Jeg mener det hedder ADD for voksne, netop fordi at de "mangler" den hyperaktive del. Men dem jeg kender med det, har rod i tankerne kan man sige, de har det bestemt ikke altid nemt, og de fleste jeg kender, er så glad for deres medicin, fordi som en af mnine veninder bekrev det for mig, så gav hendes tanker mening nu. jeg har en person meget tæt på mig, som er så ked af det rod han har i hovedet, men gå til lægen og finde ud af om det er ADD, vil han ikke, fordi det er lidt tabu for ham. Som person er han, meget stålsat, og ser sig blind over for nogle ting, han kan få nogle meget egoistike tanker, og hvis han får dem skal de udleves lige nu og her, også på bekostning af andre. Han får ideer som bestemt ikke er gennemtænkt ( bowling på en P-PLads) resulteret i en smadret forlygte hos en fremmede. Kaffe giver ham ro ( sært nok) så han bæller kaffe, jeg kender INGEN der kan indtage så meget som ham, alkohol gør det samme, og han kan ikke styre hans indtag hvis han er i byen uden en der holder ham i ørene. han har svært ved at arbejde med andre, fordi det med han vil have tingene på EN måde, og hvis det ikke bliver sådan kan han blive så rasende, sjovt nok har jeg ikke set den side af ham ( heldigvis) Men jeg ved der er nogle stykker her inde som har diagnosen, som også er søde at dele, jeg var selv ude da jeg mødte ham her omkring hvordan det var med ADD ... Det kan være svært, jeg har altid i tankerne, at han gør det ikke med vilje... Han er ikke med diagnose, desværre, men en veninde jeg har som jobber med adhd mennesker, siger hun er ikke i tvivl, men ja han vil ikke testets selv om det kunne give ham så meget i sidste ende ...
Voksne kan godt have ADHD. Men det er rigtigt at der også er ADD. ADD er uden den hyperaktive del. Jeg har selv ADHD, og fik diagnosen for 1,5 år siden. Jeg har haft nogle rigtig trælse teenage år, og ville virkelig ønske at jeg var blevet undersøgt før! Jeg har det rigtig godt når jeg tager min medicin! men når den er ude af kroppen, eller hvis jeg ikke tager det en dag, så har jeg tankemylder, er rastløs, bliver meget hurtigt irriteret osv. En af de mest irriterende ting ved ADHD er at fremmede ikke kan se det på en! Jeg ligner tilsynladende en helt almindelig pige på 21, og sådan vil jeg også gerne behandles! men nogen gange får jeg ikke lige tænkt før jeg taler, og så er det bedst at folk omkring mig ved at jeg har ADHD. (ikke fordi man kan give 'sygdommen' skylden  ) ADHD er så meget mere end børn der svinger sig i lamperne!
Voksne med ADHD er forskellige  Har man ADHD, har man problemer med impulsitivt, med hyperaktivitet og med koncentrationen/opmærksomheden. Man have problemer med bare en enkelt af disse tre ting, et par af dem i varierende kombinationer, eller dem alle på en gang. Man kan sagtens være hyperaktiv som voksen også, men ofte vil det være mere indadvendt så det er ens tanker der vælter rundt inde i hovedet frem fro at man er meget motorisk urolig. jeg har dog også set flere motorisk urolige voksne med ADHD - med det med uro i hovedet er noget som ofte også støder til som voksen. Herudover kan de have forskellige af følgende problemer - de behøver ikke have alle. - De kan have svært ved at komme i gang med opgaver - De kan have svært ved at strukturer og organiserr opgaver - De kan have have mange tanker, der vælter rundt i hovedet på dem. - De kan have svært ved at falde i søvn om aftnen. - De kan have en voldsomt temperament, - De kan være for hurtige til at tolke andre menneskers hensigter og kan derfor komme til at misforstå dem. - Svært ved at fokusere, eller kan hyperfokusere på "interessante" emner.  - Dårlig til at lytte, især efter en kort tid  - Svært ved at holde tider, idet tiden "forsvinder" for dem  - Har let til at blive irriteret og svare irriteret, ofte pga negativ tænkning På nedenstående link kan du læse psykiater Klavs Nicholsens hæfte om ADHD. Det indeholder en række helt praktisk råd om hvordan man kan gøre sin hverdag lidt lettere når man har ADHD. Hvor man har problemer og hvordan man kan håndtere dem. Jeg synes det er blændende godt 
Min kæreste har ADHD, det fik han konstateret som 12-årig. Han fungerer 100% normalt så længe han tager sine piller om morgenen. Han tager Concerta, som er depot medicin, så det skal bare tages om morgenen og så virker det i 12 timer. Det gør, at hvis vi sover længe en dag eller af anden grund først kan tage pillerne ved 11-12-tiden, så har han svært ved at falde i søvn om aftenen, da medicinen gør, at han bliver frisk og klar i hovedet. Tager han ikke pillerne kan han nogenlunde klare det den første dag, men er han løbet tør op til nogle helligdage, så er vi lidt på den herhjemme. Det sker heldigvis sjældent at han glemmer, at få hentet. Men han har uden medicin, meget svært ved at holde koncentrationen, er meget flyvsk og faktisk ret træls at være sammen med.  Som kæreste har jeg lært at "håndtere" det. Jeg hjælper med at få hentet medicin, hjælper ham de dage han ikke får det taget osv. Heldigvis så fungerer han 100% normalt 99% tiden, så egentligt tænker jeg ikke som sådan over det. Han fungerer som skrevet normalt, og jeg ikke at folk lægger mærke til det, medmindre de ved det. Jeg ved at jeg ikke havde skænket det en tanke, før han selv gjorde opmærksom på det. Han har altid været åben omkring det, men jeg var stadig meget overrasket, da han fortalte mig det. Han har et normalt arbejde og er oveni købet rigtig, rigtig god til sit job.
Jeg har ADD,  Siden jeg startede med at tage fiske olie og Q10, har jeg fået det meget bedre, med tankemylder i hovedet. Det der var aller bedst, var da jeg læste en bog om ADHD og ADD. For pludselig kunne jeg forstå nogle sider af mig selv. Jeg har nu lært at aceptere at sådan er jeg bare.
Først vil jeg gerne starte med at sige 100000000000 mange tak for jer der har skrevet!  HVor var det fedt at se så mange der har ville tage sig tiden at beskrive lidt om deres Add/ADHD eller det at være pårørende i en eller anden form til folk med det. Fedt, fedt, fedt... tak alle sammen!  som både   skriver er det selvfølgelig ADD han har og ikke ADHD, men det var en skrivefejl fra min side. Plus at jeg har fundet ud af at rigtig mange ikke ved hvad ADD er, men når man så siger ADHD så er de med med det samme. Så i har helt ret tøser!  jeg kan sagtens følge din situation! du beskriver din vens situation rigtig godt, og jeg kan se en masse lighedstræk mellem min kærste og din ven. Min kærste har også rigtig meget rod i sin tilværelse, men der er dog kommet lidt mere styr på det efter han har mødt mig (hvilke jeg tager som posetivt)   Han er stadig do meget impulsiv og har stadig stor humørsvingninger i form af tristhed. frustration, magteløshed og tristhed. Han mangler også at accepterer at han har ADD (hvilke han stadig ikke er villiig til i nu). Han er dog blevet teste 2 gange for at være helt sikker - Mht. "Stimulanser" af den ene eller anden form så har jeg sgu´aldrig hørt om den med kaffe! hæ, hæ. det er den første! Men min kærste har så brug alkohol til at dulme det værste. Raserianfald kender jeg alt for godt! de er dog faldet noget til ro efter han tager hans medicin (han tager for øvrigt Stratea hvilke han har det meget bedre på fram fro Ritalin). Han har så fundet en måde at komme lidt af med vreden på ved at dyrke MMA (mixed Marshal Arts eller Ultimat fighting) og har sort bælte i taekwondo. det er det eneste tidspunkt han kan arbejde sammen med andre. Han impulsivitet kom til udtryk i både handlinger og i måde at bruge penge, så han har en stor gæld han har haft etableret på den bekostning. - de ligner faktisk hinanden på en prik i deres være måde  - Mem Iwanna: har i et skema som han prøver at indrette sig efter i form af hvad han skal og ikke skal? vi har forsøgt, men det gik op i hat og briller og han var utrolig svær at arbejde med at få til at gøre det der stod... Og had gør du får at komme lidt af med din frustrationer når man som pårørende selv skal af med lidt "damp". Jef har ikke rigtig noget familie jeg kan gå til ud over hans familie og mine venner forstår mig ikke rigtig desværre. Hvad har du brugt hvis jeg må spørge?  Han har faktisk prøvet Q10, men syntes ikke det havde en effekt og så gad han ikke det mere. Men hvad for en bog var det du læste? vil meget gerne læse den nemlig.   min kærste tager også medicin men han føler faktisk ikke altid at det hjælper. Han tager to tabeletter 2 gange om dagen. En om morgenen og en om aftenen. Så sover han bedre og har en rolig nattesøvn. Er det noget du nogen sinde har oplevet? Er der nogen af jer der egentlig har haft problemer med at sove meget i løbet af en dag? min kærste kan sove 12 timer i streg og stadig være træt, og andre dage har han det rigtig fint. Men han sover meget. Har nogen af jer andre oplevet noget der minder om det? Sussie: du har så evig ret! der er virkelig det usynlige handicap! Min kærste kan du ikke se det på og har et 7 - 15 job som han klare til UG og han formår nok også rigtig mange ting som folk med ADD ikke kan, men han føler sig enormt alene på en måde fordi ingen forstår ham og fordi han ikke vil opsøge andre med ADD og snakke om det. Har du også haft/har det på sammen måde? En nu engang tak alle sammen!... 
Må jeg spørge om hvor man bliver undersøgt henne for det? Hilsen Sisse
Min kæreste har det (ADD), men har fundet ud af det for 1 års tid siden. Det fleste har delt en masse gode/vigtige erfaringer, men det vil jeg ikke gå så meget ind på. Men det med søvnen, havde han også førhen. Så mødte han mig  Det hjalp faktisk på ham bare at have en døgnrytme også i weekenden, fremfor at gå sent i seng og stå aaalt for tidligt op  Medicinen har vist hjulpet meget på tankemylderet, men han har nogle gange lidt svært ved at huske. Som kæreste er det bare noget man må tage med og så huske på, at det ikke er hans skyld, selvom det nogen gange bliver lidt træls  Man må have overskud på de punkter, som han ikke har. Jeg bliver bare rigeligt betalt tilbage i kærlighed  Nogle af de ting min kæreste dog også har svært ved er fx. at ringe til fremmede, handle ind og finde vej uden at have set det. Det første nægter han, det andet kræver bare lidt hjælp i starten og det sidste er fordi han ikke kan forestille dig det, som de fleste kan, hvis de får en vejbeskrivelse. Har du prøvet at snakke med ham? Håber det kan bruges  ! Mvh. Susie
Jeg skal lige beklage, at jeg havde overset, at din kæreste faktisk får medicin  Jeg har hørt at nogen sover bedre når de har fået medicin. Dog er der også mange der ikke kan falde i søvn hvis de får den om aftnen. Jeg oplever at det er meget normalt at tage medicinen 2-3 gange om dage. Dem jeg kender til får det morgen og kl. 15, enkelte igen kl. 18.
Bogen hedder "ADHD En håndbog for voksne med ADHD"
 Man kan hurtigt se sig vil i det her, så pyt   Jeg må personligt indrømme at jeg aldrig har hørt om det før, og specielt ikke folk der har taget Ritalin eller Stratea som min kærste gør, men igen - der havde jeg heller ikke oprettet denne debat i nu  Tak for det Søs, det skal jeg lige skrive bag øret! Og tak for øvrigt for det link! super god bog. Har dog kun lige skimtet den, og vil glæde mig til at læse den i weekenden.  Ja, selvfølgelig har jeg snakket med ham, og det gør vi enormt meget faktisk, så det er ikke det der er problemet. Ofte aner jeg simpelthen ikke hvad jeg skal gøre når han f.eks. bliver så frustreret og sur, når verden går ham i mod syntes han eller når vi skal diskuterer hvorfor han skal handle ind, vaske gulvet, ryde op efter sig, ikke bruge 1500 kr på højtaler til computeren når vi står og skal ha´købt en ny vaskemaskine i stedet osv.  men det tager jer gerne med... Det var derfor jeg søgte lidt info, imput og historier hvordan i håndterer en dagligdag/krise fra andre der har ADD/ADHD, pårørende, samlever, venner osv. Så jeg selv kunne blive klogere og måske finde ud af hvordan jeg skal takkel det frem over (det gode og det "dårlige"). Sisse: du skal gå til din læge og sige du vil testes for ADD/ADHD.
Åh hvor er det dejligt at se en tråd om ADHD   Jeg har selv ADHD fik diagnosen helt tilbage i 1986.  Mit liv med ADHD har ikke været let heller ikke efter at jeg er blevet voksen. Har desværre oplevet en masse træls ting både da jeg gik i skole og efter at jeg er blevet vosken.  Tilbage i 2007 startede jeg med at få medicin i mod det. Før har jeg aldrig prøvet det. I 2011 bestemte jeg mig for at stoppe med medicin fordi jeg havde det godt, desværre var det dummeste jeg længe havde gjort. Jeg gik ned med flaget og livet var ikke noget med. Jeg var meget tæt på at begå selvmord. Heldigvis kom jeg op til min psykiater og han tog beslutning at jeg skulle starte med at få medicin igen. Jeg starte igen i december 2011. Og jeg må sige at mit liv er blevet bedre. For at klare min hverdag, har jeg 3 kontaktpersoner, som der kommer 3 dage om uge og hjælper mig med de ting jeg har svært ved bl.a. at handle ind og andre ting, som folk uden ADHD ikke ser som et problem, men som er et problem for mig. Ud over ADHD og nogle andre problemmer, er jeg også hørehæmmet, det er bestemt ikke let. Jeg har levet min egen hjemmeside, hvor jeg skriver lidt mere om mit liv med ADHD - den er i velkommen til at kigget forbi:  Skrev gerne hvis i vil vide mere   Er nemlig meget åben og ærlig omkring mit ADHD. Ha' en super dejlig dag.
mange der har ADD eller ADHD, jeg synes nærmest at det er blevet en folkesygdom idag - hvilket er skræmmende. Ikke at jeg siger at I ikke har det, men jeg er selv i familie med en som har ADHD, og han fik det konstateret ud fra at han havde svært at koncentrere sig, og så mente de at han havde ADHD - uden nærmere undersøgelser. Min pointe er; Hvordan er i blevet undersøgt? Dengang jeg var lille blev jeg faktisk selv undersøgt for ADHD, det var et spørgeskema jeg skulle udfylde og så kunne man åbenbart se om man havde det eller ej. Jeg kunne rigtig godt tænke mig at vide hvordan det forgår idag?  Det er ikke ment som et negativt indlæg 
de undersøglser der er lavet omkring kost og ADHD? Jeg har selv en søn med asperger og det hjælper rigtig godt på hans koncentrationsevne at han får en kost uden mel, sukker og mælk. Han tager også fiskeolie hver dag. Q10 hvad gør det? Arne Astrup advarer faktisk mod Ritalin og anbefaler kostomlægninger. Pisse besværligt I know...
Jeg havde også en HTC Wildfire s. Den havde jeg også rigtig mange problemer med. Har oplevet en del af det du har oplevet med din´og så var den bare så forbandet langsom. Kors hvor var den langsom. Til sidst kunne jeg ikke opdatere den med en opdatering HTC anbefalede kraftigt at få gjort, der var ikke plads. Jeg slettede alle apps (hele 2 meget små) og der var stadig ikke plads. Jeg manglede at få frigjort omkring 4 mb og der var ikke mere at slette. Jeg opgav at slås med den og købte en iPhone. Den er jeg meget tilfreds med, den fungere bare og er nem at regne ud for det meste. Min kæreste købte dog samme dag en HTC et eller andet. Han er generelt tilfreds med den, han synes dog den er en smule for stor. Mvh Anja
Jeg har selv haft en Wildfire og været meget glad for den. Den er nu udskiftet med en HTC One S. Mange af de ting, som du har problemer med, er ret simple at rette, så mon ikke du skal finde en anden HTC bruger, som kan vise dig det. Det er nogengange nemmere at få tingene vist end det er at læse sig til det. Uret på forsiden holder du bare fingeren på, og så kan du køre fingeren op under fjern foroven. Efterfølgende holder du bare fingeren på skærmen og vælger widgets, hvorefter du kan vælge lige præcis det ud, som du gerne vil have. På samme måde kan du fjerne apps og indsætte nye apps på din startskærm eller på skærmbillederne til begge sider. Kalender mv. er også under Widgets. Iphonen kan du slet ikke personliggøre på samme måde. Den ser simpelthen ud, som den ser ud.  Mht. sikkerhedskopiering, opdatering med min google-konto osv. har jeg aldrig haft problemer. Musik overfører jeg direkte fra computeren eller downloader fra TDC Play. Når du sætter det tilhørende stik i computeren, så skal du lige på telefonens display vælge, at du vil bruge telefonen som diskdrev, og så kan du hente og overføre ting via din computer uden problemer. Billeder kan du overføre på samme måde - eller du kan som jeg oprette en Dropbox konto, så ligger dine billeder du tager med mobilen automatisk på din computer eller på alle andre computere, hvis bare du logger på. Personligt foretrækker jeg en Android telefon, da jeg ser rødt ved tanken om, at jeg skal til at bruge Itunes mv. for at telefonen kan snakke sammen med min computer, mens jeg med min Android telefon bare kan sætte stikket i - eller endnu bedre sætte den til at synkronisere helt automatisk, når bare jeg er på nettet. Jeg skiftede min Wildfire ud fordi den var for langsom, mens den nye One S er imponerende. Og så er jeg dybt imponeret over videokvaliteten og det at den kan tage op til 20 fotos i træk, så man kan fange bevægelige motiver i det helt rigtige moment - f.eks. hesten 
Jeg har selv haft en HTC telefon, og det var forfærdeligt! Den var laaaangsom! Virkelig langsom! Skærmen var dårlig, kameraet var dårligt, den gad ikke synkronisere mine mails (det skal siges at jeg er garvet computer- og mobilbruger). Den var elendig. Den er nu udskiftet med en iPhone. Jeg tror en iPhone vil være rigtig god til dig. Modsat Android, så er iOS meget simpelthen opbygget! Du kan virkelig ikke være i tvivl om hvordan du gør ting eller noget  Apple har generelt meget brugervenlige produkter. Du kan nemt hente musik, opsætte din mail, overføre billeder osv. Den er bare super smart. Måske synes du den er grim, men der kan købes mange pæne covers til den  Jeg har selv dette til min iPhone 4s: Tror du vil blive rigtig glad for en iPhone 
Mange tak for alle jeres svar   Jeg har besluttet mig til at smide min tlf. til reparation endnu engang, den har endnu flere underligheder end dem, jeg har beskrevet her. Og når den så kommer tilbage og ikke er i orden, så køber jeg en iphone. Der skulle vel ikke være nogen, der ved, om man kan købe tidligere modeller, så man kan nøjes med en kvart bondegård i stedet for en halv? Så lige i Elgigantens tilbudsavis, at en wildfire koster 999, og en iphone fra omkring 3700 til 6100! Forskellen på dne høje og lave pris var noget med nogle mb - ved I hvad det er for nogle mb og har man brug for dem? mvh. tina
Har lige skiftet min HTC wildfire ud, med en HTC oneX, og det fortryder jeg bestemt ikke! Aldrig om jeg ville bruge penge på et apple produkt! Og så har alle HTC tlf. "gorilla gals", så de ikke smadre når du taber dem, ligesom iPhones gør.....! Og som en anden skriver, så er de problemer du nævner altså ret lette at løse....  /Cecilie
iPhone er i mine øjne en fantastisk opfindelse. Havde sagt til mig selv at jeg sikkert aldrig ville hoppe med på iPhone bølgen, men min kæreste gav mig en i julegave - og den er fantastisk. Jeg tænkte med det samme at det ville blive svært og indviklet for mig, da jeg ikke er så god til sådan noget teknik - men den er så nem og overskuelig - vil aldrig skifte den ud. Synes ikke nogle af de andre telefoner er på højde med iPhone, så den jeg har absolut ingen plane rom at skifte den ud - højst til en nyere model langt ude i fremtiden.
Cecil: jeg har nu tabt min iPhone masser af gange, og den fungerer lige så godt som den altid har gjort   - stadig bedre end den HTC med android som jeg havde. Der ER en grund til at iPhones er så uhyre populære. Det er sgu ikke bare fordi der sidder et æble på. Apple forstår sig på brugervenlighed, på et niveau som ingen andre er på endnu, efter min mening. Jeg var i starten også "imod" iPhones, fordi alle havde dem, og i mine øjne var de bare et mode-fænomen. Jeg købte derfor i trods en HTC Tattoo  Men efter jeg havde prøvet at have min fars iPhone i hånden, var jeg solgt. De fungere bare bedre, det kan sgu ikke forklares. Deres OS er så smukt og elegant opbygget, det VIRKER bare. Og det hele hænger sammen. Og til trådstarter, så kan du sagtens købe de tidligere modeller og spare nogle penge  De nyeste er dyre, ja, men det er også kvaliteten du betaler for (og selvfølgelig også æblet bag på, det kommer man ikke uden om). Jeg kender mange der har iPhones der er generationer gamle, og som stadig fungerer fint 
Sjovt, for alle jeg kender der har iPhone, og taber dem, der smadre glasset med det samme.....! Du må da have købt en yderst speciel model så  Til trådstarter: Måske du skulle prøve en samsung galaxy.... den nye er den android tlf der har været størst efterspørgelse på - længere ventetid end iPhone nogensinde har haft....  /Cecilie
Jeg har en samsung galaxy og er overvejende godt tilfreds. Jeg synes ikke, der er den store forskel på brugervenligheden af de to telefoner, lige med undtagelse af musik, som jeg synes er nemmere på Iphone, og så er det smart, at man kan sætte den direkte til Itunes. Der er heldigvis andre end mig, der ikke har kunnet finde ud af det, så der ligger guides på nettet til, hvordan man får musik på sin galaxy  Så brugervenligheden er ikke det, der gør udslaget for mig - det ene eller det andet, potato-potato. Ligeledes fungere begge fint og laver ikke en masse fejl. Det, der gjorde udslaget for mig er, at Galaxyen klarer sig mærkbart bedre i crash-tests end Iphone gør. Jeg er en klodsmajor, så for mig er det vigtigt, at få den, der holder bedst. Og det er altså galaxyen. Min Galaxy er en hel del mere holdbar end min mors Iphone; og det på trods af, at hun passer væsentligt bedre på sin. Begge telefoner har self. beskyttelsescover på, så det er ikke dér forskellen ligger. ... Jeg har dog hørt fra andre, at nogle af de "ældre" (ja, så gamle er de jo ikke) eller mindre android-telefoner godt kan have problemer med en hel del apps. Måske man bare skal se i øjnene, at man skal have en af de dyre telefoner (lige nu i hvert fald), hvis man er flittig app-bruger?
Samsung Galaxy Plus og er meget tilfreds.. Du kunne jo evt. overveje den nye Samsung, den skulle være bedre end iphone (Puha, nu kommer alle iphone elskerne nok efter mig, det eneste der dur er jo en telefon med æble på   ).. Og jeg må give et par af de andre ret, de ting du er træt af er noget du selv kan slå fra, ret let, hvis du lige får hjælp af en anden HTC bruger..
Jeg holder mig fremover LANGT væk fra samsung!! Jeg har haft en samsung galaxy xcover i lidt under 2 måneder og jeg bander den allerede langt væk!!  Øv noget møg så jeg går os og drømmer om en iphone, de er bare så dyre så det må vente til jeg har været på ferie og se om der er penge tilbage.
Jeg betalte sandelig ikke for at gå rundt med en telefon med æble, jeg betalte for en super fin og brugervenlig telefon, som der aldrig er problemer med - kan sagtens forstå prisniveauet. Jeg har skam også tabt min flere gange, også i ca. en meters højde direkte med fronten i asfalten OG jeg har ingen beskyttelses cover på min......
Jeg har lige afleveret min telefon til reparation i går. Der sagde de, at man ikke kan forbinde computer og telefon med stikket uden at have instilleret programmet Nsync, som man kan hente på HTCs hjemmeside. Fra brugsforvirringen og fra det som nogle af jer har skrevet, får jeg lidt indtryk af, at det faktisk godt kan lade sig gøre uden programmet - er det rigtigt?? I øvrigt vil jeg lige understrege, at jeg godt nok er en mobilspasser, men jeg at er RET god til næsten alt med en burgsvejledning i hånden, og at jeg på den er måde er blevet rigtig fint fungerende med alle mine tidligere mobiler. De ting, som I nævner, at man "bare lige" skal gøre på en eller anden måde - det har jeg altså gjort. Uden at det virker. Desuden har jeg brugt hver aften i en uge på at gennemgå telefon med brugsvejledning i den anden hånd. Uden at komme ret meget videre. Enten er telefonen eller brugsvejledningen rigtig rigtig dårlig... mvh. tina
Hej folkens Hvis nu at det er fredag og det gerne må være liiidt specielt, men alligevel være let, hvad skal man så servere? Vi er til krydret mad ikke for tung eller fed. Gerne vegetarisk/vegansk, men ikke et must Gerne eksotisk dog også gerne med årstidens bugnende udvalg af grøntsager Helst noget der passer til rødvin eller mørk øl Jeg plejer at være en haj i køkkenet, men jeg er blank i dag. Nok fordi jeg har skruet mig op til at kærestemanden virkelig skal forkæles... Han gav sushi igår, så et eller andet come back skal jeg jo diske op med. Jeg har lyst til noget ala tapas, men det lavede jeg jo sidst jeg lavede scoremiddag.
Hmmm, hvad med paella? Godt nok ikke vegetarisk, men dog med grønt og krydderi: Og så en eller anden forførende dessert...  Lene
Hvad med en eller anden form for curry? De kan laves med næsten al slags kød eller som grønsagscurry. Og så kan man servere en masse lækkert tilbehør som, krydrede ris, hjemmelavet chutney, naanbrød, agurkeraiata o.lign. Jeg laver gerne både en curry med kød en ren grænsags når vi rigtig skal forkæles og hygge med god mad her på adressen  God fornøjlse!
Hehehe you speek my mind! Curry er et af mine helt store specialer, men jeg havde da ikke tænkt at lave både med kød og grønt. Serveret med en ordentlig mangochutney og en klat skyr, er det helt eminent. Der skal også lidt ekstra til før det ryger ud af kategorien "hverdagsmad" her i hytten (folk siger der lugter af inder i vores lejligheder) Paella har jeg faktisk aldrig lavet og er meget hooked på safran - det tager lissom hele retten til et nyt niveau, så kunne det også fint kombineres med en god spansk rødvin... Jeg kan ikke helt beslutte mig. Kom gerne med flere bud, så jeg slet ikke kan beslutte mig
Hej alle sammen  Koster det noget at oprette en bruger på hestegalleri? På forhånd tak!:)
Aner det ikke - men det kan du vel finde ud af på Hestegalleri? Hilsen Sif
Jeg har prøvet, men jeg er stadig i tvivl 
ja når du skal lave en basis profil (som du skal for at benytte alle funktioner mener jeg det koster 59 kr ellers er det 39) vip køber du ved siden af det er hvis du skal oprette annoncer 
Det koster et engangsbeløb hvis du skal kunne oprette hest og se alle billeder. Sådan var det i hvertfald da jeg skulle oprette mig derinde og ville se alle billeder. Det koster vidst 100 kr  Du må dog ikke hænge mig op på det, da det er længe siden 
Tusind tak:)
lucky one det er forkert.. det koster ikke noget at oprette en hest og det koster ikke 100 kr  engnags beløber er på 59 kr eller 39 kr kan ikke helt huske hvilken af dem 
Jeg mener at jeg betalte 59 kr for en basis bruger.. Det koster ikke noget at oprette hest (: Tilgengæld koster det ekstra for VIP, som vidst kun holder en måned, man kan ikke huske hvor meget det er.. Måske 39? :b Og det er hvis man vil oprette annoncer..
Det koster 59 kr at få en basisbruger, og 69 kr for 90 dages VIP.. 
RenéeH : jeg fik et spørgeskema på jeg ved ikke hvor mange sider, som skulle sendes til en psykiater, hvorefter jeg var til samtale med ham. Vi tog hele mit liv fra en ende, og snakkede det hele igennem. Tror samtalen varede 2,5 time. Han spurgte om mange mange ting. Jeg var ikke til psykiater for at bliver disideret undersøgt for ADHD, men for at få en udredelse, og finde ud af hvad der var galt.
med så mange der vil skrive til denne debat!   med fare for at lyde som Olé Henriksen:  Du nævner at du gik ned med flaget, hvilke ikke er så mærkeligt da den medicin folk med ADD/ADHD tager ofte kan give bivirkning så som depression både mens de tager det og hvis de holder "brat op" med at tage det som lidt i dit tilfælde måske.... Men nu ved jeg selfølgelig ikke hvilke type medicin du tager, men hvis jeg var i dit sted ville jeg bekymrer mig ret meget om de bivirkninger det kan give (hvilke er nogle ret farlige nogen syntes jeg) men det er bare mig som person. Har du gjort dig sammen tanker? og har i andre? i fare for at lyde forkert på den, så er du også ret hårdt ramt kan man sige, hvilke da også må være dybt frustrernde at man som voksen kvinde ikke kan tage hold om sig selv med en så simpelt ting som at handle ind. HVad gør du af den frustration f.eks. i den forbindelse og hvad gør du for at falde til ro igen om man så og sige? jeg kunne forstille at du bruger dine heste rigtig meget til at "komme ned igen"?  Jeg vil give dig helt ret! voksne og børn for konstateret ADD/ADHD som aldrig før, hvilke jeg også som dig har studset over. Man kan sige at enten der der en del læger der har enormt røde øre og ikke været kompetente nok til deres arbejde eller også er netop de læger blevet meget mere dygtige idag end de var før?... Lægevidenskaben er helt vildt dygtige idag, og bare for 10 år siden havde mán ikke en kur mod kræft - idag mener man stamcelleforsking er vejen frem og man kan idag i 9 ud af 10 tilfælde kurer prostatakræft med et lille dumt rør... Jeg tror på at lægerne er blevet bedre + at det er ldit mere accepteret idag at have ADD/ADHD. Min kærste blev tjekket ved han læge. Han skulle udfylde et skema og hunvuderet ud fra dette at han havde ADD. Han blev sendt til en Psykiater da han skulle medicineres og have samtaler på jævn basis. Hos ham har min kærste 2 gange fået taget vtesten igen for at være sikker da han ikke selv syntes der altid er noget galt med ham (og at medicin ikke altid hjælper heller efter hans mening), og begge gnage har svaret været klar fra hans psykiater: DU HAR ADD! - du skal bare accepterer det før du kan komme vidre i dit liv  Nej, det har jeg ikke læst? har du et link måske? lyder enormt spændende faktisk... men besværlig som du selv siger. Men en kost helt uden mel? hvordan gør du det????... jeg tænker bare på så´n en dejlig ting som et rundstykke lørdag morgen eller rugbrødet til frokost. Det ville jeg havde svært ved at undværer personligt (og det ville min kærste for øvrigt også). Ritalin har jeg hørt mange trives på, og mange som ikke gør. Jeg tror det er forskelligt fra person til person. Min kærste kunne ikke trives på det og fik kronisk ondt i hovedet i han pandelapper (meget typisk - I know). Det er derfor han tager Stratea nu, og det trives han bedre på. Q10 er som bekendt fiskeolie og er godt for dine led samt din hjerne om man så og sige. man mener det har en gunstig effekt på folk med ADD/ADHD i forbindelse med de synapser der måtte være beskadiget i visse dele af hjerne og uderstøtte de andre som netop arbejder for hurtigt... eller det er i hvert fald så´n jeg har forstået det  men nu er der også lidt forskel på om man er mand eller kvinde med ADD/ADHD skal man lige huske. og lige et sidste: er der nogen af jer der har/får maveproblemer af jeres medicin?
har lige en rettelse til min sidste kommentar hvilke jeg vidst har rodet lidt rundt i...  Q10 er et 
der er ikke noget jeg har hørt ret meget til må jeg erkende 
Det har jeg også hørt om og kender en som bruger kost til hendes søn i stedet for medicin, og det fungere for ham, men det er ikke alle det vil virke for, jeg har en fætter som har en dreng der har meget meget svær grad af ADHD desværre. det er så nedslidene for deres familie, ofte er de afskåret fra at kunne deltage i ting med os andre, fordi at han vil have sin mor hos sig HJEMME . og det er kun hjemme som dur, han har en rask søster, som bliver lidt glemt i det hele, ikke ngoet de gør beviste, men lukas fylder så meget i deres hverdag, at melissa bliver lidt glemt, så de har fået aflastning på men det er i periode de kan bruge den da hvis han har en dårlig periode jamen så kan han ikke være anden hjemme med hans mor, det har kostet job, og deres eget forhold har kørt på¨pumberne længe. Nå men jeg tror selv på kost kan ændre en del, på nogle men langt fra alle .
men det tager hårdt på en familie hvis børn har det i svær grad... Men stadig væk synd. Men utrolig spændende at omlægning af kosten kunne være en mulighed 
Jeg er selv pårørende til en med ADHD, som har haft gennem 8 år. Min kæreste fik det konstateret som 18-årig, og puha, det var en ordentlig nød at knække. (Har været sammen med min kæreste i 11 år). Nu blev der pludselig sat ord på hans frustrationer og "krudt i røven", for det har han masser af. Der sker altid noget, når man er sammen eller i nærheden af ham. Han arbejder meget, fordi han ikke kan sidde stille, og til tider bliver han meget frustreret i sit hoved, og kan derfor være meget udadreagerende, forstået på den måde, at han bliver sur, og kan hurtigt fare op og råbe og skælde ud, over de mindste ting. Normalt har jeg oplevet at unge med ADHD, har brug for struktur og orden, og det har A tildels også, forstået på den måde, at han kan ikke tåle i sit hoved, at der f.eks. er rodet i bilen, eller køkkenet eller lignende. Men struktur som sådan, har han ikke brug for, han kan være meget impulsiv. Så folk med ADHD er meget forskellige, og reagerer forskelligt på omgivelserne. Jeg har dog lært meget, gennem årene, og har lært hvordan jeg skal håndtere og agere i forhold til, når A får sine vredesudbrud. Jeg ville ikke være foruden ham, også selv om jeg synes det er hårdt til tider. Jeg har altid støttet ham ,og været der for ham, når han har haft det svært.. Han har til gengæld også altid været der for mig, når jeg har haft det svært.
Sidst jeg tjekkede, var det gratis at oprette sig. Du kan dog ikke ret meget med sådan en profil. Skal du kunne oprette en hest eller lign. koster det et engangsbeløb. Det er denne type bruger, du skal have for at kunne bruge siden ordentligt. Derudover kan du købe VIP, som du betaler for løbende.. Denne type bruger skal du fx bruge, hvis du vil oprette annoncer.
Puh, dengang for maaaange år siden, da jeg oprettede mig, kunne jeg gøre det gratis 
Det er forskelligt fra gang til gang, har prøvet at oprette profiler med mine veninder og nogle gange koster det 59 nogle gange 39 og nogle ganger er det bare helt gratis... Det vil sige at de senker og forhøjer prisen hvorfor aner jeg ikke!! MVH Alice
Godaften HN  Sagen er den, at jeg gerne vil have frisket mit hår op inden weekenden, så derfor står den altså på hjemmefarvning. Jeg tænker på nogle reflekser/striber i mit hår, det skal være i brune/blonde nuancer og jeg har en assistent (læs: min mor) til stede under projektet  Nu har jeg så brug for jeres råd, inden jeg begiver mig ud i det store hårfarve-univers. Hvilke hårfarver har I haft bedste/værste erfaringer med? Hvilke mærker er gode, både mht. holdbarhed, men også i fht. det forventede resultat? På forhånd tak. Cecilie 
Tjae, det kommer jo an på dit hår, nogle hårtyper fungerer godt med et produkt, og andre kan slet ikke tage i mod det, så det er lidt svært at rådgive om.  Men jeg har haft gode erfaringer med de fleste, Garnier, L'oreal og hvad de ellers har haft på tilbud gennem tiderne, og det har været røde, brune, blonde og sorte farver. Men rød er generelt hurtig til at falme, ligegyldig mærke.
Mit hår har altid bundet hårfarve ret godt, så jeg håber det er en generel tendens og ikke kun fordi jeg har været heldig. Men tak for dit bud, så kan det være jeg bare skal satse på det der ser bedst ud, skal heldigvis ikke have rød farve i, har nemlig set hvor hurtigt det kan falme og ligne en billig skyl-ud farve  Andre med input? Tvivler på, at GoldFish er den eneste der har benyttet sig af hjemmefarve 
Jeg er ret glad for Live Color XXL. De holder. Men jeg har ikke prøvet brune nuancer. Jeg farver altid mit sort eller blåsort, når jeg bruger det mærke. Og så har jeg en del gange farvet min venindes hår rødt, og der er min oplevelse, at farven ikke falmer så hurtigt som med andre mærker. Mvh Jean
Jeg har farvet hår i mange mange år og først for ca 6 mdr fandt jeg på, at prøve Henna farve den er jeg simpelthen så glad for. Det er ikke nær så hårdt ved mit hår som andet farve har været og jeg synes det er nemt at bruge og meget billigt.
Selv farvet mit hård i flere år - mange forskellige farver. Også striper og mange forskellige produkter. Jeg er mest tilhænger af Schwarzkopf   &   - synes det er et produkt der gør at dit hår ser naturligt ud. Mange farver får ens hår til at se "farvet (kunstigt)" ud. Desuden holder mit hår bedre denne farve, så jeg farver faktisk kun hele håret ca en gang om året - resten af tiden farver jeg kun bunden. På den måde er det heller ikke så hårdt for håret, fordi jeg kun farver bunden. I dag skal jeg have farven frisket op - så bruger jeg kun halvdelen af pakken og farver bunden. Så skal jeg også lige have lidt sommer lyse striber i.
enig med Frogtmann. Jeg bruger også henna farve og er yderst tilfreds med det. Både fordi det ikke er sådan noget kemisk snavs man kommer i hovedbunden og fordi det får hårets farve til at se naturligt ud  Jeg skal ha farvet mit i morgen juhuu  Det købes i helsekostbutikker og jeg giver 45 kr pr pakke. Jeg bruger dog 2 fordi jeg har så langt hår, men 90 ,- det er lige til at overkomme 
Jeg bruger den her Det bliver godt hver gang. Og har ikke oplevet tisgule eller orange nuancer. Hverken i farvet eller naturligt hår! 
Hej, I kloge mennesker  Kort og godt... Hvad ligger månedslønnen for en deltidspædagog (30 timer) ca. på? På forhånd tak for svar  Mvh Hanne
det er forskelligt fra område til område, samt kan der være lokal aftaler, men du kan jo prøve at se på  jette
Jeg har fået nogen ret sparsomme oplysning om nogle behandlere: det er et samarbejde mellem en der er "synsk", en massør og en kiropraktor Den 'synske' skulle hedde Linda. Nogen der ved hvem der tales om og om der er en hjemmeside man kan kigge på ? Har et telefonnummer men ville godt vide lidt mere
Jeg ville til at starte med prøve at tage plagen hjem, derfra vurdere om han skal byttes til noget andet sekskabshest - giv det tid, det kan sagtens fungere. Du kan aldrig vide dig sikker på at bytte dig til den rette selskabshest, og her ville jeg ikke være bange for at se på vallak og hoppe. Håber din plag, vallak og ponymor vil knytte bånd. Jeg har i år lånt vores 2 unge ponyer til en veninde da hun skulle have sin vallak på sommergræs. Hendes vallak gik hos opstalder med 2 hopper, den ene shetter den anden DV og det var hans hopper. så flytter hun ham på græs i blandet flok, tager ham med hjem samme dag da han jagter en hoppe. Hun ringer og siger hun har lejet en fold og om jeg kan hjælpe med selskab - det bliver så min kærestes 4 års dartmoor vallak og min 2 års welshhingsteplag, og der var bare kemi ved første berøring af hinandens mulehår.Ingen savner umiddelbart hopper. se selv hvor hyggeligt det ser ud   Mvh Birgitte
Jeg ville så helt sikkert prøve at låne-bytte, hvis det betød at plagen stadig kunne være i selskab med jævnaldrende. Det lyder ikke på dig som om at vallakken kommer til at fungere som legeonkel
enig med Feomus. En plag skal have nogen at lege med og gider din vallak ikke det, er det ikke nogen god løsning for din plag. Så jeg ville også prøve at finde på noget med at låne/bytte 
Hvad med at lære dine heste at være alene.  Jeg kan ikke forestille mig at plagen vil være nok for vallakken, og desuden er det jo synd for plagen hvis vallakken har ejerfornemmelser over hoppen og det vil give nogle skader at være 3 hjul.  Træn istedet din vallek til at den kan efterlades alene på folden.  Køb evt en af de der slik baljer, og tag hoppen ud lidt, imens en anden giver vallakken baljen, og træn dig så videre derfra 
Tak for input til alle - det er rart at få bestyrket min opfattelse af, at det næppe vil være lykken for plagen at bo herhjemme med sin sure onkel   . GLRosina ?Primmer?: tak for din søde historie   Jeg ville ikke have kvaler, hvis alle tre var hankøn, eller hvis plagen var af hunkøn men desværre er det ikke tilfældet, og jeg vil så nødigt af med min hoppe. Team Rahmberg: jo, det var da en idé, men selvom vallakken er et madøre, så er alt ligegyldigt, når hoppen er ude af syne. Hoppen har såmænd ingen problemer med at være alene i timevis, når jeg er ude med vallakken. Jeg tror såmænd heller ikke, at min vallak gør noget dumt udover at træde en sko af; han   godt være alene, men det er bare så tydeligt, at han bliver rigtig angst, når hoppen forsvinder. Derfor tænkte jeg, at en myndig og rolig hoppe ville være løsningen. Desuden vil jeg gerne have mulighed for at være væk en nat eller to med enten den ene eller den anden hest nogle gange om året, og da vil jeg ikke bryde mig om at lade én hest være alene hjemme.
Ja så er ferie destinationen til julen fastlagt.. Turen går til Malaga nærmere bestemt Calahonda. Er der nogen der har været der og hvad skal man se/opleve??? Håber på en masse fede beretninger!!
Hej HN Hvad skal I lave i jeres ferie? Jeg har tre ugers ferie, hvor jeg er alene hjemme de to af dem, manden er på arbejde i Rumænien. Min ferie er tvungen da min arbejdsplads har lukket i de to uger, men hvad skal jeg dog finde på at lave? Jeg har en hund som jeg osse skal tage lidt hensyn til. Så jeg søger lidt inspiration fra jer andre.
Sverige, Finland, Rusland(x2), Estland, Letland, Lithauen og Polen skal jeg til, hvor vi skal cruuuise på biltur, hvilket nok egentlig bliver et helvede på soviet-vejene. (Derudover er Rumænien altså også et dejligt sted at være!)
Vi tager to uger til Tenerife, hvor vi har lejet en bil. Så står den bare på afslapning og hyggeture 
Det lyder som nogle gode ferier, jeg kunne osse vildt godt tænke mig at komme ud og rejse men jeg vil ikke afsted alene. er der ikke noget man kan lave herhjemme i Danmark.
Der er rigtig mange muligheder for at holde ferie i DK, også med hund. Men hvad interesserer du dig for (kultur, historie, mad, sport, naturoplevelser, badeferie, afslapning, osv.), og hvor i landet ca? Har du bil til rådighed?
Jamen jeg interessere mig for historie,kultur, natur og afslapning og jeg har både bil og cykel til rådighed og jeg bor i en lille by uden for herning i midtjylland.
Start f.eks. her: 
Hvis jeg skulle afsted ene og alene med mig selv, så havde jeg lejet et sommerhus i et stille område. Tænk en hel uge i dyb fred og ro, eneste pligter var at få noget at spise, og ellers få læst nogle gode bøger... DET ville være luksus, og medicin for sjælen   ååårh bare tanken aaaaaaahhhhhhhh thihi Men sådan går det ikke, vi skal til Jesperhus en forlænget weekend, med ungerne, og det er også en mega fed oplevelse, og kan varmt anbefales, alt er samlet på et sted, og deres kæmpe blomsterhave, og sansehaver osv, det er så flot og lækkert at gå rundt i. Et fantastisk dejligt sted, der varmt kan anbefales 
Han arbejder næsten i døgndrift fra 6 morgen til 10 aften så det gider jeg ikke rigtigt
Tja, ord som skånejob, delvist raskmeldt og revalidering, er ikke noget jeg nogen sinde har beskæftiget mig med... Men nu er det altså blevet virkelighed for selveste MIG!!! Mig som siden jeg blev udlært social og sundheds assistent i 2009, har været en hel igennem stabil arbejdskraft på mit job i en aflastnings afdeling, og der for uden har været engageret i div. Udvalg på jobbet. Med det prøver jeg på at sige, at jeg er en af dem der har befundet mig særdeles godt på min arbejdsplads, og som på ingen måde så meget som overvejet, at skifte branche eller job. Men nu har hele jobsituationen, taget en vending på 180*. For godt to mdr. Siden kom jeg i min fritid til skade i en solo ulykke, og desværre blev mig hovede godt ramt. Ultra kort fortalt, har det medvirket at min hukommelse (Korttid), er hullet som en si, hovedpinen konstant invaliderende, og behovet for søvn er stort. Ifølge de neurologer jeg stadig går hos ambulant, skal pinen nok gradvist forsvinde inden for rimelig tid, og dermed også trætheden. De to ting er også MEGET bedre nu, og er faktisk i stand til at have en ret god hverdag allerede, de to ting til trods. Men hukommelsen!?! Jeg er som en dement i light udgaven   . Neurologerne har garanteret dette nok skal blive noget bedre, måske aldrig helt godt, men bedre. Som jeg har det idag, vil jeg på ingen måde kunne håndtere et SSA job. Dertil er ansvaret for stort, i forhold til det er andres liv jeg har i mine hænder. Men som jeg har det idag, tænker jeg at jeg godt ville kunne håndtere et andet job, hvor min "svigtende" hukommelse, ikke på samme måde ville få fatale konsekvenser, hvis noget går galt. Tanken om at uddanne mig til lærer, virker tiltalende. Så har jeg trods alt yderligere 4 år fra nu af, til at komme mig endnu mere, inden jeg skal ud i "virkeligheden". Lige nu er jeg slet ikke på et niveau, hvor uddannelses start kan være akuelt, men jeg tænker selv at et år fra nu, kunne være realistisk. Det kan selvfølgelig også være at jeg et år fa nu, kan arbejde som SSA. Jeg ved mange vil tænke, at kan jeg ikke arbejde som SSA kan jeg heller ikke være lærer. Det mener jeg godt jeg kan. Jeg har inden SSA uddannelsen arbejdet flere år som vikar på en folkeskole, samt jeg har 1.år af læreruddannelsen. Så jeg har en fornemmelse af hvad jobbet indebære, også i forhold til min "hjerneskade". Jeg mener selv det er et job jeg vil kunne varetage... Med tiden. Nå, det blev en længere smørre, uden jeg overhovedet er kommet til mit spørgsmål endnu   . -Hvordan foregår sådan noget med revalidering? Hvor meget og hvor lidt blivr man prøvet af inden? Jeg har en super fagforening, og en god kontakt til kommunen, samt har Googles mig tien masse. Men jeg mangler personlige erfaringer, meninger og holdninger. Så på banen med jer, tak. Sommerfugl.
Så er min holdning ud fra det du skriver at jeg sørme vil blive skuffet på dine sagsbehandlere, hvis to måneders sygehistorie skal afstedkomme at DK skal betale for at du så kan uddanne dig som lærer på revalidering. To måneder er ingen ting - Du kan sagtens blive bedre over til og blive i samme jobtype, måske dog med justeringer for hvilket ansvar du må have. Sorry hvis det lyder barsk, det er ikke dig som jeg peger fingre af - Men systemet hvis det tillader dette.
Jeg har næsten lige været møllen i gennem og det foregik således. Jeg var sygmeldt 1 måned, derefter kom jeg på et 3 mdr. spild tiden hygge kursus, der nok kun er relevant hvis man har en psykisk lidelse og har brug for kontakt med andre. Bagefter kom der et 4 ugers forløb, hvor man skal udarbejde en ressourceprofil, men da jeg ikke havde den mindste ide om hvad jeg kunne i fremtiden, blev jeg sluset videre til et 3 ugers forløb, hvor man kun kigger på ens interesser, kunnen osv... I den forbindelse blev jeg tilkendt en revalidering og skulle efterfølgende ud i en 3 mdr. arbejdsprøvning inden for faget, for at se om min ide virkede. Min arbejdsprøvning skulle starte op med 10 timer om ugen og langsomt trappes op til de 37 timer. Men jeg nåede ikke så langt, da jeg har det dårligt med at være afhængig af systemet og gider ikke andre bestemmer over mig, så jeg søgte en stilling, som kun jeg troede på og jeg fik den.
Nej jeg tror bestemt heller ikke at 2 mdr. Med sygdom er nok til revalidering... Og ligesom dig, håber jeg det heller ikke. Jeg kan godt se jeg ikke får uddybet mine spørgsmål godt nok, men lige præcis det med hvornår man er "egnet" til revalidering, er noget af det jeg ikke synes at kunne finde et entydigt svar på. Det er det jeg mener med spørgsmålet om, hvor meget man skal prøves af først? -Om vi taler et halvt til et helt år, hvor jeg genoptager SSA jobbet, hvor forskellige konstruktioner bliver afprøvet i forhold til arbejdsopgaver og ansvar. -Eller hvordan foregår sådan noget typisk? Og jeg understreger lige igen, nej jeg er ikke på et niveau, hvor revalidering er aktuelt endnu. Som før skrevet er det slet ikke sikkert det bliver aktuelt (Og det håber jeg ikke), men omvendt er jeg typen, der oppe i mit hovedet skal have viden og erfaringer omkring en evt. Plan B (Revalidering evt), hvis en tilbagevendelse glipper. Jeg er ikke typen der sidder og Googler mig frem til alle mulige servicer, jeg mener jeg skal have, men en FOA dame nævnte muligheden, og så begynder min strukturerede hjerne med det samme, at ville have oplysninger og erfaringer om emnet. Mere end det, ligger der såmænd ikke i det endnu  Sommerfugl
Forresten er en revalidering ikke noget man fåre med det samme, hvis du kan varetage et job uden uddannelse, så blier det ikke nemt. Du kan nemt ryge ud i en masse arbejdsprøvninger først. Grunden til min gik så hurtigt i gennem, er at min ryg er ødelagt og ikke kan laves, samt jeg går med en kronisk tennisalbue på den ene arm og den anden har kronisk seneskedehindebetændelse og alle læger skriver at der ikke vil ske bedringer med tiden. Jeg blev først tilkendt revalidering efter 10 mdr på sygedagpenge og det er vist ret hurtigt i forhold til mange andre. Men helt og lykke med det.
Mit forløb er lidt anderledes, men tænker vi er ude i noget af det samme. I okt 2011 brækkede jeg 6 ryghvivler, 3 ribben, bækkenet 3 steder, punkteret lunge og indre blødninger, der var ved at tage livet af mig. Jeg har været igennem det der hedder en fastholdeldesplan, hvor de prøver at få mig tilbage på mit nuværende i få timer om ugen. De har slet ikke ville tale om fremtid med mig før min sag var afsluttet fra Riget (hvilket den lige er blevet). Først nu begynder de at kigge på endelig arbejdsevne og jeg skal nu igennem en arbejdsprøvning. Det ville være nu man ville kigge på revalidering, hvis det var relevant for mig (dog har jeg i forvejen et stillesiddende arbejde, så det er ikke relevant). Dog var sidste besked fra kommunen, at jeg skal forberede mig på at blive førtidspensionist  Så i korte træk (set fra min erfaring) skal du være stabil og dine behandlinger på sygehus mm være afsluttet (det kan ses på sundhed.dk under e-journal) før de vil kigge på revalidering. Dvs der ikke er nogen bestemt tid, det er individuelt fra gang til gang. Jeg blev kørt ned for 20 år siden og jeg fik et ordentligt gok i nødden, så jeg har haft en praktisk talt ikke-eksistende korttidshukommelse siden da. Man kan sagtens lære sig selv systemer, der til sidst lærer en at leve med det(gule lapper er fantastiske samt telefonens kalender). Mine kolleger ved at de ikke skal sige noget i forbifarten, men sende det på en mail i stedet. Jeg har også over tid erfaret at man godt kan træne hukommelsen lidt med noget så simpelt som memory spil på nettet (dem hvor man vender kort, som skal matches i par) Puha, det blev et langt indlæg. Håber du kan bruge noget af det til noget og spørg endelig hvis du vil vide mere.
Hej Jeg kan ikke helt forstå hvis du allerede efter to måneders sygdom er fyret fra din stilling. For i de fleste situationer forsøger arbejdspladsen at omplacerer medarbejderen. Jeg var for 10 år siden selv på sygedagpenge i to år, før at jeg fik lov til at komme på et forkursus, til den uddannelse som jeg ønskede at blive revileret til. Så der gik i alt 2,5 år fra jeg overgik til sygedagpenge til jeg startede på revilideringen. Efterfølgende blev jeg tilkendt førtidspension, da jeg ikke var arbejdsdygtig i nogen fag. Samtidig sagde min sagsbehandler, at jeg kun kunne blive revilideret til en uddannelse, som tidsmæssig varede lige så længe eller kort, som min oprindelige uddannelse havde varet. PS. Et skånejob er et job for pensionister. Jeg tror du mener et fleksjob
At få revalidering er MEGET forskelligt fra kommune til kommune OG fra sagsbehandler til sagsbehandler i SAMME kommune !! Jeg er under uddannelse nu, og her er vi flere i samme klasse, som har fået en revalidering. Alle vores historier med diverse sagsbehandlere er forskellige. Alt lige fra vores forhistorie, længde på tilkendt revalidering, hjælp under uddannelse og til den måde vi skal til opfølgende samtale. Jeg selv gik sygemeldt i ca. 1½ år inden min revalidering. Jeg har ikke været på nogen kurser eller arbejdsprøvning. Jeg har kun nogle røntgenbilleder og en udtalelse fra en arbejdspsykolog og en kiropraktor. For mit vedkommende er det foregået let og ligetil, imens andre må utroligt meget igennem inden revalideringen bliver tilkendt. Derfor mener jeg ikke du kan bruge denne tråd til så meget. Du bliver nødt til at høre din sagsbehandler om lige netop DIT tilfælde. Hilsen Mette
Mange tak for alle de gode og brugbare erfaringer, som I er kommet med. Det var faktisk lige det jeg søgte, selv om det som sådan, ikke giver noget endeligt "resultat". Som flere af jer er inde på, så er hver situation individuel, og sagsbehandlingen vidt forskellige fra sag til sag   . trods det, er de svar der er kommet, rigtig brugbare for mig, da de samlet set, giver mig et mere realistisk billede på, hvad er revalidering er. Hanne, du skriver du ikke kan forstå, jeg allerede er fyret, efter blot 2 måneder. Det er jeg heldigvis heller ikke... Beklager hvis jeg har givet det indtryk. Nej situationen er nu den, at jeg i samarbejde med egen læge samt neurologer, skal have udarbejdet en muligheds erklæring, hvor de fremlægger de muligheder jeg har, for at varetage mit nuværende job. Ud fra hvad de mener, skal min leder, jeg selv samt en tillidsrepræsentant, forsøge at lave en jobmæssig løsning, som gør jeg kan påbegynde mig eget job igen. Hvis det ser alt for håbløs ud, i forhold til inden for rimelig tid, at kunne varetage SSA opgaver, så er en afskedigelse eneste løsning. Jeg har alletiders leder, som jeg ved vil gå langt for at hjælpe mig, men omvendt har hun også en "biks" at drive, og jeg har fuld forståelse for at hun naturligvis ikke kan vente i alt tid og evighed på mig. Sille, du kan tro jeg kender det med gule lapper overalt   . Jeg er fuldstændig vild med post it, pt   . Fatisk fungere min hverdag helt godt, efter jeg har udarbejdet mine egne systemer, som netop består af gule sedler, alarmen i telefonen, en elektronisk kaldender og nogle medmennesker der ved at ting skal overbringelsen ordentligt, og gerne rigtig mange gange   . Endnu engang tak for gode svar, og jeg åbner selvfølgelig på endnu flere beretninger. Sommerfugl.
- Da der har været 2 afbud til turen til Æbelø på lørdag , så kom frisk hvis Du gerne vil med....    .. meld til på 24 60 35 71 ! KUN 2 pladser ... så først til mølle....
Eeeej, hvor ville jeg gerne med. Men jeg skal desværre i sommerhus med svigerfamilie lørdag eftermiddag.  Det er lige sådan noget jeg elsker. Men øv, øv. Håber der bliver en anden gang, hvor vi kan komme med. 
Jeg kan ikke i morgen, men håber i laver en tur mere her i sommer??! Så vil jeg gerne med!
Kunne være en særlig speciel oplevelse for mig at ride til Æbleø på Jack!
Vi tager afsted kl 10 fra ( min ) stald af ... ( Rugbjerg 12 , 5400 Bogense )
Jeg vælger at ligge mit indlæg her da jeg synes så mange som muligt skal have lov at læse dette. Dette er er en anbefaling af mundkurv til heste. Min hest har siden 2009 tabt 65kg. Det er ret meget!   Han er gået fra 140cm i gjord til 115cm. Han har ting han ikke længere kan passe, f.eks fortøj og tæpper. Det er ret omfattende! Han er gået fra at veje 485kg til 420kg (Målt med vægtmålebånd. Men jeg har også været på lastbilvægt med ham som sagde 420kg som målebåndet også gjorde) Sidste år kom han ikke på græs da de andre gjorde. Han gik derfor på jordfold alene i flere måneder. Han kunne desværre ikke lade hopperne være så han måtte gå alene. Der var heste på begge sider af hans fold. Men jeg kunne da godt mærke på ham at det slet ikke var det samme som at være på fold med andre heste. Men han manglede stadig at tabe nogle kilo og jeg var ikke overbevist om mundkurv på det tidspunkt. Han kom dog på græs om dagen da vi nåede juli måned. I år har jeg valgt at give mundkurven, som jeg kalder slankekurv en chance. Både fordi han har holdt vægten fint, men også fordi jeg godt vil have han går med andre også fordi der umiddelbart ikke er mulighed for jordfold om dagen.  gang han fik den på var han dybt frusteret. Han havde den på i 5 minutter mens jeg gik en tur. Han var lige ved at springe i luften af frustration.  gang fik han den på efter træning og blev lukket på den fold han var i gang med at blive indgræsset på. Han gik rundt og forsøgte at æde, men han endte med at stille sig ned i hjørnet af folden hvor han kiggede hen på mig over ridebanen, og så på mig meget bebrejdende. Som han sagde: " Har jeg ikke altid været en sød hest"   Mens han græd, altså hvis han kunne. Men det sådan ud med menneske øjne.   Han fandt dog ud af at drikke med den på og havde den på i 1,5 time til han kom i boks for natten.  gang fik han den på efter han var redet ned til den fold han skal stå på de næste par uger. Han gik meget rundt og kørte den hen over de 50cm høje græs. Men han fik lidt i ny og næ. Nogle timer senere gumlede han løs. Næste morgen da min mand kørte forbi stod han og gumlede og så upåvirket ud. Samme syn måtte mig senere på dagen da jeg skulle ud og ride tur. Jeg troede umiddelbart ikke det var den samme hest   Hans enorme vom var væk, og mistanken blev da stærkere da jeg sadlede ham op og gjorden smuttede op i øverste huller på begge sider. Men jeg blev sikker da jeg satte mig op og kunne ligge mine ben omkring ham og tydeligt føle der manglede en del  Hans gør var altså væk! Han havde dog fint med energi og virkede ikke sulten (Ikke mere end normalt skal det måske lige siges   ) Her 3 døgn efter har han det staidg godt. Han får mash hver dag (næsten) samt vitaminer/mineraler. Han har fin med energi og har samme gnist som altid. Jeg vil virkelig anbefale folk at forsøge med mundkurv hvis man har hest/pony som nemt bliver for tyk eller allerede er det. Lad være med at vente til de ER blevet for fede. At forbygge er klart det bedste. Det er også med den hensigt jeg benytter "slankekurv". Min hest er nemlig ikke for tyk og han har aldrig været forfangen, han lider ikke af EMS eller andet som skulle grobund for at begrænse græsindtaget, udover risikoen, selvfølgelig! Der er efterhånden så mange gode måde og viden på området så der er ingen undskyldning for ikke at slanke sine fede hest/heste!  I skal også have lov at se billeder. Jeg synes selv at man godt kan se en forskel. 2. gang med "slankekurv"   På døgn græs:   Efter 4 dage med "slankekurv"   Jeg er spændt på hvad vægtmålet båndet siger på lørdag/søndag. Så har han været på døgn 1 uge og haft "slankekurv" på ligeså længe. Jeg håber i kan bruge min positive erfaring til noget som helst. Jeg er i hvert falde glad for min beslutning! Det har helt klart betyder mere velfærd for min hest i og med han ikke skal gå alene på jordfol og slet ikke kan få noget som helst græs eller at han kom på græs og med det resultat at han igen blev overvægtig.  Nogen som har kunne slanke deres overvægtige hest/pony med mundkurv på?
En lillebitte barnehånd, en mor der kiggede den anden vej i et sekund, og taste-taste - så kan man sidde her og glo på en skærm, der vender omvendt. Lidt hjælp, tak... hvad skal jeg trykke på for at få putte til at være normal igen? mvh. tina
ctrl + alt + en piltast
Fantastisk! Tusind tak! Alt Gr. kan også bruges - jeg vidste nemlig at det var i det område, barnehånden var, så den prøvede jeg med, og det virkede. Det er nu meget rart, når skærmen vender rigtigt  mvh. tina
Jeg sidder nu her, 15 år gammel, og kunne godt bruge et råd... Det er sådan, at jeg har en 13 års connemara pony, eller "har" er måske så meget sagt... Da hun for 2.5 år siden skulle sælges (min veninde ejede hende og jeg havde part) blev der indgået en aftale for at beholde hende på gården. Så man kan sige at jeg har fuldpart på hende. (har redet på hende siden jeg var 9) Det betyder så også bare, at når min veninde mangler en hest at starte stævne på, er det MIN der bliver brugt. Det skal hertil siges at de stævner der bliver startet er dressur, og da jeg rider mere western på hende og træner en hel del fra jorden med natural Horsemanship, kan det så også bare mærkes på hende når jeg får hende igen, samt jeg ikke er meget for at hun går dressur da hun ikke kan lide det, og er typen der VIRKELIG viser det! det bliver dog bare ignorert og hun får en i røven (ikke helt NH stilen...) Jeg ved det snart når den tid hvor hendes pony skal sælges, og derfor også min, så hun kan få en stor dressur hest, og da vil jeg selvfølgelig få valget om jeg vil købe hende eller hun skal videre... Hun er ikke en super energisk pony som bare vil afsted, men bruger kun lige præcis den nødvendige energi, det kan både være godt og skidt. Vi rider aldrig tur alene da hun stopper og vender om, medmindre det er med andre, jeg kan dårlig nok få hende i trav ved longering, og hun virker bare så ked af det nogengange, selvom hun formentlig bare slapper af... Men, mit store dilemma er altså, når hun skal sælges... Bør jeg så købe hende og fortsætte med min højt elskede pony fordi jeg holder så meget af hende men samtidig ved at hun allerede har sat grænserne for om jeg kan udvikle mig eller komme videre? Eller bør jeg finde et godt hjem til hende hvor jeg ved hun vil blive behAndlet lige så godt som hos mig, og så sige stop mens vi har haft alle disse fantastiske år? Og så i stedet finde en yngre hest, som jeg selv kan have indflydelse på og træne op? Håber nogen vil hjælpe mig :0) Sophie
Jeg ville klart lade hesten komme videre, så du kan finde den hest, som passer allerbedst til dig lige nu og matcher det du vil med din ridning.
... men du skal tænke på, at hesten ikke har menneskelige følelser. Den er ikke i stand til at tænke tanker i stil med "hvorfor beholdt hun mig ikke". Du skal IKKE tage din beslutning ud fra en følelse af "dårlig samvittighed" overfor hesten - men KUN ud fra, hvad du selv gerne vil  Det er DINE penge, og DIN tid, og uanset at Heste-Nettet sommetider kan få os til at føle det anderledes - så har vi hestene for VORES fornøjelses skyld  Pøj-pøj med valget og fremtiden. Hilsen Sif
Det er selvfølgelig rigtigt nok at hun ikke vil undre sig over noget, men så er der den del med at kunne finde et sted hvor hun for eksempel ikke skal startes i dressur, om hun bliver trænet ordentligt, alt det der... Det giver så mange bekymringer når man har et så tæt forhold til sin hest   men jeg ved også bare at uhn forhindrer mig i at kunne udvikle mig og komme videre på nogle punkter...  Det er jo altid svært at skulle sige farvel til en fantastisk ven, som man har kendt gennem mange år, og har haft massevis af skønne oplevelser med. Og ikke kun mig, men mange andre fra det sted har sagt hvor glad en pony hun er blevet efter det kun er mig der rider hende, hvad nu hvis hun ikke er glad det næste sted? En grund der så ville tale for at sige farvel, ville jo så være den del med at jeg aldrig helt kan vide hvornår hun er min, for pludselig skal hun bruges af gamle ejer... For eksempel her i denne weekend, der havde tidligere rytter lånt hende til at starte dressurstævne, og det viser sig så dagen efter, at hun hellere ville ride på en af hendes papmors store heste, og derfor lånte min VIDERE! UDEN at spørge om lov, eller så meget som SIGE det til mig!!!
Er det en betalende aftale, for så lyder det godt nok underligt at hun kan tage den efter behov, hvis du holder udgifterne? Jeg syntes at du skal lade hesten komme vidre - for din egen skyld. Hvad angår at finde det rette hjem, så findes det, også for en hest som denne. Jeg solgte engang en meget speciel hest, for en veninde. Hoppen havde den ide, at den ikke ville gå, hvis det ikke lige passede den. og så var gode råd dyre. Man kunne gøre alt og lige lidt hjalp det. Ventede også engang tålmodigt i 45 minutter på at se om den ikke kom til at kede sig - men nope intet. Det lykkedes mig dog at få den forbedret og få den ridebar (hvor den så faktisk var rigtig dejlig), men jeg kunne ikke sælge den med garenti for, at det ikke ville komme tilbage igen. Jeg fandt det helt rette hjem. En ung pige som har hoppen endnu. Den kan i dag stadig finde på at stoppe op, når en af pigens veninder rider på hende (men ikke altid). Så bytter pigerne bare hest og når Lisa sidder der, er der INGENTING. Den hoppe ventede bare på Lisa. Forstil dig hvad det koster at have den pony i 10-20 år, efter den alder, hvor mange timer du kommer til at bruge sammen med den og forstil dig så det samme med din drømmehest. Hvad er ponyen bedst tjent med, hvad er du? -jeg gætter på at det er, at I begge finder jeres perfekte macht. -Jeg har fundet det til flere heste (har inklusiv hoppen været nød til at sælge ud i mine egne og solgt to af dem), og også fundet de rette heste til mig. Jeg har et princip om ikke at sælge, før det er det helt figtige for BEGGE parter, og har da ikke ramt forkert endnu. Nu må vi se med føromtalte hoppes føl, som i dag er 6 år. Den skal jeg måske også hjælpe med at finde et macht til. Og igen, altid på samme vilkår, kun når det rette dukker op, handles der. Fordi hverken køber, hest eller jeg og ejer kan være tjent med mindre! Hvor ville jeg ønske alle andre havde det ligeledes. Men jeg har nu heldigvis mødt en del.
Hvis ponyen ikke matcher dine behov så sælg den. Men når du vælger at den ikke skal blive ved dig, så mister du al indflydelse på dens fremtidige liv - drop alt det med godt hjem og en der træner hende ligesom jeg gør det - for det holder ikke! Du kender kun folk til tænderne og der er ingen garantier. Vil du bestemme over hestens fremtid - så behold den. Men personligt ville jeg slippe den og komme videre med en anden hest.
Kira, jeg ved godt man aldrig kan vide sig sikker på den nye ejer, men derfor kan man stadig have en fornemmelse af hvor den kommer hen og hvordan den bliver behandlet! Og når man i så mange år har kendt en hest, og hjulpet den til det bedre, så kan man (jeg)i hvertfald ikke bare slippe hende, og være ligeglad med fremtiden... Og ja, det er en betalende aftale, men de beholdte hende primært og valgte at modtage et måndeligt beløb, for at hun kunne bruge den hvis hun savnede at SPRINGE! (hun er tidligere springrytter), men nu gælder det åbenbart også dressur, og gamle ejer er halvt i gang med at låne den til rideskolen på den anden side af vejen en uge i sommerferien, da hun mangler en enkelt pony til ridelejr. Det virker bare så uretfærdigt, jeg tager jo heller ikke hendes hest, så når hun har en anden, hvorfor så tage min???
Men tak for jeres søde svar, håber der er flere som har lyst til at uddele deres mening ;0)
Hmmmmmm når du beskriver hendes enormt rolige måde at være på, kan jeg ikke lade være med at tænke på foder og vitaminer. Prøv at skifte foder (aner ikke til hvad) og så giv den nogle vitaminer (eller andre eller flere hvis den allerede får) Min egen utrolig rolige Quarter ændrede sig totalt da jeg gjorde det med den
Jeg har for 3 dage siden givet min sådan en på... Han har nu et gnavesår på underlæben, nogle med erfaringer mht. det? 
Er det samme model som min?
Hej Mazda, ja desværre har vi (min veninde og jeg) oss erfaringer med dette. Min venindes NF pony er blevet lukket på græs, er blevet lidt for tyk og har derfor fået en mundkurv på. Men efter kun et døgn, har han desværre fået et rigtig grimt brandsår på underlæben   Mundkurven han har fået på, er af nylon og så egentlig rigtig fin ud, men han har så gået og gnubbet mulen på den, når han har græsset /: Vi har nu fumdet en med gummi i bunden og bare et lille hul. Den virker bedre og vi håber på det virker 
Jeg vil godt lige understrege at den model min hest har på et en plastikkurv med stropper i plastik. Vælger man en nylon model er risikoen for slid og brandsår større da nylon som alle vel ved har en tenden til at gnave og brænde. Personligt har jeg fravalgt nylonmodellerne da de er for lukkede, huden kan ikke ånde, der dannes hurtigt kondens, og når de drikker bliver hele mundkurven meget våd, og den skal tørre og det tager tid, dvs de går med en våd/fugtig mundkurv i langtid og fugt på en sart blød mule synes jeg ikke er en god ide, slet ikke i kombination med nylon. Så jeg kan ikke anbefale og har ingen personlige erfaringer med andre mundkurve en den gamle og nye model fra Green Guard.
Jeg har også haft rigtig gode erfaringer med greenguard til min haflingerhoppe. Hun holdt sig pæn og slank på døgngræs sidste sommer for første gang. Hun har gået herhjemme sammen med en flok, der havde et større foderbehov end hende, og det har altid været et cirkus om sommeren at finde balancen mht foder for alle hestene uden at min hoppe skulle stå for meget alene (på en tilstødende jordfold). Jeg har tidligere prøvet dem med nylonkurv uden stort held. Greenguard fungerede MEGET bedre end dem med nylonkurv, men er selvfølgelig også noget dyrere. Jeg vil bare lige advare om, at hvis din pony er klog (læs: madglad) nok, finder den på et tidspunkt en måde at få grimen af på. Det gjorde min (heldigvis først sidst på græsningssæsonen sidste år), også selvom jeg fra starten brugte en særlig grime med ekstra halsrem, som skulle gøre det 'umuligt' at tage den af. Jeg vil bare anbefale, at man fæstner mundkurven bedst muligt INDEN hesten prøver at tage den af, for når de først har luret tricket, så bliver de ved, indtil den djævelske mundkurv (med grime) er røget af. Det gjorde min i hvert fald, men forbløfende hurtighed, selvom jeg prøvede mange tricks til at fæstne den (dobbelt grime, ekstra remme, mm.) For når man først når ud i sådan et våbenkapløb, skal man jo også til at overveje kvælningsfarer osv. Så kan man lære at true sådan en tyksak på fødeindtaget  Nu skal hun desværre aflives pga en faldskade i hoften, der ikke kan fixes, så jeg har ikke nogen erfaringer at dele fra i år. Mvh Katrine
Jeg har også brugt Greenguard med succes. Man kan med fordel klistre grå gaffatape på hagestykket, så får hesten ikke skavsår på hagen 
Hjælp. Kan altså ikke finde ud af hvilke af dine billeder der er fra i år og sidste år. Kan du udpensle det for tungnemme mig? Har hesten mundkurven på hele døgnet? Og til sidst, imponeret over så flot og slank en fjorhest. Jeg har islændere og kæmper mod fedmen altid, så måske man skulle prøve sådan en, selvom jeg forestiller mig hvor fornærmet de bliver. De er altså på meget tidsbegrænset græs og sandfold med slowfeedere resten af tiden, men måske de ville blive glade for mere tid med mundkurv.
Rosenholm: Alle billederne er fra i år.  Han har den på hele døgnet som det er nu. Hvis han taber sig så vil jeg finde ud af at han har den af nogle timer. Men det bliver nok ikke før han ikke står på den græsfold er på pt. for dette græs er helt ekstremt! Tak for rosen, omkring min hests figur. Det har godt nok også været en hårdt sej kamp at få ham til at tabe sig de mange kilo. Jeg kan faktisk først nu se hvor tyk han har været.   Men det er jo fordi jeg ser ham hver eneste dag og holder af ham. Men jeg er overrasket over hvor fede mange fjordheste faktisk er. Jeg var på dyrskue og jeg tror ikke så nogen som ikke havde bare en lille spækkam. Men jeg lader mig også fortælle at fjordheste åbenbart SKAL være lidt overvægtige til udstillinger og kåring mm.  Jeg ved da godt hvad de vil sige om min når han skal til Store Hestedag, han er for klejn!  Dog er der heldigvis kommet mere fokus på det. I denne måneds Heste Magasin er der faktisk en artikel om overvægt og fedme hos rideheste OGSÅ på konkurrenceplan, fordi folk simpelhent ved så lidt om heste at de tror det er muskler.   Og jeg har desværre også hørt den i praksis! At heste som vejede op i mod 100kg for meget blev undskyld med at de var muskuløse, OMG!  Men jeg kan også godt se at det er svært at erkende at ens elskede er for fed og at man selv er skyld i det fordi man fodre for meget og giver for mange gulerødder og gamle tørre rundstykker og wrap. Det er vel omtrent lige så sårende hvis man fik at vide man selv var fed.  Men jeg synes man skal forsøge sig med mundkurv. For mange heste er det jo enden mundkurv på græs, eller NUL OG NIKS græs, eller også følgeskab af adskillige for mange kilo som hæmmer deres bevægelser, endokrinesystem, ben, og de kan ridemæssigt heller ikke præstere optimalt. For slet ikke at tale om sukkersyge (EMS) og forfangenhed, som jo altså OGSÅ rammer varmblodsheste! FORBYG, FORBYG, FORBYG!
okay   Det er sgu da for vildt. Godt gået. Det er jo uden tvivl også sundere med lidt i skrutten hele tiden, end meget i kort tid og ingen tid i længere tid  Jeg må sgi nok prøve 
Idag kunne jeg ikke dy mig. Jeg målte ham. VUPTI gærvom er væk, og dermed også 25kg. I følge målebåndet. Jeg ved godt meste jo er luft. Men alligevel. Det siger lidt om omfanget på hans vom i søndags  426kg siger vægtmålebåndet. Jeg synes dog han idag virkede mere sulten end normalt. Så jeg overvejer om jeg skulle file en af rilerne ud i "slankekurven". Men jeg tror vi forsøger at lade ham stå uden om natten også give ham den på om dagen først. Billeder fra idag kommer senere. 
Billeder fra idag. Da jeg kalde på ham på folden. Den glider til den ene side. Men det gør alle grimer, synes jeg.   Han har fået et lille slidsår på mulen under. På størrelse med 1 krone. Men jeg kan løse det ved at sy lidt plysset stof på som jeg har herhjemme. Det syer jeg på hele underkanten af kurven. Jeg skal nok tage billeder af resultatet så i kan se hvordan de ser ud.
Han er godt nok en flot fjordhest, ham Bailey, og virkelig et flot stykke arbejde du har lagt i at få ham slanket 
Jenna, det eneste med hende er at hun ALDRIG har været anderledes. Hun har altid været den type pony der "sparer" energien om, og bruger den når det er nødvendigt, set fra hendes synspunkt.. Selv om sommeren hvor hun går på græs hele natten og stadig får sine vitaminer hver dag. Selv ikke da vi købte hende var hun mere energisk, hun har hele tiden været den samme hvad angår energi. Så måske hun bare ER typen som ikke er spræng fyldt med energi og den mere rolige type? Ved i hvertfald bare, at jeg til tider savner en som gerne vil frem af og hvor man kan mærke energien i 
ville jeg kigge mig om efter en westernhest du kunne komme videre med. Priserne på heste er så lave som jeg ved ikke hvad, og man kan få noget virkelig fint til ikke ret mange penge. Også inden for westernverdenen. Har bl.a. selv lige set en solid paint vallak på to år med ok afstamning til 15.000 her på HN.. Det er jo ingenting i forhold til for et par år siden. Du er femten, du har redet i mange år og ved hvad du vil med din ridning. Jeg ville, hvis jeg var dig, se mig om efter en en hest der kunne give dig udfordringer (ikke af den vilde bukkende slags;)) og som du kunne have en spændende fremtid med. "Din" pony kan få et rigtig godt hjem hos en mindre pige der ar brug for en rolig og "sikker" pony, mens du kan komme videre til noget mere udfordrende. Bare min mening;)
Kan godt fornemme at flertallet stemmer for at komme videre, og det ville nok også være det mest fornuftige... Og så ved jeg jo, at man også sagtens kan finde andet end paint og quarter der kan gå western, især når det ikke engang er på konkurrence plan  Og tak for svaret i øvrigt!
Hej alle.  Jeg står virkelig i en svær situation lige nu. Puha... Min rigtig gode veninde lider desværre af sygdommen Borderline, og har efterhånden været indlagt grundet dette i lidt over 5 måneder. Hun er utroligt selvskadende, og prøver at lave selvmordsforsøg med ALT! Utroligt at hun nogen gange kan tænke så kreativt :s Med tiden er hendes impulser blevet rigtig slemme, og jeg har ofte fået en sviner fordi jeg har sagt et eller andet forkert. Dette tager jeg dog ikke personligt, da Borderline ofte giver patienten en tendens til at gå amok over de mindste ting. - Og undskyldningen er også kommet hver gang. Hun ringede så til mig før, og fortalt grædende i telefonen, at overlægen oppe i psykiatrien ville udskrive, trods at hun sad og fortalte at hun ville lave et nyt selvmordsforsøg med det samme. Dette var lægen ligeglad med!!!  Hendes mor har heldigvis snakket med lægen, og overtalt hende til at lade hende blive. Hvad kan jeg som veninde stille op i denne situation? Og må lægen egentlig godt udskrive en patient der har så stærke selvmordstanker? Det virker lidt på mig, som om at lægen ikke rigtig tror på hende - Trods at hun flere gange, også under indlæggelsen, har forsøgt selvmord. Psykiatrien nu til dags!
Tak for jeres ros. Det varmer   Især fordi det har været hårdt at slanke ham! Bailey får tjekket tænder 1-2 gange om året. Men tak for tippet. Jeg tror nu det er bedre med ujævnheder i tænderne, end fedme eller en hest som går alene. Og nu er der ikke tale om at hesten skal gå med den resten af sit liv. I Baileys tilfælde vil han få den af når vi når August måned og det værste krudt er skudt ud af græsset. Så jeg er i tvivl om hvor meget skade på tænderne den vil gøre når han har den på ikke engang 3 mdr. 
Hvis det fungerer med mundkurv så er det da en fin ide  Mht skæv grime, så hjælper det lidt at bruge en grime hvor der er spænder på begge sider af hovedet, så grimen kommer lidt mere i ligevægt. Mht stof i mundkurven, vær opmærksom på hvilket stof, min erfaring er (men nu har jeg også en hest med sart pels og hud) at stort set intet stof kan forebygge slid - men er ikke helt sikker med mundkurven. Det eneste der har kunnet forebygge slid (gjord og grime) på min har været sympatex (og læder)
Jeg har også hørt det med at deres fortænder slides af at gå med mundkurv....men trods det har min shetter gået med en de sidste par dage, da han er blevet alt for tyk. Han har hurtigt vendet sig til at gå med den, og nu håber jeg bare ikke han får gnavsår -endnu er der ingenting. Jeg har valgt en anden tyoe end den her viste, da det var den jeg hurtgist kune få fat i....en med en gummi bund med lille hul.
Jeg har osse gode erfaring med greenguard og min har brugt hendes i 2 år nu. Hun har den kun på når hun er på fold med meget græs og så tidlig forår og sen efterår, hvor temperatursvingerne er mere udpræget.Jeg har ikke endnu ikke oplevet personligt at der var heste der fik tandproblemer af greenguardmaskerne eller af andre græsningsmasker. Med hensyn til at selve mundkurven glider til siden el. at hesten finder ud af at hive grimen plus mundkurv af, ville hjælpe hvis man brugte greenguard-grimen, der passer til. Jeg ved godt at de er sindsyge dyre (i DK), men jeg har købt mine i en engelsk webshop og det kunne godt betale sig. Så vidt jeg husker kostede de 130,-kr stykket, så kommer mundstykket så oven i desværre kan jeg ikke huske den præcise pris, men som sagt kunnen det godt betale sig.
Lige et spørgsmål, Camilla. Hvad størrelse har du din greenguard i?  Mvh Katrine
Så vidt jeg ved så er det kun den i størrelse full som har lukkede hjørner. Som min. Den er størrelse full. Den gamle model både i pony og full havde åbne hjørner. Men selv den nye model i størrelse pony har åbne hjørner. Min hest er ret kvik og den første jeg havde var den gamle model og kunne godt se at han hurtigt ville finde ud af at skubbe den til siden og få mulen igennem i siderne. Så jeg solgte den straks og købte den nye model som han har på nu.
Camilla vi vil da se dine før billeder af Bailey  Nu har jeg jo set billeder da han kunne passet sit fortøj  Men der er nok andre nysgerrige derude 
De to i sneen er fra vinteren 2009     På billedet har han en gjord på som er 140cm lang, idag bruger han 115cm.   Fortøjet kan han ikke passe længere. Det hænger ned mod hans forben og dingler.   4kg wrap 1 høpose med frøgræs halm i ad libitum Vitaminer/mineraler lidt roepiller og 1 liter lucerne - Fordelt på 3 måltider. Nul og niks, (Og jeg mener virkelig NUL OG NIKS) gulerødder og tørt brød, æbler og bananer og andet guf. NUL OG NIKS! Det skal måske også siges at han ikke blev reddet i den tid, fordi jeg var meget gravid og ikke var i stand til at ride. Da sommeren kom, kom han på jord med wrap og frøgræs.
Så vidt jeg husker, var det i Ride-away.uk.com
Min frede har også en greenguard... Dog er hun endnu ikke slanket sig meget udover gærvomen er væk.. Men det kommer vel med noget mere motion  Hun har også småsår (ikke voldsomt ) Det eneste jeg har gjort er at placere små lammedutter ved næsen og nok også snart under (lammedutter dertil er bestilt). Ellers har jeg brugt solcreme, et godt lag til at fedte med. Efter som 2 uger synes jeg der er ved at komme nye hår på de udsatte steder 
Jeg har også lige smidt mundkurv på min dame, hun har godt nok taget hurtigt på   jeg har brugt greenguard før, min pony kunne dog få mulen ud til siden og ud af mundkurven.. Til den store hest fungerede det fint.. Men denne gang har jeg prøve en af de andre, da jeg synes den anden er enormt klodset.. har købt den med et lille rundt hul i midten, har dog lavet det lidt større, da jeg synes det var alt for lille. Hesten tog det ganske pænt at få den på, og jeg er spændt på resultatet 
Hvad for en mundkurv gik din pony med? Jeg har nemlig også et par gange herinde læst om hærgede fortænder pga mundkurv, og har egentlig fået indtryk af at det er green guard man kan risikere det med?
Så fik jeg sat beskyttelse på han slankekurv. Det blev til fleece. Jeg har syet det på hele underkanten med almindelig sytråd og brugt meget tid på det.  Jeg glemte selvfølgelig at tage billeder før han fik den på. Det var parten så flink at huske mig på inde jeg slap ham. 
Kan godt forstå at din hest har slanket sig   Du har vendt mundkurven forkert... Rillerne i bunden skal vende fremad og ikke på tværs ? de har svært ved at græsse, når den vender forkert, da græsset bare bliver lagt ned. Skal vende sådan her
Wunder: Tak for den oplysning! Måske skal de siges at han ikke har slanket sig med mundkurven på. Han har blot mistet sin gærvom. Jeg tror ikke på han taber 26kg på 1 døgn.   Det har været luft og det er også tydeligt at se på hans mave. anyways. Jeg vil da prøve at vende kurven og se om han kommer til at virke mindre sulten.  Så skal jeg bare have syet nyt fleece på  Dog går det jo ok for ham med at få græs ind selv om de vender denne vej.
Den spiser meget bedre, hvis du vender den sådan, så tænderne ikke går mod tremmerne hele tiden   
Har bare selv erfaret at de spiser meget bedere/normalt, da de ikke får lagt græsset ned.Man finder ud af hvad der fungere bedst for sin egen.  
Problemet med borderline, er jo også ofte at patienten gerne vil tildrage sig opmærksomhed...  Når nu lægen på psykiatrisk ikke vil tage hendes suicidalforsøg alvorligt, forsøger din veninde at sætte himmel og hav i bevægelse for at råbe nogen op - i det her tilfælde dig! Du kommer så ud med dine frustrationer her på HN. Jeg vil sige at du er blevet offer for projektiv identifikation: Din veninde har overført sine føelser og frustrationer til dig, hvilket er lige præcis hvad borderlinepatienter gør! Nu ved vi jo rent faktisk kun den ene side af historien, som er din/din venindes.  Det   jo godt være, at tingene ser anderledes ud der oppe på psyk. Jeg har selv arbejdet med borderlinepatienter i nogle år. Der er virkelig forskel på borderlinepatienter, men fælles for de selvskadende er, at de sjældent kører den hele vejen. Selvfølgelig skal de tages seriøst, og en udskrivning til hjemmet har jeg svært ved at forestille mig lægen ville gå med til, hvis et f.eks. et tværfagligt samarbejde ikke havde sagt god for en udskrivelse. Det lyder nok utroligt koldt og kynisk, men man skal huske på at borderline er en personlighedforstyrrelse. Kort sagt: Der er altid to sider af samme sag...
Jeg hår fået tilsendt denne tråd fra en veninde der bruger HesteNettet meget. Og da jeg læste den oprettede jeg en profil for at komme med mit syn på tingene som forhåbentlig kan hjælpe dig. Jeg vil give Patricia ret i det hun skriver. Er selv, og har selv været gift med en Borderliner i næsten 7 år. Ægteskabet gik virkelig godt indtil min ekskone fik en psykisk nedtur af dimensioner. Hvilket betød de samme symptomer som du beskriver om din veninde. Ekstrem selvskadende adfærd, selvmordsforsøg under hendes 7 måneder lange indlæggelse. Nu bor hun så på et bosted for psykisk syge og kæmper sig langsomt tilbage til livet ved hjælp af bl.a. samtaleterapi. Men faren er netop at de mange "selvmordsforsøg" bliver en form for sovepude. Under min ekskones indlæggelse prøvede hun flere gange med en overdosis medicin som det lykkes hende at hamstre. Og ja. De kan være så kreative. De altid minimum et skridt foran personalet. Og det kræver en mere end gennemsnitlig kvik person for at følge med deres kreative tankegang. Men 1½ måned efter hendes udskrivelse var det tæt på at lykkes for hende. Jeg skriver det ikke for at skræmme dig, men bare at understrege at man aldrig må tage let på en selvmordstrussel, hvis den er kommet på forhånd. I din venindes tilfælde er jeg enig med Patricia i at jeg heller ikke tror at din veninde bare bliver udskrevet til eget hjem bare sådan. Men på den anden side så er det sket før. Er selv sammen og aktiv i blandt sindslidende stort set hverdag, og det er ikke så længe siden at jeg har hørt om en der blev bragt på psyk med en politipatrulje da han var selvmordstruet, for at blive udskrevet dagen efter af overlægen da vedkommende mente at han jo alligevel ikke kunne forhindre et evt. selvmordsforsøg. Men når jeg kigger på mit ekskones eksempel, så blev det gjort klart fra starten af at hun ikke ville blive udskrevet før hun var meget mere stabil, og at der var hjælp klar nå hun blev udskrevet. I hendes tilfælde var det så et døgnbemandet bosted. Hvilket jeg sagtens kunne forstille mig også ville være en god idé for din veninde. Til sidst vil jeg lige skrive til dig Saandra: For det første synes jeg det er så flot af dig at du stadig står ved din veninde og hjælper og støtter hende. At det ikke er let ved jeg alt om. Og du skal også have ros for den indsigt du har i din venindes sygdom. Det er dog vigtig at du ikke glemmer at være netop veninden når du besøger hende. Men kan, også som ven/veninde, meget hurtigt falde i den rolle at man vil beskytte, hjælpe, støtte vedkommende. Og det kan ske meget hurtigt at man glemmer bare at være ven/veninde. For nogen gang er der en større hjælp bare at sidde i tavshed med din veninde i en time og måske holde hendes hånd, end at prøve at holde en samtale igang. Jeg håber det allerbedste for dig og din veninde. Og jeg håber at hun vil få det bedre, så hun også kan nyde det smukke liv. Hilsen Frank
De to indlæg der er skrevet her, dem skal du bruge, for det er nogle meget gode og kompetente råd du får der. Din veninde skal være glad for at du stadig er der, men som Frank skriver, så husk at det er veninde du er til hende. rigtig god bedring med din veninde, jeg har en datter der er i udredning for mulig borderline, og hun høre altså ikke tingene som de bliver sagt, derfor taler jeg tit med det bosted hun nu endelig er kommet på, så lægen har muligvis sagt noget helt andet som hun blander sammen. Pas på dig selv.
Man kan aldrig regne med en borderliners næste skridt og om det de siger er for at få opmærksomhed eller fordi de faktisk mener det. De erfaringer har jeg fra min gode veninde, som heldigvis er i bedring. Jeg forstår dog ikke at lægen tør at udskrive hende, en person med borderline kan være rigtig svær at finde ud af.. Jeg har selv været indlagt på psyk i 6 måneder, dog ikke pga. borderline, men skizofreni og der var lægerne godt nok ikke meget for at sende mig "ud i verden" igen. Jeg har nok bare været heldig, for jeg har lidt for mange gange hørt at psykisk syge bliver smidt ud igen, selvom de på ingen måde er klar. Håber at lægerne vælger at holde på hende lidt endnu, da hun jo sagtens stadig kan være meget syg og have brug for hjælp.. Desværre kan det tit være meget svært at stole på en person med borderline :/
Først og fremmest jeg er forberedt på mange høvl for dette indlæg. Du skal selvfølgelig høre efter had de professionelle siger... For det ved jo altid bedst.... I nogle tilfælde ihvertfald. Problemet er efter min opfattelse at med en borderline diagnose bliver opfattelsen af dig som person hurtigt meget sterotyp. Du skal partout klemmes ind i en kasse, der kendes af systemet. En detalje er bare at der jf min tidligere psykolog er 258 måder at være borderline på, men kun en kasse at stoppe folk i... Som det er mange bekendt lider jeg bl.a. også af en borderline diagnose. Endvidere ved de fleste, der kommer her jævnligt også at jeg har været indlagt 1½ år. Jeg har været officielt syg i 3 år og brugte det første halvandet år på at slås med systemet om overhovedet at få en smule hjælp. Jeg mødte smækkede døre hvis jeg søgte hjælp og blev afvist på afdelinger selv efter en massiv overdosis. Da jeg så endelig nåede til den erkendelse at det der med at bede om hjælp ikke kunne nytte noget. OG jeg derfor pure nægtede at have noget med systemet at gøre, så blev jeg lige pludselig indlagt og tvangstilbageholdt... Jeg har i mit halvandet år mødt mange opfattelser af mit sygdomsbillede og jeg ved at jeg har rykket manges holdning(ihvertfald på den afdeling hvor jeg var) til hvordan man som borderline ikke nødvendigvis skal behandles. Det der for mig og mange andre med min diagnose er essentielt er følelsen af at blive afvist. Følelsen af ikke at blive forstået eller taget seriøst. Følelsen af at være ligegyldig. Som de siger her på bostedet, hvor jeg er nu. Den selvskadende adfærd er en stemme uden ord. Når man bliver indlagt som borderline skeler man ofte ikke til meget andet end at patienten regredierer ved indlæggelse og derfor skal hurtigst muligt ud igen. Men er det nu altid rigtigt? Glemmer man ikke at tage hensyn til den enkelte? Lægen er helt sikkert ikke ligeglad med at hun vil lave et nyt sevmordsforsøg og det er jeg fuldstændig overbevist om at han/hun ikke har sagt. Men når man bliver afvist på den måde føles det som ligegyldighed og man tvinges på det nærmeste til at lave et nyt forsøg om ikke andet for at lægge vægt bag sine ord. For nogle af os bliver livet så ligegyldigt at man er ligeglad med om forsøget lykkes eller ej. Og så er der problemer efter min mening. Problemet er at vi oftest opfattes som manipulerende opmærksomhedsøgende og måske også en smule hysteriske... Jeg har været i rigtig mange uheldige situationer (og til Patricia jo jeg har absolut kørt den hele vejen) og nogle læger manglede simpelthen bare den form for empati, der skal til for at møde en borderline patient hvor ha/hun nu er. De fleste læger lærte det, ihvertfald i forhold til mig, hen ad vejen. Men hvis du har læst dit og dat i en bog og altid møder patienten ud fra det du har læst uden at overveje at tilpasse din opfattelse til den person du sidder over for giver det problemer og helt sikkert mage af dem. Jeg tror og ved at de fleste borderlinepatienter jeg kender (og det er en del) inklusiv mig selv nok skal give lyd fra sig, når man er klar til at komme videre. Når man er klar til at tage fat igen. For alt andet lige er en psykiatrisk afdeling ikke det mest stimulerende sted i verden at opholde sig. Man kan trække stikket ud i en kortere eller længere periode alt efter hvad der er nødvendigt. Men hvorfor er det at de samme patienter skal komme igen og igen til korte indlæggelser efter alvorlig selvskade eller selvmordsforsøg. Hvorfor beholder man dem ikke lidt længere og giver dem en smule tid til at få ro og komme oven på igen - før man kaster dem ud på livets motorvej igen. (og ja jeg ved godt at der er mange og lange faglige begrundelser til dette) Jeg kunne skrive uendelig meget mere og gør det måske også. Men jeg vil stoppe for nu og til slut sige til TS at hun altid er velkommen til at skrive en pb
Correy, du må ikke misforstå mig for at være en der bare vil give dit indlæg hug, men de diagnoser, kasser og stereotyper man anvender i psykriatrien rammer normalt utroligt godt når man har fundet den rigtige "kasse". Vi er alle sammen specielle individer og har vores seregne personlighed. Men vi er på mange områder også ens. Hele det meget veldefinerede system af diagnoser som man bruger til at beskrive psykisk syge med er faktisk så nøjagtigt at det er muligt at beskrive alle mennesker ud fra det så godt at det er muligt at behandle og hjælpe alle. Jeg er ikke psykriater, men er helt sikker på at når en speciallæge i psykriatri læser en journal, så kan vedkommende godt finde ud af hvilken af de over tohundrede varianter af sygdommen der er tale om. De har trods alt nok set det meste. Det er jo ikke anderledes end når jeg diagostisere et tilfælde af "ingen adgang til printeren" på en kundes PC. Det er bare en diagnose der fortæller mig hvor vi er henne i systemet af de tusindvis af fejl der kan være i et computersystem. Når jeg "lukker op for låget" i systemet kan jeg så som regel relativt nemt se hvilken af de 50-100 varianter af "ingen adgang til printeren" det drejer sig om og sætte en "behandling" i gang. Alle håndværk har deres jargon, psykriatri er ikke anderledes. Jeg snakker "nørd", mekanikeren "motor" og psykriateren "sind".. Der er jo mange følelser og en del stigmatisering blandet ind i at have en diagnose, derfor kan det godt være svært at håndtere at blive puttet i en "kasse". Men i bund og grund er det ikke andet end et fagudtryk, som måske bære en masse følelser med sig for patienten, men for lægen i psykriatri er det ikke forbundet med mere end "tilstoppet karburator" for mekanikeren. Often er behandlingen af psykriatriske problemer lige så enkle og ens, som havde det været en PC eller en bil. Også selvom vi er individuelle og har hver vores personlighed. Vi er mere ens end vi mange gange tror vi er.
Se Jens der er vi fuldstændig uenige, når vi kommer uden for de "almindelige klassiske" sindssygdomme er behandlingen faktisk oftest hverken enkel eller ens. Psykiaterene bliver ofte nødt til at prøve sig frem med medicin for at se hvad, der virker på den enkelte og hvad man kan leve med af bivirkninger. Det kan tage både måneder og år at finde den korrekte medicin også selv om der er fundet en kasse man tilnærmelsesvis passer ind i. Men igen du står på modtagerens side, jeg på afsenderen og der er altdi to sider af en sag. OG jeps det kan jeg sagtens se selv om jeg er borderline... (og diverse andet)
I øvrigt en lille bibemærkning her på falderebet for min sengetid. Er det ikke pudsigt hvor mange borderlinepatienter, der føler sig misforstået og dårligt behandlet af systemt set i forhold til at systemet åbenbart har fundet en god og efektiv behandling? Jeg har stor respekt for de behandlingsmetoder -f.eks. DAT (Dialektisk adfærdsterapi) som rent faktisk ser ud over sterotyperne og forsøger at forstå. Hvilket de gudskelov også gør på det bosted, hvor jeg er landet.
Hvis det var enkelt, så tog uddannelsen til psykriater nok heller ikke 14 år som minimum. Men det betyder ikke at psykriatere ikke ikke ved hvad de har med at gøre. Jeg syntes tit at folk der er i behandling eller møder systemet har vældig travlt med at kritisere den behandling de får eller påpege hvordan de bliver fejlbehandlet hele tiden. Det er da ikke fordi at jeg er dum nok til at tro at det aldrig sker, men det er bare uhyre sjældent. PS: Jeg bor sammen med en "overafsender", og så får man jo et vist indblik i systemet selvom jeg ikke får personspecifikke detaljer henover aftensmaden  Nej...
Problemet er jo at præcis borderline-patienter bliver tillagt SÅ mange hensigter og set og forstået så lidt - bare det at man siger, at det er dem, der laver projektionerne, splitting osv. osv synes jeg er et problem. Man afviser jo mennesker og deres problemer, når man siger at de 'bare vil have opmærksomhed', 'laver splitiing' m.m. Jeg så gerne at behandlere tog MEGET mere af ansvaret over på sig selv - HVORFOR bliver de så ramte som behandlere, hvilken rolle har de mht. splitting? - fremfor at give ansvaret til de mennesker, som faktisk har brug for hjælp. Der er INGEN tvivl om, at det er et følelseshav og kaos man bevæger sig ind i når man arbejder med mennesker med personlighedsforstyrrelser (det gælder så dem alle, hvor borderline jo blot er en) - og det skal man være klar på. Og man bliver ekstrem usikker på det man gør, og hvorfor man overhovedet gør det. Men som behandler må man sgu tage ansvaret hjem - det er regel nr. 1 at det ikke skal ligge hos patienten - men man kan godt få fornemmelsen af at den regel ikke gælder for mennesker med personlighedsforstyrrelser  Jeg er enig i at DAT er vejen frem når det handler om arbejdet med mennesker med personlighedsforstyrrelser - så de også bliver SET og HØRT som de enkeltstående mennesker og personligheder de er. Heldigvis ser det da også ud til at vinde mere og mere indpas selvom vi nok kun er ved den spæde start.
Jeg tillader mig lige at indskyde en bemærkning igen  Det er meget normalt for ikke at sige 99% af de gange en psykriater konsultere en patient, at der lægges ca. tre gange den tid til bagefter til jurnalskrivning og samarbejde med andre parter "i kulissen". D.v.s. at for hver time en patient ser sin psykriater, så bruger psykriateren ca. tre timer på forberedende arbejde. Så selvom det måske for den enklte patient virker som om at de ikke får den opmærksomhed de fortjener, så er det altså langt fra tilfældet. Opfattelsen, kan måske tænkes at have noget at gøre netop med den omtalte splitting. Her vil jeg gerne opfriske med definitionen fra Wikipedia: Ved splitting spaltes et objekt eller individ i "godt" og "ondt." Disse to holdninger er fuldkommen adskilte, og ses blandt andet i barnets udvikling, hvor den på den ene side kan betragte moderen som den "onde" mor, og på den anden side som den "gode" moder. Ved at holde disse to følelser adskilte kan barnet elske og hade sin mor, som i virkeligheden er den samme person. Et eksempel kunne være hvis moderen ikke ville købe en is til barnet, derved ville hun få tillagt egenskaben som "den onde mor," men hvis hun derimod købte den, ville hun være den "gode mor." Med tiden svinder splitting-mekanismen ind, i takt med barnet bliver bedre til at integrere onde og gode aspekter i sit billede af moderen. Når det er sket er der opstået  .  Ved splitting kan personen selv også have en god og ond side, som ikke har kontakt med hinanden, og det kan være svært at fungere som et voksent menneske.  Denne form for opfattelse ses ofte ved psykotiske tilstande, hvor den onde side kan blive projiceret til omverdenen, der ender med at blive opfattet som onde forfølgere, stemmer, stråler eller andre påvirkninger af forskellig slags.  Splitting ses også som den mest hyppige forsvarsmekanisme ved folk med  . Kunne det tænkes at man som patient der bliver strøget lidt mod håret, netop bruger psykriateren som bussemand istedet for at indrømme at der måske er noget om det man får at vide i konsultationerne? Eller sagt på Jydsk - mon ikke det er patienten der har knald i låget?
correy ?Gaston Oxana? - DAT er jo en helt klassisk behandlingsmetode. Men det lyder jo altid godt når man giver noget et flot navn. "Nu hjernevasker vi med enzymer og ultra DAT plus"   At det ser ud som om at behandling med kognetiv terapi, mindfullnes osv. er en meget individuelt og hensynstagende behandling, som sætter individet i fokus og tager hensyn til alle patientens små personlige finurligheder, er blot en del af metoden. Det er stadigvæk en universalbehandling der virker på rigtigt mange i "kassen" og som når man forstår mekanismerne og "kunstgrebene" bag behandlingen ikke skiller sig væsentligt ud fra at give folk en Panodil. Hvis folk ser en tilstrækkeligt avanceret teknologi, vil de tro at der er tale om magi og trolddom. Ikke mine ord. Men meget sigende lige her syntes jeg.
DAT behandlingen er først indført i Danmark for ca. 20 år siden og først startet op i region syddanmark for 8-9 år siden Ellers er metoden kun kendt fr udlandet, så klassisk og klassisk...
Som jeg sagde: DAT er som du ved opbygget af en kombination af kognetiv terapi også kaldet kognetiv adfærdsterapi, som blev til ud af et samarbejde mellem Albert Ellis og Aaron Beck tilbage i 1955 eller ca. deromkring. Der anvendes zenbuddhistiske teknikker, en stor del af zenbuddhismen er det der med et meget moderne udtryk kaldes mindfullness. Denne del af buddhismen har været en hjørnesten siden buddhismens grundlæggelse af buddha for ca. 2550 år siden da Siddharta Gautama opnåede at blive buddha. Endelig benyttes dialektik - kunsteb at diskutere. Det har man sikkert bare gjort længe  Gammel vin på nye flasker... Ikke fordi der er noget i vejen med nogen af delene, men det er lidt ovedrevet at kalde det for noget nyt. Nam'n buddhisme er da noget nyt i psykriatrien ikke? Jo det kan man godt sige. Eller man kan vende den om og sige at selv psykriatere kan opnå erkendelse 
Synes du får mange gode råd (selv om jeg er noget uenig med Jens som vist har fået mælk i kaffen). Den ene ting jeg gerne vil understrege selv om det allerede er sagt: Vær  . Lad være med at være behandleren, det kan andre være. Sæt dig lidt ind i diagnosen, men lad dig ikke forblænde af ordene, bare hav det in mente. Der findes pårørende-kurser i flere større byer, som kan ruste dig lidt bedre, og foreninger hvor man kan snakke med ligesindede - men igen, pas på ikke at fokusere på sygdomme og diagnoser, fokuser på mennesket. Den anden ting jeg kan bidrage med, er at du skal sætte dig selv før din veninde - eller i hvert fald være meget opmærksom på når du gør det modsatte. Det kan slide hårdt, og brænder du selv ud, eller bliver træt og irritabel, kan du risikere at gøre ligeså meget skade som gavn - så sørg for at have nogen til at fortælle dig om du kører dig selv for hårdt, og nogen til at lade dig op.
Jeg flyttede til London for en måned siden, så jeg har efterhånden oplevet lidt. Jeg kan dog ikke give så mange råd til turistattraktioner, men byliv har jeg da set lidt af.  Der er en gade i øst, som hedder Brick Lane, der ligger en nogle ret gode barer (jeg kan anbefale Big Chill) og der er rigtig godt gang i den (indtil mange barer lukker klokken 2 - sådan er det desværre herovre). Så er der området omkring Old Street st., der er også mange barer og clubs (her kan Club Aquarium anbefales). I det område er der flere steder, som har åbent indtil den tidlige morgen og igen er der fyldt i gaden med unge mennesker. Old Street er også i øst og det er generelt her der er mest byliv.  Camden Market skal opleves og så er det super lækker at gå en tur i Highgate, hvor der ligger nogle hyggelige forretninger og en lækker park. Bum bum, det var vidst det jeg lige kunne huske. Jeg har ikke været så meget omkring selv endnu, da der har været travlt på jobbet. 
Jeg har lige været afsted med mit arbejde dog færre dage, fløj torsdag aften og hjemme igen lørdag aften - så en hel dag havde vi om fredagen. Vi så en musical fredag aften og det vil jeg da anbefale, så "We Will Rock You" ( Queen ). Der findes flere sider hvor billetter kan bestilles hjemmefra. Så tog vi turbussen rundt i byen, der sidder en guide og fortæller om det vi køre forbi, undervejs kan man stå af hvis man vil se en seværdighed. Vi brugte denne side hvor billetter også blev bestilt hjemmefra, siden kan også give dig inspiration og ideer til hvad i vil se/opleve : Lidt shopping blev der også tid til. God tur Mvh Birgitte
der er flere tråde herinde i billeder omkring attraktioner i london  kan anbefale -windsor castle - london eye kom op og se london fra en stor karrusel - borought market der hvor bla. jamie oliver handler, et kæmpe markede med hjemmelavede produkter alt fra øl til østers - de lokale pubs totalt hygge stemning - stripbarene i soho hvis man er til det det er mega sjovt -generelt soho   men pas på tasken det er det lidt mere snuskede miljø men fedt. - hyde park en skøn stor park hvor dem fra dronning træner heste bla. og hvor du kan fodre egern -camden marked som er for spirende designere og er du der så spørg efter bang bang chicken en fantastisk ret - et godt og billigt sted at bo er hotel 49 som er et vandrehjem men meget bedre end mange hoteller tro mig. vi gav 150 kr ca pr døgn med morgenmad. - husk at købe et dagskort der holder 24 timer og køb til 2 zoner ca 7 pund køber du til bare en zone blir det mega dyrt for dig i længden
Jeg fik lokket min mor med på tur til London, ved at sige at jeg ville se denne udstilling:  - hun var klar med det samme   Vi skal rejse d. 12/7. Siden har hun fundet denne udstilling vi også skal se: Derudover skal vi selvfølgelig shoppe og spise god mad   Det er 3. gang jeg skal derover og bestemt ikke sidste.
Jeg fik lokket min mor med på tur til London, ved at sige at jeg ville se denne udstilling:  - hun var klar med det samme   Vi skal rejse d. 12/7. Siden har hun fundet denne udstilling vi også skal se: Derudover skal vi selvfølgelig shoppe og spise god mad   Det er 3. gang jeg skal derover og bestemt ikke sidste.
Hvis man på engelsk skal skrive "firmaet har mere end 30 års erfaring" f.eks. Er det så have eller has man bruger?? Jeg må indrømme jeg er kommet i tvivl :/ Mvh  Janni
Jeg ville sige has.
The company has more than 30 years experience.
The company   more than 30 years experience.
det ental, fordi company er ental, men hvis du refererede til members of the company eller lign., så skulle det være flertal. Det samme gælder for family, police osv.
Takker   Som altid hjælpsomme mennesker herinde  Nu vi er i gang, hvad med det sidste i sætningen her "30 years experience". Jeg har vældig lyst til skrive "30 years of experience".... det er helt skævt eller?? Mvh Janni
Når jeg bliver i tvivl tænker jeg altid på hvad jeg kan sætte istedet for ordet. Altså i den her sætning ville man kunne sige "it" istedet for "company". Sætningen ville da hedde "it has more than 30 years of experience". Og når jeg ved at "it" er tredje person ental, så må det jo være "has": " ". Det er lidt svært at forklare, men håber det gav mening. Jeg ved sådan set heller ikke om det er den korrekte metode, men det var den fremgangsmåde jeg brugte da jeg havde engelsk på gymnasiet, og jeg bestod da med topkarakter.
Uden of 
Hmm ja men nu skrev MS 1 også "of" - eller var det kun pga. det jeg skrev?  Nå men det er rart at få styr på det hele  Mvh Janni
   Kan anbefale disse lamme haløj fra Tika rideudstyr med velkro... lige til at tage af og på mundkurven... de pt udsolgt, men skrevet til tika. hvornår de har dem igen... koster vist kun 25 kr og vaskes nemt med lammeskindsvask og tåler regn osv
Min har dog ikke lam på mere, da han kun får en lille rund plet de 3 første dage og så gå det helt i sig selv igen... får lidt hår hud og resten af sommeren er der INTET! men måske du også kommer ud over det, når mundkurven vendes, så han ikke skal vrikke mundkurven, for at få græsset 
Min hest har ikke haft et åbent slidsår. Kun en bar plet. Og jeg tror også det vil forsvinde ret hurtigt. Der er ikke gået hul på og han har gået med den i 8 dage. Så jeg tror heller ikke der går hul på. Lammet beskytter dog ikke der hvor hans bliver slidt. Og at sy fleece på har ikke koste mig noget som helst. Jeg havde fleece liggende (Og det er iøvrigt et meget billigt materiale) og nål og tråd har man vel også altid. Men jeg tror vi prøver et par dage vende den. Men virker han ikke mindre sulten må vi forsøge at se om han kan tåle at have den af om natten. Han vil have den af ca kl. 16-17 stykker til ca. kl. 8 næste morgen. Det er mange timer og jeg er faktisk bange for det er for mange. Men jeg må jo prøve mig frem. Heldigvis har han ikke været forfangen og heller aldrig tæt på. Heller ikke han forældre har nogensinde været det. Det er mest overvægten jeg er bange for. Dog trives han godt ridemæssigt. Han har meget god energi. Han er faktisk hvad jeg vil betegne som lidt varm.   Jeg har samtidig skiftet hans gamle vitaminer og mineraler ud. Han får også mash (1 liter Irish Mash) hver eneste dag, efter træning.
Nej.... Så tror jeg heller ikke det bliver til noget... Tror bare det går i sig selv, som på min. Dejligt at udveksle erfaringer. Spændt på hvad han siger til at du vender den   synes ikke min på nogen måde er panisk sulten, men han får også lov at æde wrap pg hø, mens jeg strigler, hver gang han er inde.
Jeg håber det hjælper at vende hans slankekurv.   Jeg er SÅ bange for han bliver tyk igen. Dog ved jeg at det vil være en fordel i forhold til mønstring på Store Hestedag, underligt nok  Anyways. Idag fik jeg parten til at tage nogle billeder af fleecen mens han ikke havde den på. Synes ideen er god, selv om det så sidder på den forkerte side på min kurv.  Fleecen er lidt slidt efter 1 døgn brug.  
Pt har jeg ikke mulighed for ekstra grovfoder. Da han går på en fold 2 km fra stalden og her har vi kun det mest nødvendige i en container, samt vand. Jeg tror det mest optimale ville være fold om dagen med slankekurv og jord om natten med hø og halm. Men det kan ikke opfyldes pt. Dog får han højst sandsynlig sin slankekurv af så snart vi når august måned. Der plejer græsset at være ok til at han kan tåle det adlibitum. Sådan var det også sidste år. Og når folden er græsset godt ned og der ikke er så meget så hjælper det også. Men lige nu går han på en fold med helt uhæmmet meget græs, som han er sendt på (med andre heste) for at få det ædt ned. Der står ikke heste på det område normalt.
Hej Camilla  Hvordan gik det efter mundkurven blev vendt? Bare nysgerrig  mvh. Lisbeth
Hej Lisbeth. Det var det samme. Han får ikke meget mere ind i hullerne. Han har den af om natten og han holder vægten på 420kg. Det er fint. Men han må bestemt ikke tage på. Jeg har netop idag modtaget GG grimen og det vil jeg helt klart anbefale at man gør hvis man vil bruge GG's mundkurv. Det sidder så meget bedre og hvis hesten kan finde på at vride sig ud af grimen så kan denne grime spændes ekstra i kæben og der er halsrem med, som jeg dog har taget af. Men han trives og har fint med energi. Han var til springstævne igår og sprang 60 og 70cm og det gik rigtig godt. Jeg lover at tage billeder af GG grimen. Den kan iøvrig erhverves via Ebay til 180kr inkl fragt. Mundkurven er også at få. Jeg så et enkelt sæt til 300kr for både grime og kurv. Det er VILDT billigt!
Ok  var bare nysgerrig om du ku se forskel   jeg har selv gg grimen, men den sad ikke ordentligt på min lille tykke pony... Han fik den af, når han rullede sig. Han har en helt alm grime på som sidder godt til og så Lammeskind på næsenryggen og så sidder den bare perfekt  dej ligt at det bare fungere for os med de små gule og deres slankekurve   vores har endelig fået bidt så meget ned, så han pt. Også går uden mundkurv 
Det var en green guard
Buhl, jeg er faktisk meget enig i det du siger og kaffen har da også smagt lidt underligt her på det sidste  Jeg syntes at Patricia's og dit indlæg er meget gode. Min fejl er nok at jeg ælsker at argumentere, og det er måske ikke den smarteste strategi i forhold til de borderline patienter der giver deres besyv med her i tråden... Det kan være at jeg skal holde en pause fra at svare i de tråde, der øger mit blodtryk og nøjes med at ryste på hovedet 
Jens, jeg kan rigtigt godt lide, hvordan du med dine overvejelser repræsenterer et så klart eksempel på vor tids positivistisk-forsimplede menneske- og verdensbillede, at det næppe kan gøres mere klart, hvor positivistisk-forsimplet dette menneske- og verdensbillede faktisk er: menneskets sind som computer. Eller som bilmotor. Og så er alle usikkerheder ryddet af vejen, alle spørgsmål besvaret,og vi kan sove trygt. Fantastisk! Never mind, at det er ét stort selvbedrag, hvis vi tror, at der ikke findes andet, og mere, end computere og bilmotorer. For, hvis det ikke var, så ville den positivistisk-forsimplende psykiatri jo kunne fikse computeren, eller bilmotoren, med et snuptag. Hvilket den desværre ikke formår. Jeg anbefaler Pat Bracken, Phil Thomas, "Post-Psychiatry". Eller denne video:   . For en udvidelse af den positivistisk-begrænsede horisont. correy, du skrev: "Som det er mange bekendt lider jeg bl.a. også af en borderline diagnose," og jeg må indrømme, at jeg var ved at flække af grin: du aner ikke, hvor ret du har, når du skriver, at du lider af en borderline DIAGNOSE! Det er som regel det, folk lider allermest, ja, ikke af, men snarere under: deres diagnose. Du skrev også: "...når vi kommer uden for de 'almindelige klassiske' sindssygdomme er behandlingen faktisk oftest hverken enkel eller ens." Hvad får dig dog til at tro, at hjælpen for mennesker, der oplever det, psykiatrien kalder for "sindssygdom" skulle være enkel og ens??? Psykiatrien i DK, og i øvrigt størsteparten af den vestlige verden, anvender en enkel og ens "hjælp" til disse mennesker. Resultaterne er under al kritik. De såkaldt "sindssyge" gøres systematisk kronisk syge af denne "one size fits all" tilgang. Individuelle tilgange som finske Åben Dialog har en recoveryrate på 85% fra 'almindelig klassisk' "psykose"/"skizofreni" f.eks. "Skizofreni" er faktisk ved at forsvinde helt fra Vestlapland (det område i Europa, der førhen havde den procentualt set højeste forekomst af "skizofreni"), siden en "skizofreni"diagnose kræver tilstedeværendet af "symptomer" i minimum 6 måneder, og Åben Dialog-tilgangen jævnligt resulterer i, at folk ikke oplever "psykotiske symptomer" i så lang tid. Og Sandra, lad være med at panikke. Panikke er, hvad systemet gør, og det gør bare tingene værre. Det, psykiatrien betegner som "symptomer", er et sprog. Der er noget i din venindes liv, som hun ikke kan og heller ikke skal holde for sig selv, noget, der skal ud, og ses og høres. Desværre har din veninde ikke noget andet sprog for dette noget, end sin selvskadende adfærd. Men hun har heller ikke en chance for at lære at bruge et nyt, ikke-selvskadende sprog, så længe det eneste sprog hun har nu, sin selvskadende adfærd, konsekvent bliver overhørt og betegnet som "symptom" på "borderline". De bedste resultater ved selvskadende adfærd, har tilgange, der ikke prøver, med magt og vold, at forhindre den selvskadende adfærd, men derimod er i stand til at bevidne og anerkende den som et udtryk for noget, der har mening. Når det er sagt, så kræver det noget af den, der bevidner (f.eks. når nogen cutter), at kunne bevidne uden at panikke, og det skal du ikke kaste dig ud i. Men du kan tale med din veninde om det, forklare hende, at du ikke ser det (eller hende) som "forkert", "gal" (-t på den), syg, osv. når hun selvskader, men at du altså ikke kan rumme, at skulle se på. Og så kan du måske prakticere lidt "tough love", og forklare din veninde, at den opmærksomhed, hun får i systemet ved at selvskade, er en ikke-opmærksomhed, der kun vil gøre hendes trang til selvskadning større og større, ikke mindre. Hvis hun virkeligt vil have opmærksomhed, vil blive hørt og set, så tager hun ansvar for sig selv, og styring over sine følelser, tanker og handlinger, i stedet for, at lade sig styre af dem. Dvs. hun ser i øjnene, at det "sprog" hun har lært, ikke duer, og at hun bliver nødt til at lære et nyt, hvis hun vil ud af offertilværelsen.
tilstrækkeligt med danskere der bare ryster på hovedet og trækker på skuldrene, det lærer ingen ar parterne noget af. Surt stå i at man kun kommenterer indlæg man er ligeglad med; og sidst men mindst, skulle det også være sundt at hæve pulsen med jævne mellemrum. Så igen er jeg uenig med dine argumenter  Til gengæld synes jeg godt du kunne overveje hvordan det kan være du kan diagnosticere en printer, og evt. høre over aftensmaden om de kasser som patienter så absolut ikke bliver puttet i har ændret sig gennem tiderne - og om alle andre (f.eks. sagsbehandlere, lærere, klassekammerater, venner og bekendte) er lige så kloge som erfarne psykiatrikere (der i øvrigt aldrig begår fejl?).
Som jeg skrev først så hoppede jeg på HesteNetett fordi en god veninde sendte mig en link til denne tråd, fordi hun mente jeg kunne komme med gode råd til Sandra, da jeg selv i over 1 år har siddet i en lignende sitaution. her var det dog min daværende kone, som ligesom mig er Borderliner, som blev indlagt på psyk. Et ophold der varede små 7 måneder og som endte på et bosted for psykisk syge. Jeg skrev en kommentar for at hjælpe Sandra. Men trist nok, istedet for at holde sig til hendes ønske om hjælp bruges denne tråd nu om en generel diskussion om psykiatri. Og efter jeg har læst jeres forkellige kommentar, synes jeg at jeg må bryde ind. Mig og min ekskones sygdomsbillede vedr. Borderline kunne ikke være mere forskelligt. Så det kasser som nogen er så stor fortaler for kan ikke bruges. Ikke andet end at det gør det nemmere for folk at forholde sig til et bestemt sygdom. Og det er problemet. At man man forholder sig til sygdommen, diagnosen ikke og ikke til det menneske man står over for. Og det er derfor mange psykisk syge, deri blandt Borderline patienter ikke føler sig set, hørt eller godt behandlet. For der er mange psykiater og personale på div. afdelinger som bruger et automatisk reaktionsmønster når de læser om diagnosen. Grunden til det er sikkert mange, men af dem er mangel på tid og omsorg. Der er ikke tid i dagens psykiatri til at man sætter sig ind i mennesket men kun tid til at sæte sig ind i vedkommendes diagnose. Og en større fejl kan man ikke begå.  Heldigvis havde min ekskone en kontaktlæge der tog sig tid. Så hun lærte mennesket bag diagnosen at kende. Men hvergang overlægen blandede sig i behandling, hvilket jo er hendes ret, så gik der altid ged i det. Altid. Og dem af personalet der behandlede min ekskone som ren Broderliner, fik sig en slem overraskelse. Så for mig er kasser kun god til en ting, og det er opbevaring af de ting man ikke gider at glo på. Så at affærdige Bordelines klager som ren symptombetinget er efter min mening en stor fornærmelse. Og at man så kopierer en forklaring om splitting for at understrege sin argumentation hæver fornærmelsen til et endnu højere niveau! Det betyder kun en ting! At du Jens ikke ved at hvad skriver om overhovedet.  Til Buhl vil jeg sige at jeg ikke kunne være mere enig med din første kommentar. Godt skrevet!   Og Correy - Og dig er jeg helt enig med. Man putter tit de psykisk syge i kasser, og når man så bevæger sig udenfor den kasse så bliver de kloge psykiater smaskforvirret. Så nej tak til kassetænkning.  Marian - Elsker dit brøl her på tråden! Sådan der! Til sidst et eksempel på hvor fokert man går i byen med kassetænkning. Da mig og min ekskone mødtes og begyndte at finde sammen, var der mange bekymrede miner. Ikke på grund af vores store alderforskel (jeg er 15 ærlde end hun er), men på grund af vores diagnose. Sætninger som: 2 Borderliner kan ikke elske hianden. Om højst et ½ år er de fra hianden. Og da vil talte om at blive gift, var der nogen fra de professionelle der mente de skulle forhindre det, da de mente det vil føre til vores undergang. Nu er vi så godt separeret, men det er fordi hun var mig utro bl.a.! I de 7 år vi har været gift har vi aldrig skændtes. Vi har diskuteret, været uenig selvf. men vi har aldrig råbt ad hinanden. På den, og mange andre måder var vores ægteskab bedre end de fleste.
FrankL med flere. Det er en skam at i ikke har evnet at læse nuancerne i mine indlæg. Jeg kan desværre ikke fremstille mine synspunnkter mere sort/hvide uden at gå på kompromis med det jeg gerne vil udtrykke overfor jer. Jeg håber da at i hver i sær finder frem til den behandling i er mest tilfredse med og blot slutte af med at sige at de fleste mennesker dybest set lever det liv de selv befinder sig bedst med. Som læmand og udenforstående kan jeg kun sige at de fleste ting i livet kommer indefra og starter med en selv.
Jens: Jeg havde egentlig besluttet mig for ikke at svare på dine indlæg,da vi øjensynligt ligger i hver sin skyttegrav. Men hvor det dog kedeligt at læse en så uempatisk og uoplyst/gammeldags til gang til psykisk sygdom. Det kan du jo dog ikke gøre for, da du jo tydeligvis ikke er opdateret annon 2012. Men din nedladende holdning til os med borderline provokerer mig temmelig meget. Det er folk som dig (man skulle æsten tror at du arbejdede i psykiatrien) der gør det vanvittig svært at være psykisk syg. Da jeres sterotype opfattelse af folks diagnoser er altoverskyggende.
Tja. Jeg arbejder som i hver fald ikke i psykriatrien direkte  Om ikke andet så må jeres udfald overfor mine indlæg give Sandra lidt ro i sit sind fordi at hun kan se at det ikke bare er hendes veninde der er en anelse opfarende. Jeg syntes at det er meget tydeligt at se et mønster i alle de indlæg der er skrevet af bordelinepatienter her i tråden. Det er jo frivilligt at modtage behandling i det danske sygehusvæsen, så hvis i samlet set er så utilfredse med den, hvorfor så tage ind og belaste div. psykriatriske skadestuer når der er noget kedeligt i fjernsynet eller foretage det ene akavede selvmordsforsøg efter det andet for at blive indlagt. Hvad er det der trækker så voldsomt i jer, når i nu hader systemet så meget? Det i efterlyser er jo at sidde i rundkreds og drikke urtethe og klappe hinanden på ryggen, er det ikke? Er det sort nok til at i kan forstå det?
Du er ubehagelig og nedladende i en grad jeg sjældent har mødt.... Jeg har pt bestemt ingen klager over systemet... Men jeg kan jo så kun tale for mig selv. OG jeg har skam hverken belastet psykiatriske skade stuer eller andet. Jeg blev tvunget til det af systemet... Din holdning til borderlinepatienter (jeg går ikke ud fra at din holdning til psykiatriske patienter i øvrigt er lige så ignorant) fortæller tydeligt hovr lidt du egentlig har forstået af sygdommens kompleksitet. I øvrigt kan de depressive vel også bare tage sig sammen og holde op med at belaste systemet... Lige som alle andre. Jeg mangler simpelthen ord og håber i mit inderste at dine indlæg er ment udelukkende som provokation og ikke er din holdning til hverken for den er da godt nok navlepillende.
Selvfølgelig er det ment som en provokation. Men det rokker jo ikke ved at   hele vejen igennem tråden har brokket jer over den behandling   får i  . Og modsat hvad du tror så er det faktisk   om man vil modtage behandling så længe man ikke bliver indlagt med tvang. Og det sker meget sjældendt modsat hvad der så også er mange der tror. Hvis du tvivler, så slå selv forudsætningerne op for tvangsindlæggelse og spørg dig selv om det i de enkelte tilfælde det sker, mon ikke også er meget rimeligt at gøre det så? Men spørgsmålet står stadig ubesvaret - hvorfor indlade sig med et behandlingstilbud i   når   ved bedst? Og i stedet for bare at kalde mig ignorant, så kunne du måske uddybe borderline-begrebet for mig så jeg bedre forstår det hele?
Nu er jeg ikke Borderline, men bipolar med rapid cycling, (en af de sværeste avarter af bipolar), og har også været inde et par gange på hospital.. Og jeg har bare en kommentar: Alle, familie, venner, læger osv., kan prøve og hjælpe nok så meget og måske også tage toppen af symptomerne.. MEN min mening er, så længe patienten ikke er villig/har indsigt til og ændre adfærd og prøve og lære og "et nyt sprog" som marian b goldstein så fint udtrykker det, kan man kun symptombehandle.. En patient skal være villig til og knokle hårdt og have selverkendelse nok til og prøve og ændre på ubehagelige mønstre.. For nogle tager det flere år og komme derhen, nogle når måske aldrig derhen, men dem der når dertil, kommer bare SÅ langt og kan ofte leve nogenlunde normalt efterfølgende.. Mit sygdomsforløb har varet hele mit liv... For fire år siden, gik det helt galt, kunne ikke længere holde på job og endte med en overdosis.. Kognitiv terapi hjalp ikke en disse, da jeg har/havde en meget høj hjerneaktivitet og kunne "spinne" tingene sådan som jeg så det.. Jeg fik medicin igennem to-tre år, (det tog over et år og finde en blanding jeg kunne håndtere uden for mange bivirkninger).. Men det som i bund og grund hjalp mig, var og tale om det.. Og få noget Tough Love, folk pakkede ikke tingene ind hos mig, de sagde hvad de synes.. Men mest af alt lyttede de bare.. Desuden skrev jeg meget under den tid.. Jeg læste det ikke selv, men gav det videre til min psykiater/psykolog, for de kunne få større indsigt i mit sind.. Jeg gjorde alt hvad jeg kunne, få og deltage i de ting de besluttede sig for, jeg skulle prøve.. Og jeg tror fordi jeg havde "Ja-hatten" på lykkedes det.. Selvfølgelig var der nogle episoder, hvor jeg bandede dem langt væk, men jeg gjorde det alligevel.. Den største hjælp for mig har på det allergrundigste været mine dyr.. Især min hest.. Min hest er og bliver mit spejlbillede.. Hvis jeg ikke er ligevægtig, kan jeg ikke få ham til noget som helst.. Er jeg derimod rolig og fattet følger ham mig igennem alt.. Min hest giver mig ro og selvindsigt.. Han husker mig på de enkle ting, der er værd og sætte pris på i livet.. Han har faktisk været min "vejviser" igennem flere år nu og han mærker før mig, hvis der er noget "på vej".. Så kan jeg tage det til efterretning og reagere på det, han har lært mig og se symptomerne, længe før de bliver ustyrlige og tage hånd om dem..
Jens: Da dit syn på borderline virker til at være ganske fastlåst og jeg synes at jeg i mange omgange har forsøgt at forklare mit syn på sagen. Men det virker som om sluserne er nede. Jeg synes du burde læse den bog, der hedder bag om borderline af Karin Dyhr. Den er faktisk særdeles udemærket. Og hvorfor jeg kalder dig ignorant - det gør jeg ud fra din utrolig nedladende indgang, der fremgår tydeligt af dine mange indlæg. Og min slutbemærkning må være at mod dumhed kæmper selv guderne forgæves (og nej jeg gider ikke google og finde et eller andet smart jeg lige kna klippe ind i indlægget for at lyde klogere end jeg egentlig er...) Mht. at være frivilligt kontra tvangsindlægt ved jeg vist mere end de fleste om det emne. Eftersom jeg har været tilbageholdt md tvang i halvandet år.... Jeg har været heldig i løbet af min sidste indlæggelse. Det indrømmer jeg gerne. Det personale/læger osv der er gået til mig med Jens holdning til tingene kan tælles på en hånd. Dem, der istedet har mødt mig hvor jeg var og forsøgt at prøve at forstå er utallige. Ditte: Jeg er rigtig meget enig med dig langt hen ad vejen. Det er hamrende hårdt arbejde at være psykisk syg og ikke mindst at forsøge at komme tilbage til livet igen. Jeg er selv i processen og er meget taknemlig for at jeg har fået den geniale mulighed at bo på det bosted, hvor jeg opholder mig pt. Det er utroligt at have fået bevillliget så god støtte. Problemet er vel lidt at det kan være enormt svært at finde motivationen til at turde at tro på og arbejde med at få det bedre, hvis man ikke føler sig mødt at folk omkring sig. DEt være sig både professionelle og almindelige mennesker. Og hvis man generelt, hvilket mange gør, støder på folk, der har Jens' indgang til tingene, så kan jeg altså godt forstå at man ikke har ret meget pænt at sige om systemet....
Ditte jeg kan kun give dig ret hele vejen gennem dit indlæg. Jeg har som dig heller ikke borderline (som det jo nok er gået op for de fleste), men har derimod prøvet depression i flere omgange i løbet af livet. Og det er netop som du siger noget man selv skal ville ud af. Ikke sådan at forstå at man "bare skal se lidt lysere på tingene". Men sådan at man kun reelt kan hjælpe sig selv i sidste ende. Men for at kunne det, så skal man have værktøjet og det er det som en dygtig kognetiv psykolog eller psykriater kan give en gennem terapi og samtale. Medicin kan give en det løft der skal til for at komme op af dyndet, men resten af vejen skal man selv finde i sig selv. På samme måde som dig har jeg også lært at genkende "min sorte køter" som jeg kalder depressionens skygge når den stikker sit grimme fjæs frem. Og så er det med at tage vare på sig selv ud fra den indsigt man har fået gennem behandling og terapi i "systemet". Correy, jeg tror heller ikke at jeg lære at forstå borderline til bunds. Herregud, jeg tror faktisk heller ikke der er ret mange andre der gør. Men jeg tror at der er rigtigt mange professionelle der gør alt hvad sygehusvæsnet tillader og kan for at hjælpe. Så giv det en chance. Ditte har efter min mening fat i den lange ende  Som jeg startede med at skrive i tråden, så mener jeg stadig at vi er mere ens end vi selv går og tror. Og de erfaringer som andre har i kontakten med mennesker uanset hvad de fejler, må til en hver tid være noget værd når man selv står med fletningerne i postkassen.
Du skal være en veninde, lyttende, spørgende og forstående til din veninde og hendes problemer, men fremfor alt skal du prøve på at få hende til at se de gode ting her i livet og ikke 'køre' rundt i hendes sygdom. Få det bedste frem i hende og få hende til at se en normal hverdag, det kan lade sig gøre at blive rask. Nu er afdelingen (= alt personalet), og ikke kun lægen, hvor din veninde er indlagt professionelle der ved hvad de har med at gøre. Deres fornemmeste opgave er tillige at få 'sluset' din veninde ud i det virkelige liv igen, så hun kan få en normal hverdag uden at være indlagt og med en mulighed for at skabe sig et liv der, med tiden, måske, kan blive uden en psykiatirks diagnose og medicinfri. Tro mig, afdelingen kender og ved alle signaler der hører til de patienter der har denne diagnose. Men som ovenfor nævnte er de også nødt til at prøve at få din veninde til at få en så normal hverdag som overhovedet muligt igen. Ja, jeg kan garantere dig for at det ikke er et nemt sted at arbejde. Hvis folk vidste hvor mange patienter der hver evig eneste dag virkelig har brug for en indlæggelse for at få ro på deres liv, for at blive justeret i medicin eller noget helt andet, således at de igen kan holde livet ud, så ville du virkelig blive overrasket. Derfor kan der ofte, i de pårørendes øje, blive taget nogle beslutninger som de (pårørende) ikke mener er de korrekte for patienten. Men i 99% af tilfældene er det fordi der står en anden patient i kulissen og har det endnu dårligere og har endnu mere brug for den indlæggelse. Believe me, jeg ser det hver eneste dag når jeg passer mit arbejde i psykiatrien. Det er trist, men det er desværre de vilkår vi har at arbejde med. Held & lykke til din veninde og dig 
Tusind tak for alle jeres input, jeg vil helt klart undersøge det nærmere sammen med min veninde.  Ihh, hvor jeg GLÆDER mig !!! 
Men pas på! Man bliver afhængig af London.. Jeg blev så forelsket at jeg blev nød til at flytte herover. 
Hvis i har råd, så er musicals ABSOLUT det værd! Jeg regnede ikke med det ville være det helt store, da jeg lidt havde en mening om at musicals var pusse-nussede og kedelige. Nu har jeg både set The Lion King og We Will Rock You, og hold nu fast hvor er det fedt!! Det er i absolut verdensklasse, det er så man får gåsehud! Af musikken og dansene og sangene! Den med Queen var virkelig fed, men jeg synes de har gjort et eminent stykke arbejde med Lion King. Den skal altså ikke misses. Får stadig gåsehud ved tanken, har aldrig set noget så fantastisk før. Og så skal i da et smut i Selfridges! Et giga shoppingcenter på Oxford Street, det SKAL man se! Kan ikke huske hvor mange etager der er xD det er halv-dyrt, men om ikke andet er det fedt at se, og i kan da altid få en kop kakao i en af deres hyggelige caféer. I stuen har de et rigtig godt mærke make-up som hedder Benefit. Jeg har ikke set det i DK endnu, men køber det altid når jeg er i London! Det skal i lige tjekke ud, det er SÅ godt  Natural History museum er sååå spændende! Man kan ikke nå at se det hele på én dag, men der er gratis entré og en kæmpe dinosaur-udstilling og noget med Darwin, det er vildt nice 
også for British Museum og The Lion King  Jeg boede tæt på London i halvandet års tid, men var kun af sted 5-7 gange. Der er meget at se, men jeg er nok bare ikke så meget til storbyer  Tjek om der evt. er en festival af en art derovre, når I skal af sted. Vi var til Chocolate Festival sidste år, og det kan varmt anbefales 
Ja glæd jer, London er en fantastik by som man aldrig bliver færdig med. Jeg vil anbefale en tur med en sightseeing bus- det er alle tiders måde at få et overblik over byen, bygninger og steder. Skal i i London Eye vil jeg anbefale at i bestiller billetter til turen hjemmefra- der er altid mega lang kø. Det er også værd at bestille kort til kørsel med undergrunden og busser hjemmefra- det kan godt betale sig- i skal bare gøre det en måneds tid i forvejen. Hjemmesiden   er god til forberedelse inden turen. Håber i får en rigtig dejlig tur 
Alle de lækre britiske mænd! 
Jeg kom til at tænke på at London jo er OL by i år, om 28 dage går det løs. De er ved at ligge hånd på det sidste af OL-byen og personligt syntes jeg selv det kunne være sjovt at komme tæt på OL-byen, men anner ikke om dette kan lade sig gøre. på nedenstående link kan OL faklen følges :
Der kan jeg også være med!  The Lion King er fantastisk. Generelt deres musicals er FANTASTISKE! Dyre - ja. Men der er sådan nogle billetkontorer rundt omkring, som har billige billetter til en del af showsene.  Dernæst er det nævnte Camden Market, hvor dine sanser bombarderes af de kreative facader, de 30 forskellige slags musik og duften af mad fra alle de lande, der kan lave sådan noget rigtig godt! Der er virkelig fedt. God tur!!
Man kan ikke altid bruge det med at sætte 3. person ental (he/she/it) istedet for ordet jævnfør SineAslans indlæg, fx. tager government ofte, om ikke altid 'have' i britisk sprogbrug. Se fx dette fine link  Og så er der 'police' som altid tager 'have'; fx "Police have arrested several hooligans". Det lyder mere rigtigt at sige '30 years experience' i mine ører. Og her kan man så vælge at have en apostrof efter years = 30 years' experience, men det går også uden.
mig for dit link og trækker police tilbage igen 
Jeg google det lige og kan se på det her link: At man enten skriver " " eller " ".
Hej igen Jens, det er korrekt, at antallet tvangsindlæggelser er begrænset. Ikke mindst af antallet sengepladser, der er til rådighed. Det er imidlertid ikke korrekt, at tvangsindlæggelser er rimelige. De er faktisk en krænkelse af menneskerettighederne, bl.a. slået fast af FN med CRPD'en, der erklærer al psykiatrisk tvang for en krænkelse af menneskerettighederne. Man skal huske på, at farekriteriet er hypotetisk, dvs. at personen ikke faktisk har begået farlige handlinger, når et subjektivt skøn skønner, at personen er til fare for selv og/eller andre. Så kunne vi jo bure alle inde, hvis det var nok, at man muligvis, på et tidspunkt i fremtiden kunne blive til fare for selv og/eller andre. Mht. behandlingskriteriet, så forholder det sig sådan, at psykiatrisk "behandling" ikke er evidensbaseret. Der er ikke evidens for, at det, der kaldes for "psykisk sygdom" er reel, medicinsk sygdom, og der er ikke evidens for, at medicinsk, psykiatrisk "behandling" hjælper på "psykisk sygdom". Tværtimod. Så, at tvangsindlægge med begrundelsen, at personen kræver behandling, holder ikke, når denne behandling skal være af medicinsk, psykiatrisk art. Jeg vil give dig og Ditte ret i, at det er et valg man har, om man vil være offer, og altså "psykisk syg", "borderliner", "bipolar", "depressiv", eller hvad det måtte være af psykiatriske stempler, eller om man vil være et frit, ansvarsbevidst menneske. Og jeg ser i mit arbejde -- jeg arbejder i socialpsykiatrien -- desværre mange psykiatriserede mennesker, der identificerer sig mere eller mindre fuldstændigt med deres stempel (jf. for resten Dittes indlæg: "Nu er jeg ikke Borderline men bipolar med rapid cycling..."), og bruger det også ofte som en sovepude, respektive en slags valuta, eller "street currency": "Jeg kan ikke (hvad det end måtte være, f.eks. tage ansvar for mig selv, eller tage opvasken), fordi jeg er psykisk syg!", respektive: "Du gør mig syg!" underforstået: "...hvis du ikke gør, som jeg vil have." Jeg må sige, at jeg heller ikke køber den. Men man skal også huske på, at de mennesker, der af psykiatrien bliver stemplet som "syge", som regel faktisk har været ofre for overgreb, at de som regel er opvokset i et noget dysfunktionelt miljø, hvor den eneste måde, de kunne få bekræftelse på, var, hvis de gik ind i offeridentiteten. Så, man kan sige, at traumer skaber en ondt cirkel, som det er meget svært, da meget angstfremkaldende, at komme ud af, når man først er havnet i den. Man hjælper ikke disse mennesker, ved at bebrejde dem det, hvis de vælger offeridentiteten fremfor -- den for dem meget skræmmende -- frihed. Man er nødt til at vise dem, at det er muligt, at vælge friheden, at man ikke dør af at vælge den, og allerførst er man nødt til at anerkende, at det at skabe en identitet som offer i sin tid, da overgrebene var aktuelle, var livsnødvendig for dem. Dvs. man er nødt til at anerkende disse menneskers lidelse, mens man også er nødt til at vise dem, at lidelsen er en ting, der hører fortiden til, og at der ikke længere er grund til at lide her og nu. Jeg er den sidste, der, som systemet gør det, på godt og ondt, behandler psykiatrisk stemplede mennesker som småbørn, der ikke er i stand til at tage vare på og ansvar for sig selv. Jeg kan godt finde på at prakticere det, Peter Bullimore kalder for "tough love", og har gjort det. Så, som sagt, vi er langt hen ad vejen enige. Men tænk lidt over, hvordan du siger tingene en anden gang. Hvis du provokerer, uden også at anerkende, så lukker du af for, at folk lytter. I stedet for at åbne op for det.
marian det kan jeg altså ikke anerkende som værende sandt. Det kan da godt være at det pr. definion er en krænkelse af menneskerettighederne, det skal jeg ikke gøre mig klog på. Men de der indlægges skal jo trods alt stadig acceptere indlæggelsen, eller også skal deres værge. Et kompliceret minefelt. Man kan også vælge at se på det sådan her; Lad os sige, at der var tale om en hærdebred mand, som vandrede ned af gågaden vildt skydende omkring sig. Han rammer ingen, men gør som han gør. Enhver vil være enig i at denne person skulle fratages sin pistol og sikkert også låses inde ikke? Begrundelse: Han er til fare for sig selv og sin omverden - også selvom han endnu ikke har skudt andre eller sig selv... Man kan jo desværre ikke bare tage "pistolen" fra en sindslidende og sende dem hjem. Så ret eller uret så ser jeg det stadig som noget nødvendigt i nogen særlige tilfælde. At der ikke er bevis for at psykisk sygdom ikke er fysisk forbundet, er heller ikke sandt. Man kan i flere tilfælde se ganske betydelige afvigelser i både EKG og på MR scanninger af psykiske sygdomme. Men naturligvis ikke alle. Ud fra det jeg ved så er holdningen også den blandt psykiratere og forskere at bipolar og borderline lidelserne udspringer af en genetisk sårbarhed, som så enten forstærkes eller dæmpes af det miljø personen vokser op i. At sige at medicinsk behandling ikke virker er for mig en gang total øregas direkte ud af Scientilogy eller de sekter der er værre. Nej jeg anerkender at der ikke er lavet en "borderline-pille" eller en "bipolar-pille", men det ville jo fuldstændigt svare til at man havde en "kørekortspille", som man bare kunne tage og så kunne man køre bil.. Eller en pille imod sure roevhuller.. Hmm det er der måske, men den bliver brugt for lidt  Der er bevis for at medicinsk behandling virker. Den helbreder måske ikke men den virker og den hjælper millioner af mennesker.. Jeg ved ikke om ovenstående er et svar på et korrekt forstået indlæg fra dig. Men det var sådan jeg opfattede det. Hvad dit videre indlæg angår så er jeg i store træk enig med dig. Men jeg vil gerne tilføje at der er rigtigt mange sygdomme som man ikke kan helbredes fuldstændigt uden at man indretter sit liv efter det. Det er meget rigtigt at der er en del der finder en identitet i deres diagnose, men der er også mange der finder en støtte i den til at komme videre. Talt ud fra mit eget liv, så har jeg været patient tidliger, dog aldrig indlagt, men i behandling af flere omgange både medicinsk og i terapi. Den diagnose man står med, kan man enten som du siger bruge som en sovepude eller også kan man bruge den til at udvikle sig fra. Det der gør at jeg lever et forholdsvist normalt liv i dag, skyldes i høj grad at jeg har fået indsigt i hvilke mekanismer der styre min ligevægt og gør at jeg ved hvad der tipper vægten i den ene eller anden retning. Hvis ikke der var nogen der havde taget fat i mig og hjulpet mig videre med behandling og lærdom (og et velplaceret spark bagi), så var jeg aldrig kommet videre så jeg i dag lever et symptomfrit frit liv uden medicinens krykke. Det du siger giver meget god mening, og det samarbejde der skal være kræver at man kan tale med hinanden og ikke op til og ned til hinanden - nogen gange er det bare svært at finde den samme rille at køre i samtidigt med at man giver udtryk for sin mening. Jeg har desværre ikke noget kursus i kognetiv terapi, så jeg debattere efter bedste evne  I en verden hvor vi er så vant til at vi kan kontrollere alt fra gener til supertankere og hvor meget sukker folk må spise, så kan jeg da godt se at det er enormt fustrerende at vi endnu ikke har lært at kontrollere vores sind. Hverken os selv som personer eller dem der skal hjælpe, hvis der er noget galt. Vi er vel ret beset nået dertil hvor vi kan tage en stor hammer og banke på maskinen. Virker det ikke tager vi en større. Indtil vi kan reparere sindet med en total viden om det, kan jeg kun se at vi må have tiltro til at dem der har viet deres liv til at hjælpe mennesker med grus i maskinen, gør det så godt de kan og faktisk udretter mirakler med hammeren fra tid til anden.
Omkring dilemmaet med om det kan være en "hæmsko" og have en diagnose eller ej, kan jeg kun svare ud fra min egen erfaring.. Og da jeg fik min diagnose, må jeg sige det var en befrielse, der var SÅ mange ting, der faldt på plads.. Jeg fandt ligesom ud af, hvorfor jeg tit gjorde ting, der var selvdestruktive, istedet for gavnlige for mig og det gjorde det ligesom også "lovligt", at jeg ikke kan det samme som "almindelige" mennesker.. Jeg kunne bedre acceptere, at jeg har begrænsninger.. Jeg kan f.eks. ikke tåle ikke og få min nattesøvn... Jeg kan ikke køre på og knokle derudad i flere dage uden og gå ned på det.. Jeg får sådan en slags stress, bare ganget 400.. Så efter jeg fik diagnosen, kunne jeg se hvordan det hele "hang sammen" og kunne arbejde videre udfra det og holde op med hele tiden og bebrejde mig selv, at jeg ikke er "normal".. Selvfølgelig kræver det sin mand, at acceptere man har en sygdom og så arbejde sig frem til og få et nogenlunde normalt liv, der er tåleligt.. Man kan ikke bare altid give sin sygdom skylden for man ikke kan det og det og det osv... Man bliver nødt til og tage tyren ved hornene og knokle.. Hvad angår folk omkring en, er det vigtigt at have den rigtige backup og forståelse.. Mange der ikke har været/eller er psykisk syge, har meget svært ved og forstå disse lidelser.. Jeg mener så, det er vores opgave, som psykisk syge, at fortælle så meget vi kan om hvordan vi har det.. Jeg har lidt den ide med, at det man ikke forstår er mærkeligt og kan godt gøre mange utrygge.. Jo mere åben man selv er om sin sygdom og kan forklare andre om den, jo mere forståelse får man.. Jeg har igennem hele mit sygdomsforløb været 100% ærlig og er det stadig.. Jeg har ikke mistet en eneste ven/veninde eller familiemedlem.. Men det handler om, at være ærlig og fortælle om det.. Desuden var det også en stor hjælp, at lægen forklarede den nærmeste familie, hvad den sindslidelse jeg har, egentlig går ud på.. Jeg har faktisk under det her, fået mange nye "normale" venner/veninder osv., jeg har været på mange dates, hvor de har vist jeg var psykisk syg, uden problemer.. Så jeg mener også man skal passe på med ikke og lave sin sygdom om til en slags stigmata.. Istedet skal man være åben og forklare.. Tit når jeg fortælle "fremmede" mennesker jeg har den og den diagnose, kan jeg godt se de trækker sig lidt, indtil jeg forklarer hvad det egentlig er og er åben omkring det.. Så får de hovedet ud af busken og spørger ofte omkring det, det handler så for "os" om og være åbne, ærlige og imødekommende overfor spørgsmålene.. Så trækker de sig ikke, snarere tværtimod.. Hvad angår tvangsindlæggelse, går jeg ind for det.. Jeg har måttet tvangsindlægge min nabo to gange, fordi han simpelthen mistede al kontakt med virkeligheden og blev til fare for sig selv, fordi han ikke kunne styre hvad han indtog af medicin eller andet.. Han røg i koma 3 uger, fordi han tog for mange af sine piller engang.. Efter et tre måneders ophold på Psykiatrisk hospital, kom han hjem og så bare så godt ud.. Det der så manglede hos ham, efter min mening, var opfølgning og så havde han droppet og "kæmpe" for det.. Der var ingen til og motivere ham til og ændre sit liv, der var meget selvdestruktivt, efterfølgende.. Jeg havde desværre ikke kræfterne til og hjælpe ham, da jeg selv kæmpede med hud og hår for og styre min sygdom.. Han endte desværre med og dø, hans krop kunne ikke længere tåle hans livsstil.. Jeg har ikke ondt af ham, han valgte jo lidt selv, han ville ikke mere.. Jeg har ikke fortrudt jeg fik ham tvangsindlagt, det gav hans børn mulighed for og få nogle gode stunder med ham, inden han tog vejen til himlen.. Som psykisk syg, bliver man selv nødt til og række hånden frem og bede om hjælp.. Tit er den hjælp man får, så bare ikke lige det, man regnede med.. Lægerne kan ikke knipse med fingrene og vupti så er man rask.. De kan symptombehandle kemisk og få en "droslet" ned til og kunne se lyset.. Derefter må man selv igang, selvfølgelig med hjælp fra dem.. Hvis man ikke får set lyset, er der desværre ikke ret meget andet de kan gøre, end og symptombehandle.. Det skal lige siges her på falderebet, at jeg ikke siger man kan blive rask af disse sygdomme.. Jeg siger bare, man kan lære og få et godt liv og leve med sin sygdom på godt og ondt.. Og det er jo det, det hele handler om: ET GODT LIV.. Sat efter ens egen standard, ikke hvad samfundet kræver, eller hvad der er normalt.. Men istedet sat efter ens egen standard.. Hvad har man det selv godt med? Hvad gør en glad? Hold fast i de små ting og lad være med og stræbe efter noget, der måske er realistisk umuligt.. Lev i nuet og lad være og tænke for meget fremad, hvem ved imorgen bliver man måske kørt ned af en bus..  Vær åben, tag imod den hjælp der er og hente.. Deltag aktivt.. Og ja, det kræver sin mand, og ja, der kan være sket meget i ens barndom såsom traumer og lignende, men det betyder jo ikke, hvis man virkelig vil, man kan ændre på de små ting, så man selv får det bedre..
Jeg arbejder på et bo- og behandlingsted, hvor vi i mange år har behandlet med DAT. Jeg ejer selv stedet og vi har tidligere brugt andre former for behandling. Men med DAT er selvskadende adfærd og selvmordstanker faldende i et meget hurtigere tempo, og den enkelte er med hele vejen. I Sverige er det bestemt af sundhedsministeriet at unge med personlighedsforstyrrelser, skal behandles med DAT. Jeg kan slet ikke følge din tankegang,Jens. Men sådan "hen i vejret" ville mit svar nok også være, hvis jeg partout skulle prøve at gøre mig klog på, hvad der kunne være galt med en computer. Til trådstarter vil jeg sige, at det er super, at du kan være en god veninde. Din veninde har brug for det. Mange venner smutter ofte,når sygdom kommer.Har du brug for en snak, er du velkommen til at skrive til mig på privat besked.Det er min erfaring, at venner og pårørende i den grad har brug for at læsse af, og få hjælp til, hvordan man bedst kan "være der". Til Correy: Du har helt ret. Vi har kun unge med personlighedsforstyrrelser boende i behandling, og der er ikke en der er ens. Det siger mere, om andre, at der er et behov for at sætte i kasser. Synes du er nået rigtig langt i din behandling og ønsker dig al held og lykke i fremtiden. Kh Tine
Jeg havde virkelig håbet på, at ingen ville bringe tråden op igen efter Marians første indlæg  Marian du er SÅ farlig at have på et forum, hvor der er psykisk syge, eller bare dem der potentielt er!!! For at gøre det helt klart, vil jeg nævne at "Marian B. Goldstein" er klar modstander af psykiatrien. Er det ikke antipsykiatri det hedder Marian?  Marian tilhører en (ja, hvad skal vi kalde det?) form for overbevisning, om at der ikke er noget der hedder psykiske sygdomme, men at sygdomme som f.eks. skizofreni blot er en midlertidig tilstand, der kan ændres.  Hun tror virkelig på, at der ikke er nogen evidens for at psykofarmaka virker, og at HELE psykiatrien, blot doper patienterne i stedet for at finde den "virkelige" årsag. Marian er selv tidligere skizofren, men er nu "behandler" (Det hedder noget specielt, hvor man går ind for at kun en selv "tidligere syg" kan give indsigt i ens nuværende tilstand). Jeg kan snildt se det positive i   og  . Men at sige, at der ikke er noget der hedder kemisk ubalance i hjernen, og at man stort set aldrig har brug for spykofarmaka, er noget vås!!! Som så meget andet (og det kender vi i forvejen herinde fra), bliver diskussionen møg-ærgelig, når man bliver ekstrem, og kun mener at det er ens egne metoder der kan bruges.  Det bliver sådan, at i stedet for at man kæmper (og argumenterer) for det man tror på, ender det med, at man rakker ned på det, som man ikke tror på. Ekstremisme er en sørgelig, sørgelig ting...
Det kan UMULIGT være tilladt at lægge så mange personlige oplysninger ud om et andet mennesket     Jeg håber VIRKELIGE HN sletter ovenstående indlæg - det er en KLAR overtrædelse af persondataloven   ØV ØV ØV
Søs, hvis du Googler på hendes fulde navn, som angivet af hende selv, så vil du få et mindre chock over hvad hun selv har lagt op af oplysninger på div. fora rundt om!  . Jeg tvivler på at der er tale om en overtrædelse når hun selv har offentliggjort det hele i forvejen. Endnu en ting der minder mig om hvor rart det er at kunne se en profil af dem man debatere med inden man svare.
Bare rolig Søs... Jeg har intet lagt ud Marian ikke selv har postet. Synes du er lige lovligt hurtigt ude med riven 
hvad jeg mener, er jeg nu nok selv bedst til at formulere. Så, tak for dine anstrengelser, men jeg har virkeligt ikke brug for din hjælp, og jeg synes, du skulle hellere bruge din energi på, at læse lidt på lektien. Kunne jo være, at du er bedre, end selv de mest anerkendte blandt USAs psykiatere, og finder noget i psykiatriens forskningslitteratur, der modsiger, hvad jeg har skrevet her og andre steder, og underbygger dine og Jens' udtalelser. Og så vend endeligt tilbage, når du har fundet dokumentation for, at dine overbevisninger er de korrekte, så jeg kan korrigere mine! Intet er jo så ærgerligt, som at tro noget forkert, bare fordi man har fået forkert information! For resten, så er det korrekt, at jeg er internationalt kendt og respekteret (også af professionelle, deriblandt psykiatere, i faget) psykiatrikritiker. Men det er nu ikke helt korrekt, at jeg er tidligere "skizofren". Hvor har du dog det fra??? Som jeg skriver foroven, i mit svar til jens: jeg er stemmehører og kriseerfaren. Ikke "skizofren", hverken før eller siden.
Du bruger utrolig mange kræfter på, at tillægge mig overbevisninger. Men ved du hvilke jeg har Marian?  Lad mig lige svare for dig: Nej, det gør du ikke.  Jeg er ikke enig med Jens i han udtalelser overhovedet, men fordi jeg ikke har modargumenteret, må jeg i følge dig, være enig  Laplandsmodellen viste, at støtte fra sindslidendes netværk havde ret meget at sige ift "recovery" som du kalder det. Det er så IKKE det samme som, at bevise at der ikke findes sindssygdomme!!!  Du er smart Marian, og uden tvivl mere belæst end mig, men det gør det du siger ikke mere rigtigt! Det er en messe du har lært udenad. Der ER fejl i din strøm af argumentation, men du laver en masse konklusioner, som du får til at lyde ret overbevisende. Til sidst men ikke mindst, må jeg tilstå at jeg har noget svært ved at tage alvorligt, når en person har brug for at fremhæve sig selv som kendt og respekteret. Jeg er helt sikker på at du er kendt og respekteret af nogle få. Men kendt (som kendt af mange) tror jeg næppe.  Du tror på din sag. Der er et gran sandhed i dine holdninger, men hvis dine overbevisninger blev effektueret fuld ud, ja, så tør jeg slet ikke tænke på konsekvenserne. Marian fordi man råber højest, eller gerne vil have det sidste ord, har man ikke automatisk ret. Du er velkommen til at lægge mere propeganda ud, men umiddelbart har jeg ikke mere at tilføje her fra.
tja, altså du mener i hvert fald, at "psykisk sygdom", "sindssygdom", som du endda så yderst respekterende overfor mennesker i krise udtrykker det, findes, som reel sygdom, som et problem, individet har. Så meget er sikkert. Hvordan vil du bevise, at du har ret? Dokumentation, tak! At du skriver, at mine holdninger er farlige, mens du samtidigt giver udtryk for, at du synes, Åben Dialog er fin, og også, at du taler om, at Åben Dialog inddrager netværket til den "sindslidende", viser, at du ikke har noget videre kendskab til Åben Dialog (eller Vestlaplandsmodellen, som danskerne kalder det). Åben Dialog baserer nemlig på den samme filosofi, du ser i mine holdninger. Således betragter Åben Dialog ikke "psykoser" (eller anden "psykisk sygdom") som reel sygdom, men arbejder ud fra overbevisningen om, at problemet eksisterer i mellemmenneskelige relationer, ikke i individet. Dvs. relationen er "psykotisk", "psykisk syg", dysfunktionel, ikke individet.  Når du skriver, at der er fejl i min argumentation, så vil jeg da gerne vide, hvor det er. Du var før så imødekommende, at du mente, du kunne bedre fortælle om mine holdninger, end jeg selv. Hvor er der dog pludseligt blevet af den imødekommenhed??? Og det dér med, at jeg er godt kendt og respekteret i den internationale psykiatrikritik, var det ikke egentligt dig, der bragte det på bane? Jeg bekræftede bare.
er du katolsk? Muslim? Baptist, måske? Hvad diskuterer vi egentligt her? Religion? Jeg troede, det var psykiatrien (never mind, at noget, der så i den grad mangler et videnskabeligt fundament, som psykiatriens udmeldinger i offentligheden gør det, vidst må betegnes som en religion -- en kult, faktisk -- snarere end som videnskab). Dit spørgsmål er omtrent så sagligt-fagligt relevant, som at bruge "øregas" som argument i en debat. Kom nu, Jens, oplys HesteNettets læserskare, og vis os noget dokumentation for, at mine udtalelser er "øregas"!
Hej. Jeg vil høre om nogle herinde har erfaring med at skrive/lave en blog? Jeg overvejer nemlig at starte en personlig blog, hvor jeg vil skrive lidt om de aktuelle tendenser i samfundet, politik, de bøger jeg fordyber mig i, lidt om selvudvikling og hvilke tanker jeg nu må rende rundt med + lidt om mit liv  Kan I anbefale et sted, hvor man kan oprette en blog? Og evt. andre erfaringer og gode råd? Smid gerne et link herind til jeres blog 
at det med at komme i gang. Der findes jo 100 vis af blog og mange forskellige af dem. Jeg kan anbefale  , det tror jeg er den nemmeste blogside når lige starter. De andre som f.eks. Wordpress og Tumblr er lidt mere advanceret 
blogger/blogspot   der har jeg blog og jeg synes det en super side med fine valgmuligheder for design osv   min blog er dog ik så stor, eller så læst (   ) og nok heller ikke vidre interessant.. men.. den kan ses i min signatur.
Jeg blogger på Wordpress, og det er jeg super tilfreds med   Jeg har før brugt blogspot, men jeg synes Wordpress er meget nemmere at have med at gøre, og der er mange flere muligheder for at personalisere sin blog.
Da jeg skulle oprette min blog, lavede jeg en på både blogger.com og wordpress.com. Jeg endte ud med at bruge blogger.com, da wordpress ikke tillod mig det design, jeg ønskede uden jeg skulle betale for det. Min blog handler "bare" om te, så ikke noget fancy der, men har da en lille flok på 10 pers., der læser med, når jeg opdaterer  Min blog hedder: 
Jeg vil anbefale dig wordpress   bedre søgemaskine optimering, samt grafisk og udviklings mæssigt bedre muligheder. Desuden kan du bruge wordpress som CMS system på eget domæne. Skal du have eget domæne vil jeg anbefale one.com, da de for det første bruger Linux servere (som er påkrævet for at bruge php som wordpress er bygget op i), samt det er billigt, og der hos one.com er en rigtig kompetent support  Selv har jeg en hjemmeside som har eksisteret i 4-5 år. På nuværende tidspunkt koder jeg alt selv, men i løbet af sommerferien, tager jeg nok selv wordpress i brug. Min hjemmeside kan ses på  Dy er altid velkommen til at skrive, hvis du har nogle spørgsmål, eller støder på nogle problemer.
Kast dig ud i det - andet er der ikke at sige  Selv bruger jeg blogger jeg om alt muligt løst og fast på min egen blog .. Jeg bruger blogger.com, fordi det er det system jeg bedst kan lide - jeg forsøgte også på wordpress, men vi fungerede ikke så godt sammen  .. Microcut: Gud, er du også herinde, Simone?
Hvad er jeres ynglingsserie?  Selv er jeg mega afhængig af White Collar jeg venter spændt på sæson 4, som kommer her d. 10 juli. Den har jeg så ventet på siden december, suk. Nu har jeg efterhånden set de andre sæsoner igennem 6 gange. To gange siden siden december hehe  Derudover har jeg set Heartland serien, den er også ok. Merlin er også set et par gange, her venter jeg på sæson 5 men den kommer først til oktober. Sidste serie jeg har kigget er Robin Hood.  Hvad er jeres ynglingsserier?
Beklager mit galde, men i får det alligevel .. Sagen er den at min udlejer snakker i vest, men gør i øst .. Den 2. Januar påbegyndte han renoveringen af den bygning vi bor til leje i. I bygningen er der 7 Lejligheder, hvoraf de to nederste er beboet, og vi han den ene lejlighed på 2. sal. Lejlighederne på første sal skulle renoveres, og ligeledes skulle taglejligheden. Har snakket en del gange med udlejer omkring arbejdet, og hvordan vi ville blive berørt .. Udlejer sagde at bagtrappen skulle laves om til toilet (TIL OS), og der ville komme altaner til alle lejlighederne + brandvinduer .. I Marts kommer jeg hjem til en bagdør som er sparket ind, og nu har jeg en træ "kasse"-væg stående ind i mit køkken (som ikke i forvejen er særlig stort) .. Fuldstændig rundt på gulvet får jeg fat i kærestens onkel (ejendomsmægler), og får ham til at komme ind og kigge .. "DYBT ULOVLIGT" er hans dom, og ringer med det samme til vores udlejer, og snakker med ham om situationen. Udlejer lover at fjerne kassen igen, og sætte døren i igen .. Det sker da også .. Nu har jeg istedet en muret kasse, med dør i ind i mit køkken .. Det måtte vi så leve med .. Først i April kommer jeg hjem til en lejlighed smæk fuld af grå støv (OVER ALT - SOVEVÆRELSE, STUE, BADEVÆRELSE & KØKKEN) .. Ringer så til udlejer og gør ham opmærksom på problemet, og aftaler at jeg gør selv det hele rent .. Han kommer dagen efter og "lapper de huller der er i loft og gulv" .. Ja hurra, det trækker stadig ind med kold luft, og det er umuligt at holde varme i lejligheden, da alle vinduer på bagsiden af huset er taget ud (undtaget vores) .. Sidst i April kommer jeg så endnu engang hjem i en lejlighed FULD AF STØV! RØD MURERSTØV!!!! .. Var så gal at jeg tudede! - Fik afslag på 2000,- i husleje, mod at jeg selv gjorde det rent .. Da de nye vinduer til bygningen kommer, har jeg opgivet alt kommunikation til udlejer, da han ærlig talt er dummer end vådt bølgepap, så det må kæresten tage sig af. Da udlejer kontakter mig for at hører hvornår de nye vinduer, kan komme i hos os, siger jeg til ham at jeg beder min kæreste ringe og aftale noget med ham.. Kæresten glemmer så at ringe til ham, og der kommer altså ikke nye vinduer i hos os .. (I mellemtiden her kommer der altan på bygningen, HURRA!) Nå, men står stadig med et køkken som ligner @!#$, og ingen afklaring på hvornår det bliver lavet .. Når køkkenet bliver lavet skulle udgangen til vores altan også laves, og vores gamle toilet skulle lægges til køkkenet .. Kæresten har lige ringet og snakket med udlejer (efter laaaang tids tavshed for udlejers side), for at høre hvornår det begynder på badeværelset ind til os .. "Jamen det tror jeg, vi dropper, så i beholder jeres gamle toilet, og så får jeg håndværer ind og laver køkkenet i pæn stand igen" det var hvad udlejer sagde .. Amen hallo makker, jeg folder dig F*CKING om til en papirshat (ville jeg gerne have sagt, men kæresten snakkede med ham) .. Så nu ved jeg ikke om vi overhovedet får en brugbar udgang til vores altan, eller om jeg får nyt badeværelse, hvilket er TILTRÆNGT! OMG - OMG - OMG Har nu gået i byggelarm mandag til fredag siden 2. Januar, og de er stadig ikke færdige !!! (Til tider arbejder de også gerne til ud på aften, og starter gerne deres @!#$ maskiner kl 7:00 SHARP!) Øhm - Det blev da vist langt!
Hvis i ikke er det så meld dig ind i LLO og spørg dem om det kan være rimeligt alt det her i bliver udsat for. Med hensyn til det lovede toilet osv - har i det på skrift - ellers er der nok ikke så meget at gøre. Det er fint du har fået 2000 kr i afslag for rengøring - men fik du også det de andre to gange du selv har måtte gøre rent. At håndværkerne larmer må du desværre nok finde dig i - de møder jo kl 7.00 de passer jo bare deres arbejde, og det kan du ikke gøre så meget ved. Men syntes da din udlejer virker til at være en rø v ren ud sagt.....
LLO har vi droppet fuldstændig .. Vi tager den gennem en ejendomsmægler vi kender privat og så en advokat hvis det bliver nødvendig .. Har desværre ikke noget af det på skrift   , og har heller ikke fået afslag de andre gange jeg selv har gjort rent, for tænkte lidt "Jamen håndværkere støver jo, så det er bare at gøre rent ..) Men den gang med det røde murerstøv, havde jeg lige gjort HELE lejligheden hovedren dagen før, og dagen efter kunne jeg så starte helt forfra! Håndværkerne må jeg jo bare vænne mig til, men i guder hvor bliver man sindsyg af at hører på boremaskiner, vinkelsliber, rundsave, håndværkernes radio, og diverse andre @!#$ apperater de ellers bruger!
i byer i hverdagene, SKAL de stoppe kl 19 om aftenen og tidligst begynde kl 7! Det er i hvert fald hva min mand siger som arbejder med styret underboring (entrepenør)
Åhhh det er så smart, når de starter renovering ovenfra. Det gjorde de også i min bygning, med det resultat, at jeg pludselig havde overboens badeværelsegulv + mit badeværelseloft på gulvet i mit badeværelse. Rør faldt ned, min brusekabine knækkede, og mit badeværelse var mildest talt ubrugeligt, indtil de var færdige ovenpå. Turen kom så til mit badeværelse bagefter, heldigvis. Håndværkerne rystede også på hovedet over rækkefølgen. Desværre tror jeg også, jeg må sige som andre allerede har gjort: Uden skriftlige aftaler står du ikke særlig godt. Tillid er godt, kontrol er endnu bedre. Pøj pøj med det. Jeg håber, det bliver ordnet hurtigt og på en måde, så du bliver glad for det:-)
Regner med at Esbjerg MIDTBY betegnes som beboelses område  Har netop startet dagen med at gå ind og slukke håndværkernes radio iført morgenkåbe, og besked om at jeg gerne ville kunne høre nyhederne!
Har du fået muret et toilet op i køkkenrummet, med dør der åbnes ud i køkkenet ? Vil bare lige høre om jeg har forstået det rigtigt. Hilsen Mette
Vores bagtrappe, som havde dør ind til køkkenet, er nu lavet om til hvad der skulle have været vores nye toilet ..
En lille tilføjelse til dig, Patricia, siden du er så "eager to learn" (virkeligt?): "antipsykiatri" har ikke noget at gøre med at være imod psykiatrien. Antipsykiatri er en retning indenfor psykiatrien, tæt beslægtet med den kritiske psykiatri og postpsykiatrien.
Det er ved at være liiidt langt ude mener jeg... Det startede jo som et enkelt spørgsmål, med en pige der gerne ville vide hvordan hun kan hjælpe sin veninde, der lider af borderline. Og så ender det i det her. Jeg synes det er langt ude, at bruge sin tid på, at argummentere og forklare side op og side ned om forskellige ting. kunne man ikke bare acceptere hinandens holdninger, og så lade det være ved det?? Jeg synes der er en ordenlig gang muderkast lige nu 
Dokumentation? Are you kidding me??? Vil DU kalde det   pseudovidenskab du fremviser for dokumentation? Det er jo blot en remse du har lært udenad med henvisning til nogle nut-case psykiatere der stadig tror på LSD er "bevidsthedsudvidende". Du skriver og skriver i en undelighed indtil folk ikke kan finde hoved og hale i din argumentation. Jeg kan høre, at Vestlaplandsmodellen fortolkes alt efter hvilken tilgang man har til den.  Noget af det info jeg har om bl.a. Åben Dialog har jeg her fra: Ovenstående er vist ikke heeelt i tråd med det du skriver. Du nævner det kortvarigt Kan du uddybe hvor jeg bringer det på bane? Som i dine tekster fordrejer du sandheden her. Ikke ét eneste sted (før mit forrige indlæg - helgardering - vi er jo på HN) har jeg skrevet ordene: Kendt, respekteret og international, sammen med dit navn. Antipsykiatri til dem der har et svagt google-fu: Kuk kuk siger jeg bare... Tak for oplysningen i øvrigt Marian   Tror dog igen det kommer an på hvem du spørger ift ovenstående link 
Chili ?bassen? : Har kun et at sige: 
Religion er jo noget man tror på og du tror da om nogen på noget  Scientology har et krampagtigt hadefuldt paranoidt forhold til psykologi og psykiatri og ser sammensværgelser overalt. Derfor var det nærliggende tanke at du måske var fedtet ind i foretagnet eller deres organ Medborgernes Menneskerettighedskommission, som du deler så mange holdninger med. Østre Landsret har i en sag anlagt af Scientology afsagt dom for, at det ikke er strafbart at kalde Scientology for et religiøst svindelforetagende. Så det vil jeg da lige gøre her  "At sige at medicinsk behandling ikke virker er for mig en gang total øregas" fordi  ... nøgleordene er " ". Måske ikke på alle, men det er der heller ingenting der gør. Gør dine metoder det?
Til marian b goldstein: Ja, undskyld jeg blander mig, men har du nogensinde selv prøvet og tage psykofarma? Har du nogensinde selv fået konstateret nogen psykiske lidelser? Du kan læse stolpe op og ned om emnet, se tilfælde osv.. Men så længe du ikke har mærket det på din egen krop, giver jeg altså ikke en disse for de ting og undersøgelser du nævner.. Og det med psykiske lidelser overhovedet ikke findes, sikke en gang BAVL!! Du har jo ingen anelse hvad det er eller hvordan det føles, så du er bare uviden.. Det er ikke bare en "identitetskrise" eller hvad du nu end kalder det.. Jeg har haft denne lidelse siden barnsben og har først for fem år siden fundet frem til hvad fanden der er galt!! Med hensyn til psykofarma, skærer du igen alle over en kam.. Jeg bruger stadig psykofarma den dag i dag, dog kun som sidste udvej, hvis jeg ikke selv kan styre det.. OG DET HJÆLPER ALTSÅ!! Synes du skal lade være med og udtale dig så kraftigt om noget du ikke har følt på egen krop.. Det er jo sådan nogen som dig, der gør samfundet sværere og leve i, for sådan nogle som os!!
hjemmesiden, du linker til, er en privat hjemmeside, hvor ejeren gør et rigtigt godt stykke arbejde, men det er altså ikke helt den officielle definition af "antipsykiatri", du finder dér. Tip: det er altid en god ting, at checke sine kilder angående troværdighed. Servicestyrelsen? Altså, vil du fortælle mig, at Servicestyrelsen ved bedre, hvad Åben Dialog er, end Jaakko Seikkula, en af initiativtagerne til Åben Dialog? Jeg tror, Jaakko Seikkula ville få grineflip. Også her: check troværdigheden af dine kilder! Vil du have email-adressen til Jaakko, eller Birgitta Alakare, og høre nærmere? Du skriver: "Vil DU kalde det   pseudovidenskab du fremviser for dokumentation? Det er jo blot en remse du har lært udenad med henvisning til nogle nut-case psykiatere der stadig tror på LSD er 'bevidsthedsudvidende'." Helt bortset fra, at LSD faktisk er et bevidsthedsudvidende stof (ved du, hvad "bevidsthedsudenvidende" betyder?), så synes jeg, du skal tage dette udsagn om den videnskab, jeg har citeret, til, hm, lad mig se, APA, American Psychiatric Association, og/eller NIMH, National Institute for Mental Health, og fortælle dem engang, at al deres forskning er uigennemskuelig pseudovidenskab, og at de er nogle nut-case psykiatere. God fornøjelse! Og hvad min argumentation angår, så får jeg ellers altid at vide, at den er så klar og gennemskuelig, som en sådan bare kan blive. Mon eventuel uigennemskuelighed mere har noget med læseren at gøre, end med min argumentation?
det du gør, når du bringer irrelevante religionsspørgsmål ind i denne debat, på den måde, du gør det, kaldes for "fejlidentifikation" i logikken og retorikken. Og som ordet antyder, så er det logikken, der går fløjten, når folk begynder på den slags. Mens man som oftest tyr til den slags, når man ikke har nogle saglige argumenter. Du bliver ved med at gentage, at psykofarmaka virker, men det ser ikke ud, som om du har noget dokumentation for, at det er korrekt, og at mine kilder (bl.a. APA og NIMH, øh, ja) er helt galt på den. Eller har du noget dokumentation? Så kom da med den! Jeg har henvist til dokumenteret virksomme tilgange. Men du har ret, jeg har ikke linket direkte til noget dokumentation for f.eks. Åben Dialogs effektivitet. Her er en 5-års opfølgningsstudie:  For resten, så synes folk, der drikker, som regel også, at alkohol virker. Og jo, dope virker! Jeg siger ikke andet. Spørgsmålet er bare, hvordan...
bortset fra, at jeg en enkel gang har prøvet en benzo, har jeg ikke følt nogen videre trang til at bedøve mig selv, nej. Men jo, jeg er stemplet, med to stempler faktisk, i den helt "tunge" ende. Det er rigtigt, at jeg siger, at psykiske lidelser (flertal) ikke findes. Det betyder ikke, at jeg ikke tror, at psykisk lidelse (ental) findes. Det har jeg selv erfaret, at det gør. Men så længe ingen kan vise mig nogle "skizofreni"gener, at der suser for meget dopamin rundt i min hjerne, eller at der eksisterer en anden, entydigt patologii min hjerne, så har jeg ikke haft, og har ikke en psykisk lidelse, men har simpelthen lidt psykisk. Som en meget passende, sundt reaktion på mine erfaringer i livet. Og så er der for øvrigt vidst ikke nogen, der har sagt, at kriser, identitetskriser, emotionelle kriser, eksistentielle kriser, hvad man nu vil, ikke kan være mindst lige så lidelsesfulde, som sygdom. Du skriver: "Jeg har haft denne lidelse siden barnsben og har først for fem år siden fundet frem til hvad fanden der er galt!!" Som i: "Jeg har det ad h... til, fordi er jeg bipolar. Og jeg er bipolar, fordi jeg har det ad h... til. Og så har jeg det for resten ad h... til, fordi jeg er bipolar. (Osv., osv., i al uendelighed)" Cirkulær argumentation. Har der nogensinde været nogen, der har spurgt dig, hvad der er sket dig, siden du reagerer, som du gør? "Det er jo sådan nogen som dig, der gør samfundet sværere og leve i, for sådan nogle som os!!" Hvis jeg bare havde så meget indflydelse, som du tillægger mig! Bortset fra det, hvad vil du have, samfundet skal gøre for dig? Klappe dig medlidenhedsfuldt på hovedet, og sige: "Nårhhh, hvor er det synd for dig, at du ikke kan, fordi du er syg/bipolar!"? Vil du være offer? Så du kan fraskrive dig ansvaret for dig selv, og beskylde andre for det, hvis du ikke opnår det, du vil, som du gør det her med mig? Det er dit ansvar, Ditte. Du må jo gå hen og være mere overbevisende, end jeg er, hvis du synes, offertilværelsen er så fedt, og recovery og empowerment er noget værre skod. Tænk dig om, Ditte. Bagsiden af ansvarsfraskrivelse er ufrihed. Hvis du ikke ønsker at tage ansvar for dig selv, og lægger dit liv i andres hænder, så må du leve med, at disse andre gør med dit liv, hvad de synes er passende,og du kan ikke brokke dig over noget. Heller ikke over psykiatrien, sagsbehandlere, eller andre, hvis de beslutter noget på dine vegne, der ikke lige passer dig. Man kan ikke have mel i munden (være "psykisk syg") og blæse (ville styre showet) på samme tid.
Tja - jeg evner ikke at argumenter med dig Merian. Men jeg læste et par af de brochure som Patricia linker til på Socialstyrelsens hjemmeside, for lige at få det med også. Hvis det er definitionen af Åben Dialog, så kan jeg kun bekræfte. Det er den behandlingsform alle vil møde i psykiatrien med deres børn og unge her i Nordjylland. (med medicin hvor det er nødvendigt). Så kan du jo kalde det noget andet hvis du vil eller sige at Socialstyrelsen ikke ved hvad det er de snakker om. Men indholdet har de faktisk beskrevet ret nøjagtigt uanset hvilken kasse du så vil putte det i. Jeg kan også fortælle at psykiatrien tager patienterne alvorligt og ikke bilder dem ind at de ikke fejler noget når der er noget galt. Så kan man jo kalde det sindsyge/sindslidelse eller lade være. Jeg tror at de fleste patienter der høre stemmer, ser ting der ikke er der er ret eninge om at de lider og at de føler sig syge i sindet... Der er andre her i tråden der har mere end antydet det tidliger. Men jeg vil også gerne stemme i. Hvis du vil have en chance for at argumentere med mig, så må du møde mig på mine præmisser og tale mit sprog. Alle dine floskler og flotte vendinger virker forvirrende og lægger afstand. Prøv at tale så almindelige mennesker kan forstå det. Hvis du ikke kan det, så kan jeg ærligt talt ikke se hvordan du skulle kunne hjælpe nogen som helst. Der er jo ingen der fatter en meter af det du høvler af dig.
Jens, Åben Dialog er en tilgang, der blev udviklet i Vestlapland, Finland. Bl.a. af Jaakko Seikkula. Der er nogle steder i DK, hvor man har implementeret enkelte elementer fra Åben Dialog i psykiatrien. Enkelte elementer er ikke det samme som the real deal. Det er the real deal, der har en recoveryrate på 85%. Ikke psykiatrien i Nordjylland med sine enkelte elementer. At fortælle mennesker i krise, at deres problemer skyldes deres syge hjerne, deres "dårlige" gener, og i det hele taget ikke er en reaktion på livet, men altså alene deres problem, er offerklandring af værste skuffe, og har intet med at tage disse mennesker alvorligt at gøre. Selvfølgeligt er det ikke sjovt, når man hører stemmer, og stemmerne kontrollerer én. Hvis du overhovedet har læst mine kommentarer: jeg er selv stemmehører. Men at høre stemmer, er at tænke højt. Når der farer ubehagelige tanker igennem hovedet på én, hvad gør man så? Amputerer man hjernen? Eller ser man på, hvor tankerne egentligt kommer fra, og tager styring over dem??? Spurgt på en lidt anden måde: når din nabo gang på gang siger til dig f.eks. at du skal tage livet af dig, gør du det så? Hvis han/hun gang på gang fortæller dig, at du er grim, dum og udueligt, tror du så på det, sætter dig ned og tuder?  Og ja, selv "skizofrene" ved udmærket godt, når der er dømt krise, og når de har brug for hjælp. Men de ved også udmærket godt, at de ikke er syge,og med mindre de har været igennem hele møllen,og er godt og grundigt hjernevasket, så gider de altså ikke, at nogen stiller sig bedrevidende (men uden egenerfaring) op, og fortæller dem, at det er de, der er gale/galt på den. Det er de nemlig heller ikke. Hvis den reaktion på livet, der kaldes for "sindssyge", ikke virker forståeligt, hvorfor den så kaldes for "sindssyge", så er det ikke den reagerende, der er gal/-t på den, men de, der kalder ham/hende for "sindssyg", der ikke har evnerne til at forstå menneskelige reaktioner. Hvis det er dit niveau, at bruge "øregas" og "Scientology!" som debatargumenter, så skal du ikke regne med, at jeg bevæger mig ned på samme, lave niveau.
Dette bliver mit sidste indlæg, i denne debat, da min tid er for dyrebar og gider ikke bruge min dyrebare tid på en person, der ikke kan se ud over sin egen næsetip.. Men jeg vil dog lige skrive dette: Offerrolle? Hvor i alverden har du dog det fra? Og få en diagnose, kan jo hjælpe en til og forstå, hvorfor man har det dårligt og så gøre noget ved det.. Jeg er på ingen måde offer!! Og har aldrig sagt jeg er det.. Faktum er: Den "traditionelle" behandlingsmetode virker/virkede for mig.. Ja, jeg bruger psykofarma, når min hjerne kører for stærkt uden problemer.. Hvad angår traumer osv., har min lidelse faktisk skabt mig flere "traumer" end hvad sundt er, da den godt kan være selvdestruerende.. Jeg gemmer mig ikke bag min sygdom.. Det er bare et faktum, jeg skal leve med.. Og nej, jeg bliver aldrig fuldt arbejdsdygtig og det er ikke fordi jeg gemmer mig bag min sygdom.. Det er også bare et faktum.. Jeg har aldrig haft det så godt, som jeg har det i dag, det ændrer bare stadig ikke, jeg nok ikke kommer på arbejdsmarkedet igen fuldtid.. Og det er okay, jeg skal bare have en tilværelse jeg kan leve med.. Det er ikke fordi jeg ikke vil fuldtidsarbejde, tro mig, har været i arbejde eller under uddannelse siden jeg var 16.. Det fungerer bare ikke.. Jeg har IKKE siddet på min flade røv og sagt, hvor er det synd for mig.. Jeg har kæmpet for livet, et godt liv.. Og ikke et godt liv, set med andres øjne (inklusive dine), men med mine egne øjne.. På godt og ondt.. Så gudskelov og tak for det fine system vi har i Danmark.. Og tak til læger, kommune, socialarbejdere osv., fordi de kan se virkeligheden og se, man ikke kan andet end sit bedste.. Og de kan se det vigtigste: At have et godt liv..
Jeg MAGTER ikke gå i en disskution med marian , men mage til nonsens skal man da lede længe efter.  jeg arbejder på en lukket modtager afd , hvor folk bliver både tvangsindlagt på røde papirer, fikseret, og alt alt det grimme man overhovedet kan tænke sig. Alt det værste for psyk. patienter...det foregår DER. Men tro mig....alle mine kolleger..lægerne...ps.......lægger et KÆMPE arbejde i at få folk stabiliseret, og få dem til at komme nogenlunde til hægterne igen. Jeg bliver sgi ked af det når jeg gange flere læser vi personaler er gode til at sætte folk i kasser....smider folk for hurtigt hjem...osv osv....har lige haft 5 vagter i træk , hvor vi har 4 personer fikseret....og tro mig...det er så hårdt at se den menneskelige lidelse....vi KAN ikke løsne dem, enten vil de suicedere, eller de er ekstremt voldelige. Men vi gør hvad vi kan...og vi er IKKE ligeglade...og vi lægger et KÆMPE arbejde og ressourcer i at hjælpe de mennesker..... Bare et lille pip, og et lille forsvar for os der arbejder i psykiatrien og tror på vi kan gøre en forskel
jeg kan rigtigt godt lide, at du gang på gang igen råber op om, hvor "farlig" jeg er i dine øjne. Altså, ser du Patricia, hvis nu alt det, jeg skriver, bare er "bavl", der ikke har hold i noget som helst, endsige i videnskaben, så kan det vel egentligt ikke være så farligt igen, ikk'? "Farligt" bliver en kritik af et system/en ideologi først, når den er underbygget af videnskab, og systemet, eller ideologien, der kritiseres, ikke kan argumentere med overbevisende, videnskabelig evidens for sine egne påstandes korrekthed. Sådan som den katolske kirke i sin tid havde lidt svært ved, at modbevise Galileis udmelding om, at Kopernikus havde ret, og at jorden altså ikke var universets midtpunkt. I mangel på evidens, måtte kirken jo så tvinge Galilei til at trække sin udmelding tilbage, og smide ham i fængsel. Sandeligt en overbevisende "argumentation" fra kirkens side! Men, jo, Galilei var en farlig mand for dem, hvis magt var afhængig af, at sandheden ikke kom frem. Så, ja, tak skal du have for at du synes, jeg er "farlig"! Og, har du noget andet at bidrage til debatten med, end "bavl!"? Så kom med det, så vi kan komme videre her. "Bavl!" har vi vidst efterhånden hørt tilstrækkeligt mange gange fra din kant, til at det er sevet ind hos de fleste her, at det er det, du synes.
nej, du gemmer dig ikke bag din "sygdom", men du gemmer dig bag din diagnose. Når jeg hører dig, ser jeg en patient i den somatiske medicin foran mig, der får en "second opinion", og får at vide, at, hovsa, de var alligevel ikke syge, der er sket en fejl under udredningen, råbe: "Det passer ikke! Jeg er syg, syg, syg, dødsenssyg!!!". Tja, det forekommer jo. Hedder "hypokondri", og er en typisk offerreaktion. Ligesom den dér med, at andre ansvarliggøres for éns eget, psykiske velbefindende. Det er kun legitimt i det omfang, som man faktisk er afhængig af disse andre, såsom børn er afhængige af deres forældre. Er du et barn? Eller er du voksen? Og hvad er det med din hjerne, der "kører for stærkt"? Har du fået din diagnose af psykiatrien, på grundlag af din adfærd, eller har du fået den af en neurolog, efter grundig, medicinsk undersøgelse af din hjerne, der har resulteret i, at man har fundet en fysiologisk patologi i den? Hvis det sidste er tilfældet, ja, så er du syg. Men så lider du ikke af "bipolar lidelse". Så har du en reel, neurologisk sygdom. Ditte, før noget videnskabeligt korrekt kan betegnes som "sygdom" i den medicinske videnskab, skal der kunne påvises en fysiologisk patologi, der kendetegner fænomenet. En sådan fysiologisk patologi findes ikke for "bipolar lidelse", eller for nogen anden "psykisk sygdom", for den sags skyld. Så, psykiatriske diagnoser er faktisk ikke videnskabeligt gyldige. Hvorfor, tror du, griner resten af lægestanden ad psykiatrien? Cheer up, Ditte! Du er ikke syg! Du lider, enig, det er jeg ikke i tvivl om, når jeg læser dine kommentarer her. Men du lider ikke af "bipolar lidelse". Du lider først og fremmest af forestillingen om, at du skulle lide af "bipolar lidelse". Og om du vil tilbringe resten af dine dage med eller uden den forestilling, det er op til dig. Men uanset hvad du selv vælger, så synes jeg, du skal lade andre vælge selv også. Eller kan dit valg kun legitimeres ved at din sandhed står som den eneste? Så står den da godt nok svagt, må jeg sige.
Ja, bare kast dig ud i det. Jeg blogger også - Og besøgstallene er meget forskellige fra dag til dag. Men jeg er glad for at blogge og nyder det rigtig meget  Min blog er på: blogspot
Jeg blogger på blogspot i forbindelse med min flytning til London, det er super nemt og lige til at gå til: fralyngbytillondon.blogspot.co.uk
Jeg blogger næsten dagligt, mest for omtale af mine sponsorer osv.. Jeg finder stor glæde i det og får mange positive tilbagemeldinger. I kan jo tage et kig: Som i kan se bruger jeg wordpress. det er helt vildt nemt og jeg syntes det giver mange muligheder for flotte designs 
Hej Jeg overvejer også at oprette en blog. Har kigget lidt rundt på blogger.com, og her kan jeg se, at man kan vælge at blogge under sit rigtige navn, eller man kan vælge at anvende et pseudonym. Hvad gør I? Og hvad er - efter jeres mening - fordelen og ulempen ved de to muligheder? Takker på forhånd for jeres svar 
Jeg tror du kan sammenligne det med brugernavne på hestenettet  Men udover det kan man jo sige at hvis du vil være "helt" anonym kan du jo benytte et pseudonym, men så ved de fleste jo ikke at det er dig. Jeg bruger selv wordpress. Man kan gennem wordpress oprette en blog og få et domæne der hedder xxx.wordpress.com eller man kan "installere" det på et andet domæne, som en beskriver   Hvis man gør det har man mange flere muligheder m.h. til design da der på xxx.wordpress.com kun er et begrænset antal layouts m.m. man kan vælge uden at betale. Hvis man selv installerer wordpress kan man bagefter installere alle mulige bruger-lavede pakker, hvilket er ret smart 
også wordpress, og er rigtig glad for det. Dog er der nogle ting som enten ikke fungere, eller også er det bare mig der ikke helt har fundet ud af at bruge det endnu(f.eks. sådan noget med at mine indlæg nogle gange ender de forkerte steder..   ) 
Touched by an angel
vampire diarys true blood   ynglings  white collar csi i flere udgaver terra nova once upon a time det er dem jeg følger mest 
lige slugt begge sæsoner af Game of Thrones på 2 uger - kan anbefales!
Der er faktisk mange .. - Gossip Girls - Criminal Minds - Rejseholdet - Rita - Lykke - Heartland - Boston Legal - Desperat Housewifes - Greys atonomi (Greys hvide verden) .. Kan ikke lige komme i tanke om flere ..
Min absolute yndlingsserie er: Dr. Quinn Medicine Woman. Elsker den og jeg kan se afsnittene igen og igen  Her kan samtlige afsnit ses:
Uh, jeg er en serie-narkoman  Mine er: - Rookie Blue - Glee - Friends - BBC's Robin Hood - Gossip Girl - Beverly Hills 90210 - @!#$ & The City - Xena Warrior Princess Øj, serier er sådan et herligt tidsfordriv 
- S*x & The City (som for tiden kører på tv3 i aften- og nattetimerne!) - Simpsons - Two and a half Men - Kongen af Queens - Nynne serien!  - Rita serien - Lykke serien - Friends - Greys Anatomy
Game of Thrones! Kan absolut anbefales... og hvis sæson 3-4 følger bogen, så bliver den kun bedre 
once upon a time Beverly 90210 CSI rejseholdet det var vist det, once a upon a time er virkelig spændende, og jeg nyder de hyggelige gamle eventyr...
LOST Den skal man altså bare se.
den bedste serie som jeg følger med i er supernatural og den kan klart anbefales... Ellers så er jeg også stor fan af criminal minds og NCIS.
Jeg er også ret vild med serier! Ser bl.a. gerne: - S*x and the City - Grey's Anatomy - LOST - How I Met Your Mother - V - Desperate Housewives - Lie To Me - Bones
Pt ser og jeg følger jeg med i (på nettet - de nyeste afsnit så snart de bliver lagt ud) - The Vampire Diaries - Pretty Little Liars - Heartland :)  Jeg ser også nogle gange Greys Hvide Verden og House, men ikke dem jeg total følger, følger med i sådan rigtigt.
I vilkårlig rækkefølge: Grey's Anatomy Frasier FRIENDS Will&Grace Tror jeg...
Uha der er mange serier, jeg godt kan lide. Stor fan af Game of thrones og er ved at gå til over, at der er så lang tid til sæson 3 kommer  Andre favoritter er Glee, How I met your mother, True Blod, Gossip Girl og 6 and the city.
Mine absolutte favoritter er: Supernatural How I Met Your Mother The Big Bang Theory Star Trek Ellers følger jeg også med i (eller har set): 2 Broke Girls House Simpsons Family Guy Futurama Game of Thrones Friends Buffy the Vampire Slayer Har derudover planer om at skulle igennem: True Blood Firefly Jeg har et udpreget nørd-gen og derudover en ret plat humor, hvilket listen i den grad også bærer præg af 
pas på, at du ikke drukner i selvmedlidenhed! Hvis det er sååå hårdt, at begå overgreb mod andre, hvorfor gør du det så? Der er altid brug for rengørings- eller kasseassistenter, og som en sådan ville du slippe for den pine det unægteligt også er, når man ikke har mere selvbevidsthed og -respekt, end at man må slå hårdt ud efter enhver, der fører én denne mangel på selvbevidsthed og -respekt for øjnene. Eller er det kick, du får ud af at træde på folk, der allerede ligger ned, alligevel større, end pinen? Hm, det må det jo være, siden du bliver ved med at træde på dem. Jeg anbefaler for resten, at søge job på Glostrup, hvis du ikke allerede arbejder dér. Har hørt, at man dér kan udleve sit narcissistiske magtbehov som ingen andre steder i landet. I hvert fald kunne man det indtil fornyligt, og mon ikke, der også fremover vil være rig mulighed for det, når bølgerne først har lagt sig lidt i pressen? Men jeg vil nu også lige advare dig: at udleve sit narcissistiske magtbehov, kan give bagslag i det lange løb. Nogensinde hørt om "hjælpersyndromet"? Man brænder ud af at aldrig bestille andet, end at hindre andre i at kunne rejse sig, og stå på deres egne ben. Og Lula 1, "nonsense" er heller ikke noget argument. Om nogen her, burde du, som angiveligt "fagperson" vel kunne komme med noget lidt mere fagligt overbevisende. Om ikke andet, kunne du jo be' en af "lægerne" på dit arbejde om hjælp.
Hvorfor er det lige du gider bruge din tid på at skabe en vildt dårlig stemning i en tråd, der i bund og grund handler om en der vil vide hvordan hun kan være en god veninde, og så flyver du op over alle der siger dig imod. Og så kommer du med alt muligt om at psykiske lidelser ikke findes, og alt muligt andet pladder. Mennesket har valgt at opfinde psykiatrien, men vi har også opfundet bilen. Findes den så heller ikke?? Det kan godt være at man ikke kan se psykiske lidelser, men du kan jo heller ikke se vinden. Den kan vi mærke, og det kan os med psykiske lidelser, om du vil det eller ej. Og jeg gider kun og kommenter på det, fordi jeg er tvangsindlagtindlagt og har ikke så meget andet og lave, og jeg gider ikke spille spil med min faste vagt mere. Det sted jeg er, er det sødeste personale der altid er klar til at hjælpe en, og man kan altid få støtte. Jeg synes overhovedet ikke at det er et fængsel at være der. Jeg kan godt lide at være der, for der er en tryghed, jeg tvivler på, at jeg kan finde uden for murene. Opholdet her gør, at jeg bliver bedre rustet til at møde virkeligheden, når den tid kommer. M.V.H en patient patient der tidligere var fikseret hver dag, fordi hun ikke kunne styre sig. Det har givet mig en ny chance, for at se hvad livet faktisk kan byde på. Jeg kunne være død, for bare 5 dage siden.
Aha! Nu tror jeg at det endelig er sivet ind hvad det er damen  Det ville jo svare fuldstændigt til at jeg får en PC ind til reparation med beskeden: "Jeg kom til at slette styresystemet". Hvorefter jeg kunne belære vedkommende om at der skam ikke er noget galt for alle dimserne er der endnu... Sidste mand lukker og slukker   
jeg MAGTER ikke gå i en disskution med marian....mage til nonsens skal man da lede længe efter 
hvorfor læser du stadigt tråden, hvis du synes stemningen er så dårligt? Og selvom du gerne vil se, hvad der måske bliver skrevet som svar på det oprindelige spørgsmål, så kan du jo hoppe mine indlæg over. Dit valg. Jeg kan følge dig i, at du føler dig tryg, indespærret. Men hvordan det lige skal ruste dig til et liv i frihed, er mig en gåde. Det ved vi fra fængsler, at folk bliver (mere) uselvstændige af at være indespærret, og endnu mere uselvstændige og ude af stand til at tackle virkeligheden udenfor murerne, af at have babysitter på oven i købet. Men klart, når man ikke kan komme ud, må man jo se, om man kan finde på noget godt ved ikke at kunne komme ud. Ren selvbevarelsesmekanisme. Desværre bare ikke så konstruktivt, mht. at lære, at tage ansvar.
computerteknologi er ikke medicinsk videnskab. Den sidstnævnte har faktisk nogle fastskrevne kriterier for, hvad der kan gå igennem som sygdom. Og uden fysiologisk patologi ingen sygdom. Sorry.
hvad?! Magter du ikke, at tage dit eget fag i forsvar? Vil du lade det fremstå som uvidenskabeligt hokuspokus? Hvor er din faglige viden? Du må da have nogen. Hvis man udøver vold mod andre, med alvorlige skader på deres fysiske helbred (såsom hjerneskader) og psykiske ligevægt (svær retraumatisering) til følge, må man da have noget viden, og videnskab, der beviser, at det er etisk forsvarligt at gøre det.
Jeg behøver IKKe tage hverken mit fag...min kompetance...eller noget som helst andet i forsvar. Du siger jeg svælger i selvmedlidenhed...suk...ved du hvad ?...den dag jeg ikke kan føle empati og medfølelse for de mennesker der er i min varetægt..der stopper jeg. Og ja...jeg synes det er hårdt nogle gange at se folk så syge og dårlige at de er nødt til at blive fikseret, men jeg ved også..med tusind procents sikkerhed at det har reddet liv...uanset hvad du påstår , og jeg er glad for jeg kan føle som jeg gør....efter så mange år i faget....så kald du det bare selvmedlidenhed....det viser bare lidt om hvor meget du egenligt forstår..
nu bliver jeg næsten lidt bekymret for dig. Din seneste kommentar virker en anelse "tankeforstyrret", lettere "psykotisk". Du er vel ikke ved at gå i krise over, at du ikke kan råbe højt nok til at det overdøver mine faktuelle oplysninger her i tråden???
jamen, så står vi jo tilbage med en masse dokumentation for, at det, man foretager sig i dit fag, ikke er underbygget af videnskab. Se, det er bl.a. derfor, FNs specialrapportør sidestiller psykiatrisk tvang med tortur. Og ja, tænk, hvis du ikke havde magten til at passificere de her stakkels syge mennesker, der er i din "varetægt", som du skriver, og lukke munden på dem! Så blev du jo nødt til at lytte respekterende til dem, og tage dem alvorligt! Lula 1, hvad er der gået galt for dig, at du er så angst for følelser, at du ikke kan anerkende dem, men er nødt til at kalde dem "sygdom", og gå til angreb mod dem med bælter og Serenase? Hvor kommer denne magtsyge fra? Hvis du tror, du hjælper andre ved at udagere din egen angst for livet i relationen til dem, så tro om. Og, Lula 1, at tro, at du kan kontrollere din egen angst for livet, ved at kontrollere andre, er selvbedrag.
Det skal jeg ikke kunne sige marian, men så kan jeg jo trøste mig med at det er helt normalt og ikke er sygeligt...
det er i så fald ikke op til dig, at bedømme. Det må du overlade til "eksperterne".
marian, jeg vil helt udelade at kommentere på dit seneste svar til Lula 1. Men ud fra dit svar kunne jeg godt tænke mig at høre hvilken personlig erfaring du omkring tvangsindlæggelse og psykiatriske traditionelle afdelinger på et dansk sygehus? Du skriver at du er hørehallucineret, er det noget du har fået undersøgt på et tidspunkt? Og i så fald hvad var din oplevelser omkring dette?
Det kan heller ikke kommenteres. 
nej,det var nok også bare blevet til "øregas" igen, hvis du havde kommenteret på mit svar til Lula 1. Og det har vi jo efterhånden hørt tilstrækkeligt mange gange, til at det ikke behøves at blive gentaget endnu flere. Jeg skriver ikke, at jeg er "hørehallucineret". Jeg er stemmehører, det er noget andet. Hvis du vil vide mere om det, så kig på Intervoice's hjemmeside, og/eller se denne film:  Min erfaring med psykiatrien og viden om den er omfattende nok til at jeg kan udtale mig om den. Hvad med din viden om den? Og hvad med dine erfaringer med ekstreme sindstilstande? Du skriver, du har haft en "depression". Så, du har åbenbart ikke erfaring med ekstreme sindstilstande. Ingen viden, ingen erfaring, og alligevel ved du det hele? Hvorfra? Jens, dine udtalelser her i tråden baserer sig på fordomme og intet andet. Vend tilbage, når du måske en dag får lyst til at udvide din horisont lidt.
Jeg hedder Olga, kender Marian særdeles godt, og nærer en dyb respekt for hendes utrættelige ønske om at fortælle den danske befolkning om, at psykiatrien ikke er den eneste vej, men at der findes andre veje, og veje med en betydeligt bedre prognose, for at bruge lægesproget. Jeg har en gang været en psykiatrisk sygplejerske, der troede på den viden jeg blev undervist i. I dag er jeg efter mange års undersøgelser, hvor jeg er gået tilbage til kilderne, har læst stolpe op og ned af bøger, fagartikler, forskning, ja, alt hvad jeg kunne finde, så er vendt 180 grader, og ved i dag, at det jeg blev undervist i og fortalt den gang ikke er sagligt og fagligt funderet. Det er ikke noget jeg fandt på, på en eftermiddag. Det har været en proces, en lang proces, efter jeg selv havde prøvet psykiatrien indefra, og da jeg kom ud, var alt forandret. Jeg havde brug for, at se for og imod, og er som sagt i dag ikke i tvivl om, hvor jeg stå nu, hvor jeg har haft adgang til viden og praksis fra begge sider. I dag, har jeg en fod i hver lejr, og kan også se, hvorfor folk, der arbejder i psykiatrien, tror som de gør, samt hvorfor psykiatribrugere køber psykiatriens forklaring. Men det gør ikke' diagnoser' og 'behandlingen' mere rigtig. Diagnoser, specielt psykiatriske diagnoser, har konsekvenser som langt overstiger 'sygdoms' delen, og vi taler her om sygdomme som ikke findes. Da er Marian og jeg helt enig. Når man får skizofreni/bipolar/ADHD osv- diagnosen er det aldrig på baggrund af fysiske beviser, såsom blodprøver, røntgen, eller hjerneprøver. Dette på trods af, at man siger, det er en fysisk sygdom. Psykiatrien som lægeligt speciale, er, som Thomas Szasz så fint beskriver, "Being an expert in mental illness is like being an expert about ghosts and unicorns." (at være en ekspert i psykiske sygedomme, er som at være ekspert i spøgelser og enhjørninger). Vi taler om de menneskelige tilstande, eksistentielle kriser, reaktioner på trauma, oplevelser af meningsløshed - ja et hav af menneskelig tilstande, som kan være ekstremt pinagtige, men ikke desto mindre tilstande på lige fod med dem, vi accepterer, såsom at være forelsket, målrettet, kunstnerisk osv. De er alle tilstande som udløser en adfærd. Som samfund har vi sociale normer som gør at nogle adfærdsmønstre er accepteret, og ikke andre. Psykiatrien kan derfor bedst beskrives som den samfundsvalgte moralske dommer, hvis opgave er, at ændre den afvigende persons adfærd eller tankevirksomhed. Behandlingen af disse afvigende mennesker er legitimeret ved at kalde det 'sygdom'. Til gengæld er psykiatrien det eneste lægefaglige speciale, som har lov at eksistere uden krav på at bevise at sygdommen eksisterer på lige fod med andre medicinske sygdomme som diabetes, demens, kræft mm. Som lægefagligt speciale er det også den der, i modsætning til alle de andre specialer, i gennemsnit forkorter folks liv med op til 20 år. Samtidig er den i gang med, som Peter Breggin beskriver (og jeg er enig med ham), at hjerneskade så mange mennesker på et niveau som vi aldrig har set lignende til. Konsekvenserne af psykiatriske diagnoser, for at vende tilbage til dem, er politisk. Lovmæssig er det tilladt, overfor mennesker med den slags 'sygdomme', at udøve menneskerettighedskrænkende tvangsbehandlinger, indespærringer, tvungen opfølgning, brud på dataloven, osv. osv. Så, når man har fået uddelt diagnosen/stemplet, så er det tilladt, at udøve krænkelse på samme måde, som det var overfor dem, der bar stjernen på deres tøj under anden verdenskrig. I øvrig, og der er mange, der ikke ved det, men det var de psykisk syge/åndsvage børn og voksne, som blev prøvekaninen til at finde den mest effektive måde, at udrydde uønskede mennesker på, og som førte til de gaskamre, vi kender i dag fra Nazityskland. Derfor har en psykiatrisk diagnose, specielt de mindre af samfundet accepterede af slagsen, store politiske konsekvenser, både på det personlige plan, men også i det bredere perspektiv. Et eksempel på konsekvenserne på et personligt plan, er at blive gjort tavs. John Read (psykolog) har nemlig dokumenteret ved at gennemgå forskning i skizofreni fra 1965 til 2005, at under 0.5% af de ansatte i psykiatrien har vist nogen form for interesse i patientens subjektive oplevelser, dvs. hvad de mener og tænker! Psykiatri har en stor tendens til at objektivisere, og det bliver mere udtalt jo mere diagnosen - eller stemplet som er et mere sandt udtryk i min optik -, bliver betragtet i et negativt lys. Men psykiatriens største akilleshæl er dens faglige viden, og fundament? "I'm so eager to learn that I accept to receive lessons even from my worst enemy, if he possesses information that can make me advance in my life" Det kræver at man sætter sig ind I den andens viden, for først der kan man tage en reel beslutning. Jeg har sat mig ind i begge sider og jeg har valgt, det har Marian også, men derfra at sige man er 'farlig' fordi man har en anden viden, og udfordrer den dominerende definitionsmagt, er måske lidt langt ud, og dog. Ting er kun farlige, hvis de kan true, og det er rigtigt, psykiatriens akilleshæl er ved at blive blottet, så måske har du ret, Patricia (og jer andre), sådan nogen som os er farlige, for vi stiller spørgsmål ved psykiatriens viden, som den ikke kan svare på.
Jeg ser virkeligt mange tv-serier. Jeg synes, det er så afstressende - til gengæld ser jeg slet ikke andet tv overhovedet, ikke engang nyhederne, dem læser jeg på nettet. Kan godt en gang imellem hive en dag ud af kalenderen til at se en hel sæson af en eller anden serie. Ikke så meget fordi, jeg bare MÅ følge med, men simpelthen fordi, jeg trænger til at slappe af... og hvor andre læser en bog, ser jeg en serie   Det kan godt blive til en del... Sådan lige lidt frit fra hukommelsen, der er helt sikkert nogle, jeg har glemt: Supernatural (især de første sæsoner, sæson 1 er helt super) Vampire Diaries Secret Cirkel (minder meget om vampire diaries, bare med hekse) Greek (supersjov serie) Teen Wolf (dyrker det retro, og gør det godt) White Collar Angel Awkward (fantastisk sjov serie!) Battlestar Galactica (behøver den en introduktion?) Being Human (kun US versionen, kan ikke lide UK udgaven) Bones Buffy (min første tv-serie for små ti år side   ) Californication (sååååå sjov) Castle (ligesom white collar et lidt frisk pust til hele "vi-opklarer-forbrydelser"-trenden) Criminal Minds Downtown Abbey (i mine øjne et alt for overset historisk drama, helt super serie) Falling Skies (aliens   ) Friday Night Lights (super skuespillere og anderledes kameraføring = fantastisk serie) Fringe (de første sæsoner er klart de bedste.. den sidste er lidt.. naaaah) Gilmore Girls Girls (meget mere "rå" og "grim", men bygget over samme model som @!#$ and the city, bare helt uden noget som helst glamourøst. super sjov) Glee The Glee Project Gossip Girl Heroes House Jane by Design (ny serie, som kører sammen med pretty little liars på amerikansk tv - også meget "ung") Lost Lost Girl (lidt ligesom Buffy, bare med meget mere s.e.x.) Mad Men (super serie) Make it or break it The Nine Lives of Chloe King Once upon a time One tree hill Dark Angel (super tv-serie og savnet) Dollhouse (ligeså savnet... havde fortjent større succes) Pretty Little Liars Greys hvide verden Revenge Rookie Blue (hvis man kan lide grey, så giv den her en chance) Roswell Sanctuary (er man til buffy o.l., er denne her et godt bud) Saving Hope (kan man se bort fra de uhyggelige ligheder med Grey, er den faktisk ok. Plus den har Daniel Gillies fra Vampire Diaries (Elijah)) Secret Diary of a Call Girl (kanon-sjov serie) @!#$ and the City Smash (ny musical-serie, men lidt mere "voksen" end glee, med Debra Messing fra Will&Grace) Suits (rigtig fin ny advokat-serie) Switched at Birth Terra Nova Secret Life of the American Teenager True Blood (Alexander Skarsgaard   ) Veronica Mars (hvorfor er den ikke på tv mere???? Den var så god) Bunheads (helt ny serie af hende, der lavede Gilmore Girls. Tegner godt, og har samme hurtige kvikke dialog + bedstemodere fra Gilmore Girls) Jeg gav op halvvejs og fandt min "huskeliste" frem - den bruger jeg, når jeg skal finde et eller andet at se. Det er ligesom lidt svært, at blive ved med at huske, hvad jeg har set det hele af, og hvad der kan tænkes at være nye afsnit af, især når jeg ikke følger serierne slavisk fra uge til uge... Jeg ved dog, at der af og til mangler nogle på listen, så der er nok flere, jeg ikke lige har med. Mine absolutte favoritter er Game of Thrones og The Walking Dead, som jeg synes er absolut de bedste serier på tv lige nu, helt uden sammenligning. De er også de eneste, som jeg sidder spændt og venter på, når de bliver sendt. SÅ gode! Scandal er en ny serie, som også godt kunne have potentiale til at blive en af mine absolutte favoritter. Den er lavet af Shonda Rimes, som også har lavet Grey's, men den er helt anderledes. Puuuha, det ser ud af meget, når man sådan stiller det op på den måde. Synes ikke selv, det er så meget, men det må det jo være. Måske jeg skal på afvænning eller et eller andet...
Uhh elsker tv-serier! Men nogle af favoritterne er: -Buffy -Supernatural (yndlingsserien   ) -Game of Thrones -Bones, CSI og NCIS -Trueblood -Top Gear  -Justified (synes den var lidt kedelig i starten, men elsker den nu.) -Sons of Anarchy -Dawson's Creek (ren nostalgi) -Nash Bridges -Deadwood
- Special Victims Unit - Criminal minds - @!#$ and the City - Friends - Kongen af Queens - Simpsons - According to Jim Ja, det er vist dem jeg synes aller bedst om 
BONES helt klart elsker den serie... NCIS den ser jeg også ret tit... MCLEODS DØTRE har alle sæsoner på dvd...
Er jeg virkelig den første, som nævner Mad Men?? Den serie er genial. Har indtil videre set til og med sæson 4.
Ja hvad er det lige vi ser af serier... Game of thrones The vampire diaries Bones The finder Tera Nova Teen Wolf Det er vist dem vi ser lige nu. 
Af serier som jeg virkelig godt kunne lide er: Californication (sjov og perfid) Downton Abbey (venter spændt på sæson 3) Breaking Bad (genial serie, som een lang film med action og overraskelser, den er bare for god!) Brothers and Sisters (men desværre tog de den af programmet så jeg har ikke set så mange afsnit, den lovede ellers godt) Selvfølgelig har jeg også set mange andre som er ok som underholdning hvis man en dag ikke lige har noget bedre for, men som jeg godt kan leve uden at have set: Friends 6 and the city Allie mcBeal Diverse kriminalserier som nævnes ovenfor Et par serier jeg virkelig har forsøgt at kunne lide, men som jeg synes var platte og især ikke så gennemarbejdede mht. scenografi er Game of Thrones og Terra Nova. Lidt ærgerligt, for jeg savner en god serie at se.
serier  lige pt står den på terra nova  will & grace House jeg saaavner Walking dead!! er lidt irriteret på HD at de bare slukkede for den.. den står nu på ønske sedelen til jul 
Nej, Iben, Mad Men er også på min liste   Synes, at det er en super serie 
Der er SÅ mange  Der var lidt af mine yndlingsserier
Her er det Cougar town lige nu.. Den er altså underholdende og hyggelig.
21 Jump Street (Lækker ung johhny depp   ) Desperate Housewifes LOST Criminal Minds CSI serierne Bones S*x and the city Dexter House M.D NCIS True Blood (   )  The Walking Dead Special Victims Unit The Big Bang Theory
Følgende serier kan hjælpe mig med at komme helt ned i gear når der er brug for det. Ser dem ved lejlighed når de er i fjernsynet, har ingen af dem på DVD: S*x and the City Desperate Housewifes Ugly Betty NCIS
Kan ikke lige overskue om Prisonbreak er nævnt, men den er i hvertfald super god.
lidt humor ind over, så eeelsker jeg Peep Show (UK) og Flight of the Concords (New Zealand). De er nogle år gamle, og man skal nok have en lidt skæv form for humor for at kunne lide det, men værd at tjekke ud  Herhjemme er vi ved at færdiggør 4. sæson af My Name is Earl (USA), som også bare er hammersjov og rigtigt "feel good"  Jeg så rigtigt meget Six Feet Under for 5-7 år siden, igen ret quirky, men en fed serie.
Hej Alle, Nogen der har en bestemt pony-race (stor pony), som er en god børnepony, kan bruges til lidt af hvert og er robust? Håber nogen har earfaringer  Sophie
Tidligere tråd om samme emne: book Har i den seneste uge ikke kunne overføre video til facebook nogen der kan hjælpe? Skrevet 3 fejlrapporter til facebook, men får intet svar.
Vi er 4 veninder, der gerne vil på en tøsetur i uge 41. Vi ville gerne have lidt godt vejr (20 grader er fint, bare solen skinner). Og gerne billigt! Vi er ikke super kulturelle, men der må gerne være nogen shoppe-muligheder. Hvor skal vi tage hen? Vi havde selv tænkt Rom, Milano, Lissabon, Barcelona. Noget der kan anbefales? Hvilke dstinationer har vi glemt? Det er noget af en jungle... Hilsen Louise ps. De andre tøser tror ikke på, at man kan få hjælp til alt på HN, så skal lige bevise, at det kan man!
Barcelona og Rom er to fantastiske byer   Derudover kan jeg også varmt anbefale Salamanca, en spansk by, som rummer muligheder for shopping, en rigtig rar befolkning og en masse ting at se på. Endvidere er Prag også en forholdsvist billig og rigtig fin by.
Jeg ville nok tage så langt syd på som muligt, så Portugal, Cypern, Malta eller fx. Kreta kunne være en mulighed   Hvis det da ikke nødvendigvis skal være en af de helt store byer..
sakset fra HG:
igen
fundet i god behold 
Marian en person med dit vid, burde som en smal sag kunne regne ud hvor jeg har min viden fra ud fra de oplysniger jeg har lagt på HN. At påstå at du ikke er hørehallucineret, men stemmehører er samme sag. Jeg er glad for dit link til filmen og går ud fra at det er ligenede oplevelser du har dagligt? Når du så er en af dem, der har valgt at leve med sygdommen uden lindring, er det jo dit valg. Jeg syntes bare at det er en skam at du med alle dine indlæg giver syge mennesker et falsk håb om en mirakuløs helbredelse uden medicin eller bivirkninger, som alternativ til de gennemprøvede og virksomme metoder alle har til rådighed på vores hospitaler. Det er efter min mening direkte ulækkert og modbydeligt at tænke på at du gør det. For nogen kunne begynde at tro på det som den eneste vej og frasige sig en god og ordentlig behandling. Fanatisme er en meget meget grim ting. Så udvid du din horisont og få et nuanceret billede af verden.
Jeg for min del synes, det er direkte ulækkert og modbydeligt, at fortælle mennesker, der reagerer på ofte groft svigt og meget grove overgreb, at, siden de reagerer, så er de syge i hovedet, skal klappe i, og æde deres piller, der bl.a. gør dem grotesk overvægtige, giver dem metabolsk syndrom, diabetes, hjerte-kar-sygdomme, og meget andet af samme, potentielt fatale kaliber, forårsager svind af hjernematerie (den kemiske lobotomi, netop),og forkorter deres livsforventning med 15 -20 år (her i DK; 25 år i USA grundet mere udbredt polyfarmaci og højere dosering dér). Og så synes jeg,det er lige så direkte ulækkert og modbydeligt, at fortælle disse mennesker, at deikke kan komme sig andet, end at de måske kan lære, at leve med deres sygdom, når fuldt recovery er en kendsgerning for størsteparten af dem med de samme problemer, som dem, der her i DK kaldes for "skizofrene" og andet godt fra DSM'en, i psykiatrialternative hjælpetilgange. -- Bemærk! Jeg siger ikke, at folk ikke trænger og skal have hjælp. Men psykiatrien ved altså ganske enkelt ikke, hvordan man hjælper folk. Jens, du lytter til alle dem, der elsker deres diagnose, og gerne vil være syge. Men vi er altså faktisk mange, rigitgt mange, mange flere, end du aner, der ikke har købt psykiatriens diagnoser, fordi vores reaktioner på groft svigt og lige så grove overgreb giver fuldt mening for os som sunde og potentielt konstruktive. Hverken du, eller de mest anerkendte kapaciteter på området kan bevise, at vi er syge. Hvad giver dig retten til at råbe, at vi skal holde kæft? Og, ville du synes, det var direkte ulækkert og modbydeligt, at fortælle en person med en forbigående lammelse, eller et brækket ben, f.eks., at de nok skal komme til at gå igen? Undskyld mig, Jens, men det er den forkerte verden, du argumenterer for her. Og, Jens, jeg har -- heldigvis! -- netop ikke valgt, at leve med en sygdom. Jeg har valgt, at leve uden den. Jeg synes, livet er for kort og for vidunderligt, til at smide det, af psykiatrisk "behandling" handicappet og på førtidspension, væk.
Jens, stemmehøring er for resten ikke noget sygdomssymptom. Der er gennemført adskillige undersøgelser, og de viser, at ca. 10% af almenbefolkningen har egenerfaring med at høre stemmer. Og her er der en undersøgelse fra USA, der har vist, at en tredjedel af almenbefolkningen har egenerfaring med stemmehøring og/eller det, at have "ualmindelige" overbevisninger, som f.eks. at blive overvåget/forfulgt:   Hvis alle disse mennesker var hjernesyge, så ville der godt nok være mange "skizofrene" i denne verden! Og hvis vi skulle tro på psykiatrien, så burde vi straks få fat i dem allesammen, og få dem medicineret i en fart. Så de kunne få et godt liv. Sagen er bare den, at de fleste af dem har et godt liv, også uden psykiatriens indblanding. Det, der giver udslaget for, om man havner i psykiatrien, eller ej, er om man kan håndtere ekstreme sindstilstande -- og der er ikke nogen mennesker i denne verden, der ikke i hvert fald på et eller andet tidspunkt i deres liv oplever sådanne, de fleste, ligesom du, er sig bare ikke bevidste om det -- eller om de "håndterer", styrer, én. Hvis man ikke kan håndtere dem, og de derfor styrer én, så kan man lære, at håndtere dem. Det gør man ikke, ved at tage piller, der doper én ind i en tilstand, hvor læring er en umulighed.
så er jeg en de få virker det til, der synes at Marian skriver mange fornuftige sager. jeg har/haft flere "tunge diagnoser" og adskillige diskusioner med psykiatere o.a. om medicin, Måske er kognitiv terapi ikke løsningen på det hele, men til at lære at styre tankerne = følelserne så har det virket for mig. og nogle fantastiske mennesker som har lyttet og givet mig plads. Der er lang vej igen, men de fleste dage har jeg det fint og endda lykkelig - især sammen med hesten  , bare jeg passer meget godt på mig selv. Helt uden medicin, - der kun gjorde mig groggy, mere angst - ironisk nok, kontroltab, og en masse andet skidt. Men fx har mange/måske alle? med depression/angst - negative, usikre tanker om sig selv. hvordan løser piller det problem??? Hvis tankerne er blevet bygget op i barndommen som tankemønstre man måske ikke engang er bevidst om. eller man står i en livssituation/krise som er svær - den kan løses/bearbejdes/læges, hvordan hjælper piller på det grundlæggende problem? Medicin er fint nok, til nogle - men at klistre diagnoser på alt og dertil medicin, det er en trist udvikling.
Nu har jeg ikke læst hele tråden, nåede kun til et bestemt indlæg som jeg altså blev nødt til at kommentere på. Der var en der påstod, at psykiske lidelser ikke "fandtes", de kunne ikke påvises og enhver behandling var altså derfor ikke en rigtig behandling. Ikke ordret det der blev sagt, men det er sådan jeg husker det. Sikke en omgang fis. Jeg hader når folk ikke fatter, at psykiske sygdomme er lige så meget sygdomme som de fysiske! Tag depression for eksempel. Åh nu er det lang tid siden jeg har fået det forklaret, men det er enten et signalstof som der ikke produceres nok af, eller også er der ikke nok receptor-proteiner til at modtage signalet (måske en læge der kan be- eller afkræfte?). Ja, symptomerne herpå er "psykiske", i form af en meget nedstemt patient, men selve sygdommen er jo i sig selv ganske fysisk. Jeg ved da fx at min kæreste tager medicin for hans depression, og det virker rigtig godt. Man kan også mærke det, hvis han glemmer at tage den. Så noget må de der psykiatere da have styr på, eller hvad? At sige at psykiske sygdomme ikke findes er sgu noget pjat..
trådstarter; synes denne tråd er stjålet rimelig meget fra dig, håber du alligevel har fået noget ud af den  olga 1; sådan! flot måde du får beskrevet nogle alternativer uden at skubbe folk fra dig. kan man mon kalde det for "anvendt psykologi" ? ;-) marian; viiiiiildt ærgeligt at når du nu har noget på sinde som er vigtigt at få andre mennesker til at lytte til, at du med din hadske og nedladende tone får så mange til at lukke af for dit budskab!!!!!!!!!!!!! generelt; jeg er rimelig meget med på, at rigtig meget indre lidelse kan lettes af andet end psykofarmica. men der er dog enkelte situationer hvor jeg trods alt tænker "hvad gør man så lige når...?" så olga 1; kan/vil du, som har været på begge sider af hegnet (om man så må sige), fortælle mig hvad man gør når man møder en øksesvingende vredling der er sikker på at man vil radiere ham og han derfor må slå en i hjel -i selvforsvar naturligvis ? hvis man altså hverken vil fiksere eller medicinere. jeg selv forestiller mig at netop der er en af de situationer hvor fysisk passificering er eneste mulighed (fordi jeg hverken vil radiere den herre, ejheller slåes ihjel med en økse) jeg spørger fordi jeg har befundet mig meget nær den slags situationer flere gange i mit liv og selvom jeg tror på at man laaaaaangt laaaaaaaaaaangt hen af vejen med rigtig hjælp kan lære at hjælpe sig selv, ja så kommer jeg altså til kort i sådanne situationer!
Bare det, at du har oprettet tråden for at få nogen gode råd -som der så ikke har været så mange af- gør dig til en god veninde. Jeg tror noget der er ligeså vigtigt er at du husker dig selv, samt husker veninden bag sygdommen-hun er så meget mere end den   Også husk din veninde er i gode hænder. Personalet sådan et sted, er der fordi de vil gøre en forskel, føler empati. Du kunne også hive fat i en af dem, og spørger om de har nogen gode råd mm Jeg er ked af,at din tråd er blevet ødelagt og overtaget på den måde
det er jeg, der har skrevet -- nej, ikke at psykisk lidelse ikke findes, selv om nogle har misfortolket mine ord derhenad, men at "psykisk sygdom" ikke er det samme som somatisk sygdom, at det netop ikke er som al anden sygdom, som diabetes f.eks.. Det, du har hørt om "depression" er forkert. Lykkepiller gør primært, at der suser mere af signalstoffet serotonin rundt i hjernen, end hvad der ville være naturligt, og det gør så, at man bliver rastløs. Det kan jo se ud som en meget god ting, når det, at være dybt trist til mods, gør de fleste udadtil initiativløs. Desværre kan det for folk, der er følsom overfor pillerne, gå hen og give både aggressivitet og selvmordstanker. Nå, men, den dér med, at "depression" skyldes for lidt serotonin i hjernen og lignende fysiologiske forklaringer, har man gættet på, da man så, at deprimerede kom op af sengen igen, når de fik lykkepiller, der jo øger serotoninaktiviteten i hjernen. Det har hele tiden bare været en hypotese, et gæt, ikke bevist. Man har selvfølgeligt prøvet, at bevise det, og målt, og sammenlignet med "normale" mennesker, serotonin og andre signalstoffer, og det man har fundet er, at der ikke er forskel. At man ikke har fundet nogle fysiologiske årsager for "depression", har psykiatrien tidligere i år også offentligt indrømmet. I USA, hvor de nu siger, at det bare var en "metafor", det dér med for lidt serotonin og sammenligningen med diabetes (   ). Som sagt, det kan godt få folk op af sengen, at tage lykkepiller. Og en anden effekt er, at man ikke mærker sig selv, sine følelser, heller ikke tristheden, på samme måde, som uden lykkepiller. Men, som Katrine siger, det løser altså ikke de problemer, som tristheden er en reaktion på. Ikke at kunne mærke sig selv gør det faktisk mere vanskeligt, at bearbejde og løse problematiken, og nogle terapeuter afviser derfor, at arbejde med folk, der tager psykofarmaka. Hvad værre er, er at hjernen nedsætter sin egen naturlige serotoninproduktion, når man tager lykkepiller. Så står man pludseligt med et reelt underskud af serotonin, hvis man stopper med at tage pillerne, og vil opleve ganske alvorlige abstinenssymptomer. Og selv om man bliver ved med at tage pillerne, så vil de fleste opleve, at effekten bliver mindre med tiden, og at man skal dosere op, skifte præparat, og/eller tage et andet oveni. Så, i sidste ende skaber lykkepiller det problem, de markedsføres som "løsningen" på.
du har ret i, at jeg blev noget kort for hovedet overfor "øregas"- og "bavl"-argumenterne. Når folk mener, noget er øregas eller bavl, så synes jeg, den mening skal begrundes, og jeg kan godt blive noget utålmodigt, når det ikke sker. Men jo, du har helt ret i, at det ikke nødvendigvis er det mest hensigtsmæssige, at svare rapkæftet igen på rapkæftet tiltale. Jeg beklager min korte lunte, og lover bedring!
marian; det lyder godt 
Marian det er så det første indlæg der giver bare lidt mening for mig du er kommet med ang. depression. Jeg vil dog sige at min opfatttelse af selvmodsrisikoen er en lidt anden. Når en person er alvorligt depressiv optræder selvmodstankerne ofte pga. lavt selvvær osv. Men pga. tabet af initativ og passiviteten der også tit følger en depression, så kan personerne ganske enkelt ikke tage sig sammen til at begå selvmord. Lykkepillerne løfter ens aktivitetsniveau og generelle velbefindende lige nøjagtigt så meget at en depressiv selvmordstruet får energi nok til at føre det ud i livet, men ikke nok til at overvinde trangen til at begå selvmord i opstarten af behandlingen og da det tager ca. 6 uger før pillerne virker optimalt, så er der altså en reel risiko. Derfor regnes de første 4-6 uger også for de farligste for alvorligt depressive når behandling med lykkepiller starter. Når først lykkepillerne er trådt fuldt i funktion så er faren drevet over. Jeg har aldrig hørt om nogen der midt i en periode med behandling med lykkepiller pludseligt har begået selvmord. Har du? Det næste du siger om ikke at mærke sig selv er helt korrekt. Pillerne holder om man så må sige hånden under en. De sørger for at man ikke synker ned i den dybe depressive tilstand igen. Men det betyder ikke at man slet ikke kan mærke noget. Det er bare som om at ens følelsesspektrum bliver snævret ind. Man bliver aldrig rigtigt ked af det eller angst, men heller aldrig rigtig glad i låget og overstadig. Det er lidt som om at der kommer filter på overfor ens følelser.. Jeg har som jeg tidligere har fortalt haft flere depressioner tidligere i mit liv og også været i behandling med lykkepiller. Man siger at ved den først deppression så skal man tage pillerne i et halvt år, ved den næste i et helt og hvis man får en igen så er det resten af livet.. Jeg har så haft lidt flere ture inden jeg begyndte at tage medicin. Men sidste gang jeg var i medicinsk behandling nåede jeg et punkt hvor jeg havde været stabil i så lang tid at jeg begyndte at føle at pillernes "filter" var en hemsko i mit liv. Jeg ville gerne "mere". Så jeg trappede ud af medicinen (som man skal for netop at få hjernens egen produktion af stofferne på plads igen) og har ikke haft brug for medicinen siden. Til gengæld har jeg arbejdet meget med at forstå mit liv og de ting der gav mig en depression. I dag er jeg altid opmærksom på tegnene hvis jeg har en periode med dårligt humør eller megen stress. Det er da helt sikkert at rigtigt mange kan hjælpes udelukkende med terapi og samtaler, men denne behandling er også langvarig og vil kræve at man nærmest bor hos en psykolog der kan hjælpe en hele døgnet. Det som lykkepller kan er at hæve ens stemningsniveau så meget at man kan klare sig selv og komme videre uden massiv støtte 24/7. De gør også at man kan komme hurtigere i bedring end med terapi alene, men som du siger, så kan pillerne aldrig løse op for årsagerne og fjerne ondets rod. Desværre er der så stort press på behandlerne at det nogen gange sker at en der har en terapikrævende depression ikke får den fulde behandling og så er det ikke nogen god løsning. Som jeg nævnte så er pillerne en krykke man kan halte videre på, ikke en løsning i sig selv. Noget af det der følger med depression er tankemyller og at ens tanker kan blive ved med at køre i ring. Pillerne hjælper med at få så meget styr på det hele at man har en reel chance for at finde ud af tingene selv. Det kan være nok til at hjælpe en over en let eller middel depression i sig selv, men det kræver en meget dygtig læge at tage den vurdering. Det er så desværre ikke alle der kan det og så er det at vi har baladen. Men en dygtig læge vil følge sin aptient meget tæt og holde øje med om der sker en udvikling i den rigtige retning. Sker det ved egen kraft, kan pillerne være nok nogen gange. I den forbindelse er ens netværk af venner og familie meget vigtige ingredienser. Det var så sagt ud fra mine egne personlige erfaringer med depression, lykkepiller og terapi.. Jeg håber at det kan være til gavn og oplysning for nogen. Jeg vil ikke begynde at hælde links og dokumentation på bordet, for selvom man jo hurtigt bliver ekspert i sin egen sygdom, så er det nemt nok at finde materiale om for andre. Der har været megen diskusion om hvor gode eller dårlige pillerne er for helbredet, men der er bivirkninger ved næsten al medicin og kunne man undgå det ville det da være det bedste. Jeg ved bare at lykkepillerne har hjulpet mig enormt på tidspunkter i mit liv hvor jeg havde brug for det. I dag er jeg nået længere end jeg nogensinde havde håbet eller troet med egenterapi og meditation - det kan anbefales til alle efter medicinen har gjort sit 
er helt vild med Kongen af queens-god griner  Venner og Frasier 
BONES. The mentalist Ellers er jeg ikke det store serie dyr. 
Hej, jeg ser vampire diaries true blod walking dead falling skies terra nova Game of thrones Alle jer der synes om dem på min liste, i skulle se den her,   Kan ikke huske om det er et eller to ord. Det er en engelsk serie med nogen unge der er i samfundstjeneste der får superkræfter og fcker det hele op. Helt genial. Mvh Heidi
Vi ser lidt forskellige, mine favoritter er: Men ellers har vi også set Også ligger camelot og venter på at vi går igang med at se den.
yndlingsserie, er Gilmore Girls. Elsker de kvikke bemærkninger, personerne ect. Det er en serie jeg ofte genser. Ellers er jeg rigtig glad for: Fraiser Friends Will and Grace Dating Alex(som desværre ikke kørte i særlig lang tid) Dharma and Greg Mad Men @!#$ and The City Little House on the Prairie.
er dybt afhængigt af supernatural... og vamoire diarys   uff altså hi hi
mine ynglige buffy angel dharma og greg barnaby merlin the finder friends og en masse andre..... Elsker serier.... total spild af tid og det er dejligt...... 
Lige nu er jeg i gang med første sæson af LOST og CSI (Las Vegas) - de er guld værd!
S*x and the city Simpsons Two and a half men Min ultimative yndlings er dog x-files 
Ja jeg har en børnepony på 117 cm. Mangler bare et barn til at ride hende  Hun er en welsh uden papir. En frisk og glad pony der er med på den værste. Altid med fremme og nysgerrig. I sine 4 år har hun aldrig været syg. Jeg håber der en dag er en bette pige der får super glæde af hende
Jeg har en Lewitzer- en ikke særlig udbredt race herhjemme, men meget populær i Tyskland  Bella er robust bygget (lidt a la welsh cob) men samtidig meget ædel i sine bevægelser. Hun har en stor skridt og rummelig trav og en særdeles op-ad-bakke galop, så hendes bevægelser fejler absolut intet til trods for hendes små 138 cm. Hun er dog så robust at hun stadig kan bære en voksen rytter (er selv 175cm). Hun er noget af det mest omgængelige og ALLE kan håndtere hende - ét af racens særlige kendetegn er deres utrolige gode sind som der er stor fokus på i avlsarbejdet. Bella er helfarvet - langt de fleste andre lewitzere er dog broget   
Det ser ud til at være en vældig køn hest, Bella, har dog ALDRIG hørt om racen før   Men det er da bestemt værd at undersøge. Nogen der har earfaringer med haflingere? 
Hvad med en haflinger? Evt. en fjordhest. Welsh er også et godt bud. Blandinger skal man altså heller ikke kimse ad.
jeg synes det lyder som en new forest, dem jeg har været i kontakt med, har i hvertfald været fremragende børneponyer!Men det kommer selvfølgelig an på hvor store børn der er tale om...
Jeg har bestemt et godt indtryk af new forest + de som regel er meget kønne ponyer! Men da jeg så så haflingeren, så faldt jeg næsten ned af stolen, har desuden KUN hørt godt om denne smukke race!! 
Hvis ponyen skal være til børn, kan du ikke vælge en race generelt. For der er virkelig stor forskel på dem. Jeg har haft en haflinger vallak som var så sød at han ikke ville være til fare for børn, men ALT for stærk at håndtere og holde. Min haflinger hoppe er slet ikke til børn, jeg vil ikke en gang have min datter i nærheden når jeg har hende på staldgangen... Min islænder hoppe kan kan min datter (3 år) sagtens strigle og også gå med med ikke ride, da hun har alt for meget fremdrift. Så hestens adfærd er det der tæller 
Hold da op den lyder spændende. Det er da vist en jeg skal kigge nærmere på... ikke fordi vi mangler hest/pony, men fordi det lyder for godt til at være sandt. Lige en pony efter mit hjerte.
Jeg er godt klar over at det aldrig vil være alle heste af samme race som er egnet til det samme, men der er jo som oftest nogle som siges bedre til noget end andre 
Jeg ville aldrig vælge haflinger eller fjordhesten til børn, den fejl har jeg selv lavet. De er søde og rare af sind, men meget stærke, viljestærke og egenrådige.
Klart en Welsh eller en Connemara pony.
Hej, Hvad med Dartmoor og Exmoor ponier? Det er nummeret større end shetland og er nogle søde og blide væsener, samtidig med at de er mindre egensindige. Jeg har mødt dem som elevheste, hvor de gjorde stort indtryk på mig m.h.t. tålmodighed, venlighed og de var stadig letridelige selv med mange år som elevponier på bagen. Ellers vil jeg også tilslutte mig de positive udsagn om New Forest, især hvis man undgår de eksemplarer, der ligner små væddeløbsheste. MVH Jette
"Pjevs", jeg er en pige på 15 år som har reddet siden jeg var 8 og haft egen pony i 2.5 år. Vil du stadig mene en haflinger ville være et forkert valg? 
Ingen regler uden undtagelse. Jeg mener stadig ikke man skal vælge en stærk hest til børn. Børn skal have succesoplevelser og ikke modgang.
Islænderen er en race som er meget rolig i temarement og derfor også børnevenlig, den er omkring 130-150 høj. Jeg synes at det er et godt bud hvis den nu bare skal bruges til lidt hygge.. Det er ikke en race der er egnet til en masse høje spring konkurrencer, men kan sagtens springe!!  Dressur er heller intet problem! Der er også spaciale stævner til islænderen. Hvis du du ikke ved det har de fleste islændere 2 Extra gangarter (tölt og pas) Islænderen er nok en af de mest robuste ponyer man kan byde på  Håber det var til nytte!  Mvh Alice ( som selv har en islænder)
Stedet hvor jeg har pony stående, er der opstaldet ca. 20 islændere, hvoraf jeg har været på ryggen af et par stykker   Det er en super sød race, men kigger mere på en der kan gå lidt "western", ikke konkurrence, men bare hygge 
fjordhesteblandinger er de mest fantastiske heste vil jeg mene. De er sjældent så stærke som fjorden, men har en fantastisk gang, og er meget alsidige, kan både løbe, hoppe, køre og hvad man ellers forventer af dem. Mine unger havde en fjord/araber, en meget ædel og smuk pige, med et sind af guld, og de kunne nemt holde hende. Har en fjord/is nu, han er stærk som en okse, men det er jo blandingen, men har et sind af guld og intet kan bringe ham ud af fatning.
Hej Jeg har haft haflinger de sidste 14 år og ja - det er en fantastisk hest, men jeg må tilslutte mig og mener bestemt heller ikke at det er hverken en begynder eller børnehest. Min egen datter kommer heller ikke i nærheden af min egen.
Trænger til at komme af med lidt luft. Jeg var fredag d. 29/6 nede med nogle af vores elevheste på Vilhelmsborg, synes det er dejligt at der sker noget for vores elever. Nå men da jeg kommer hjem lidt sent om aften, står min mand og siger at han har en lidt træls besked. Vi bor tilleje og har lejet jorden af den storbonde som har lejet det af ejeren. Nå men han havde været her, da han havde fået en opring af ejeren af jorden at jeg måtte ikke lave folde pga jægerne, for så gik det ud over vildet   Det skal siges at for det første kan han ikke dyrke jorden dels pga af at det er for vådt og dels har han meget store maskiner, sidste år sad mejetærskeren fast der, og bøndernes grej bliver ikke mindre, så derfor måtte jeg gerne leje det jord, det var sådan set også i orden for ejeren indtil at jægerne begyndte at brokke sig. Vi er gået i gang med at hegne det, så jeg har købt pæle mv. for at lave det, nu kan jeg så pille/trække de pæle op som vi har sat, plus at jeg nu ligger inde med hegns materiale for over 4000,- som jeg ikke kan sende retur   Hvorfor kunne de så ikke bare være kommet til mig og snakket, det gør at man ikke gider hjælpe dem nu. Jeg plejer normalt at tage mine heste ind samt slukke for hegnet når der er fælles jagter, men lige nu må jeg nok indrømme at jeg ikke gider hjælpe dem mere, det skallige siges at de driver ikke jagt på det stykke som skulle indhegnes, da det er et stykke åben land, så vildtet græsser der bare. Ved ikke hvad jeg ville med dette indlæg, udover at få lidt luft, beklager hvis der er nogen som så mener at jeg er igoistisk (ved ikke om dette er stavet korrekt   )
Ej hvor træls! er personligt også lidt træt af jægere, synes godt nok der skal tages meget hensyn til dem - uden at de tager hensyn til os. Selv når de jæger lige op og ned af vores folde, får vi ikke besked om hvilke dage de gør det - man bliver så bekymret for vådeskud når de skyder lige ved siden af ens heste! I forhold til dyrene som græsser, så har vi da ofte dådyr som græsser inde på vores folde - og de er da indhegnet med 2 tråde, hvoraf den nederste er tilpasset shetlænder. selv når der er strøm på kan de stadig komme ind på folden, hvor de så nogen gange græsser med hestene (altså de står ikke tæt på hinanden, men stadig på samme fold.) Så det synes jeg måske er lidt pjattet.
Jeg har med egne øjne flere gange set både rådyr og kronhjorte springe ligeså fint og elegant over tråd og hegn ind og ud af folde, hvor der græssede heste. Så det er ikke vildtets manglende bevægelighed det er galt med,- men snare jægernes!? De synes sikkert, det er møgirreterende at skulle kravle over tråd med strøm i =o)
her har jeg 4 rækker tråde men alligevel fornøjelsen af rådyr med deres kid som holder til inde på folden. der hvor min søster bor er der et godt samarbejde med jægerne, som skal passere igennem hendes fold, for at komme til deres fasaner og jagt stykke. hilsen helen
en "lam" undskyldning for at han har fortrudt at han har lejet/lånt det ud, for jeg har da aldrig set hestehegn som rådyr ikke kunne forcere. Vi har dyr hele året rundt i vores indhegning. Men speicelt om vinteren kommer de hver eneste morgen og spiser af det hø der er til reste fra dagen før - og vi har endda tre tråde på. to strømsnore oppe og nede og imellem dem et bredt hvidt hegnsbånd. Det giver kun sjældent problemer - men ikke for dyrene - Vores pæle er ikke så krafige og ved at være ældre, så dyrene har da af og til lige væltet en "pind" - men vi ved at vi - især i vintermånederne skal tjekke hegnet før vi lukker hestene derud. Kunne være "din" storbonde har fået kolde fødder, fordi han har registreret marken som brakmark og dermed får tilskud til den. Har hørt at de er ret "krasse" med at brakmarker ikke må hegnes. Frederven
Frederven: det er ikke bonden som har fået kolde fødder, det er ejeren af jorden, bonden er lige så træt af det, det skal som sådan dyrkes men han kan ikke komme derned med maskinerne, som jeg skrev i mit først indlæg, så sad de fast der sidste år   og så vidt jeg husker fik de fakstisk ødelagt sneglen på mejetærskeren   det skal siges at der er ca 7 ha her som "kan" dyrkes af dem er kun 3 ha reelt jord som er til at køre på, og det kan ikke svare sig for bonden at dyrke derfor var det fint at jeg ville leje det, der er faktisk også lagt udlæg ud, så når det var blevet høstet, så kunne jeg bare begynde at indhenge resten, jeg er da kun glad for at jeg ikke havde bestilt pæle hjem til det stykke også. Det der er problemet med jægerne er at de mener at vildet er "væk" efter at vi er kommet, jeg tror lidt der er en anden forklaring nemlig at de måske nok har skudt lige lovlig mange dyr, det skal siges at min mand var med på en jagt sidste år og bare på den jagt skamskød de 2 rådyr   som hunden måtte ud og finde, dette er ikke første gang, men der er jo altid lettere at give andre skylden for hvorfor der ikke er så mange dyr. Efter vi er flyttet herud er bestanden af hare bla. blevet større, men der er da stadig rådyr her, først på året gik der faktisk en stor flok inde på den ene af mine folde, samt vi har spor af kronvildt her. Men jeg gider bare ikke være til hjælp næste gang jægerne er her og de skal ikke komme og sige at jeg skal tage mine heste ind. Men nu har vi da pillet det op som var sat, inkl. de store hjørne pæle som var gravet ned med hånd 
minus- har du lejet det af en anden bonde, end vedkommende der ejer det? Har ejeren så ik givet tilladelse til at du må leje det? Og foreligger der ik et el andet på at du har lejet samt til hva?
Jeg skal prøve at gøre tingene meget enkelt. Lad os kalde ejeren af jorden for x, x ejere også den ejendom hvorpå jeg bor til leje, x ejere en masse jord som er forpagtet ud til Y, jeg har så lejet jorden af y, og vi har en fin aftale på det jord som jeg allerede har indhegnet (4,5ha). Y har så ca 7 ha lige overfor min ejendom, hvoraf kun de 3 ha reelt kan dyrkes, dem ville Y gerne at jeg også lejede, hvilket var fint for mig, Y taler med X om det og jeg snakker bagefter med X, og alt er i orden der, Y ligger sågar udlæg ud, så når nu de 3 ha var høstet så kunne jeg indhegne dem, det var en fin aftale både for mig men også Y, Y slipper for at skal ned med sine store maskiner for kun de 3 ha som kan dyrkes og jeg ville kunne få nogle meget gode og store sommer folde. Nu er problemet så bare at X også har lejet jagten ud til et jagtkonsortie, og det er så dem som har brokket sig, og mener at det vil gå ud over vildet, da X ikke vil midste indtægten på jagten, så ville X heller ringe til Y og sige at Y ikke må give mig lov til at indhegne det. Håber det blev nemmere for dig nu.
Hej HN'er. Jeg har besluttet mig for, at nu hvor min kæreste tager rundt til forskellige dyrskuer med sin gamle Massey Ferguson traktorer, så vil jeg også gerne have noget at udstille. Men hvad? Min islænder har ingen stamtavle, og er forresten en vallak. Vi har snakket om at anskaffe en jyde hoppe, men vi ejer ingen trailer - ikke at det ikke kan skaffes, dog.. Vi har også 2 biler med trækkrog. Fugle er jeg ikke vild med, selvom vi har en flok GODE racerene New Hampshire høns, og snakker om gæs. Kæresten er også uddannet Kanindommer og taler varmt for et lille opdræt af Hvid Dansk Landkanin. Selv går jeg og titter lidt på får, kunne man ikke transportere sådan en bag i en halvstor gulpladebil med lidt snilde? Som ekstra bonus må dyret rigtigt gerne kunne udstilles på Historisk Dyrskue. Derfor er kæresten fan af kanin-ideen   Jeg er heller ikke så meget til "pip".. Men kunne da godt forestille mig sådan en Americauna ell. lign. der lægger grønspættede æg og ser sjov ud! /Lene
.... er det ikke bare et spørgsmål om dyret - men også om det selskab man kommer i, når man udstiller  Hvis jeg var dig, ville jeg tage en tur til Landsskuet og cruise i de afdelinger, der kan komme på tale - se hvad der sker, og falde i snak med nogen af udstilllerne. Så kan det være, at beslutningen tager sig selv  Hilsen Sif
Ja, det var da en god idé   Vi tager til Landsskue med mindst én Ferguson for at køre med vogne man kan få en tur i, så skal jeg da nok få tid til at kigge mig lidt omkring  /Lene
skaffe dig en frederiksborg hoppe.   Den kan du nemlig komme både til Landsskue, alle alm. dyrskuer, historiske dyrskueer med Frederven
Du skal da købe en shetlandspony ! - De er tit med i eliten på dyrskuerne - du behøver ikke en stor trailer for at kunne fragte med dem (det gør du både med jyden og fredriksborgeren) - Du kan få dem i forskellige stangmål som voksne. fra 75 cm- 107 cm - Hvis du evt. har børn eller skal have vil det være en fantastisk børnepony. - du vil kunne bruge den til kørsel, tricks mm. - der er mange skuer, shows osv for setlandsponyerne, da det er en stor forening. - Det er forholdsvis nemt at komme ind i foreningen, da der hele tiden kommer nye medlemmer som er lige så usikre på det hele som en selv, og jeg er ihvertfald heller aldrig blevet bidt af at spørge en af de garvede avlere da jeg var ny i foreningen.  - Desuden er der rigtig mange gode ponyer tilsalg for billige penge på markedet lige nu, så det behøver heller ikke at blive en kæmpe udgift. Men ellers synes jeg kaninerne lyder som en hyggelig ide 
Jeg er ret sikker på, at man ikke bare kan transportere et får bag i en bil. Eller jo, man kan sikkert sagtens, men jeg vil vædde en tier på, at det ikke er lovligt. Husk også, at får er flokdyr og ligesom heste trives bedst med flere artsfæller. Jeg synes, Idas forslag om shetlændere er rigtigt godt, og så har du også selskab til din islænder.
Et spg - er aldrig på den blå avis rigtig på nettet. Men er det meningen at man kan se hele telefonnummeret selvom man ikke er betalende bruger derinde ?
Ja 
Okay tak  I starten når man går ind på annoncen er telefonnummeret kun fremme de første 4 cifre. Men man kan så få de sidste 4 cifre frem også. Det er da mærkeligt at der så i starten er XX XX til slut. Undrede mig lidt over. Er igang med at kigge efter nyt dækken til kræet og et skab.
Lige nedenunder nr. der slutter med xx xx er der en "knap" hvor der står "klik for at se hele nr."  
Det er nok en sikkerheds-anordning, ligesom e-mail adressen ikke længere står der tydeligt 
fordi du i samme øjeblik du har trykket på knappen samtidigt har tilmeldt dig et nyhedsbrev fra DBA - og tælle så de kan fortælle annoncøren hvor mange der har vist så stor interesse at de har klikket på nummeret. Jeg har nemlig også undret mig over det - indtil jeg opdagede at jeg automatisk var blevet tilmeldt et nyhedsbrev fra dem - Kan kun komme i tanke om en eneste gang jeg har "klikket" på noget og det var præcist det der tlf. nummer med xxxx. Frederven
Okay derfor - tak for der Frederven, undrede mig godt nok også noget over hvorfor det dog var sådan  Super. Så må jeg prøve at afmelde mig nyhedsbrev igen, det gider jeg ikke at have 
Hej Man bliver altså ikke tilmeldt nyhedsbrev bare fordi man klikker på et telefonnummer på DBA - det er noget man aktivt skal vælge. Så du kan være ganske rolig, jeg har klikket utallige gange og har aldrig fået nyhedsbrev fra dem. Hilsen Anne
Puha, har bare brug for at få lidt luft. Sagen er at min kæreste har fået en blodprop i benet, og jeg ved slet ikke hvordan jeg skal forholde mig til det. Det er sådan noget her som sker for naboen   Det skete for 2 måneder siden efter han havde været til floorball (indendørs hockey, eller hvad det nu hedder på dansk, bor i Sverige, så glemmer lidt de danske navne for tingene). Hans ben blev helt vildt hævet og rødt og han kunne ikke støtte på det. Han gik til vårdcentralen (lægen) som sagde det blot var hævet og gav ham noget anti-inflamitorisk(eller hvordan det staves) og nogle krykker, 5 minutter også ud af døren igen. Så slog vi det hen og det blev bedre lidt, og kun hævet sådan on/off, men ikke rigtig så i forgås tog han til vårdcentralen igen til en anden læge, som så sagde at han altså havde en blodprop i benet (og som var noget chokeret over den andens læge mangel på udredning!) og idag var han så hos fysiologen og blev skannet etc. De ved ikke hvordan det er sket overhovedet, han er 25år gammel, meget langt fra overvægtig, i ok form (han har præcist købt et nyt kort til motions centret fordi han vil arbejde på sine muskler) og ingen ved hvorfor han har fået det. Han skal så til undersøgning på karolinska sygehuset for udredning, men vi får først svar fra lægen på mandag. Hans onkel (hans far's bror) er kirug på karolinska, og vi har snakket med ham om hvordan, og han sagde at han mente at han skulle have blodfortyndende medicin (noget som den anden læge vidst også havde snakket om), så vi tager på sygehuset igen imorgen. Men midt i det her, så sidder jeg her. Det føltes fuldstændigt uvirkeligt, og hans far fortalte mig (efter at have snakket med onklen), at hvis den løsner sig, kan man risikerer den går i lungen at man så kan dø indenfor 2 minutter... hvilket han ikke ville sige foran min kæreste- der er ingen grund til han skal gå og bekymre sig yderligere. og jeg kan ikke lade være med at tænke på at min kæreste har gået rundt med det her i 2 måneder uden vi vidste det, pga. lægesjusk! og jeg ved slet ikke hvad jeg skal gøre. Har snakket med min familie, og prøver at tænke på alt nok skal gå og blive godt igen. Har grædt en del, og ved ikke hvad jeg vil gøre hvis der sker noget. Det er ham jeg skal have børn med en dag (jeg ville ellers ikke have børn), vi har snakket om at købe lejlighed sammen, når han er færdig til næste sommer. Vi har været sammen i snart 4 år og vi bor sammen. JEg kan slet ikke forestille mig at skulle fungerer uden ham.  Jeg er helt rundt på gulvet og det er slet ikke gået op for mig endnu. Andre som har nogle erfaringer med blodpropper?  Lægerne sagde at i USA operer man dem væk, men det er ikke noget man gør i Sverige, og min kæreste skal leve med at hans ben resten af livet vil kunne hæve op, og gøre ondt, men at det er en god ting at han motionerer. Det her indlæg er rodet, men sådan føles mit hoved også. 
Sikke da en forskrækkelse at få, kan godt forstå dit hoved er en stor forvirring. Noget jeg lige hæfter mig ved er at du skriver din kæreste vil opbygge muskler, gør han det uden at gøre brug af anabolske steoider? disse steroider er jo fristende for mange at tage da det går hurtigere at få musklerne store - det kan desværre ende fatalt. sætter link ind om en mand som har haft både en blodprop ( som 31 årig ) og én hjerneblødning ( 29 årig ) grundet misbrug af anabolske steroider.Han holder idag foredrag om hvor galt det kan gå. Håber lægerne får din kæreste på rette kurs igen og i kan fortsætte jeres liv sammen uden at skulle gå at bekymre sig om sygdom. Det er skrækkeligt når et så ungt menneske skal rammes af alvorlig sygdom. Har selv en fætter på 34 år som kæmper imod cancer. sender god bedrings tanker til jer begge.. Mvh Birgitte
Nej min kæreste tager ikke stoffer- overhovedet. Tror aldrig det kunne falde ham ind, han er en meget fornuftig ung mand og meget "forsigtig" af sig, og ikke eksperimenterende. Han er den ældste ud af 4 børn, og jeg føler at han tager meget af det ansvar på sig, og også derfor han tager en god uddannelse, da han gerne vil noget med sit liv- han brænder for politik og læser, statsvetenskap (oversat vil vel være samfundsfag). Det er virkeligt et mysterium hvorfor det er sket- også derfor vi gerne vil have ham undersøgt. Han tager ingen medicin heller. Desuden står vi og skulle til danmark på mandag, på ferie hos min familie, men nu står vi og ved ikke hvordan vi skal forholde os. Havde endda købt MEW billetter med venner til d.4, som jeg har glædet mig til at se igen, man savner dem jo når man bor i Stockholm og læser. Og det hele er uvirkeligt. Også hvorfor skal det ske ligenu hvor alting bare er så godt?   Jeg har endelig fået min SU- efter at have kæmpet for den i 2 år, og "selv" betalt for de studier jeg har læst i 2 år, (fik ingen støtte, men skulle jo købe studielitt. og buskort m.m)- så hele min hesteopsaring røg der, og vi har levet på min kærestes lave svenske su, og om sommeren har jeg så arbejdet fuld tid og tjent penge. Nu går jeg på et godt studie som jeg er super glad for på uni, eksamner har gået godt, jeg får min su + job, og min kæreste er super glad for sit studie, og arbejder ved siden af. Jeg står og skal til at købe hest igen- noget jeg har glædet mig til! efter at have redet andres, og alting så SÅ godt og lyst ud, og nu står vi så her 
Jeg fik en blodprop i maj 2008 i højre lunge - og jeg lever endnu i bedste velgående. Jeg startede med at få indsprøjtninger med blodfortyndende, og da jeg ikke længere spyttede blod, blev jeg så sat på blodfortyndende piller. Dem stoppede jeg med i juni 2009, normalen er (fik jeg at vide), at der stoppes efter ½ år. Hver uge var jeg til blodprøvekontrol af mit blods størkningsevne (INR), hvorefter medicinen blev reguleret. I den periode med blodfortyndende var der nogle fødevarer, jeg skulle undgå/måtte få i begrænsede mængder - alt med højt indhold af K-vitaminer, ligesom almindelige smertesillende piller kun måtte være dem, der starter med P - Panodiler, Pamol etc. 3 mdr. efter behandling med blodfortyndende var slut, gennemgik jeg en trombofiliundersøgelse for at se, om mit blod var disponeret for propper - det er det så i let grad. Det betyder bare, at jeg selvfølgelig skal leve fornuftigt (ikke fanatisk), og at det er en god ide med støttestrømper på længere rejser. Jeg har dem ALTID på, hvis turene varer længere end 1 time. I øvrigt blev jeg tilrådet at stoppe med p-piller, men det er jo ikke relevant for din kæreste;-) En stor forskrækkelse er det bestemt, men jeg tror faktisk, den var værre for min familie og for mine venner. Jeg ved ikke, hvordan de behandler propper, der hvor I er - det er sikkert forskelligt fra sted til sted, alt efter hvad man har bedst erfaring med. Under alle omstændigheder, så rigtig god og snarlig bedring til ham. Dorthe
Mange tusind tak fordi du delte din historie og mange tak for omtanken fra jer begge to. Det føles meget opløftende med din historie, for lægerne har ikke sagt så meget om hvordan vi skal forholde os, så det er rart at høre fra andre. Igen mange tak for tankerne .
Det var så lidt:-) Et godt råd er at blive ved med at stille spørgsmål til lægerne, hvis I er usikre eller ikke helt forstår. Og så var vagtlægen her heller ikke meget værd i mit tilfælde - han sendte mig hjem med penicilin, for "det var nok bare en lungebetændelse". Dorthe
Min mand og jeg kom til at snakke om heste igår. Da jeg så snakker om en Kandar konstaterer han tørt , Nøj hvor smart den har fire hjul træk   må indrømme jeg flækkede af grin. Er der andre der har nye sjove ting ( eller gamle der tåler en gentagelse) så kom frit frem. Med venlig hilsen Tina
jeg er delvist enig. Selvfølgeligt kan lykkepiller være en nødløsning, især i et samfund, og med et system, hvor der ikke rigtigt gives plads til, at mennesker kan have brug for, at gå ned med flaget, eller på anden måde ikke magter, at indgå i rotteræset, i en periode, og hvor det er svært til umuligt at få den hjælp, der skulle til, for at man virkeligt kan få løst de underliggende problemer af en krise. Men nu skriver du, at lykkepiller (og andre psykofarmaka) har bivirkninger, som al anden medicin også har det. Det er jo ikke helt rigtigt. Egentligt har psykofarmaka ikke bivirkninger, men kun virkninger, der kan gå hen, og opleves som generende/uhensigtsmæssige. Og så er der selve effekten, og her kommer vi ikke udenom videnskaben, inklusive statistikken. For, hvis det nu også afspejlede sig i statistikkerne, at folk får en bedre livskvalitet, og et, på lang sigt, højere funktionsniveau, når de modtager "behandling" med psykofarmaka, så ville alt jo være fint, og ingen ville kunne kritisere psykiatrien. Men, mens der unægteligt er enkelte, der har fundet en måde, at bruge stofferne på, der hjælper dem til at recovere, så er det jo altså stadigt en kendgerning, at "psykiske sygdomme", generelt set, i dag tager et noget mere kronisk forløb, end før man begyndte, at "behandle" med psykofarmaka, at folk netop får en del følgesygdomme af "behandlingen" ("bivirkningerne"), og også har en nedsat livsforventning. Mht. det sidste punkt argumenterer man gerne med, at det skyldes livsstil, og at "psykisk sygdom" får mange til at begå selvmord. Men livsforventningen er nedsat, selv om man tager selvmordstilfældene ud af ligningen, og når man altså ser bort fra selvmordstilfældene, så ser man også, at livsforventningen for folk med psykiatriske diagnoser for 50, 60 år siden ikke var nedsat overhovedet, sammenlignet med almenbefolkningen, og at det antal år, den sidenhen har aftaget med, er steget. For 10, 15 år siden, før den nye generation lykkepiller og "antipsykotika" kom i brug, var psykiatrisk stemplede menneskers liv "kun" nedsat med 10 - 15 år i gennemsnit. Så, billedet er, at folk dør tidligere og tidligere, og lider faktisk også af mere og mere alvorlige "bivirkninger", mens de er i live. Pointen er, at mens det, at vi har fundet frem til lægemidler som antibiotika, har sørget for, at mange flere mennesker overlever infektioner, bliver raske, og får en god livskvalitet, så er der sket det modsatte mht. det, vi kalder for "psykisk sygdom", siden psykofarmaka er blevet standard"behandling". Jeg har bestemt ikke noget imod, at folk selv vælger, at tage psykofarmaka, hvis det er det, de vil. Men det skal ske på et informeret grundlag, og det bør aldrig påtvinges nogen. Heller ikke ved at man altså giver utilstrækkelig og ofte også ganske enkelt forkert information ud, om hvad vi faktisk ved om både "psykisk sygdom", og psykofarmakas egenskaber og virkningsmåde.
jeg nævner jo faktisk også Pat Deegan i et tidligere indlæg. Hun er én af dem, der har brugt psykofarmaka til at komme sig. Ved at tage noget, i meget begrænset tid, når hun kunne mærke, at der var en krise på trapperne. Men det er en "mestringsstrategi", ikke en løsning på lang sigt. Det jeg, og mange andre, som Olga, kritiserer, er at man i dag fortæller os fra psykiatriens side, at andet end mestring ikke er muligt. Det er simpelthen ikke sandt. Og det kan man tydeligt se i psykiatriens egen forskning. De studier, du kommer frem til, hvis du følger mine links, er gennemført af førende kapaciteter indenfor psykiatrien. Og der er en del psykiatere, der allerede tilbage i 1950erne/60erne har råbt vagt i gevær, da de så, at folk måske nok kunne blive udskrevet ret hurtigt, respektive at deres "symptomer" så ud til at forsvinde hurtigere, hvis man "behandlede" med psykofarmaka, men at de faktisk havde en noget højere tilbagefaldsrate, end de, der ikke fik psykofarmaka. Begrebet "svingdørspatient" blev præget dengang, i 1960erne. Før da var det et ukendt fænomen.
Marian, jeg har meget svært ved at se hvordan man kan bruge historiske data til ret meget. I halvfjerdserne stoppede man med at tvangskatrere og sterelisere sindsyge, retaderede, bøsser og andre man ikke mente var værd at avle på. I tresserne gav man LSD, elektrochock og det hvide snit som en standart behandling... Selvfølgelig får man ikke tilbagefald fra det hvide snit 
det var nu de, der ikke kom sig. De, er havde fået det hvide snit, og mange af dem, der fik ect og insulin koma "terapi". De fleste af dem havnede på institution for resten af deres liv, hvis de ikke døde af "behandlingen". Men læs selv, hvad der står i studierne.
Jeg ser nu heller ikke mig selv som en nybegynder, som har brug for en gyngehest   Jeg rider utallige heste på stedet hvor egen pony står, både stor og lille. Den ene er blandt andet en connemara, som hvis en pony kan have ADHD, så har den det I HVERTFALD! Så jeg vil gerne have en med lidt udfordring men samtidig en fornuftig og klog hest, uden for mange begrænsninger   Og det ville KUN være til EGEN brug!! 
Er enig i at Fjordhestenene og haflingere er yderst søde, rare, omgængelige og har et godt sind. Men min erfaring er også tit at de gerne vil deres egne veje, og er stædige og stærke til børn! Man kan selvfølgelig nok finde undtagelser, og det er jo også bare min erfaring. Har også godt om New Forest, men fin pony, som også oftest er en sød og omgængelig pony. Denne der Lewitzer lyder godt nok spændende! Har aldrig hørt om den før! Ville jo være en super pony, da jeg tit synes at mange af de fine konkurrenceponyer kan være lidt hidsige. (Ikke at det gør mig noget, men nogle brydes jo ikke om det.)  Men generelt tror jeg heller ikke du kan udvælge racer. Der er som oftest lige så mange undtagelser, som der ikke er   . Hvis det er til dine børn, så søg da en børnepony på hestegalleris marked eller lignende. 
Salli, da jeg er 15 år gammmel, er det ikke til børn eller lignende. Men hvis jeg på et tidspunkt skal ud og lede, for at have et sted og starte 
Hov for søren. Må have kludret noget sammen så.  Men så er det jo bare ud o prøve dig frem nogle steder.   Tror du får svært ved bare at præcisere ud fra racen.  Men som sagt er New Forest en fin pony, som ofte er en god børnepony, der også kan nå langt på konkurrencebaner (hvis du får interesse for det lige pludselig). 
Jeg ved med 100% procents sikkerhed at der bliver 0 konkurrence!   Og har i øvrigt aldrig set en new forest gå noget der minder om western, eller er jeg bare gået glip af noget? 
Connemaraponyen er en robust og meget alsidig pony, der kan rides af både børn og voksne, en pony med et super godt temperament, den egner sig både som hyggepony og konkurrencepony. Connemarerponyen er sjældent syg og billig at fodre på, med andre ord en rigtig familliepony.
Jeg har god earfaring med connemara ponyen, da jeg har en skøn connemara hoppe på 13 år nu   Hende har jeg redet på i ca. 5 år, og hun er fantastisk skøn! 
Ja helt klart connemaraponyen, den kan det hele 
Connemaraponyen er den bedste pony-race jeg nogensinde har haft med at gøre  Haflingere og fjordheste har jeg aldrig betragtet som børneponyer. De er simpelthen for stærke.
Mange tak for svar til alle, jeg vil tage det til mig, og huske det 
Godt at høre at han er fornuftig. I lyder som et stærkt par sådan som i har levet på hans SU og du har kæmpet for at læse uden din SU.Håber i kommer endnu stærkere ud på den anden side. Sygdom kommer aldrig belejligt desværre
Min far har haft hele 4 blodpropper (til grunde ligger en blodsygdom). Én i benet, én i lungerne og to i hjernen. Han er ret menfri. Den i benet har, så vidt jeg er informeret, ikke givet nogen men. Den første i hjernen gav ham lidt hukommelsestab. Han glemte fx. vejen ind til sine svigerforældre. Derudover er der nogle år (for længe siden) der vist er forsvundet for ham. Han huskede sin familie, sig selv osv. Den anden gav ham midlertidig halvsidig lammelse. Det var på en skiferie i 2003, og jeg huske det ret tydeligt. Vi var på skiferie, og ved morgenbuffeten kunne han pludseligt ikke holde ordentligt på tallerkenen, humpede, og faldt nærmest ned på stolen. Hans mundvig begyndte at hænge, og han var helt lam i højre side, og blev båret ud på sin stol. MEN han rettede sig hurtigt da han fik ilt (hvilket han gjorde i ambulancen, som kom overraskende hurtigt). Det var i Bulgarien, hvor de altså ikke liiiige har de fedeste forhold. Han havde talebesvær, forstået på den måde at han godt kunne tale, men hjerne og mund samarbejdede ikke, så det var lidt noget volapyk han fik sagt. Han blev fuldt funktionel, dog ikke helt uden men. Han har mistet finfornemmelse for temperaturer i højre hånd, så hvis han rører noget tilpas koldt, gør det ondt, og ligeledes hvis noget er tilpas varmt - også selvom det ikke er så varmt, at vi andre ville reagere. Derudover beskriver han, at det føles som om han går på en pude på højre ben, men det gør ikke at han halter eller har dårligt fodfæste eller noget. Min far er vist aldrig blevet opereret for blodpropper, men har bare fået dem opløst medicinsk. Blodpropper behøver ikke være ensbetydende med død eller evigt handicap.
siden fik jeg en blodprop i hjernen. Ingen ved hvorfor. Mine kollegaer på arbejde reagerede hurtigt og jeg fik trombolyse i rette tid. Jeg går pt sygemeldt, har problemer med at tale hvis jeg skal føre samtaler om fx mit arbejde (jeg er socialpædagog) så hvis der snakkes om faglige ting, bliver ordene hængende i hovedet og kan ikke komme ud af min mund. Jeg har problemer med at huske ting jeg lige har læst eller hørt. Jeg får blodfortyndende medicin som jeg skal tage fremover, og skal starte i genoptræning. Meldingen som min mand fik da det skete, var at det var heldigt jeg kom så hurtigt afstedn så trombolysen kunne bruges. (jeg havde med det samme mistet min tale) Vil lige sige at blodtryk, kolesterol osv er rigtig fint ved mig, men jeg har været rimelig stresset op til.
har haft 3 blodpropper i det ene ben. Han har også haft nogle ret så belastede og stressende år. Han fik blodfortyndende efter de første to i et halvt år men når han stoppede fik han en ny. Så nu får han blodfortyndende hele tiden og har det fint bortset fra at benet gør lidt ondt men det hjælper støttestrømpen på som han bruger hele dagen. Hans søster har også haft en blodprop i benet men der er ingen familiære årsager bag det. Det er helt tilfældigt. Hun får ikke længere blodfortyndende men har en støttestrømpe som hun også bruger hver dag. Bare se. Det skal nok gå helt fint med din kæreste også men held og lykke til.
Jeg ved de andres historier er solstråle historier. Jeg har også nogle historier,   faktisk.  Min kærestes moster (hans mors søster) fik på et tidspunkt nogle blodpropper i benet, hun kom i behandling og levede videre i mange år. Desværre var hun glad for søde sager, og blodpropper + tidlig død ligger til den familie. Hun mistede desværre livet sidste år grundet en blodprop i hver lunge.  Min svigermor var indlagt på sygehuset efter en betændt bugspytkirtel, hun fik et hævet ben, og lægerne mente det var fordi hun var sengeliggende. Dagen inden hun skulle udskrives, får hun en blodprop i hjernen, der begynder at bløde. Det viser sig der var en blodprop i benet som vandrede.   Hun lever den dag i dag, men kan ikke gå eller bruge sin arm. Hun er dog også næsten 60 og i forvejen meget skrøbelig grundet knogleskørhed. Men hun lever, og er glad  Min mor blev indlagt grundet en blodprop i hjertet, hun blev opereret og fik efterfølgende små blodpropper rundt omkring arret. Jeg har ikke meget kontakt med hende, men ved at hun lever. Jeg ved ikke hvor jeg vil hen med de 3 historier. Andet end at du skal vide mange har haft blodpropper i benene, og har overlevet. Din kæreste er ung og lyder til at være i form. Så han skal nok komme sig, det er jeg ikke i tvivl om. Hvis lægerne får opløst blodproppen, og han får blodfortyndene fremover, er jeg sikker på han nok skal klare den  God bedring til ham 
LT: min far fik to blodpropper i hjernen, og lever i endnu, og er i arbejde som taxachauffør. grund til at han har det så godt at han kan arbejde er at han kom hurtigt i genoptræning, dagen efter han fik sine blodpropper var han i genoptræning. han får nu blodfortyndene som han skal være på resten af sit liv. jo han kan havde dage hvor han må blive hjemme på grund af hans hovede, men i det store hele gør det godt med ham, og det er vi glade for. det lyder som om din kærste er i god form og det er godt for ham i hensyn til hans blodprop.
Jeg fik som 17-årig blodprop i ben + lunger - og jeg lever også fint endnu, også uden alt for store gener  Her blev det også opdaget fordi mit ben hævede op, blev violet og jeg fik voldsomme smerter i det - jeg mærkede intet til dem i lungerne. Jeg var indlagt i 4 dage hvor jeg fik blodfortyndende sprøjter, disse fortsatte jeg også med efter jeg kom hjem i nogle dage og jeg røg på blodfortyndende piller (marevan) som jeg stoppede med efter 1½år. Der blev løbende taget blodprøver og ændret på dosering af piller. Jeg fik også en støttestrømpe, som jeg skulle bruge i et år. Nu er jeg 22år og går stadig en gang om året til tjek på sygehuset. Der har siden blodpropperne været mange besøg på sygehus til blodprøver, scanninger og andre undersøgelser. De har netop også skulle finde frem til grunden, om det var mine p-piller, om det var arveligt - derfor har min familie bla. også skulle undersøges kort. Nu er p-piller så "forbudt" for mig. Benet jeg fik blodproppen i, er stadig en smule større end det andet. Jeg kan ikke sidde på hug - da det giver smerter i benet. Grundet blodpropperne i lungerne kan jeg sommetider have lidt problemer med at trække vejret ordentligt, da mit hjerte skal arbejde noget hårdere. Det var en hård omgang at få blodprop med smerterne inden behandling, men jeg tror næsten det værste for mig var, hvor hjælpeløs jeg følte mig og at jeg skulle have så meget hjælp fra mine nærmeste. Men jeg tror da også bekymringen hos min familie har været værre. Jeg vil slutte af med at ønske din kæreste rigtig god bedring 
Mange tak for de mange berettelser- det hjælper en del at høre at så mange er kommet om på den anden side, og lever og har det godt. At læse om andre hvor det er gået godt tager den værste panik fra en. Kæresten var på hospitalet idag og har fået blodfortyndende medicin, som han skal tage i sprøjter i maven i 5 dage, derefter vil han få piller som han skal tage i 6 måneder. Også har han fået taget flere prøver, som han vil få svar på i næste uge.
Mens jeg var på arbejde for mange år siden, fik manden øjnene op for hvor hurtigt en hest faktisk kan løbe. - Miss Dior havde leget på folden   Løb rundt og bukkede. Da jeg så kommer hjem siger han " Miss Dior kan løbe til Hobro på 20 minutter" - Det tager 45 minutter i bil at kører til Hobro herfra  Men ej det var sjovt 
er skrevet herinde før men tåler en gentagelse synes jeg. Min storebror ville hjælpe en klassekammerat, der skrev opgave om islænderen og spurgte mig hvad der var specielt ved den ud over at den kunne tøfle.   Er ham vist stadig et svar skyldigt for jeg kunne ikke holde op med at grine.
For mange år siden, stod jeg og snakkede med en dreng, vi var vel en 13 år denne gang. hans søster havde hest. og jeg var jo mega intresseret i at vide hvad for en hest hun havde. så jeg spurgte hvordan den så ud. Han svarede promte, Brun og helt almindelig.  Hvorefter jeg spurgte han hvor stor den var i stang   han så undeligt på mig, kikkede på sine hænder og rakte ud til begge sider med dem en ca 40-60 cm fra hianden ( lige som når en fisker skal prale med fangsten ) så kikkede han op på mig og sagde, men det er en vallak  He he den stakkels dreng, troede at stang målet, var længden på hestens ædlerdeles længde.  ps Den har ham før for flere gangen siden hen.
Kan desværre ikke byde ind med noget sjovt, for min mand har lige så meget styr på det med heste som jeg har 
Manden min har ellers flere forhold bag sig med hestepiger, men forleden skulle han hente noget til mig hos en veninde. han ringer og siger , der ligger en bunke dækner og grimer, hvor jeg siger. . det har jeg ikke noget af der, lad det ligge, veninden ringer og spørge opm han ikke ville have min TRENSE og UNDERLAG med hjem siden de var der stadig. Så han lærte da lidt nyt den dag, Men jow han forstår ikke altid hvad jeg snakker om
Her en lille sød en fra min far af... Han har ikke så meget forstand på heste men prøver da at vise en interesse. En dag hvor jeg står og sadler en af hestene af kommer han hen og vil rigtig rose den og får så sagt "ejj hvor er den bare flot.. og sikke nogle flotte tydelige blodårer den har i ansigtet!!"  ..... vi ved jo også godt at alle os ridepiger er VILDE med blodårerfyldte ponyer 
Og så er der min far.... efter 10 år med heste, formår han stadig at hænge trensen op i næsebåndent i stedet for i nakkestøtten... Ja ja, gode gamle farmand  Men forleden måtte jeg dog grine. Vi havde været på ferie og en pensionær skulle passe besætningen. Da vi kommer hjem, skal vi lige op i stalden og kigge; min far ser straks på gulerodsbeholdningen og siger: "Jeg synes nu ikke, at de har givet dem nok gulerødder" - og de første 20 kg. var altså forsvundet x-D Dyrlægen havde godt nok også sagt, hvis de bare fik gulerødder nok, så fik de ikke orm - så gik købmanden igang med at regne -.-
Som Guldhår skal jeg også passe på hvad jeg skriver, for min mand har også ligeså meget forstand på heste som mig, og det er ham der laver det meste grove arbejde plus han tilrider og fremviser heste både egne og andres. Senest Hannoveranerschau i lørdags.  
Min mand proklamerede tørt efter et besøg på Roskilde dyrskue at de der islændere da var fejltaktede, de gik jo kamelgang 
Anja: TØFLE - det er da det fedeste ord, jeg tror bestemt jeg vil bruge det næste gang vi rider tur. Ha ha ha.
Billede af mig og min kæreste på vej på ridetur. Vi har begge redet fra barnsben af, men her er kan det vidst ikke se dårligere ud for mig. -.- Jeg forstår at sætte min kæreste i utrolig godt lys.  
giver gang på gang anledning til et godt grin når han snakker hest.. han kalder gang på gang trenser for grimer, skridt trav og galop er første gear, andet gear, og turbo, en mule hedder en næse, et træktov er en snor, frøgrøs/hø/wrap er halm, et underlag er et dækken, et dækken er en regnfrakke, eller dyne, afhængigt af tykkelsen, hovene er poter, og bedst af alt, så er min fjordhest en hest og ikke en pony, for i hans verden er kun shetlændere ponyer, alt andet er heste  ..men til gengæld e han yderst hjælpsom til både at hegne, strigle og trække med heste, (især den brune, da det er hans   )
Min mand insistere også på at min fjordhest er en hest og ikke pony for den bevæger sig ikke som en pony. Og hænger han altid, konsekvent, trensen i næsebåndet. Jeg ved ikke hvorfor han ikke lige ser på hvordan de andre hænger inden han smider den på knagen. Og jeg har sagt det er en million gange. Men han er sød til at hjælpe og. Lige nu rer han ud hver morgen på vej på arbejde og giver min hest mundkurv på, så den ikke bliver tyk.
Min far spørger altid om hvornår klovbeskæren kommer og ordner klovene på mine heste   Derudover har han altid menet at en nordbakker må være en jassi-hest... Den har farven til det mener han 
Min far og kæreste var tvunget til at se dressur i tv, da jeg udbrød prøv at se hvor fint den bliver i rammen. Både far og kæreste sad måbende og gloet fjoget, inden kæresten sagde, skal vi så ha nyt tv hvis den ikke bliver der:) Jeg var flad af grin:)
Julie: HAHAHAHA! Ja så er det vidst tiltrængt med et nyt tv, haha! Nooo hvor sjovt, jeg sidder her og dør af grin  Min kæreste var indtil for nyligt fuldt overbevist om, at fjordheste var født med strit-man, og at de ikke kunne få lang man. Han tror næsten stadig ikke på mig, for "man har jo aldrig set én med langt hår!" Derudover er han helt vild med brune heste. Jeg HAR prøvet at forklare ham, at det virkelig er den mest almindelige, kedelige farve til heste   ikke ondt ment, men sådan er det jo lidt. Jeg har spurgt om han ikke synes pintoer er spændende og smukke med deres pletter? Nej, brune heste er de bedste. Han spørger også af og til hvilkem race det er, som er brun, for sådan én vil han gerne have. Så må jeg minde ham om, at der nok findes lidt mere end én race der er brun..
Jeg er også stødt på lidt "farve"-problemer. Da jeg var ved at have besluttet mig for hvilken hest jeg skulle have (en smuk lille broget dame) viser jeg et billede af den til min lillebror. Og han udbryder: "Tænk at du vil bruge så mange penge på en hest. Og den har endda pletter!" Hvorefter han forklarer mig at pletter helt sikkert må være en fejl og trække godt ned i prisen og tilbyder at finde en billigere og bedre hest på DBA (finder så en der koster 2000 og påstår at den er lige så fin som min renracede islænder af god afstamning). Jeg takkede pænt nej 
at musik var musik....ingen hjælpemidler.... no nothing....bare ren og direkte lyd....(lyt og gi' den lige 50 sekunder inden du hopper af  ) - og YEPS - byder ind med OLD-GAMMEL sound.... ikke desto mindre - synes jeg - i verdensklasse!!!! Smid noget tilsvarende....hvis du kan.... KH:)Annette....(nostalgisk livsnyder)....(incl. d.d. music)....
Min kæreste har virkelig også brillieret engang   Da jeg havde hest (har jeg ikke længere) lukkede jeg af og til min venindes hest ind (og hun lukkede ind for mig   ). En dag trækker min kæreste så min hest, som var ret lille (155) og jeg trækker min venindes hest, som er en stor hest (jeg tror den er 170 eller noget i den stil). Vi sætter dem ind i boksen og så står han lidt tid og kigger på dem begge to... Hvorefter han spørger, hvornår min hest bliver ligeså stor som min venindes hest? Den måtte jo stadig være baby eller barn, når den var så lille. 
I andre har smidt ind, de har bestemt vækket et par morgen smil  Jeg har ikke rigtigt nogen morsomme indlæg på min kærestes vegne, men jeg tillader mig at dele et på vegne af min svigerinde.  Hun fandt den her kæreste, som da godt nok har en datter som havde gået til ridning i et par år, men ansvarligheden i det var at datteren blev kørt til den lokale rideskole, sat af, og hentet igenn når timen var slut, der er jo voksne på en rideskole   Så hans viden om heste kunne ligge på et meget lille sted. En dag i stalden vil han så lige være den der søde kæreste, og give hende en hånd, da hun lige skal en tur på potten efter vi har striglet, og skal til at sadle op.  Så imens hun er på wc henter han sadlen, og ligger den på hesten, spænder gjorden i 1 hul, og henter hovedtøjet og stiller sig op ved hestens hoved og står og snakker med den og venter på hun kommer retur.  Jeg står lige bagved og klargør min, og havde godt set der var noget rivende galt, men jeg ville lige lade ham få æren for han søde tanke, og nøje det var svært ikke at dø af grin da hun kom retur på staldgangen, for sadlen som var så fint påsat sad omvendt   Og den stakkels mand anede ikke hvad han havde gjort da hun gør kæmpe store øjne, og så brast vi begge i et mega grin, og han stod mystisk og stirrede på os, imesn han siger jeg ville jo bare hjælpe.
Tja det er godt nok ikke en mand, der kom med denne men min kære mor... De skulle ud og se mulen, da vi samtidig holdt fødselsdags fest syntes jeg ikke der var tid til at lave ride-fremvisning.. Min mor siger så : Jeg brød helt sammen af grin   men fik frem.. at Jo da, jeg skal gøre mit aller bedste   men tror ikke det blir så nemt... ( det var selvfølgelig longere, hun mente) Min skøn-herlige dejlige mor...
Havde tvangsindlagt vores mindste søn til at tage med til Falsterbo Horseshow, og han var med inde at se show mwd Islandske heste, hvorefter han udbrød, jeg vil gerne have en palomino farvet islænder, som kan pjalte, den leder vi stadig efter:)
Sikke en stemme! Her er en lidt anden genre, men stadig en stor, stor stemme: Jeg tror hun havde det sjovt.  Lene
jamen jeg smider da lige ægte dansk klang uden auto tune ind  eller så blir det næsten ik mere originalt
... man skulle have talent for at nogen ville lave plader med en. Nu skal man bare være "kendt" - og er man det findes der jo maskiner der enten kan overdøve eller rette på selv den værste skrigskinke.
altså WOW hvor s**** fræk performence hun leverer dér.... - og resten af jer der læser med - come on - I må kunne medvirke her til en HELT anden lydtråd.... KH:)Annette
Og netop derfor (eller delvist derfor) krummer jeg tæer af alt hvad der hedder moderne pop-"musik" og deslige.. Du er SÅ langt fra personen. Nu har jeg ikke hørt alle jeres links, men hørte det fra trådstarter. Slet ikke min genre, MEN det er bare sådan musik skal lyde! Du får hele stemningen og sangerens sjæl ind under huden. Ikke noget auto-tune, ikke noget redigering eller komprimering. Det er som billeder uden photoshop. Og sådan burde al musik være. Om jeg fatter dem der er fans af alle de der kendte mennesker, som ikke kan synge en tone rent men bare stormer derud af med falske bryster, photoshoppede billeder og auto-tunet stemme.. Jamen, hvad er der tilbage at være fan af? Der er ingen person bag alt det plastik (både mht udseende og musik). Jamen jeg kan ikke se det.. Jeg går lidt og overvejer om jeg skal smide et link ind også. Min absolut yndlingssanger er svenske Michael Åkerfeldt. Det er til et punkt hvor det giver mig gåsehud, stadigvæk. Det eneste lille problem er, at hans bands genre måske ikke er falder i den almene HN'ers smag  Han har nogle smukke sekvenser i sangene, hvor han synger, hvad i vil kalde normalt, og hvor det bare går lige under huden på én. Men de er tit misket ind forskellige steder i, øh, den alternative musik  Det er vel de færreste af jer der gerne lige lytter til progressiv dødsmetal for at nå frem til de minutter i sangen, hvor det dæmpes ned til akustiske guitare og Michaels rene, smukke stemme (uden growl altså!). Men jeg tillader mig at smide et link til en lille sang - bare rolig, den har kun akustisk guitar og Michael der synger, ikke noget metal  Han har 'bedre' sange, men som sagt slipper i for at sidde igennem hvad der nok er larm for jer, for at høre  YouTube er som sædvanligt irriterende, og man kan ikke høre hele hans naturligt smukke stemme, og de naturlige guitare, som jeg hører i mine headphones  Men stadig en alt for smuk sang! Den varer ikke så længe. Opeth's sange varer nemt de 15 minutter  Håber nogen vil give linket en chance, og ikke bliver skræmt af at han synger i et metal-band   (som forresten hedder Opeth, hvis nogle skulle få lyst!) Jeg vil bare sige hurra for at der stadig findes ægte musik med talent 
min første tanke, da jeg så det første indlæg var netop Janis.. Hun blev af Rolling Stone engang betegnet som "S#x in an unlikely package" og ja, hun er ikke engang menneske, når hun synger, men rå kraft og instinkt..
der er da også nogle dags dato der kan.... - omend ledsaget af et australsk tågehorn og en stor del af US som rygklappere: (ikke tilnærmelsesvis så unplugged som Janis) Meeeen dog en virkelig STÆRK stemme.... KH:)Annette
Åh, don't get me started! Jeg er jo stor fan af Queen - et totally old-school band. Specielt i deres spæde år var de yderst kreative; bl.a. ved at optage lyden med mikrofonen stående inde i en dåse, for at få det til at lyde grammofon-agtigt (som i link 1). Og så Brian, der lagde utallige spor af guitar for at skabe harmonier - som i link 2.  er en rigtig sommersang - noget vi godt kunne trænge til   (OK, i dag har været fornuftig  ) . Alle de fløjte-/lirekasse-agtige lyde er lavet på hans guitar. Det er alle de andre mærkelige lyde også. Jeg havde helt glemt hvor genial den sang er! A Night at The Opera er altså ikke blevet kåret som deres bedste helt uden grund   Året er 1075.
... mange der godt kan synge fantastisk også nu - men der er altså langt flere "plasticstemmer" blandt det man hører i radioen. Denne er et eksempel på en der virkeligt kan synge (og som i øvrigt var sanger FØR hun blev skuespiller)
Jeg blev vildt overrasket over Sara Ramirez, første gang jeg hørte hende synge. Må indrømme jeg lige fik lidt gåsehud, da hun gik en tak op i videoen 
Her er et par danske kunstnere, der ikke behøver autotune og et stort band: Ham her kan også nøjes med en guitar: Hende her kunne også noget med sin stemme: Elsker den her sang: Måske en af nyere tids største stemmer - synd hun skulle smide sit liv væk på den måde: Lige til sidst gode gamle Tom, der nær havde sunget dronning Elizabeth ned af scenen til diamantjubilæet - hun må da have haft midterskilning i nakken, efter at have stået lige foran ham under afsyngningen af nationalmelodien!  Er også dødtræt af al den plastic-fantastic-lyd, der kommer fra nutidens "kunstnere". Ret symptomatisk er mange af dem jo også nogle one hit wonders - de har et enkelt godt nummer, og så hører man aldrig noget til dem igen. Hilsen Annelise
 
Annette, du har en fantastisk musiksmag   jeg er vokset op med Janis Joplin på kassettebånd, og jeg holder meget af denne version af Bobby McGee. Jeg er også meget glad for denne version af en anden klassiker i en lidt anden genre fra 1967: Angel of the Morning - efter min mening den bedste udgave: God tråd! Jeg kan også finde mange flere.....
Dengang musik handlede om følelse og autencitet... Istedet for konceptudvikling og målgrupper...
PINK er sq da en af "vores tids" verdensstjerner....!!!! (eller er det kun dig og mig der har fanget den???? - aiiijj knappest) men SÅ autentisk og leverer varen live PRÆCIS som studie.... "De andre" af de helt store der også kan det, må nødvendigvis nævnes Madonna, Shakira og naturligvis Christina Aguilera - om man for sidst nævnte blot gad at høre - ikke de bragende hits hun har hældt ud af ærmerne - men de overhørte lidt a'la jazz numre....en helt ny Billi Holiday.... Ej at forglemme hende her også: eller ham her: eller her: - åhhh der er så mange - HERLIGT!!!!! KH:)Annette
... jeg lige et lille pip med  Her er en kunster som jeg beundrer meget, han har en helt særegen stemme som jeg af en eller anden grund kan falde helt hen til: Man skal især lytte til den måde han udtaler ordene på, meget specielt  Og en mere der virkelig kan synge så selv fuglene lytter: Og med en anden lige så fantastisk sanger: Og btw til ts: Mange tak for at minde mig om Janis, hun har været gledet lidt i baggrunden de senetse par år, men skal helt sikkert findes lidt frem igen  Hilsen Britt
Lige en sanger mere som jeg hørte virkelig meget som barn, da min mor var kæmpe fan, så lige til ære for min mor nu hvor det snart er 11 år siden hun gik bort: Hilsen Britt
det kan godt være i er helt uenige... men der er en grund til at Thriller er verdens mest solgte album og en fantastisk dansk stemme: et dansk band der havde så meget mere, end hvad lille DK kunne tilbyde to fantastiske artister fortolker en anden fantastisk artist: verden mistede en stjerne, mens vi i Dk beholder en lidt endnu, et band har afsluttet en fantastisk karriere. - fælles for dem alle er, at deres musik vil leve forevigt...
Dejlig tråd med masser af inspiration:) Her er lidt forskelligt:
Joooo, men jeg syntes jo også af noget af "nutidens" musik har masser at byde ind med- Fex. frk. adele, man kan altså ikke tage fra hende at hun er fantastisk til at synge!  elsker hende! /lyden er dog lidt dårlig, men sådan er det jo med live/youtube ind imellem. Jeg kan rigtig godt li lana del rey, hun har fået en masse kritik fordi hun ændrede sit image for at sælge plader, men jeg syntes stadigvæk hendes musik er en "breath of fresh air" og kan rigtig godt li hende! OGSÅ er der florence (and the machine), min yndlings sangerinde og en kæmpe fan!  ELSKER hendes sange, hendes stemme og hendes lyrics, de rammer, og jeg syntes hun er fantastisk! og vil SÅ gerne se hende live.   Derudover har jeg fået øjenene op for Birdy-   det er et cover, men hendes version rør mit lige i hjertet!  af lidt andet- good oldies- Kate bush  og hendes nyere sang til the golden compass -  Ja det er hvad jeg elsker og jeg mener de allesammen har nogle stemmer og noget musik som rør en.
Nu har jeg brugt en halv dag med god musik- tak!   (burde have støvsuget i stedet  En god stemme:   Han er måske en lidt andeledes type, men stemmen er vidunderlig  en enkelt mere:   OG fan af Bowersox som andre herinde- bortset fra Pink er hun een af de få, der har sunget Janis Joplins sange med held  Jeg er også til musik med mere tempo:   fra en tid uden autotune