Kære 'stævsuger-ryttere'  Jeg har en hoppe med svag ryg og slidte forben. Jeg er i gang med genoptræning, og kunne godt tænke mig at kombinere det med stævsuger-ridningen. Men, jeg er blevet lidt i tvivl. Jeg kom til at tænke på, at det må være en øget belastning for hestens forben, at gå i støvsuger-holdning og have rytteren i aflastningssæde. Hvis hesten i forvejen er forpartsbelastet og har svage forben, så er det vel ikke særlig godt at ride den i støvsuger-position, da man vel (ret mig endelig hvis det er forkert) så får endnu mere belastning/ vægt af/på forparten? Det er lidt et dilemma. Jeg vil genre aflaste ryggen som skal styrkes ved at sidde i aflastningssæde, men jeg vil også gerne skåne forbenene, ved ikke at have mere vægt end højst nødvendigt på forparten. Har I erfaringer med den problematik?
Jeg er ikke "støvsugerrytter", bare rytter, så jeg vil ikke forsøge at svare på dine spørgsmål, men bare ydmygt foreslå: En oplagt løsning på din skepsis ved støvsugerridning kunne da være at begynde med støvsugerlongering? /Tanja
kan jo være "lige op i luften" i stedet for at du går i let sæde (altså frem). Jeg har også nemmere ved at rejse mig op med let antrukket lænd end jeg har ved at gå med frem, fordi jeg nemt kommer ud af balance, så jeg falder frem og netop belaster forben/forpart (plus ser endnu mere tåbelig ud end jeg gør i forvejen   ). Så dét kan du jo gøre. Hvis du så sørger for at longere hesten i frem og ned-formen, så har den forhåbenlig forstået, at den skal strække halsen for at holde ryggen oppe, sådan at du egentlig ikke skal arbejde i den dybe støvsugerform (ret længe), fordi hesten allerede har erfaringer med at bruge sig rigtigt og derfor nemt kommer i ligevægt. Så er det kun dens egen krop, der belaster forbenene i starten, og når du sætter dig op, så har den forhåbentlig forstået, hvordan den skal gøre for netop ikke at forpartsbelaste. Jeg ved ikke, om du har set Kirsten H-serien på Epona.tv? Ellers kan den varmt anbefales.
:-) Emma
I mit arbejde med min hest arbejder jeg udfra operant konditionering, primært negativ forstærkning, men også positiv forstærkning. Positiv straf bruger jeg for så vidt ikke. Den positive forstærkning bruger jeg altså som motivationen. Forresten - klikker træning bygger på operant konditionering og positiv forstærkning.  ) Klikkeren betragtes som sekundær forstærker til den primære forstærker som er f.eks. godbiden. (Kan også være ros, legetøj eller andet)  Altså med andre ord, klikkern fortæller hesten at det den gør er rigtigt, godbiden er belønningen for at gøre det rigtigt.
Jeg bestræber mig på så vidt muligt at bruge positiv forstærkning, mest i form af klikkertræning, men har efterhånden indset, at uden en vis brug af negativ forstærkning (især til at sætte øvelser i gang) kommer vi ikke så langt. Men jeg leder ALTID efter anledning til at forstærke positivt. Positiv straf bruger jeg så sjældent som muligt, men dog i enkelte tilfælde. Det er ved at blive ret udbredt i hestekredse, at bruge positiv forstærkning, jeg har snart gjort det i mange år og bliver ved at være lige begejstret. Mit højeste mål er at få hesten til at kunne lide arbejdet.
Jeg roser - meget. Nogen gange tager jeg mig selv i at synes det virker helt tåbeligt at klappe og sige 'dygtig basse' bare for en lille ting - men det virker for W. Han er en følsom hest, som kan stresse noget, så generelt bruger jeg stemmen en del som en 'ekstra' hjælper og så får han også klø/klap på halsen når det går ekstra fint. Ud over dette bruger jeg de gængse metoder, med at trykket tages bort, når hesten reagerer efter hensigten (Kyra's sparkstøtting). Hvis han ikke hører efter, så tilretteviser jeg venligt og roligt, men bestemt. Det kan være at stoppe ham op eller lige have en kraftigere halv parade - indtil han igen er opmærksom på, hvor han er og hvad han skal. Her bruger jeg også stemmen - fx med et tydeligt 'nej' i dybt toneleje. Ros i form af godbidder synes jeg er vanskeligt at anvende - ikke mindst når man sidder oppe på hesten. Min egen er også så fokuseret på at han vil have godbidden, at han omtrent er tabt for omverdenen rent hjernemæssigt (sød, men ikke så kvik?!). MH Nana
søde ord i øret på den hver dag... det virker hver gang... Derudover et herligt mix af positiv og negativ forstærkning....
Samme her - min positive forstærker er også ros, og ikke godbid. Min hest er så madglad at den taber fokus i nærheden af en godbid. Dog bruger jeg faktisk godbid som belønning lige pt. - hun skal daglige have smurt creme på et par næsebor hun har kradset hul på, det lugter synes damen, så hun får et æble imens/bagefter..
Der findes heste, der kan motiveres af venlige ord og kløen, men på de fleste virker godbidder bedre. Det er kun i starten, at de helt taber hovedet, kunsten er at komme igennem denne periode, så man kan få den fulde glæde af at bruge godbidder. Jeg har kun se ganske få heste, der ikke kunne trænes med godbidder før eller senere. Prøv at komme ud over vanetænkningen med, at godbidder er onde. Det er de ikke, så længe man husker, at de ikke hæmmer, og at man også er nødt til at begrænse heste i en del situationer, ellers bliver det for farligt at være omkring dem.
Jeg har købt en 5 års varmblodshoppe efter Carano på en Michellino/XX hoppe. Hun er lidt en bagdørshest, eftersom hun ikke var en hest, jeg selv ville have valgt (jeg er slet ikke til så store heste). Hun var ved købet i behandling for luftvejsproblemer, og idet jeg i forvejen ejer en allergihest, mente jeg at der var gode chancer for at restituere hende. Det er også lykkes over al forventning. Hun kom direkte på døgnfold og derefter på løsdrift (rene spåner) med wrap som eneste stråfoder. I øjeblikket går hun som selskab for min lille fjordhoppe. Jeg red hende en måneds tid, hendes kondi var forbløffende god, vejrtrækningen ren - og hun er i sig selv temmeligt godt gående. Hun er tidligere uddannet til LA og har startet en enkelt gang på distriktsplan. Hendes ridemæssige problemer startede 2 uger efter, at hun var blevet solgt første gang. Sælger mistede modet på hende og sendte hende tilbage til den oprindelige rytter, som havde redet hende forinden salget. Her var hesten uproblematisk indtil den fik konstateret problemer på luftvejene. Med til historien hører, at selv om hesten var uproblematisk under denne rytter, så gav den igen problemer, når ejeren selv satte sig op. Den var derfor igen sat til salg, indtil den fik konstateret problemer på luftvejene. Sælger opgav herefter og ønskede hesten afsat hurtigst muligt - alternativt aflivet. Det var det, der fik mig til at tage den. Jeg kunne ikke bære, at det skulle ende sådan. Sådan blev jeg varmblodsejer. Da dyrlægen sagde god for det, begyndte jeg at ride hesten lidt op igen. Fra første dag, jeg satte mig op, viste den tegn på de problemer, sælger havde kæmpet med. Den slog voldsomt med hovedet og stoppede op i ryk - jeg fik den dog frem og ned og red herefter hesten uden de store problemer i en måneds tid. I den periode viste den af og til tegn på sin uvane, men ikke mere end at jeg kunne ride mig ud af det. For små to uger siden red jeg imidlertid hesten rundt i hallen i trav. Den sprang herefter selv an i galop (som altid har været den gangart, den mestrede bedst). Jeg forsøgte at få den tilbage i trav - uden held - tog herefter mere fat - og så startede den ellers. Slap biddet, slog hovedet voldsomt op - og sprang nærmest fremad på alle fire. Nærmest som om den truede med at rejse sig - selv om den stadig var i bevægelse. Den gamle rytter overtog herefter, hvorefter hesten kort forsøgte samme metode, hun stoppede den i det og red herefter hesten i en lille uges tid - helt uden problemer. Hesten bar dog i denne periode en slap glidetøjle, således at rytteren havde en chance for at stoppe den, hvis den skulle få et "anfald" igen. Det blev dog ikke aktuelt mere end den ene gang - efter at jeg var stået af. Samme dag red jeg hesten efter den gamle rytter - og det var så sidste gang, jeg satte mig op. Der var ingen problemer efter at hun havde redet. Hesten er i al omgang ukompliceret. Jeg kan bl.a. selv læsse begge heste i traileren. Den virker dog noget grænsesøgende og skal generelt have en ret kort snor. I almindelig håndtering skelner den fx skarpt mellem, hvem der håndterer den. I skoven kan jeg således gå med den i en slap snor, mens min kæreste må kæmpe en kamp for at få den til at lade være med at æde al beplantning. Den virker meget intelligent og generelt super cool. Glor sjældent på noget og er næsten mere cool end min 14 år gamle fjordhoppe. Vi har dog observeret en besynderlig adfærd, som tilsyneladende kun viser sig ved fuldmåne (ja, det lyder fuldstændig åndet, ved det). Her kan vi knap komme i nærheden af den. Første gang var, da vi skulle fodre den på døgnfolden. Den løb rundt og fnøs af os - og ville hverken i nærheden af min kæreste, jeg eller foderspanden. Anden gang var for ganske nyligt, hvor den fik spooked ponyen - og igen løb rundt på folden og fnyste. Ponyen var denne aften så skræmt, at jeg havde store problemer med at håndtere den. (Jeg har vel at mærke haft den i snart 10 år - og aldrig set den sådan før). What to do? Jeg overvejer næsten alt, men har begrænsede ressourcer og ønsker ikke at sætte den i ridning (den er selskab for min pony). Den gamle rytter er indisponibel (pga. graviditet). Det skal siges, at sælger skulle have tjekket hesten igennem mht. tænder, sadel m.v. Adfærden viser sig jo også kun under nogle ryttere...
tanke er at hesten har lært hvad den gamle rytters signaler betyder. Når så der kommer en anden op, kan det vel muligvis tænkes at der kommer andre signaler som den så ikke forstår. Eller lyder det helt galt? Jeg ved at Michellino afkom har ry for at været tossede i knolden. Men har også hørt at de er lynskarpe og her tror jeg de vil hurtigere blive forvirret hvis de ikke får de "rigtige" signaler. Er synet blevet tjekket? Her tænker jeg på dens adfærd når der er måneskin. Måske den har svært ved at se når månen lyser og den derfor bliver frustreret over der kommer nogen luskende. Normalt tror jeg ikke en hest er grænsesøgende. Men hvis den har haft en dårlig vane kan den til tider falde tilbage og får den held med at gennemføre vanen, kan man starte forfra med at vænne den af med det igen. (Her tænker jeg græsning når din kæreste trækker). Dette kan sagtens skifte mellem de personer der håndterer den. Det har jeg selv om pony som er et rigtig godt eksempel på at der er forskel på hvem der håndterer hende. Håber i hvert fald at du finder en løsning med hende. Selv har jeg haft stor glæde af at læse Andrew Mcleans bog.
da lige til at skrive præcis det samme som vibs skriver -  Man kan ikke rigtig sige, at en hest er grænsesøgende. En hest gør, hvad den nu kan/har lært, for at komme ud af en ubehagelig situtation  Så, hvis den er i en vanskelig situation, vil den muligvis forsøge sære ting, eller snarere ting, der ser sære ud set med vores øjne  Har den været vant til at gå ude om natten? For hvis den ikke har, kan man godt forstå, den bliver bange i fuldmåneskæret! Men det kan man måske alligevel. Tingene   meget anderledes ud ved fuldmåne, og den kan jo evt. også have oplevet noget farligt i forbindelse med fuldmåne, så den tror, at det er fuldmånen, der gør farlige ting? Men jeg vil også anbefale dig McLeans bog - og evt. også få noget undervisning i det   Kør den op til Susan og få hjælp   Du kunne også tage med til Susans clinic på Vilhelmsborg på lørdag 
Du får lige del i en hurtig brainstorm, måske noget af det kan bruges. Kan det være strubepibning/åndenød, akut opstået, hvis det fx er (den der umulig at stave) halsnerve? Hvis man som hest (eller menneske) pludselig ikke kan få vejret kan man godt blive ret desperat i sine handlinger. Synet som en anden skriver. Hvinskhed, som jo kan meget diffuse syptomer. "Tænding", som mange varmblodsejere af mit bekendtskab snakker om, du ved; "arbejder fint og pludselig BOING er hesten oppe under ridehustaget" dem jeg kender rider sig bedst muligt igennem det og forsætter derfra. Nerve der kommer i klemme et eller andet sted i kroppen. Uopdaget smerte et eller andet sted. Hæfter mig ved det pludselige og heftige i din beskrivelse, det ligner ikke en hest med "opdragelsesproblemer" i mine øjne. Det med kærsten regner jeg ikke helt med, det er ligesom med rideskoleheste, de kan mærke hvem der har helt tjek på tingene og hvem man måske kan opnå lidt frynsegoder hos...græs fx  Håber du hitter en forklaring, så problemet kan løses.
på noget andet - nemlig nu du skriver, det er en allergihest. Det kunne ikke være en form for headshake, der mest viser sig i utrygge situationer? Vi har - som du måske ved - haft en allergisk headshaker igennem mange år. Min søster har købt en ny hest - den er søreme også headshaker. Men den har også været redet 'på tøjlen' tidligere og er noget bange for biddet. Hvis man tager ved den (og det gør vi jo helst ikke, men hvis den fx ikke stopper), så kan den godt headshake   Men ellers er den lysfølsom og støvfølsom mv. ligesom den gamle, bare ikke nær så meget. Vi fik meget godt styr på headshaken hos den gamle, og han helt op med at headshake i dressuren, men kunne godt ind i mellem gøre det på tur. Måske fordi han vidste mere præcis, hvad der blev krævet af ham på banen? Det er svært at vide  Men de der pludselige spring fremad kunne godt være noget i den stil. Min svoger plejede at kalde dem for el-chok. De var meget pludselige og voldsomme, da det var værst! Jeg kom til at tænke på det ved Sarahs indlæg.
Vibs Den er så godt trænet, jeg tvivler på, at det er signalforvirring. Det var en meget simpel ting som et temposkift/overgang, den blev bedt om, den dag det gik galt for mig. Jeg havde vel at mærke redet den jævnligt forinden, så der har ikke været tale om, at det var en ny rytter for hesten. Synet er ikke tjekket, nej. Jeg tvivler dog på, at det skulle være der, problemet ligger. Den glor meget sjældent og virker generelt ret afbalanceret. Jeg hælder selv til, at det er en tillært adfærd, som hesten har lært er effektiv, hvis den vil ud af en given situation. Her blev den bedt om at stoppe, mens den ønskede at gå frem - og da jeg så bremsede den, gik det galt. Ponyen forsøger i en lidt anden boldgade sig ofte med en succesadfærd, hvis den ikke ønsker at gøre det, den bliver bedt om. Det giver sig fx udslag i, at den giver mig spanske skridt eller en versade, når jeg beder den sætte i trav (som en slags overspringshandling, vel? Den er jo fuldt ud klar over, hvad den bliver bedt om.) Nina Det er muligt, at det er de lange skygger, fuldmånen kaster. Det undrer os bare meget, at den tilsyneladende skifter så voldsomt. Den er ikke angst i mørke ellers. Jeg er ikke sikker på, at den tidligere har været på døgnfold. Vi har overvejet Susan - og jeg overkrafter kraftigt at tage med til hendes clinic. Desværre er der langt derop - og at sætte den ridning deroppe er udelukket. Headshaker kunne være en mulighed, men det stemmer ikke overens med, at adfærden kun er tydelig under nogle ryttere. Den er tilsyneladende heller ikke årstidsbestemt. Sakra Jeg har desværre en meget lang erfaring med allergiheste, og denne her er ubesværet i luftvejene. Så vidt jeg ved, er den tjekket for strubepiben (den er tidligere handlet til temmeligt mange penge og gik i den forbindelse rent igennem dyrlægeundersøgelsen på Ansager - det er ca. 5 mdr. siden). Hvinskhed har andre nævnt, men den viser ikke brunst - og adfærden er tilsyneladende rytterbestemt. Tænding kunne det være - den er meget "hoppet" - og generelt dominerende overfor de andre.
stadig at det lyder som om den er signalforvirret. Hesten kan ikke regne ud hvad vi vil have den til. Det har den lært. I den situation du beskriver at hesten vil frem og du vil have den til at stoppe, lyder det som om at den ikke er helt sikker på dit stopsignal. Jeg ville nok stadig gå tilbage til basis-signalerne og træne dem forfra efter de principper som Mclean beskriver. Selvom den er veltrænet er der jo noget der ikke fungerer et eller andet sted. Din beskrivelse af en hest der løber med helt stive ben minder mig lidt om en hoppe jeg red her i sommer. Jeg skulle stabilisere hende lidt, da hun havde tendens til at bukke i galop. I den første lange tid var der ikke noget, men pludselig en dag stivede hun helt af og bukkede næsten med helt strakte ben imens hun sænkede farten. Dog kun i galop. Efter kort tid gik det godt igen. Hun var ikke særlig tydelig i sine brunster, men en dag lagde jeg mærke til at hun var i brunst. Dagen efter begyndte bukkespringene igen. Her fandt jeg efterhånden ud af at hun trak luft op i skeden hvilket har påført hende ubehag/smerte som hun ikke kunne undgå at reagere på. Så måske et nyt gennemgående helbredstjek ville være smart, selvom hun har været igennem det. Måske med en anden dyrlæge.
Min hest stikker af i skoven. Der er ikke noget problem når bare vi skridter, men hvis jeg sætter i trav tar hun biddet og begynder at gallopere og er ikke til at holde. Jeg ved ikke helt hvordan jeg skal lære hende ikke at gøre det. Når først jeg får hende ned i skridt igen kan hun gå lige så fint for løse tøjler.
På hjemmebane må du træne parader - og bak. Bak forstærker bremsen, og det er en god ting at træne overgange fra skridt-parade, trav-parade, galop-parade. Her kan du også indsætte bak. Og husk altid at følge hestens rigtige reaktion med eftergivenhed i dine hænder. For hvert skridt den bakker, skal du lige slippe tøjlen, sådan så du fortæller hesten "det var det, jeg ville have". Når du synes, bremsen er installeret ordentligt (ikke nødvendigvis allerede indenfor for første træningssession, men du burde kunne mærke resultater hurtigt, såfremt din timing/eftergivenhed er god), kan du afprøve dette i skoven. Hold hestens opmærksomhed ved at skifte mellem skridt-parade mange gange, hvorefter du kan lave trav-skridt overgange. Målet er, at du kan bremse hesten for en let anholdning, så du ikke føler du skal kajetrække ;o) Jeg ville ikke eksperimentere med galop i skoven, før jeg synes de to andre gangarter er til at have med at gøre. God fornøjelse ;o)
at lave en træningsweekend, hvor man inviterede 1-2 trænere fra hver ridestil og så havde teori debat og trænerne kunne fremvise nogle af deres hest? Fx. et drømme senarie med Susan og Kirsten (klassisk frem og ned), BB og ?? (aka afbøjning), Andreas H og ?? (bevidst bag lod i dele af træning)... Jeg synes det kunne være et kæmpe hit... Så kunne man se forskelligheden i muskler, sammenligne forskelle og ulemper i øvelses udførelse og fx gangmønster og takt... Hvis man så samtidig havde Gerd H med på sidelinjen, som kommentator... ja så kunne det da kun blive godt... Men hvad siger I, nu er det jo flere gange blevet efterlyst noget i den stil??