de bivirkninger fra p-stav og måske piller- og afholdenhed mellem to unge mennesker der er glade for hinanden.. iih altså.. det er jo direkte modbydeligt at foreslå  Jeg blev gravid ca. 5 måneder efter jeg havde fået Patrick, mistede det, og blev så igen gravid omkring 7-8 måneder senere.. og går der 8 måneder inden der sker noget kan jeg meget bedre forholde mig til det.. Det er altså svæææært det her- vil så gerne det hele på den halve tid, men er efterhånden også klog nok til at gennemskue at det altså er hårdt, og ikke altid lige let med så små børn. Lægen mente vi bare skulle finde på "andre måder" i de 14 dage det varer til de p-piller som jeg frygter vil virke, men jeg kan jo godt lide at mærke ham.. ja så er det vist detaljeret nok   . AARGH jeg ved ikke hvad jeg skal gøøøøre
Hvad med bare at få alle de unger, i nu engang vil have, i en stor dynge, lige efter hinanden...? Og så ellers slå plat og krone om, hvem der skal slå knude på strengen... ??? Så er det jo så nemt. Der kan der jo ikke ligefrem ske noget, med mindre det er lavet forkert... eller...         
Hælder faktisk mest til bare at klø på, og så se hvor lang tid der går- men på den anden side ved jo godt hvor hårdt det er at have 2 små børn.. så 3, og have tid til dem alle? Måske kan det godt fungere.. Og når jeg alligevel er blevet gravid på p-pillen en gang, kan det vel ske igen- og så vil jeg egentlig helst selv "styre" hvornår jeg prøver at blive gravid.. Suk,synes det er noget @!#$ at den stav skulle give mig alle de bivirkninger- men den stoler jeg heller ikke på alligevel.. Suk altså Christina
jeg så lige læst mig fremtil at epilepsimedicin kan nedsætte virkningen af p-pillerne, og så er jeg altså ligevidt.. Skal jo have min medicin mod epilepsi, men nedsætter det så effekten af p-pillerne kan jeg jo alligevel ikke være "sikker" på noget som helst.. Lorteepilepsi!
Du kan få noget der hedder en NUVA-ring. Den er til at sætte op i skeden. Det er en "ring" på ca 4-5 cm i diameter, man mærker ikke noget til den. Den sidder der i tre uger, så tager man den ud i en uge, hvor man får menstration, for derefter at sætte en ny op i tre uger osv. Den fungere ligesom p-pillen med at "sende" hormoner ud i kroppen. Måske det var noget? Så slipper man da for at skulle huske p-pillen... Jeg synes den er meget praktisk. Manden kan nogen gange mærke den, men min kæreste synes ikke den generer... Mvh. Maibrit.
Tja, jeg er lidt i samme båd. Godtnok er den yngste nu blevet 13 måneder. Jeg prøvede sidst Nuvaring som Maibrit nævner, og jeg havde skrækkelig hovedpine, kløe og svie. Det var hæsligt. Jeg har også prøvet spiralen, den gav mig kroniske kraftige mensturationlignende smerter i det halve år jeg prøvede den + helt vandvittige blødninger.. P-piller kender jeg min selvdiciplin nok til at vide der ikke går. Det skal man jo huske hver eneste dag på samme tid af døgnet.. (ikke noget for mig). Tja, vi er gået tilbage til gummi pt. det er ikke sjovt, men jeg ved snart ikke hvad vi ellers skal finde på. Vi vil gerne have nr. to blefri før vi begynder at tænke på nr. 3. Så er der nogen der finder på en mirakelløsning er jeg også lydhør  :) Maibritt
Hey.. Jeg tænkte om ikke vi skulle nappe en lille debat. Nu hvor vores kære kronprinsesse & kronprins igen venter sig, er der vel igen lagt op til grov forskelsbehandling. Jeg mener jo at alle vordende forældre har ret og krav på samme bahandling, og ingen mere end andre, og slet ikke med mindre de selv betaler for den ekstra service. Et barn af et Kronprinsepar er af samme værdi som et barn af her og Fru. Sørensen, eller den enlige Frk. Hansen. Jeg syntes det er direkte svineri at man bruger så mange recurser på den lille ny i kongefamilie, for statens regning. Det er en klar indeling af status, og fortæller klart at hedder du bare Hr & Fru. Ingenting så kan du såfremt du har råd, få ekstra ellers er det bare synd og du kan vinke farvel til drømmebarnet. Er Danmark så indspist, klassificeret et land, hvor de rige får, de "fattige" allemandsfolk betaler eller prøver igen. Det er da faktisk sørgeligt. Eller hva ? Smid endelig din mening... og lad os få en fornuftig lille debat.
...nu lidt omvendt...Tænk, ikke engang at kunne få lov til at nyde sin graviditet i fred. Tænk altid at skulle være under lægers bevogtning. Tænk, at få planlagt sin kost uden indflydelse på hvad man har lyst til. Hele Marys graviditet bliver jo blæst helt ud af proporitioner og hun har ikke lov til at bare gå og nyde det og gøre tingene på sin egen måde, som vi andre har. Samtidig med de konstante kontroller og scanninger og det dér "uhhh, nu skal vi være sikre på, at der ikke er noget i vejen!" - det må da være belastende! Og skulle hun have en dag, hvor hun ikke er helt på mærkerne og pressen får nys om det, så bliver det blæst op - med garanti! Nej, jeg kan ikke have ondt af, at hun skal til ekstra kontroller. Jeg er ikke misundelig på heneds liv.  Jeg har det nok lidt sådan, at kongefamilien ligger lidt uden for det "normale" samfund og jeg ser ikke deres særbehandling som egentlig statusindeling af samfundet ellr klasseopdeling. For jeg tror jo på at den meget velhavende hr. Gyldenspjæt får samme behandling som fru Hansen hvis de begge skal have en by-pass. Selvfølgelig så er det sådan, at med den regering vi har nu, så varer det ikke længe før vi har et VIRKELIgt klasseopdelt samfund, når vi selv skal til at betale for behandling hos læge og på sygehus. Vores Bush-liderlige statsminister vil jo hellere end gerne indføre det amerikanske system, hvor man har fattigmands-sygehuse, kommunesygehuse, der kører på et minimalt budget med et minimalt tilskud fra staten og så de riges sygehuse,privathospitalerne, hvor patientbetalingerne så rigeligt dækker udgifter til udstyr og lønninger o.s.v. Men det er jo en helt anden diskution.  Men nej, jeg har ikke ondt over Marys ekstrabehandlinger. Og Hr og fru Ingenting kan jo lige så vel få drømmebarnet som kronprinseparret... Der er jo ikke tale om at kunstig befrugtning er forbeholdt de kongelige eller at den almindelige borger ikke kan få lægehjælp eller noget i den stil. I vores hjørne af verden er det så bare sådan - i modsætning til hos de kongelige - at her er der kun ekstra opmærksomhed, ekstra hjælp, ekstra ydelser i form af scanninger og kontrolbesøg o.s.v., når der er noget galt.  Når det er kronprinseparret er der bare meget mere fokus på det og hvert besøg hos en læge eller jordmoder fylder mindst to sider i ekstra bladet.  Camilla
Mm det er ok med forskellen... hmm godt spørgsmål. -som jeg ikke ummidelbart kan tage stilling til. Mine tanker springer konstant vidre til, om det er etisk forsvarligt, at undersøge igen og igen, når det ikke er fagligt belæg for det. Og her mener jeg, at det er et klart NEJ! Vi kan også undersøge så meget, at man jo næsten bliver angst for at, ved næste scanning er der noget galt. Og det på trods af, at man for 2 min. siden så, at den lille var sund og rask. Det er spild af ressourcer. Nej, vi skal ikke teste i tide og utide, kongelig eller ej. Når der er reelt mistanke om, at noget være galt, denne kan være lægens eller moderens, er det godt, at vi har, de muligheder, vi nu engang har. Og her er det ok at undersøge HKM Mary eller fru nobody. Ja bare fedt at vi kan. Men altså med måde. Jeg mener også at det er forkert at se kønnet "bare fordi man kan"! men det er en anden debat.
er der nogen der ved ca hvornår faderen kan mærke liv... Jeg har selv kunne mærke liv nogle uger nu, og jeg kan fornemme at han også gerne snart vil være med til det sjove istedet for kun at høre om når jeg "får tæsk" 
på så meget - hvordan ligger din moderkage, hvordan ligger barnet, hvor meget "polstring" har du på maven osv. Jeg selv er "lettere buttet" og Bo har kunnet mærke liv fra uge 20 med den ældste og vist nok uge 18 med Mikkeline - var så heldig selv at mærke liv i hhv. uge 15 og 12.
puha det var tidligt Så vidt jeg ved ligger moderkagen som normalt, og mit "huld" betegnes også som normalt i følge BMI tal og udseende på mig  Jeg mærkede selv liv første gang i ca uge 15 og jeg er nu ca i uge 20 men syntes ikke rigtig vi kan mærke noget uden på maven...
hejsa jeg mærkede først liv sent da min moderkage ligger fortil (tror jeg det hedder på fagsproget) mener det var omkring uge 25 først. Jakob har først kunne mærke liv omkring uge 30 vil jeg tro, men der kan man så også se det på maven hver gang han sparker, drejer sig, hikker osv... tror det er meget sent i forhold til hvornår mange andre kunne, men det hænger som sagt sammen med hvordan moderkagen ligger, din krop osv... mange hilsner Mette uge 35/36
Hejsa. Jeg kunne mærke liv indvendig i ca uge 16 med nr 2 og farmand kunne først mærke det udvendigt omkring (bop-bop) uge 23 fordi min moderkage lå ud mod maveskindet.
Og jeg glæder mig så meget at man næsten skulle tro at det var mig der skulle føde guldklumpen  Nå, men spørgsmålet går på... Min søster og hendes kæreste er begge på SU til lige inden fødslen og har derfor ikke det store overskud på kontoen, og baby relaterede indkøb er jo vanvittigt dyre. Jeg har derfor tænkt mig at give hende en rigtig dyr julegave i år... Et eller andet som man virkelig får brug for når barnet er født, og som nemt slår bunden ud af et SU budget. Hvad skal jeg købe/hvad har de brug for? Tænkte på en Voksipose eller måske en barnevogn (så slår jeg mig sammen med min far)? Er der nogen der ellers har nogle gode forslag til en super god og praktisk julegave? Venlig hilsen Julie (snart moster).
til den kommende moster  En god gave kunne også være en lækker skrå-stol - en god bæresele/slynge. Eller som du selv siger, en voksipose, for de er møgdyre, men dejlige at have 
Stort tillykke med hende og dit kommende mosterskab (findes det ord?) Hvor stor en gave snakker vi om (fra jer begge)- maks kr.?
med den kommende titel. Og hvor er jeg jaloux - ja jeg er sq! Min søster viser ingen interesse for Mikkel what so ever, og heller mens han endnu var i "moders skød"  Kom ikke på sygehuset og så ham eller noget. Så bare din glæde og entusiasme ville være stort for mig i gave  Når det så er sagt, er der mange (rigtig mange) ting man mangler som førstegangsforældre - især på SU kunne jeg tænke mig  Kom med en max. pris - for der er meget, og noget i alle prislag  /Eva
Takker for forslag og lykønskninger... Det bliver så super fedt og hyggeligt at blive moster! Jeg er allerede faster til 3 (som jeg er MEGET glad for, hvis nogen skulle komme i tvivl), men min bror er en del ældre end mig, og jeg har et meget tættere forhold til min søster, så det blir noget helt andet! Får garanteret sympati veer når baby's fødselsdag oprander  Tja, en maxpris... Alt er jo relativt hvis man falder over den perfekte gave, men min pung begynder nok at skrige af smerte, når vi når over de 3000 kr. Men det må man vel også kunne få en masse ting for!? Inspiration og gode råd modtages med kyshånd  Hilsen Julie.
Hvad med evt. at købe et babybadekar og så køb nogle skumklude, babybad, tættekam, termometer, baby badeslag, et par skumsvampe, og så noget forskelligt tøj, bodyer, nattøj, lidt bluser og bukser, eller sparkedragter, måske et par legeting? Tøjet kan jo købes i neutrale farver hvis de ikke finder ud af hvad det bliver inden jul, og ellers kan det købes i farven som passer til Lillefisen  Det er ihvertfald noget de vil få brug for, og selvom en barnevogn er dyr, så er den ikke dyrere end alt det andet de vil skulle ud at købe  Sådan et badekar pakket ind i celofan med byttemærker på tøjet, ville jeg være blevet vildt glad for ihverfald  /Eva
ja, hvornår kan man teste sig positiv efter @!#$  Lykke
Nogle kan teste positiv en uge efter, med andre kan der gå måneder...Så, det er der altså ikke lige nogen opskrift på  Jeg selv har testet positiv ca. 3 uger efter...
Hej med Jer Ja. jeg ved godt det er en mystisk overskrift, men ved ikke hvordan jeg ellers skal formulere det... Gennem længere tid har jeg været på udkig efter nogle varme, lidt tykke bluser da vores hus ikke er specielt varmt... Vi lever nok efter at vi hellere vil have lidt ekstra tøj på end 80 graders varme, så det meste af tiden ligger vi på omkring 22-23 grader (vi har brændeovn - + gulvvarme i stuen og badeværelse- radiator i soveværelse). Men uanset hvor jeg leder synes jeg ikke rigtig jeg kan finde nogle dejlige varme sweatshirts eller trøjer der er egnede til min lille Andreas... Enten så er de meget tynde og T-shirts-agtige dog med lange ærmer, eller så har de hætte- hvilket jeg finder upraktisk... Sidst men ikke mindst så har jeg set dem i en masse lyserøde, røde og andre pigefarver - ikke lige det jeg vil iføre lille manden. Bukser går det lidt lettere med ellers kan et par strømpebukser hjælpe på varmen.. Jeg bruger langærmede body´er af bomuld... men synes bare det stadig er lidt for koldt med kun det.. Jeg har ledt i H&M, Bilka, Kvickly, Tøj & Sko, Ellos, og nok også et par steder mere jeg ikke lige kan huske... Så tøser - hvor finder jeg nogle varme Swheatshirts til min lille fjumse-basse i str. 68 - 74 og 80 hvis de er meget små... Kh Stine Ps: hvis nogen af jer ligger inde med noget brugt der er pænt har det også interesse...
Hej Jeg brugte uldundertøj til Jacob sidste vinter, da vi bor i et gl. hus med lidt naturlig udluftning. Man kan købe noget i Bilka der ikke er særligt tykt og dermed let at have under det alm. tøj. Det fungerede godt for os, så måske er det også løsningen for jer. Vh Anne
..bruger vi nogle små uldundertrøjer til Mads. Det er dog nogen min mor har strikket. Det er sådan noget blødt uld, som slet ikke kradser  Så er han jo varm om mave og ryg, og så kan man komme de trøjer, man synes er pæne, udenpå. Uld har jo også den evne, at hvis barnet sveder, leder ulden fugten væk fra huden, så de altid er tørre og dejlig lune - hvor bomuld godt kan blive koldt, når det har været svedigt, og derefter bliver koldt.
Har du kigget på  De har et strikkeri hvor man kan købe håndstrikket trøjer:      Ellers er der en herinde der har sit lille strikkeri, måske hun vil strikke lidt blåt mod bestilling og forudbetaling? Vi bruger varme, langærmede uld-bodys til Lea (og leggins med fødder). Købt i bilka. De har dem i råhvide, lyseblå og hvid m. lyserøde blomstre. De er med bomuld på indersiden og uld yderst, så de kradser ikke, hun kan godt svede lidt uden at blive kold og klam. Jeg er glade for vores og har købt op til str 80 (på tilbud). Vi har også købt elefanthuer i samme serie, bare super 
på   eller  Da jeg fik Thor i 98 var der MASSER af gode lune trøjer i H og M.. måske har de bare ikke skiftet til vintersortimentet endnu? Det burde være nu her de skifter over til det tykkere tøj- jeg synes faktisk også tykke pigetrøjer er lidt svære at finde, men mon ikke de snart er til at finde? Christina
Hej Klara Sikke en dejlig trøje - tror du den vil kunne passe min lange lidt smalle dreng? Da han blev målt for godt en måned siden var han 68 cm lang og vejede godt 8 kg... Nej jeg er ikke til det vilde og moderne - er faktisk mere klassisk og "nordbo-agtig"... Strikker du også hvis man selv ligger inde med en opskrift? Jeg har nemlig en hue, som jeg godt ville kunne tænke mig til min lille fjumse-basse... Men jeg er håbløs til at strikke - trods utallige forsøg... Kh Stine
købt strik-trøjer i Bilka i sidste uge... Og en tyk sweater - ingen af delene med hætte... Det var godt nok til Jeppe på 2 år; men det var de samme modeller, som fandtes helt ned i str. 56. Derudover har jeg også lige handlet med "strikkeriet" og er meget godt tilfreds med det jeg har fået   Hurtig levering og tingene er helt klart i orden   Så det kan jeg kun varmt anbefale... Tanja
Ja... Jeg kom jo bare sådan lige til at tænke på fra første fødsel til den forestående fødsel i januar... Det er jo somregel farligt at gå i tænke boks...  Første gang, med smerterne i forbindelse med veerne, ikke kunne finde hvile, men alligevel hurtigt overstået... Fremtid - semi bækkenløsning (hele molevitten bagtil, værst i den ene side - næsten (faktisk slet ingen) ingenting foran... Gad vide hvordan man da skal finde ro... *veer *hvile Og alt det følgende... Når barnet er født, og man ved den føste kunne springe ud af sengen, og her må man lige humpe afsted, som om man var 80år de første 2 min... Kunne da godt gå hen og gøre mig selv nervøs ved tanken   men det er jo også for dumt, for selvfølgelig er det slet ikke så slemt... nogen der har prøvet forskel fra 110%rask fødsel til fødsel med bækkenløsning - og hvordan var forskellen... 
fødte min søn i 1990 hvor jeg nærmest sprang ud af sengen efterfølgende... det gjorde jeg også ved min datter i 1995 - men så i 1997 havde jeg voldsom invaliderende bækkenløsning... kunne ikke røre mig lige efter hun var født. Havde meget svært ved at gå, symfysen var skubbet fra hinanden. 2 år efter igen, fødte jeg igen... havde i mellemtiden stadig bækkenløsning, havde det som ofter den forrige fødsel. føder så igen i 2002 - pga. svær bækkenløsning skulle det foregå med epidural, men desværre da jeg var 9 cm åben faldt navle strengen ud, og moderkagen løsnede sig.. det blev et akut ks.. og jeg må sige.. føj, jeg kunne intet, kunne knap vippe med tæerne, kunne ikke vende mig i sengen, og kunne slet ikke stå ud.. det tog over 1 døgn bare at komme ud af sengen, kunne ikke bevæge mine ben måtte krybe afsted med vuggen foran mig.. bare det at skulle på wc var et helvede...efter et par dage var det dog lidt bedre.. 2005 føder jeg igen ved ks.. og det samme sker her.. jeg kan intet kan ikke komme ud af sengen, ikke gå osv.. men igen efter et par dage var det bedre.. i dag, har jeg stadig svær bækkenløsning, jeg har store smerter hver eneste dag.. jeg er en af dem der har fået det kronisk.. min krop reagerer for stærkt på et bestemt hormon i kroppen.. derfor kan det ikke gå væk... siger lægerne. alt efter hvor slem din bækkenløsnig er - så indvirker det på både fødsel og tiden efter, for mit vedkommende var det hele meget mere smertefuldt,,, pga. de overbelastede og løse led. Mette
5 børn wauv...  jeg ville gerne have en hel stak, men kæresten siger stop efter den lille djævel i maven, han vil kun have 2 - og det må jo respekteres...  Lige et sidespring - ups -  Min bækkenløsning er ikke så voldsom endnu, men det er som om det tager til i venstre side, fra sakral ledet ud i alle retninger, og nøj hvor det gør nas, når fys roder der, sidst fik jeg ultralyd for første gang (det var kun 4 gang i alt jeg var derinde), den højre side er næsten smertelindret, der er i hvert fald ingen stikkende eller jagende smerte, der er det kun standard, at skulle rejse sig fra siddende eller liggende og gå, eller vende sig i sengen... Men den venstre er styg... Kan også have helt ondt i sæde knoglerne, så det gør ondt at gå oprejst... da hed det at skubbe den gode mor væk fra indkøbsvognen i az og så gå let foroverbøjet, for at det ikke skulle gøre ondt (ikke hængende, bare støttende) og ellers prøver jeg at undgå en forværring, ved at tage små skridt, ikke ben overkors osv. med de gode råd... underligt nok er trapper ikke noget problem endnu...
Hej Når jeg skal på barsel sidst i marts eller april er jeg nu uddannet fra 1 feb, og håber da på lidt vikar arbejde.. men jeg ville bare høre om der er andre nyuddannede der får barsel og hvad de så får? Jeg regner med at det er fagforeningen og kommunen der skal betale..
Jeg har jo et par måneder inden, hvor jeg kan arbejde hvis der er noget.. Jeg ved ikke hvad bistand er i kontanter.. men jeg må ind på komunen for at høre..
arbejdsplads, hvor du er ansat efter uddannelsen... ellers ville jeg være bange for at ikke at få noget... jeg går selv på barsel 2januar, og må gå hjemme på dagpenge fra fagforeningen... det er ikke bare sådan lige at få noget... ved jo ikke hvilket fag du er ved at uddanne dig indenfor... nu er det selvfølgelig også sundhedssektor jeg er inden for (sos-assistent) og det er for tungt, så mit udvalg er noget begrænset + jeg har en "semi" bækkenlæsning (bagtil i alle led ikke foran)... så indtil videre har jeg ikke været så heldig at finde noget arbejde, men jeg søger da fortsat...
Og kan altid få vikar timer på mit gamle praktik sted, men alså ikke fast arbejde. Det er der ingen offentlige institutioner der vil, og det er forståeligt... Skal dog kun have et halvt års barsel.. Jeg tror ikke på at jeg ikke kan få noget.. I dagens danmark er den sidste udvej da kontant hjælp. Jeg er i fagforening, så det er vel den mindste sats og så supplerer komunen op, ved dem i min klasse der er gravide.. jeg skal snart derind og hører ad..
Jeg blev færdiguddannet i januar i år. Gik arbejdsløs i 3 måneder, hvor jeg så fik dagpenge på dimmitentsatsen fra a-kassen. Derefter fik jeg et 3-måneders vikariat, hvor jeg fik løn, og suppleret op fra a-kasen, fordi det var under 29,6 timer. Nu er jeg på barsel og får det samme som dimmitentsatsen men nu er det bare fra kommunen. Er man bare medlem af en a-kasse, er det hele vist meget nemmere.
ikke der er forskel på det beløb du får om det er fra kommunen eller a-kassen, men tilmeld dig - f.eks. kristelig a-kasse, de er billige.. Du kan læse om dem på 
Halløjsa Ja, så fik Christel mig lige i julehumør...  Det er hermed bestemt at Andreas skal være kaldender-model, så nu må jeg hellere igang med at få taget nogle billeder de ikke har set før... Jeg vil samtidig godt sende nogle julekort ud til familie og venner hvor Andreas er iført nissetøj og nissehue, men hvor dælen finder jeg sådan et lille sæt???  Det bliver jo lige voldsomt nok at iføre ham min fars julemandskostume  Ja, der er jo under 2 måneder til juleaften - og alt skulle gerne være klart til starten af december, så jeg kan godt se det ikke er spor for tideligt at få billeder osv klar... Kh Stine ps: hvor bestiller jeg julekortene???
Du kan finde nissetøjet her:  Og julekortene kan du bestille hos fotomanden:O)
Billederne kan du bestille over nettet hos  Her kan man lave både kalendre, alm. billeder postkort osv. Jeg har benyttet siden et par gange, og er meget positiv. Billederne har ligget i min postkasse ca 2 dage efter bestilling.
også købe en nissehue til Ann-Cathrine idag. Men baby modellen er for lille og børne modellen er alt for stor. Sikke et sødt link. Sådan et nissekjole sæt må jeg have anskaffet mig.  P-Sille: Hvis du vil sælge skal jeg bruge en Str.: 86 Du kan bare skrive til mig privat hvis det er..
... jeg bestilt 2 sæt tøj fra linket ovenover!! Et stk nissedragt i str 80 og et stk peberkagedreng også i str 80. De er da bare for NUSER  Jeg skal have lavet en fotokalender, med Mads, til mine og michaels forældre, og så skal december måned jo naturligvis være nissepræget   Så disse 2 sæt var jo aldeles uundværlige!!