som de andre. Hvis det "kun" er rygningen som genere dig, så er der ingen grund til at blæse det op til noget stort. Kunne det måske skyldes at du selv har meget lyst til at ryge og synes det er unfair at han slipper så nemt uden om jeres aftale? Lad ham ryge udenfor. Hvis der er andre ting, som også ligger og ulmer, må det være tiden til at finde ud af, hvad det som er nager dig og hvad der skal gøres ved det. Anja
Nogen der nissebørn at vise frem? (og nej, det er ikke det mindste for tidligt!  Her er mine søde nissebørn    Kathrine på 2½ og Aleksander på 4 måneder. Billedet er fra telefonen og er taget igår da vi var hos Kathrine. (Kathrine er hjerneskadet og bor ikke hjemme) Venligst Lone
Og dette beviser at man aldrig skal lade sit barn sove med nissehuen - der sker mærkelige ting og sager i løbet af de første par timer..  Her er mit ene nissebarn.   Mvh. Lotte_L
er da lige her   :  
Her er et billed af Nicholine i sin fine jule kjole   .   Nicholine er 6 mdr gammel.
Her er Rasmus som lille sød julenisse.  
Her er så Malin på 7 mdr.  
haft fødselsdepression. Men første gang min SP var her, gav hun mig en pjece om efterfødselsreaktioner, hvori der er et link:  . Jeg har ikke selv set siden, så jeg ved ikke, om det er noget, du kan bruge til noget. Træls ting at slås med - og det er da også sent, det er opdaget, er det ikke?
Ja, jeg havde en mild fødsels depression... Som heldigvis blev opdaget i tide. Vil helst ikke skrive om det herinde... Meeen skriv en mail til  Vil gerne skrive med dig om det... (havde selv en dårlig opvækst som osse var selv i det)
veninde havde det i meget slem grad, så slemt at hun ikke kunne passe sit barn.. Hun blev over hyber aktiv.. skulle gøre rent hele tiden, både nat og dag.. kunne ikke passe barnet.. nogle ønsker at gøre skade på deres barn... Hun blev indlagt, måtte kun se sit barn kort tid hver dag... pga. psykosen, det tog nogle mdr, inden hun blev rask nok til udskrivning. Mon ikke du kunne have en vinter dep. det er der jo mange der har, især hvis du er ugideligt, og ikke rigigt orker noget som helst. Mette
...omkring 6 måneder er hun ikke? det er jo lige den alder, hvor de begynder at finde ud af, at de er og kan være alene. Der kommer som regel en periode, hvor nætterne er urolige (måske er der også snart tænder på vej?) og man kan ikke gøre stort andet end det, I allerede gør. Men bare rolig. Det går over igen!  Både Birka og Toke har haft sådan en periode da de var omkring 6 måneder. Det varede vel en månedstid eller to, og så faldt de tilbage i den vante gænge og sov igennem.  Hun får jo ikke lov at komme op og hun bliver ikke snakket med og puslet, men bare lullet/kørt i søvn igen. På et tidspunkt erkender hun, at hun ligeså godt bare kan sove. Der sker ikke noget spændende og I er der til at passe på.  ) Så fat mod! Det er bare en kort periode!  Camilla
hvad blev din guldklump døbt i? må vi se det?
Fosteraktivitet - hvis man kan kalde det det i u. 28. Jeg spekulerede på hvor meget aktivitet i oplever i maven. Jeg synes det svinger meget. Nogle dage er der nærmest ikke ro, andre dage er jeg tæt ved at blive bekymret over ikke at mærke noget. Mærker I samme intensitet alle dage? Blot lidt nysgerrig 
var det lidt på samme måde. Jeg mærkede liv alle dage, men slet ikke lige meget. Nogle dage var hun bare helt vild derinde, andre dage sov hun vist væk  Man skal vist kun være nervøs, hvis man slet ikke mærker liv en dag, eller hvis aktiviteten aftager over nogle dage.
Jeg havde faktisk overvejet at oprette et lignende indlæg, så jeg er glad for, at du gjorde det, Jane. Jeg er i uge 24, og de sidste 3-4 uger har jeg bare ikke haft mange øjeblikkes ro! Han har en eller 2 gange haft en halv dag i træk hvor han ikke har rørt på sig, men så er jeg også blevet rigtig bekymret, for der er godtnok gang i den knægt! Jeg kan mærke hvordan han uge for uge bliver stærkere og aktiviteten voldsommere. I nat er jeg vågnet mindst 10 gange fordi han leger akrobat. Når han går helt amok, så kan man bare se på maven hvordan han buldrer rundt. Det er selvfølgelig hyggeligt, at man sjældent er i tvivl om, at det er en frisk dreng man har i maven, og det gør heller ikke ondt, når han laver gymnastik. Men oplever i andre det også så voldsomt, eller er det bare mig, der er sart? Mange hilsner Mette
Hej Jeg er nu aldrig vågnet af spark, men jeg kan se maven "danse" rundt når det går vildt for sig. Og min mand blev da også forskrækket en dag han havde hånden på. Mon ikke det afhænger af hvor tungt man sover (jeg har vist et godt sovehjerte)? Jeg spekulerede også på, om det mon kan have betydning om den lille sparker udad eller indad - altså jeg bilder mig ind at det mærkes kraftigere, når sparkene er ud mod maveskindet. En lidt sjov en, måske...jeg har flere gange haft på fornemmelsen at jeg har vækket den lille når jeg laver knibeøvelser - eller er det tilfældigt. Har I prøvet noget lignende? Og tak for jeres erfaringer, det er altid rart man ikke er den eneste der får de mærkeligste "bekymringer". Jane
Kan man vælge at gå til jordmor og føde i en anden kommune (og amt) end den man bor i  Jeg bor i Skanderborg kommune/Vejle amt men da jeg arbejder i Århus er det mere hensigtsmæssigt for mig at gå til jordmor herinde. Jeg vil også meget gerne føde på Skejby, men da det er et universitetshospital så falder det vist udenfor fritvalgsordningen. Der er næsten lige langt til Skejby som der er til Silkeborg Sygehus hvor jeg ellers vil vælge at føde. Sidste gang fødte jeg på Skejby (vi boede i Århus syd), og gik til noget tjek for sukker, men ikke noget der havde betydning, da min søn ikke var så stor (2850 g og 48 cm). Han blev indlagt på børneafdelingen A6 efter fødslen i en uge pga. en virus, og jeg var enormt glad for at være i Århus, hvor mine forældre også bor, og der var mulighed for at tage afsted et par timer om dagen, når afdelingen var lukket for forældrene - der var rimelig kedeligt på hospitalet, så de fritimer var gode. Helena
valg, dog kan du ikke vælge at føde på et universitets hospital med mindre du hører til der... jeg bor på nordfyn hører til odense eller fredericia... men valgte alle gangene at føde + gå til jdm. i svendborg. Du skal bare sige hos besøget hvor du ønsker at føde + gå til kontrol, så sørger han for at papierne kommer rette sted hen. mette
...Det kan du sagtens. Jeg boede i Aalborg under min graviditet, men grundet uddannelse og des lige, så var det også nemmere for mig at gå til jordemor i Frederikshavn. Jeg kunne frit vælge om jeg ville føde i BHjørring, Frederikshavn eller Aalborg. Jeg valgte Hjørring, men endte alligevel med at føde i aalborg. Så jeg vil mene, at du kan gøre lige nøjagtig hvad du vil.
... bor du da ikke i Vejle Amt  Mvh. Lisbeth
Ej det er da for fedt, det tror jeg virkelig du er, den skulle ikke gerne give forkert tegn den vej, så plejer det at være den vej hvor den ikke viser streg nummer 2... Et forsigtig TILLYKKE!!! Jeg ville ikke lave alt mulig fysisk hårdt arbejde før jeg har været ved lægen og få en test...
Helt sikkert gravid. Og selvfølgelig kan du muge ud? Du skal måske bare ikke lige smide 50 kilo møg på børen ad gangen  Skal man sige tillykke så? 
Ja jeg ville nok også gætte på at du er gravid, min den ene streg var som du selv fortælle lidt utydelig... Jeg tog så et tjek ved lægen dagen efter, og den var god nok. Jeg vil hoppe med på vognen og komme med et forsigtig tillykke
Vi havde lidt af det samme med Stinus. Han er snart 1½ år nu. Der har nok været ca. 5-6 perioder hvor han har skiftet søvnmønster. Eller falde-i-søvn mønster. Vi har gjort klar for os selv at vi forlader IKKE soveværelset med ham, næsten uanset hvad. Han må ikke tro han kan komme ud derfra... lyder barsk. Men så har vi sunget for han, læst i bøger med ham så vi prøver at få et lille ritual ind. Når ritualet er overstået putter vi ham tilbage i sengen og siger godnat og går... Så kan det ende i skrigeri i op til en time,,, men når vi har været "hårde" så går der kun et par dage hvor skrigeriet langsomt bliver kortere og kortere... Min veninde brugte jeg flittigt i den periode hvor det var værst. Jeg var nemlig alene med ham fordi min mand var på skoleophold! Min veninde og jeg sms for at fokusere på noget andet end den her stakkels unge... Men som hun altid sagde: HAN KALSER KUN PÅ JER. Nå disse lidt hårde ord er sagt så vær endelig sikker på hun ikke er sulten, har våd ble eller hvad en bekymret mor kan tænke på.. Vi flyttede her i sommers og efter flytning gik vi gennem en ændring igen. Men det kører bare rigtig godt for os nu. Han kommer i seng ca. 20.45 og op ved 7-tiden. Mange gange held og lykke med pigen. Lise
...selvfølgelig gøre, som man finder bedst, men et 6-måneders barn med seperationsangst kunne jeg aldrig drømme om at lade skrige i en time. Jeg vil meget hellere give det tryghed og så bruge en halv time ekstra på at lulle til ro end jeg vil være tvunget til at høre mit barn skrige i en time! Jeg ville føle, at jeg svigtede mit barn, og det ville jeg ikke kunne holde ud.  Jeg tror jo fuldt og fast på, at nærvær, omsorg og kontakt er helt ufatteligt vigtigt mens børnene er små - også selvom det koster mig en uges nattesøvn. Eller en måneds nattesøvn for den sags skyld. Hvis Toke vågner nu om natten og har ondt for tænder (og også selvom han ikke havde), så går jeg ind til ham samler ham op, giver ham et knus og vugger ham i armene til han sover og så putter jeg ham igen. Vågne nætter med ham kan tælles på én hånd og skrigeture har der ikke været noget af, bortset fra da han havde så sindsygt ondt i maven p.g.a forstoppelse.  Men enhver gør jo som man finder bedst. Så lyt til dig selv og stol på dig selv. Uanset hvilken metode, du vælger at bruge, så er det stadig kun en overgang og det bliver godt igen.  Camilla
også lige fortiden. Han har ellers været så god til at falde i søvn selv , men nu har bøtten også vent her i huset . Han skriger og skriger . Det vi gør er at give ham sutten , tænde for uroen, og når det er værst tage ham op og trøste og ned i sengen igen. Han kan også godt lig hvis man putter sit hovede ned til ham, men man kan jo ikke stå med hovede ned hele tiden. Noget andet Frederik også er begyndt med er at brokke sig højlydt hvis der er noget som han ikke må få, eller ikke kan nå. Men jeg ser det fra den lyse side og tror at det er en fase de skal igennem. Så jeg føler med dig. Hilsen Pernille
skal døbes i det her sæt da jeg går ud af kjole traditionen, min veninde Lene Andersen som er en haj på en symaskine syr den selv.  
Vores Ida blev døbt i en helt traditionel dåbskjole. Det er min venindes, hun har selv syet den, og hendes to børn er døbt i den. Navne på alle tre børn er nu broderet nederst på kjolen (samt dåbsdato) Har desværre ikke lige et billede der viser den så godt   
  Sæt endelig et billed ind af hende når hun er i ført dragten, hvor må det bare være sødt 
og her er det min guld klump, blev døbt i. Kjolen er syet af min svigermor.   Og min lille guld klump er jo også bare fantastisk.  
  Her er Mikkeline og min lillesøster - som har båret begge vores piger (Manden I kan se længst til venstre er min lillebror Peter på 22 der er mongol og jordens sødeste menneske) Nå, men dåbskjolen er en familiedåbskjole med snart 200 år på bagen. Den er efterhånden godt mør og vi passer derfor særdeles godt på den. Da jeg fik Filippa fik jeg kjolen i min varetægt og skal passe på den indtil et af mine egne børn skal have et barn døbt - sådan er traditionen. (Mener endda, at det skal være en af mine piger og ikke en evt. dreng (Har heller ikke nogen dreng, hihi)) Kjolen er meget enkel, men lidt håndbroderede flæser for neden og ned langs skørtet. Sløjfen har min mor syet - tidligere var der lille og blå rosetter på som min mormor havde syet. Men min mor har desværre mistet dem (De blev skiftet alt efter om det var en pige eller dreng der skulle døbes). Forresten er billedet taget udenfor kirken - bemærk den flotte udsigt. Kirken ligger på en bakketop med udsigt ud over søgen (Korsør Nor).
200 år på bagen det er flot. I min mands familie var der også en gammel kjole, men de sidste 50 år havde den kørt rundt i helt fremmede familier og så går det sjove lidt af. Så nu håber jeg at vores nærmeste familie vil bruge vores og den kan gå i arv lige så længe. Hvordan opbevare i den gamle kjole?
i min dåbskjole   Den havde min mor nemlig selv syet dengang og gemt siden da. Dog måtte vi sy en ny underkjole, fordi Albert ikke skulle have en lyserød underkjole. Stoffet er noget broderie anglaise (billedet er supergodt på vores computer men ikke så godt når det kommer på HN   ) Derudover blev der sat nye bånd om livet og på kanten af ærmerne. Kjolen hænger endnu i skabet i tilfælde af nr. 2 evt. skulle komme    Beagle.
Vi har også en familie dåbskjole på min mors side af familien. Den går rundt mellem alle min slægtninge via mine oldeforældre (tror jeg). Hele familen er blevet døbt i den og Prinsessen er ingen undtagelse. Der bliver skiftet bånd efter køn (og muligvis underkjole) og så er alle navnene broderede nede i bunden med dato.   Guldklumpen skulle lige smage, da hun blev lagt på sengen til fotografering 
for alle svarene. Jeg kan så regne ud at jeg godt kan gå til jordmor i Århus, men det er nok lidt værre med at få lov til at føde på Skejby (da det jo er et universitetshospital), men jeg vil da forsøge. Til Lisbeth: Jeg bor i det aller aller yderste af Skanderborg, nemlig i Voerladegaard. Du har egentlig ret i at det ikke er Skanderborg kommune nu jeg tænker mig om, men Brædstrup - Vi bor i Skanderborg´s postdistrikt (8660), Brædstrup kommune og Vejle Amt (det er lidt forvirrende, men når de nye kommunesammenlægninger træder i kraft, bliver vi en del af Ny Skanderborg Kommune) Helena
Hejsa, Nu har jeg ikke fået min mens' i over 10 dage, men jeg kan mærke at min livmoder arbejder for jeg har sådan set haft lidt ondt i maven de sidste 10 dages tid. Har endnu ikke taget en test for jeg ved ikke om det er almindeligt at man har ondt og lidt ubehag "dernede" i starten af en graviditet... Hvad er symptomerne på graviitet? Hvornår mærker man noget? Og hvad? Jeg er sådan halvnervøs, min kæreste og jeg bor sammen og selvom (hvis det skulle være) at jeg gik hen og blev gravid ville vi få barnet. Men det giver alligevel lidt kriller i maven om det nu også er det??? Håber der er nogle der kan gi mig nogle svar..  Hilsen Kavantus P.S hvor sikre er de gravisitetstest man kan købe på apoteket?
er MEGET præcise - de kan IKKE give et positivt resultat hvis ikke du er gravid. Testen måler nemlig hormonet HCG, som KUN findes i kroppen når man er gravid  De fleste test kan du tage dagen efter udebleven mens og gerne med morgenurin, da den er mere koncentreret - får du to streger, uanset om de er lige tydelige, så er du gravid!
Sp var forbi på 2. besøg i går og jeg fik da noget af et chok, da hun havde vejet Frederik  Han har taget 1100 gram på på bare 3 uger og er vokset 3 cm!! Det er jo helt vildt synes jeg  Hvor meget tog jeres unger på i starten? Jeg kan ikke lige huske hvad min datter tog på, men er ret sikker på at det ikke var så meget 
Tog sådan ca. 1 kg på pr måned, de første par måneder. Synes også det var helt vildt at han bare kunne blive ved med at tage på, uden at blive en lille tyk prop 
tog ca. 400 g. på om ugen i starten, men han var også meget lille da han blev født, så han havde lige noget han skulle have indhentet.
Hmm..hvor skal jeg starte? Jeg har igennem de sidste 2-3 uger haft det helt igennem rigtig skidt.Kvalme, ondt i maven, hovedpine, ved siden af mig selv, har altså været lidt mærkeligt tilpas. Nu er det såadn at de sidte 2 uger har jeg arbejdet næsten konstant(manglende personale), det tager en del på min kræfter og humør.nu er der heldigvis ansat nogle nye, men de skal jo lige ind i rutinen. Derudover har jeg og min kæreste(4 mdr)haft en del bekymringer ang.bolig. jeg er sagt op og manglede seriøst et sted at bo, og kunne ikke flytte ind hos ham pga.hund. Nu er der så kommet ro på i det vi nu har lejlighed og flytter sammen. Vi har siden vi mødtes, ikke været til at skille ad, og jeg er ikke i tvivl om at han er den "eneste ene". Nu er det sådan at små børn aldrig lige har været min "kop te" hverken venners eller familiens.Men må vist indrømme at jeg allerede er kommet det videre og nu ligefrem godt kan se mig selv som familie.Kæresten er 4 år ældre og har selv et ønske om dette men lægger bestemt ikke pres på. Jeg har taget p-piller i snart 8 år,men er ikke så skrap til altid at huske og tage dem.Derfor er jeg lidt i tvivl om hvad min "tilstand" skyldes,min men sluttede for 2,5 uge siden ca. Selv min tandlæge spurgte i forgårs, om jeg var gravid, fordi mit tandkød lignede en ny-gravids. Hvorfor har jeg det sådan her?Er det stress, måske et ønske om at blive gravid eller er det? Håber I kan orke at læse dette og meget gerne give jeres bud.
gå til lægen og blive tjekket, bare for en sikkerheds skyld, stress kan jo give mavesår osv. og gravid... hvem ved du er jo ikke gået over tiden, var jeg nu heller ikke da min kvalme startede, det er ikke sikkert at de kan se noget "endnu" hvis det er, men man kan jo også have det mrd. normalt mens man er gravid... så mit råd... søg læge
at købe en test og se hvad den siger..
Tag en test og se hvad der sker...(ved dog ikke om de virker allerede   ) Og nu må du altså lige ud med det - hvordan ser ens tandkød ud, når man er nygravid? (spørger af oprigtig nysgerrighed)
det kan jo være begge dele. Jeg har også lige haft set som dig. Min mens. udeblev også oveni. Men jeg er stereliseret, og vi har 4 børn. Men som min læge sagde da jeg kom derop, så er det jo biologi. Nå, men jeg var nu heldigvis ikke gravid, men jeg havde virkelig haft drøn på den sidste måned. Både på arbejde og hjemme. Fik lidt stærkere piller til hovedpinen og piller til den værste kvalme. Nu har jeg det fint igen, og venter bare på mine mens. Held og lykke og god bedring.
Lille Sebastian har ind imellem lidt ondt i maven. Min mor siger, at "i gamle dage" brugte man kamillete, som skulle have en beroligende effekt på maven - men gør man stadig det??? Og i så fald, hvor stærkt skal det så være?? Skal der sukker i??? Håber I kan hjælpe mig.
Nogle anbefalder at give de små kamillie te. Men både min læge og sp sagde jeg skulle give Nicholine vand med lidt sukker i istedet, da kamilie te også godt kunne give ondt i maven. Dog har jeg også en veninde som har fået af vide af sin sp at hun godt kunne give kamilie te, når hendes barn havde ondt i maven. Så   der er vist delte meninger om det. Personligt tror jeg ikke de tager skade af hverken en smule kamilie te, eller en smule vand, så jeg ville prøve mig frem.
Jeg tror også at der stære i kassen   forsigtigt tillykke Jeg mener sagtens at du kan muge ud selvom du er gravid, du er jo ikke syg, du er bare gravid -- hvis du er heldig. Desuden vil du om kort tid næsten ikke kunne mærke at du er gravid. Jeg kunne næsten glemme det i starten, for man er ikke tyk og der er ikke noget der tyder på at man er gravid -- lige bortset fra de ømme bryster, men det forsvinder med tiden og det hjælper med en god bh. Så med mindre du selvfølgelig har en sygehistorie med tidlige spontane aborter eller lignende, så ville jeg ikke lave noget om. Jeg er selv nu i uge 16 og jeg har ikke lavet om på mine rutiner i forhold til hestene. Jeg rider som jeg plejer og jeg står for at fodre 30 heste i en løsdrift 2 gang om ugen og det er ca 2*1½ times hårdt arbejde med utålmodige og sultne bæster, der mener at fodret godt kunne fordeles lidt hurtigere  . Men jeg synes bare det er dejligt at få brugt kroppen og det holder lidt af det unødvendige sul væk. Da jeg var ved lægen spurgte jeg om jeg skulle passe på med at løfte tunge ting og hendes svar noget i stil med: Det er arbejdsstyrelsen der har fastsat krav om at kvinder ikke må lave tunge løft (over 10 kg tror jeg det er) men der er ikke noget i vejen for at du gør det. Du kan sagtens mærke hvis du skal fylde spanden lidt mindre næste gang og på et tidspunkt er maven så meget i vejen at det giver sig selv. Held og lykke med det mvh Helle
Tror godt du kan regne med den - TILLYKKE  Ang mugningen så vent - hvis du har fået af vide af lægen, at du har større risiko for at abortere, så lad for pokker andre tage det tunge slæb  Graviditet er absolut ikke en sygdom - men derfor kan man godt passe på sig selv alligevel  Held og lykke med det 
tillykke også herfra! lad høre når du har været ved lægen! og ja pas på dig selv!
Ja du er gravid!!! Tillykke endnu engang.
De alle sammen søde   Og hvor er jeg ked af jeg ikke har fået drengene døbt  Det skal jeg ha gjort så snart vi flytter til DK, så skal de ha et lille jakkesæt på  Det ville nok se lidt tosset ud hvis de kom gående op med dåbs kjole.. 
blev døbt i hendes oldemors brudekjole, både hendes far og hendes farmor er blevet døbt i den.     Flere billeder kan ses på: 
Du kan meget nemt have symptomer på at din mens skal komme, selv om du er gravid. Det havde jeg. Jeg plejer at have lidt brystspænding og ondt i maven, så jeg tog bare en test og den var positiv med det samme. Jeg vil råde dig til at tage testen.
symptomer på mens men var gravid alligevel. der er ikke alle der for symptomer på på graviditet før de rent faktisk stå med en positiv test i hånden eller for det af hvide af lægen som feks mig har ikke haft de mindste symptomer på graviditet før jeg stod med en positiv test i hånden og fik det at vide af lægen at den var god nok, og så kan jeg love for at jeg fik det dårligt alle symptomer kom på en gang. opkasten brystspæninger,træthed alt og jeg mener virkelig alt. tag en test. husk lige at skriv om hvad den test siger
Da jeg blev gravid havde jeg det også som om min menstruation kunne komme når som helst. Der var lidt muren i maven som ved mens. Men det var Christian der lå og udvidede   . Tag en test! Du skal jo til at tilskud af folinsyre, hvis du er gravid, og der er en masse andre ting du skal tænke på. F.eks snapsen hvis du skal til julefrokost   . Mange hilsner Mette
Ved egentlig ikke helt hvad jeg er, men testen var negativ. Ingen sød bebs til mig om 9 mdr. Det var jo heller ikke planlagt så jeg burde være glad, det var mere sådan "mon jeg nu er gravid" fordi der var gået lidt kage i min p-pille indtagelse. På en måde er jeg lettet, men tanken om at der kunne være en lille i maven havde faktisk påvirke mere end jeg havde regnet med. Jeg glæder mig bare sådan til at det bliver min tur til at få en lille  Mange hilsner Kavantus
Du skal ikke lade dig narre af testen. Den kan godt vise negativ selvom du er gravid. Det er et hormon (ka ikke lige huske navnet) den måler i urinen. Hvis mængden af dette hormon ikke er tilstrækkelig endnu, kan den give falske svar. Nogen giver udslag med det samme, mens hos andre kan der gå længere tid. Testen skal helst tages om morgenen da der er koncentrationen af hormonet størst, men den kan også tages senere på dagen og være positiv. Det var min.
også meget på i starten; ca. 350 gram om ugen. Jeg ved faktisk ikke, hvad hun vejer nu. Sidst min SP vejede hende, vejede hun 4500 gram, men da var hun også kun 5 uger (vejede 2800, da hun blev født).
Min dreng tod 450 gram på om ugen. HAn vejede 3160 ved fødslen men han kom efter det. Til 5 ugers undersøgelsen havde han rundet de 5.2 kg.
Min søn præsterede at tage 1 kg. (ET KILO) på på 13 dage.   Klump!!
Drengene lidt sukker vand, ligesom de får når de skal vaccineres  Kamille the kunne jeg få i Tobias Patrik drikker det med velbehag.
begge dele kan hjælpe. Jeg laver normalt ca. 50 ml kamillethe, og tager the-brevet op, når theen har fået lidt farve - så det ikke er alt for koncentreret. Og så en theskefuld rørsukker i - mums  Sukkervand skulle også være godt. Min SP har givet mig følgende opskrift (den har større beroligende effekt end kamilletheen, synes jeg): 20 ml vand koges. Der tilsættes 2 tsk rørsukker (eller alm. sukker). Blandingen afkøles. Barnet må få 2-4 ml ad gangen, 3-4 gange pr. dag (kan fx gives i en engangssprøjte, som man kan få på apoteket til et par kroner)
Min SP mente at det var noget pjat med det kamillethe - så jeg brugte det ikke. Til gengæld gav jeg også sukkervand. 100 ml kogt vand - 1 teske fuld rørsukker. Og så lod jeg hende drikke så meget af flasken hun ville (tempereret selvfølgelig).
Har været en rigtig god hjælp for os (og er det stadig hvis anne er sløj). Da hun var helt lille havde hun nogen dage hvor hun havde meget svært ved at falde til ro pga. lettere kolik, så fik hun lidt kamillethe, og faldt straks til ro. Men børn er jo forskellige, men det kan da ihvertfald ikke skade at prøve. Når jeg laver til anne, laver jeg ca 100 ml, lader det trække i et minut eller to, og putter en lille teske sukker i...UHM  Mange hilsner Mette
passe på, når de er så små. Min datter drak altid, til flasken var tom og drak sig altså mæt i kamillethe i stedet for mælk. Det er jo heller ikke meningen. Men hun kan heller ikke finde ud af selv at sige stop. Får hun en flaske med 250 ml mælk i, så drikker hun rub og stub (og pylrer når den er tom, fordi hun da godt vil have mere) - og gylper så temmelig meget op bagefter...
Hej Vi giver Sofia kamillethe, hvis hun har ondt i maven, eller bare hvis hun vågner om natten og ikke vil sove igen af uforklarlige årsager. 50 ml lun kamillethe med lidt sukker virker næsten som et kølleslag   Vi har også givet hende lidt, når hun har haft feber eller været sløj...sådan bare for en sikkerhedsskyld. Det eneste vi ikke gør, er at vaske øjne med det. Der er små fibre i theen, som kan virker irriterende på øjnene fremfor rensende og beroligende vh Katja
Tror helt bestemt i alle havde ret da i sagde jeg er gravid selvom de to streger ikke er lige kraftige. Jeg har nu taget to mere dvs 3 positive test så den er vist helt hjemme. Hvor er det dejligt og skønt osv at jeg endelig er blevet gravid (efter 1½år) Ringer til lægen imorgen så må jeg hører om han også lige vil have lavet en test... knus...
...med det.  Camilla
Stort tillykke skal også lyde herfra 
Ja tillykke. Det er især fedt efter 1½ års arbejde... hi hi.. Held og lykke med babyén Fed julegave... Lise
mor som tit tænker " nøj det er hårdt"? Når jeg kigger på andre, synes jeg at det hele ser så nemt og tilrettelagt ud, tingene fungere 100% perfekt og gud hvor ser de lykkelige ud.. Hmmm ja sådan synes jeg ikke at min hverdag med børnene (2 små på henholdsvis 11 mdr og 2 1/2 år) ser ud, jeg synes sku`at det er hårdt. Ulvetimen er ved at slå mig "ihjel" til tider, få tingene om morgenen til at hænge sammen med hestene der skal fodres og lukkes ud, det sammen om aftenen når hestene skal ind (pga det er så tidligt mørkt) lige når børnene er trætte og skal have mad mm.. Tænker tit, wauuu sikke en prøve og hvor kan det være hårdt.. Hvad synes I andre mødre?? Mvh Lenette
IKKE den eneste - og jeg har endda ingen heste, at tage mig af samtidig  Jeg har én på knap 4 uger og én på 4½ år, som er totalt pre-teenager  Nogle dage står hele huset bare på den anden ende og så står man og roder sig selv i håret og tænker "hold da fest et cirkus". Og dét lige pludselig at skulle have 2 unger klar (på nogenlunde samme tid vel og mærke) om morgenen er også noget af en præstation. Er bare glad for, at der er så længe imellem dem - den store kan jo klare det meste selv (tage tøj på, spise morgenmad, hjælpe med madpakken osv). Men man vil jo ikke bytte det for noget i verden  Jo måske lige når madammen får sine hysture *G*  Så nej - du er bestemt ikke alene.
Som du måske også kunne se, så var mit læs ved at vælte for mig i går. Og så har man bare lige behov for at blive bekræftet lidt i, at man er normal, og at andre har det lidt på samme måde - bare engang imellem. Jeg har kun ét barn, og hun er kun 3 mdr, så det burde vel være en smal sag. Men når hun bare skriger i ét væk i flere timer i træk, så er mit hoved ved at eksplodere til sidst... Til gengæld går det ok med at nå det, jeg skal. Det ændrer sig nok drastisk, når hun bliver lidt ældre, og når/hvis hun får en søster/bror 
Du er IKKE alene. Men, det kan jo være et tabu emne, for vi mødre har jo bare værsgod at være evigt lykkelige, når nu vi har fået vores lille barn, som vi så brændende ønskede os. JEG, tør også godt stå frem og sige: Hold fast det er hårdt det her. Jeg har en pige på knap 6 måneder, og jeg fortryder på INTET tidspunkt hende. Men, jeg kan godt nogle dage fortryde, at jeg var SÅ vild efter at få børn. Det har jeg været lige siden jeg var 20 år gammel. Jøsses, jeg er glad for at jeg trods alt ventede med at få barn til jeg var 28! For jeg har da indtil da, fået lov til at leve MIT liv  Nu, ja nu, går alt op i barn, baby, mødregruppe, vasketøj, aftensmad osv. Mit liv har ændret sig radikalt! Nogle gange stinker det for vildt, og andre gange, skal jeg jo bare kigge på min lille prinsesse, og hun er bestemt det hele værd. Men der ER bare ikke meget MIG tid. Der er ikke tid til at ride, der er ikke tid til at gå i byen (ikke at jeg har den store trang til det, men det kunne da være meget rart med en veninde tur uden børn), der er ikke tid til frisøren, der er ikke tid til at rive en hel dag ud af kalenderen og få ryddet stalden godt og grundigt, og ja, jeg kunne jo blive ved. De dage hvor det er hårdest, bliver jeg simpelthen nødt til at hanke op i mig selv og sige, oki, det her er jo bare det næste stadie i mit liv   Det er jo dejligt på SIN måde. Men gu er det hårdt, og jeg tror ikke der findes en eneste mor, som ikke er blevet overvældet af at finde ud af, hvor krævende det er at få børn, især hvis man så (som jeg), er en af dem der ikke har så meget hjælp at hente fra gemalens side. Lige nu, kan jeg slet ikke holde tanken om at jeg skal tilbage på arbejde ud! Hvordan i hede hule hel... skal det nogensinde komme til at hænge sammen? Med hest, hus, barn, arbejde, indkøb, rengøring, tøjvask osv...??   Den eneste måde jeg kan se det kan fungere på, er desværre at jeg må sige farvel til alt hvad jeg kunne forestille mig at JEG gerne ville, alene. Sådan er det bare. Så nej, du er bestemt ikke alene 
nøjagtig ordet. For vi mødre ligger det jo "bare" til. Hmmm nej det er noget vi også skal lære. Vi har eget firma så gemalen arbejder fra 20-05 og igen om dagen fra 10-12 og fra 15-17.30, juhuuu ser ham jo aldrig, så ja jeg står også meget alene med tingene og min barsel er lige slut, wauuu jeg frygter også at skulle begynde på job igen, for hvordan gør jeg lige det hele så? Jeg har altså kun 24 timer at råde over, så det skal nok blive sjovt... Jeg er glad for at "vi" er mange om at Ha`den samme mening og specielt som mor.. Lenette
at jeg syntes det er DRØN hårdt, at det hele pt handler om baby, bleer, mad, vasketøj osv... Min søn Noah er 4½ mdr, og som jer andre fortryder jeg selvfølgelig ikke at jeg har fået ham, han er det bedste der er hændt mig, men NØJ hvor ville jeg ønske at en anden nogen gange kunne tage over, uden at jeg skal være der alligevel fordi jeg ellers bekymre mig!!! Jeg har ellers en herlig familie som har passet Noah op til flere gange, et par timer hvor jeg har kunne komme ud og ride, det går også fint. MEN i aften skal jeg til Julefrokost, og Noah skal for første gang passes længere tid, og måske natten igennem (hvor han plejer at sove fra 21 til 8-9 stk) Men nu er han begyndt at pyller så utrolig meget om aftenen så han er svær at få til at sove, så jeg frygter at de ringer at jeg skal komme hjem, trænger så meget til at komme ud, væk fra Noah og bare nyde vennerne og en kold øl 
det er hårdt - ikke at jeg fortryder overhoved ikke - men gud hvor er det hårdt. Desværre har vi ikke lige nogle babysittere i nabolaget, så manden og jeg kan ikke gå i biffen sammen eller andet i den stil. Men jeg synes vi herhjemme er gode til at give hinanden "fritid", Jan går til svømning om mandagen og er i flyveklub onsdag og nogle gange i weekend - tilgengæld får jeg lov at ride tirsdag og torsdag aften og weekend Ja det er tabu at påstå at det er hårdt. Men det er det - specielt de dage hvor trolden vræler non-stop og intet fungerer andet end at sidde på skødet af sin mor og småklynke
.. også bare med én. Planlægningen er næsten alt afgørende når man har hestene hjemme *s* *s*
du har ganske ret med hestene, lige pt henter jeg børnene i dagpleje kl 15.30, og er hjemme ca kl 16.00, og ja så er det jo desværre ved at blive mørkt, og gud hestene skal jo ind, og hvad gør en mor så med 2 små børn, ihhh hun tager dem selvfølgelig ud i bilen igen, spænder dem fast og løber over og henter hestene ind,og hurtigt tilbage til børnene og fortælle at vi alligevel ikke skal ned at handle, jo man må finde på løsninger for at tingene hænger sammen. Jeg tænker bare så tit på hvorfor jeg aldrig høre andre brokke sig, det er altid det rene idyl hos andre, men det er jo nok som vi alle er enige om "noget man ikke snakker om". Jeg synes bare at det er rart at høre, at vi er flere i samme båd, for så gør det måske tingene lidt lettere, næste gang når det hele vælter, at tænke at I også er der.. Lenette
Hvor meget vejer jeres børn ? Da vores dreng blev født var hans vægt 3640 og 53 cm ( 13.09.05 ) 2 måneder efter var hans vægt 6050 og 62 cm... jeg synes det går rigtig stærkt, havde ikke drømt om at det gik så hurtig med de små, bare det han gør nu og alle de lyde.. det er utrolig. Ved godt man ikke kan sammenligne dem... men bare for at høre.
Det lyder da også som om han tager godt på  Ida vejede 3450 ved fødslen og var 53 lang. Nu er hun knap 6 måneder, vejer 7,4 kg, og er ca. 70 lang 
Vejede 3505G og målte 52cm ved fødslen. Nu er han 4 mdr og vejer 9 kilo og måler 65cm (er han en stor prop eller hva´? ) 
vejede   gr og var   cm. Nu 14 mdr senere vejer han   kg, og er   cm lang..
Ja, nu bliver I lige brugt til aflæsning... Min datter, der normalt (i hvert fald efter kolikken var ovre)plejer at være et nemt og glad barn har de sidste 5 dage bare været totalt umulig. Om formiddagen sover hun godt. Jeg kan nå på rideskolen og i bad, når jeg kommer hjem. Ikke et kny fra hende. Men om eftermiddagen er hun bare totalt umulig. Hun er sulten ved 13-tiden, får mad og bliver lagt ud, når hun bliver træt og pylret igen. Så sover hun mellem en halv og en hel time og skriger. Jeg tager hende selvfølgelig op, fordi hun ofte lige skal skiftes, men skrigeriet fortsætter bare, uanset hvad jeg finder på. Når der endelig bliver ro, går der lige 10 minutter, og så starter Cirkus Cille forfra igen. Der er ingen tvivl om, at hun er træt, men hun nægter bare at falde ordentligt i søvn. Suk... Det passer meget godt med et af de berømte "tigerspring" (hun er lidt over 13 uger nu, og nr. 3 skulle komme omkring 12 uger), så det er sikkert sådan noget, der spøger, og så går det jo snart over igen - men hvor er det dog træls, at hun bare er umulig at få til at være stille. Hun skriger og skriger bare i én køre.   Det er ikke til at tro, vel? Nå, tak fordi I lyttede... Mon ikke jeg nu er klar til lidt mere tålmodighed  (Der er nu gået 3 timer siden jeg begyndte på at skrive dette og knap en time, til manden kommer ind ad døren - og så skal jeg ned og handle - ALENE   )
Det er dog utroligt, som man har det, når de små skriger, og man selv er både træt og små-sløj. Jeg læste lige mit indlæg igen med en vis undren - alt er glemt, datteren er glad og tilfreds, manden er kommet hjem, og der er handlet. Ingen problemer. Men det var åbenbart lige sådan jeg havde det dengang...
Vi er næsten lige hjemvendt fra jule-tamtam i legestuen hvor Andreas er 1 gang om uge med sin dagpleje. (Denne uge 2 pga jule-tamtam'en) De skulle så lave et lille lucia optog, og Andreas skulle da også være med, selvom han stadig ikke kan gå, så er vi da bare på armen af Bettina (dagplejer) Han var rigtig fin i lucia tøjet        Men er han ikke en fin lille lucia brud? 
Ihh hvor er han bare en sød lille lucia brud.
Jo han er godt nok øøøndig   Sikken god tradition
Hej. Vil bare gerne vide om der er nogle der kender hjemmesider hvor vi selv kan sætte billed ind af vores dejlige unger og selv printe julekort ud. Jeg ved de findes men bare ikke helt hvor??? Lise
prøv dennne side, der er mange muligheder...
Min mand arbejder pt. i England, så jeg står alene med en på 2 et halvt, og en på 1 måned. vi bor laaangt ude på landet, og har ingen adgang til bil pga øjenskade, så er afhængig af at andre kan kører hvis jeg skal noget. heldigvis har jeg en der henter og bringer den store i vuggestuen, og selv tager jeg bussen, og evt. tog indtil byen for at handle. Selvfølgelig er det hårdt med to børn, og tilmed alene, når der skal laves mad, handles ind, leges med, passe hestene( har heldigvis piger der kommer hver dag) osv osv osv. Men jeg ser det som en udfordring at få det hele til at hænge sammen, og glæder mig hver dag til at starte dagen igen. Jeg får et helt andet forhold til min store pige, og nyder at gå hjemme med den bette. Men glæder mig da også til at se min mand igen, som kommer fast hjem igen til marts.
Andreas har så også ligget på de 9 kg siden Juni, hvor han så var 8 mdr. Han har ikke ville tage på, men havde så taget 500 gr på til oktobers måned SP. Hun siger at vi ikke skal være bekymret, men synes bare den knægt æder hele tiden, og tager ikke det mindste på - han må dælme lave en masse i dagplejen 
Det er godt nok nogle store børn i har  Her er beviset så på, at man ikke kan sammenligne; Ea er 9 mdr og 4 dage og vejede ved fødslen 3600 g og var 53 cm. Hun vejer nu 6900 g og måler 69,5 cm og ser vist meget harmonisk ud. Hun bruger str 68 i tøj og når at slide det inden hun er færdig med det. :-)
vejede ved fødslen 4150 g og målte 53 cm. Nu bliver hun snart 1 år og vejer 12 kg og måler ca. 81 cm. Det skal lige siges at hun på ingen måde er tyk, hun har bare mange muskler. Hun kan jo gå og tog sine første skridt som ni måneders og derved forbrænder hun en masse energi.
Maia vejede ved fødslen 3880 g og var 51 cm nu 5 uger efter vejer hun 4830 g og er 56 cm..
enormt meget på i starten og lagde an til at blive en rigtig lille Buddha (350 gram om ugen de første par mdr). Det er dog fladet noget ud, og nu er hun bare en lang og slank pige. Ved dog ikke, hvad hun præcist vejer... Men 5-6 kg er nok ikke helt ved siden af (er 3 mdr). Og ja, det går skisenlyneme stærkt 
 
Hej ! Min søn Nikolaj vejede 2690 g ved fødsel og målte 50 cm, idag er han 16 mdr. og vejer ca. 10,4 og måler er par og 80 cm. jeg synes også han har stået stille i vægten stortset det sidste halve år. Men han spiser godt og er i fuld vigør, så jeg bekymre mig ikke så meget omkring, han skal nok blive stor engang. Lisbeth
vejede 3730 ved fødsel, og 1 uge efter 4000... min søn 3610 ved fødsel... og nu 17 mrd senere hehe 12,5 kg... puha han er blevet tung *G*
Vejede ved fødsel 2940 g og var 49 cm lang. Nu er han 6 mdr og 1 uge og er 8 kg og 70 cm , ikke for tynd og ikke for tyk. Hilsen Pernille
Oliver blev født d 16/7, havde havde en fødselsvægt på 2500 g og 48 cm. Nu bliver han snart 5 mdr og vejer ca 7,4 og er ca 64 cm. Så han er ikke en lille en mere. Og ja det går stærkt, alt for stærk. Men man har jo også en masse sjove ting at gå i møde med dem.
nummer 4. De er nemme at huske. Madeleine vejede ved fødslen 3020 g og var 51 cm. Da hun var 3 mdr vejede hun 7 kg. Joachim vejede 3860 g og var 54 cm. Da han var 3 mdr vejede han også 7 kg. De andre 2 kunne sagtens modere sig lidt mere  Den ældste er i dag 13 år og er 170 cm og vejer 55 kg. Så det har udlignet sig noget.
Ja, så har jeg endelig fået taget nogen billeder af Rasmus til julegaver, men hjælp mig lige med at vælge hvilet et det skal være. Ja de er ret ens, men jeg kan simpelhen ikke finde ud af hvilket er bedst. Billed 1   Billed 2   Billed 3   Og er de overhovedet gode?? Han var nemlig lidt småsløj, da jeg tog billederne. De første to ligger han ned og det sidste sidder han op.
... ?? eller?
Det første ligner ham mest - hvis du forstår. Hans udtryk kan jeg i hvrt fald genkende fra i lørdags  Er det mere klart i virkeligheden end her på siden?
det første. Der er ligesom mest liv i øjnene på ham, synes jeg. Han bliver da også stor 
Jeg holder også på nr. 1
Ej en lækker unge  Jeg synes billede nr 2 er bedst, for der ser han mere afslappet ud. Eller ikke afslappet, men men rolig. Vil give praktikeren ret i, at han på nr 1 ser lidt anspændt/skræmt ud?? Mvh. Lene.
Er jeg den eneste der må sande, at når man har fået barn, så finder man ud af hvem er ens rigtige venner??? Jeg må indrømme, at jeg sidder og er ret skuffet over mange af vores venner. Vi er de første sammen med et andet vennepar i vores næreste omgangskreds, der har fået barn (med 3½ uges mellemrum), og sikke et mandefald. Folk som førhen har valgfartet ind og ud af vores døre, har været her EN gang på de snart 4 måneder   , hvor vi har haft Rasmus, og det var da vi lige var kommet hjem. De mennesker, som er fra min kærestes side, har set Rasmus 2 gange, hvoraf den ene gang, var da vi var til fødselsdag hos en af dem. Det skal lige siges, at vi ser da lidt til det vennepar der også har fået barn. Vennerne på min side, er også faldet lidt fra, dog har det ene par fået barn 1½ måned tidligere end os, så dem ser jeg da også. Men resten har også trukket sig lidt. Og det skal lige siges, at det er ikke fordi jeg sidder hjemme og venter på at de skal komme og besøge os. De to par med børn har jeg været sammen med både her og hos dem. Det er mest vennerne på min kærestes side, som jeg er skuffet over, da det er dem der har været vores nærmeste omgangskreds i den tid vi har været sammen. Vi skal holde barnedåb i januar måned, og der er de inviteret med, indbydelserne er sendt. Men jeg må indrømme, at jeg egentlig har fået lidt kolde tæer, for jeg sidder faktisk og ønsker at jeg ikke havde inviteret dem. For hvorfor skulle jeg egentlig invitere nogen som ikke kender Rasmus??? Men nu er invitationerne sendt, så det er der jo ikke noget at gøre ved. Det er lige som om, de har svært ved at acceptere, at tingene har ændret sig, i hvert fald for os. Det skal lige nævnes, at det ikke er meget unge mennesker vi snakker om, - nej det er mennesker der er i alderen 25 - 30, og to af parrene prøver selv at få børn. Men tilbage til at de har svært ved at acceptere at tingene har ændret sig. Både min kæreste og jeg har altid været gode til at feste, og min kæreste har da også tit fået sig en øl med drengene. Da vi så var til fødselsdag som nævnt ovenfor, var det lige som om de troede, at tingene bare var som det plejede at være. Ham der holdte fødelsdagen, som i øvrigt tidligere, da jeg kom til, var min kærestes allerbedste ven, de hang sammen som ærtehalm, kunne slet ikke forstå at min kæreste ikke gad side og drikke sig drøn-fuld. Han blev ved med at sige, at han skulle have det ene og det andet sprut, som min kæreste pønt takkede nej til - men han blev bare ved og ved, og blev faktisk lidt halvsur over det. Da de i løbet af aften tændte for vandpiben og nærmest sad og røg min lille dreng op i hovedet, stod jeg altså af, og vi kørte hjem. Den anden dag fortalte min svigerinde mig, at kæresten til ovenstående ven, havde sagt til hende, at jeg skulle da vist til at komme lidt ud af huset derhjemme, og ikke bare sidde og bure mig inde fordi jeg havde fået barn   ??? Jeg mener, vi er næsten aldrig hjemme, min søn og jeg. Jeg synes vi drøner rundt til alt muligt hele tiden, og ind i mellem får jeg dælme dårlig samvittighed over at vi ikke er mere hjemme. Jeg går i mødregruppe, har gået til babymassage, træner i fitness-center hvor jeg har Rasmus med, besøger mine veninder, er hos hestene, og her i pelsningstiden har jeg hjulpet til ude ved minkene om eftermiddagen når Rasmus sov. Jeg har besøgt forældre, min mormor, været til Hubertusjagt, været på ferie i Jylland, været til kiropraktor med Rasmus, har selv været til fysioterapeut, været på masser af shoppingture, har haft besøg af HN mødregruppe og meget meget mere. Det eneste jeg nok ikke har gjort er at besøge dem (helt ærligt, så gider jeg dem ikke rigtigt, da jeg ikke synes de har vist så stor interesse for Rasmus). Jeg blev bare så gal da min svigerinde fortalte mig det. Mage til dåmme gås skal man da lede længe efter. Oveni det hele skal vi holde nytårsaften sammen med dem alle. Vi skal holde det her, for jeg har sagt at jeg ville holde det hjemme, og hvis de gad måtte de da godt komme her. Men kender I det, jeg gider dem bare ikke i øjeblikket, jeg er bare så skuffet over dem... Er det kun os, der har så ubetænksomme venner, eller er det bare ganske normalt???
at du har lavet en masse, og det kan jeg da kun give dig ret i.. Men måske skulle I så vise vennerne at I ikke er blevet anderledes af at få barn og så besøge vennerne. Du giver vennerne skylden, men jeg synes ikke rigtig noget sted at du har skrevet at I har besøgt vennerne. Ja udover den fødselsdag, men det synes jeg ikke helt man kan tage med. Så måske skulle I ligge ud og så få besøgt vennerne eller måske invitere dem, uden der er en speciel grund til det.
Nu ved jeg ikke om du selv har børn, men mener at kunne huske at du er gravid... Du skriver, at vi skal vise at vi ikke er blevet anderledes, det kan desværre ikke lade sig gøre. For når man får børn ændre man sig uanset om man vil det eller ej. Der bliver andre ting man prioritere højere end man gjorde før. Jeg skriver heller ikke noget sted at vi skulle have forandret os, næææ tvært i mod skriver jeg at det er ligesom om, at de ikke kan acceptere at tingene, for os i hvert fald, ikke er det samme som før. Du har ret i at jeg ikke har overrendt vores (eller min kærestes) venner, og det har jeg såmænd aldrig gjort. Men min kæreste besøger dem da nu og da. Og egentlig er det på min kærstes vegne jeg bliver lidt skuffet. Jeg siger heller ikke at det kun er dem der skal komme og besøge os, jeg vil da også gerne besøge dem, hvis det bare var at jeg følte at mit barn også var velkomment. Beklager jeg kan ikke have at man sidder og ryger mit barn op i hovedet med en vandpibe, eller at hunden er ved at æde drengens fod, fordi man ikke kan styre den. Og så kommer jeg lige tilbage til det med at man ændre sig når man får børn. Her i huset står vi op kl. 6 om morgen, der er Rasmus nemlig klar, efter en nat, hvor jeg har været oppe kl. 1 og kl. 4 for at give mad. Som nybagt mor får man ikke særlig meget søvn, slet ikke når man har et barn, der ikke sover igennem. Det betyder, at når jeg har spist aftensmad, så er der desværre ikke så meget energi tilbage, og sofaen eller hestene kalder. De første 3 måneder af Rasmus' liv led han af kolik, som var værst om aften. Det betyder, at jeg heller ikke havde den vilde lyst til at besøge folk om aften med et barn der skreg og skreg. Alfa og Omega er at MAN ÆNDRE SIG, når man får børn, og der er ikke det samme overskud. Da mine søskende fik børn, var jeg godt klar over dette, men kunne sagens se ud over min egen snude, og besøge dem, i stedet for at forlange at de skulle komme til mig. Så det jeg nok mener med det er, at jeg har svært ved at forstå at man som venner ikke kan forstå og acceptere, at tingene ændre sig, og det gør mig skuffet. De får jo også børn selv en dag...
Jeg mener selvfølgelig, at jeg ikke skriver nogen steder at vi IKKE har forandret os...
Sikke da en omgang "venner" har jer - havde de seriøst regnet med, at altidn fortsatte præcis som tidligere. Man ændrer sig når man får børn, ens liv og hverdag ændrer sig og man får andre ting at tænke på. Her har vi ikke mistet nogen venner - sorterede nemlig grundigt i vores venner for nogen år tilbage, så det var kun de aller bedste der var tilbage da vi fik Filippa  Til gengæld har vi haft mange problemer med Bos 2 mindre brødre (de er tvillinger og 14 mdr yngre end Bo). De 3 har alting hængt sammen, dag ud og dag ind - festet, lavet ballade, været her og der og alle vegne... det blev drsolet gevaldigt ned, da jeg kom ind i billedet, men da vi så var blevet forælde, puha! Brødrene gik og svinede Bo til om at han var blevet SÅ kedelig og jeg fik turen med, at jeg holdt ham fanget i huset og ikke tillod at han havde et liv! (Sådanne ting kunne vi høre ude i byen, fedt!) Nu er den ene bror selv blevet far, så nu har piben fået en anden lyd - men jeg husker ligesom elefanterne!
Det er nemlig lige sådan, som du beskriver Bo og hans brødre, det har været med Ruhne og ham vennen jeg snakker om. Inden jeg kom til var de pot og pande, og der var altid hurlumhej i gaden. Altid i byen og altid sammen. Så kom jeg til, og til at begynde med var vi faktisk 3 i det forhold   han var her altid. Han kunne heller ikke helt forstå, at Ruhne ikke lige gad i byen hver fredag - lørdag mere, men de var dog stadig meget sammen. Så fik han en kæreste, og havde lige pludselig heller ikke så meget tid mere   Men de var stadig en del sammen. Da jeg så blev gravid, og vi fik Rasmus, ja så ændre tingene sig endnu mere, og der er bare ikke så meget tid eller overskud til fest og ballade lige nu. Men det der nok også gør udslaget for mig nu, er at jeg er blevet lidt trætte af dem, og alt deres bøvl. Efter han mødte sin kæreste er han blevet voldsom materialistisk, og de er bare så "dygtige" til at bagtale folk. Og hamrende moralske. De er typen der ikke kan unde andre folk noget, uden de selv skal have. F.eks køber nogen en ny bil, så kan de sidde og synes at det er noget mærkeligt noget at de skal have ny bil, hvorefter der kan gå 14 dage så har de selv købt ny bil. Nu her hvor vi er to der har fået barn, så skal de også have barn. Og han har faktisk sagt til Ruhne, at nu vi andre har fået barn, så kan de også lige så godt få barn   Så generelt er jeg nok bare træt af dem, men synes det er synd for Ruhne at de svigter lidt nu...
Jeg kan sagtens forstå du er trætte af dem. Men måske skal I så gøre op med hvem I virkelig har lyst til fremover at være sammen med. Det behøver ikke kun at være på grund af børn at man kan gøre det. For mig lyder det egentlig som om at det ikke lige har været det bedste venskab siden han fik kæreste på. Min mand og jeg har selv sorteret flere vennepar fra og jeg må indrømme, at efter det er gjort er det bare skønt at man ikke skal gå og tænke på dem mere. For hvor er det bare træls at gå hele tiden og være skuffet over folk. Gu' er det mega ærgeligt når man har delt tusinder af gode timer med dem, men livet er ikke altid retfærdigt. - og som du siger så har I også ændret jer. Og det kan jo også ske for folk i parforhold at de vokser fra hinanden. Så lad du være at spekulere mere på dem og så nyd de rigtige venner I har 
Jeg er en af vennerne, der ikke selv har børn, eller hvad man nu skal sige. Jeg er 28, og mine veninder får børn børn børn børn!!! Og jeg synes det er dejligt. Mangen til skønne unger skal man lede længe efter. De fleste af dem har ikke ændret sig synderligt -de har bare fået et barn! Og jeg synes i store træk at jeg/vi har været god(e) til at tage ungerne som en selvfølge. At de skal være der, og jeg vil gerne være bonustanten som passer dem osv. og børnene kender mig... Jeg har også en veninde, som godt nok ikke var den tætteste veninde før hun fødte, som jeg ikke gider mere. Jeg føler mig udenfor når vi er sammen med hende, interessant nok, så føler jeg mig ikke udenfor når jeg er sammen med de andre selvom jeg er den eneste der ikke har børn. Det er meget svært at forklare.. SElvfølgelig ændrer det, den måde man opfatter livet på, at få børn, det ændrer ens prioriteter og ens muligheder for liiige at gøre et eller andet. Og det vil jeg gerne acceptere, men det skal også gå begge veje. Jeg har endda en veninde som jeg er kommet meget tættere på, fordi hun blev så dejligt afslappet af at få børn, hun farer ikke rundt og prøver at gøre alle tilfredse mere... Nu hvor jeg tænker over det, tror jeg forskellen er, at de veninder med børn, som jeg stadig ser (og det er heldigvis dem alle undtagen en), det er dem som kan acceptere, at jeg, selvom jeg ikke selv har børn, ikke er total uden talent for, at skifte en ble, eller puste på bulen i panden, eller trille en tur med barnevognen. Det er dem som lader mig være en del af deres liv!! Jeg tror at noglegange, så glemmer nybagte forældre, at lade deres venner være en del af det at de har fået et barn, af bare skræk for at venner skal synes det styrer alt. Det ændrer da også min verden når mine venner/veninder får børn!!! Giver det lidt mening?? VH gamleged -0 børn
Vi har skiftet dagpleje 01/11 i år pga. en hel masse problemer det gamle sted. hende vi har fået nu er super sød og vi er meget glad for hende. Min datter er 2½ og får ikke slik eller søde sager til hverdag. Det kan være vi spiser en pålægschokolade mad eller dessert efter aftensmaden, men jeg er meget opmærksom på hvad hun får og hvor ofte. Hver anden weekend er hun hos sin far og får der rigeligt med slik. I de seks uger hun har været i den nye dagpleje har jeg hørt at hun den ene dag fik en nutellamad sammen med husets datter på 3½, hun har den anden dag fået sådan en "knoppers", (sådan en vaffelting med chokolade) da de var ude at handle. De får så en lille pakke hver dag i form af julekalender og der fik hun den ene morgen en chokolade slikkepind. I går da vi skulle hjem skulle hun så igen liige have sin knoppers med. Den havde hun åbenbart fået tidligere på dagen men har ikke villet spise den. Jeg syntes det er for meget, men er jeg hysterisk ?
vi har også det som dig med slik ovs i hverdagen her hjemme. men det er december der skal børnene havde lov at hygge med slik og lidt sodavand. mine børn har 2 chokolade kalender her hjemme ja så for de 2 stk chokolade hver dag + de har en julesko i vinduet hvor julemandne ligger enten frugt eller slik i(dog i meget lille potion ca 3 stk vingummier og en klemntin) så tag du roligt og lad din nye dagplejemor nyde hyggen med din datter, lad hende forkæl hende denne mdr. ellers ville jeg sige det til hende at i ikke er så glade ved at hun spiser alt den slik det er jo ikke sådan at dagplejemoren laderhende spise sig mæt i den slik hun for der, hun skla jo også huske at børste hendes tænder hver gang så. men mit råd er lad din datter nyde den hygge ved den nye dagplejemor i december mdr. og hvis det fortsætter næste år så tag en snak med hende om det.
Ja, nu er det jo sådan vi kun har den 07/12 i dag, så det hun har fået hos dp indtil videre er jo ikke "julehygge" da det meste jo var i november måned. Men jeg tror jeg vil aftale lidt med dagplejemor hvornår hun har fået hvad, så kan jeg bedre tage hensyn til det derhjemme. Tror også bare jeg var træt af den Knoppers i går som hun fik stukket kl. 16.00, for det betyder altså at når der er sådan en i en lille mave så er der ikke så meget plads til aftensmad som jeg syntes er mere vigtigt hun får...
Nu er det sådan at de slet ikke må få slik, sodavand, saft mm. i dagplejen. Så december eller ej, så bryder hun faktisk de retningslinier der er for det job. Sig til hende at du helst ser dig fri for de søde sager... det kan sagtens siges på en pæn måde så hun ikke bliver stødt. Mette
starte med at sige at du er rigtig glad for hende, og at din datter nyder at være der, men at du ikke er helt så glad ved at hun får slik... sig at en gang imellem vil det være ok.. f.eks hver fredag.. sig at du du godt ved at det bare er fordi hun vil være god ved hende, men at du synes hun er for lille til alt det søde. Hvis hun ser forlegen eller lidt fornærmet ud, så sig det er ikke en kritik.. bare noget du gerne lige ville drøfte med hende. Da i hjemme heller ikke giver slik til hverdag. Det vil hun kunne forstå det er jeg sikker på.. Mette
let at bevare venskaber når livet ændres. Som du skriver, så ændrer man sig selvfølgelig når man får børn. Og det ændrer sig hvad man har lyst til og hvordan. F.eks om man har lyst til at drikke sig stangstiv til en fest - og det har man typisk ikke når man har sit barn med, eller når man ved at barnet vågner og er frisk kl 6.00. Men det man så skal huske som nybagt mor/far er jo at vennernes liv IKKE er blevet ændret på samme måde, bare fordi der er kommet børn til andre steder i vennekredsen. Og så er det altså overordentligt svært for en, der før var bedste ven, at forstå at NU kan der kun tales om børn, der skal tages hensyn til børn, fester og sammenkomster skal planlægges efter disse børn. Når det før hen har været muligt at planlægge en fest/sammenkomst med 10 minutters varsel, er det svært at forstå at alting nu kræver dages eller ugers planlægning. Husk også at din mands bedste ven med garanti SAVNER sin bedste ven, og det de havde sammen før. Selvfølgelig skal venner der ikke har børn vise hensyn til dem der har - men det omvendte bør også være tilfældet hvis venskabet skal bevares. Ellers er der ingen tvivl om at det glider ud. Jeg har selv børn - men de er væsentlig større end dem der nu kommer i vennekredsen. Og selvom jeg ved hvor meget det ændrer ens liv, og jeg ved at det her barn er det vigtigste i verden for forældrene - så ændrer det da ikke ved at jeg også kan blive små-irriteret over et nybagt forældrepar der ikke længere kan snakke om andet end deres baby. Og som ikke kan deltage i fælles arrangementer mere, fordi barnet skal puttes kl 20. Ikke fordi jeg ikke forstår dem... men egentlig mest fordi jeg SAVNER at være sammen med dem på den måde vi var før. Er sikker på jeres venner også savner det der var før - og har det svært med forandringen.
...Det er hvad der sker, når man har fået et barn. Man er ikke længere kun ansvarlig for sig selv, men også for et nyt lille liv, som er 100% afhængig af mor og far. -Derfor bliver man anderledes når man har fået børn, men anderledes behøver ikke være = asocial. Det lyder lidt som om, det er det jeres "venner" antager jer for at være blevet... selv om I overhovedet ikke er blevet mindre social. -Det virker sikkert bare sådan på dem, når din mand siger nej tak til vandpibe og sprut i masse vis. Jeg synes ikke det er jer der er galt på den, men dem! Hvis de var rigtige venner, så burde de have så meget situationsfornemmelse, at de kan tænke sig til at samværet med jer, måske bliver lidt ændret(ikke nødvendigvis negativt), da I jo har et barn at tage hensyn til. De synes jo sikkert, at I er blevet "kedelige", men dem om det! -Lad os håbe de selv engang får børn, så forstår jer. Vi er ikke rent ind i det samme problem som jer... heldigvis,men jeg kan levende forestille mig, hvordan det er. -Lidt det samme hvis man er den første i flokken der får fast kæreste, og derfor ind imellem ikke fester hver lørdag... straks er man også stemplet som "kæreste-kedelig"   .
nu har jeg siddet på den "modsatte side af bordet" som venner til dem der fik børn.Mange af mine venner og bekendte har børn og min erfaring er det kommer helt an på hvordan DE opfører sig efter barnets ankomst om man fortsætter som venner eller ej.. Dem jeg ikke ser mere (tænker på et bestemt par) havde ikke længere "behov" for at snakke med andre uden børn. De lagde os på is. Vi var dem der ringede, når vi inviterede sagde de nej pga deres søn jo ikke skulle passes, når vi så sagde tag ham dog med, var svaret"nej det er nok ikke så godt." Havde de ikke selv haft mange dyr,kunne man måske sige det var pga vores dyr,men det var det heller ikke..Når vi så endelig fik lokket dem med til noget handlede det KUN om deres nye søn..al samtale.. Jeg har andre veninder som fuldstændigt jounglere det at have både baby og venner/venninder til et rent 13 tal, og jeg elsker dem for det. Men jeg tror så også det er en svær kunst. Men det er så min opfattelse af situationen. Det skal jo spille begge veje, altså bare fordi man har fået en dejlig unge fortsætter livet jo 
.. at du skal sige lige ud at du savner at de kommer og at i ses. Ikke fordi du skal tigge og bede om det, men da jeg ikke havde barn og nogle i min omgangskreds fik det, trak jeg mig også lidt tilbage - egentlig uden nogen speciel årsag - og dog.. Jeg følte at deres liv gik en vej og mit en anden, at de "nok havde nok i sig selv og deres" og videre i den dur. Jeg ville ønske at en af dem havde sagt lige ud, at de savnede mig og mit selskab. Tror også som flere andre siger, at nogle føler sig mere/mindre "voksne" end andre når der kommer børn.
Vi havde en frygtelig start på dagplejen. Vores dagpleje mor var konstant syg og vi kørte rundt mellem 3 forskellige dagplejemødre. De første 3 mdr. blev Alma ikke afleveret de samme sted i 5 sammenhængende dage. Og da hun var i legestue i dagplejegruppen var hun så lille at hun bare kunne ligge og da hun kom hjem var hendes fingrespidser fuldstændig blå fordi en af de store børn havde kørt over hendes fingre på en lille motortcykel. (Hvordan fanden kan det ske, når mit lille puds ikke har en chance for at flytte sig, når hun var den eneste lille baby grrr.) Og anden gang inden hun kunne kravle kom hun hjem med et bidemærke grrr. Selvfølgelig kommer hun nu hjem med diverse mærker, men nu kan hun gå, er sammen med jævnaldrene og kan forsvarre sig og det kunne hun ikke som helt lille bitte. Jeg tudbrøllede og ringede til kommunen og ville have en ny dagpleje, men det kunne ikke lade sige gøre lige nu. Da vi nåede ind i det fjerde måned sagde jeg: -ok sidste chance. og efter 2 dage vi hun i gæste pleje igen. Så blev jeg fuldstændig hysterisk og sendte kommunen et langt brev og citerede dem fra deres egen dagpleje bog, hvor alt det de stod inde for, var en opret løgn i min situation. 2 dage efter startede Alma i en ny dagpleje. Og hun er bare super. Alma er super glad, stemningen er kanon og dagpleje moren har endnu ikke været syg. Jeg mener også At vores dagpleje mor giver børnene for meget snask. Specielt her i december hvor hun bager konstant. I februar sidste år fik de fastalavns boller hverdag. Men at se den stemning der er og næsten aldrig have vores Alma i gæste pleje gør mig bare så glad. Så må jeg æde det med kosten i mig, for jeg har prøvet det der var meget værere. Selvfølgelig skal du have en holdning og gøre noget ved det, hvis det betyder enormt meget for dig. Men hvis du også oplever en glæde hos dit barn og en super stemning er det meget vigtigere. Men igen, vi er forskellige og du skal have det 100% godt med at aflevere dit barn og har du ikke det på grund af kosten , skal du helt sikkert snakke med din dagpleje mor om det.
Nej, nej, så slemt er det ikke, jeg har også prøvet at flytte dagpleje pga. meget slemme ting, skift på køkkenbord, ikke overholdte aftaler, ikke rengjorte numser, glemt mit barn på legepladsen, så nej, det er ikke noget der gør at jeg ikke er glad for at aflevere hende, og hun skal jo også starte i børnehave til 01-03-06. Det er rigtigt, der er super stemning og de har det godt, kan godt være jeg skal slå koldt vand i blodet   , men syntes bare hun får slik alle vejne, og så ender det med når jeg endeligt skal være den der hygger med slik så bliver det nærmest riskager fordi jeg syntes hun får jo rigeligt alle de andre steder, bl.a. hos hendes far og i dagpleje...
...ikke et spørgsmål om hvorvidt du er hysterisk eller ej.   Hvis du har et problem med at din datter for "mad" med sukker i, i dagplejen, så må du jo tage det op med din dagplejemor.   Sagt på en pæn måde og et smil er det ikke noget problem. Næste gang du henter og hun fortæller (eller dp fortæller) at hun har fået sukkerstads eller hun har noget med hjem, så kan du jo sige med et smil "Nu igen? Jeg tror da hun forkæler jer alt for meget, hende Gertrud (eller hvad DP hedder)!" eller noget i den stil. Man behøver jo ikke gøre det til en hel formel samtale.   _ det er selvfølgelig betinget af, at hun er en af dem, der kan fange en hentydning...  Vi var meget glade for vores dp. Hun sørgede for god og sund mad og lidt guf ind i mellem. Måske fik de en sodavandsis eller en bolle med syltetøj til eftermiddagskaffen eller et stykke kage. Jeg synes ikke børn skal fodres med slik, men vi har den holdning hjemme hos os, at vi vil ikke gøre det til noget forbudt, for det tror vi har modsat effekt. Vores børn må gerne få slik eller kage i hverdagene i begrænset mængde. Og hygge for os er ikke en kæmpe slikskål. Når vi rigtig skal hygge os, så tager vi tøj på og går op i skoven allesammen. Hvis vi i weekenden skal smovse om aftenen, så frådser vi i frisk frugt og laver en kæmpe frugtskål med alt mulig frugt, som vi ikke får så meget af til hverdag, hvor det mest bare er æbler, pærer, appelsiner og bananer.   eller også laver vi en gang popcorn.   Og for os virker det, for vores børn er ikke ret intereeserede i slik. Det er der jo ikke noget særligt ved. Til gengæld kan Birka gå helt levende, hvis hun finder sin yndlingsfrugt, når vi er i Bilka.  Slik og søde sager er et holdningsspørgsmål, og derfor er der ingen, der kan sige, om du er hysterisk eller ej (medmindre du vitterligt ER hysterisk og står og råber og skriger af DP over en knoppers!   ), for holdninger til ting er forskellige. Og det er sådan det skal være. Så hvis du har svært ved det, så nævn det for din DP. Men med 3 måneder tilbage kan det vist ikke betale sig at gøre en masse ud af det...  Camilla
Først vil jeg sige, at hvis du har bestemt, at din datter ikke må få søde sager, så skal hun selvfølgelig heller ikke have det. -Derfor synes jeg at du skal fortælle DP hvordan du har det med søde sager. Personligt ville jeg aldrig hænge mig i sådanne "småting", men det viser jo bare hvor forskellige vi mennesker er.
hejsa.. det er jo op til en selv hvad man vil lade sit barn spise.. Min dagplejemor forkæler også ungerne.. men det er på en god måde .. nybagte boller hverdag og guf i ny og nær.. og jeg har intet i mod det.. for når jeg nu ikke selv kan forkæle jonas i de timer han er i dagpleje ja så er jeg da bare glad for at min dagplejemor er så glad for børnene at hun gider ofre tid og penge på at forkæle vores børn.. Man skal jo huske på at vores dagplejemødre ikke forkæler nogle af vores børn af ond menning eller fordi de føler sig tvungen til det!!! Nej de gør det fordi de holder af vores børn!!! skal vi ikke bare være glade for det?? og så betakke os for at vi har nogle dejlige dagplejemødre med hjertet på rette sted istedet for dagplejemødre som lader børnene passe sig selv, manglende rengøring af numser eller som jeg selv var ude for hos vores første dagplejemor- at sover tiden væk i dagplejen fordi det er den nemmeste måde at passe et barn!!! jeg glæder mig til hverdag at aflevere min søn da han elsker sin dagplejemor og når man igennem et halvt år har været ude for at ens barn bare skriger når man går og stadig græder når man kommer, så lære man at sætte pris på en dejlig dagplejemor.. og hende har vi fået nu!! en gang i de 4 mdr hvor min søn har været hos hende har han været ked af det da jeg gik og det var den aller første dag hos hende... siden har jeg haft en glad dren som sidder og vinker til mor når hun går.. og som er glad når man henter ham... tro mig det betyder SÅ meget.. Så husk jeres dagplejemødre forkæler ikke af tvang men med kærlighed og er det ikke vigtigere at barnet også får kærlighed når i nu ikke selv kan være der og give den...
Bineline: Jeg får lyst til at skrive : Kærlighed er altså ikke lige med usundt kost !!! Så får mit barn i hvert fald ikke ret meget kærlighed hjemme. Jeg kan sagtens "forkæle" hende UDEN at give chokolade eller andet sukkerholdigt. Men det kan diskuteres om sagen er værd at gøre noget ved, i forhold til hvor glad hun er for at være der og den tid hun har tilbage. Men det er efter min menig stadig ikke nødvendigt for et dagplejebarns velbefindende at få slik og kager i dagplejetiden.
Hørt...      Og må jeg være ærlig... ??? Jow jeg syntes, at i er lidt hys, når i mener, at dagplejerne IKKE må forkæle jeres poder bare lidt... Det er ski da dem der har dem, i alle deres mest vågne timer.. Det er dem, der skal få jeres poder til at blive nogle hele mennesker, når i ikke er der... Så er i utilfredse med, at jeres unger bliver, bare lidt forkælet, af andre end jer selv, ja så er der kun hjem til kødgryderne...
Min dagplejemor må hjertens gerne forkæle mit barn, men det "at forkæle" har jo mange definitioner. Jeg prøver at lære mit barn at det "at blive forkælet" eller "at hygge" godt kan betyde noget specielt frugt, en god bog under dynen eller andet som ikke nødvendigvis har noget med mad og specielt usundt mad at gøre. Dagplejernes kostpolitik i min kommune understøtter min holdning. Så jeg skal bare finde ud af med mig selv hvordan jeg har det med at det ikke helt bliver overholdt. Og ja Else, hjem til kødgryderne det ville være mit største ønske, men hænger p.t. ikke sammen økonomisk.
enig med dig Steffi! Man kan jo sagtens hygge og forkæle med andet end slik! Hjemme hos os er det kæresten der er det største problem, da han har det med at give en del slik. Vores dagplejemor er alletiders, og børnene får masser af sunde ting. Det kan da ske at de får lidt slik eller kager, men det er yderst sjældent. Jeppe, min søn, er ofte lige så vild med frugt og ost (og sukkerfri pålægschokolade), som han er med slik, så man kan jo lige så godt bruge det til at hygge med!
har ikke noget med slik at gøre... mange mennesker forbinder hygge med mad.. men der er alt for mange børn der bliver overvægtige...derfor er det kun fornuftigt at holde igen med det søde... Så steffi, jeg synes nu ikke du er hys.. Nybagte boller mm.. er i mine øjne ikke søde sager. Men kinder milkesnitte osv. det er jo det rene sukker.. Mette
jeg siger ikke at slik er sundt, men jeg mener heller ikke det er skadeligt i små mængder... I mine øre lyder det som om i har det dårligt med at jeres børn er glade for deres dagplejemor... Min søn får heller ikke slik i dagplejen med mindre de er til fødselsdag eller sådan.. Men jeg kan da godt se at det er forkert at dagplejemoderen giver barnet mælkesnitte... men så sig det til hende... så hun næste gang kun giver sit eget barn en,,,
Frederik har virkelig en favoritside, som han altid hænger til. Men hvordan pokker får jeg ham til at "bruge" den anden side lige så meget? Det er faktisk så meget, at han nægter at lade mig dreje hans hovede, når jeg skal vaske ham i hudfolden. Den er heller ikke god, når jeg ammer ham. Ligger han på den "forkerte" side bliver han som regel gal. Mon jeg skal en tur til kiropraktor med ham? Gode råd modtages med kyshånd 
Min datter har også en favoritside, og hendes hovede er også blevet en smule skævt  Hun har haft kolik, så når hun endelig faldt til ro og i søvn, kunne vi ikke få os til at vække hende ved at dreje hendes hovede. Men det lyder til, at du skal have gjort noget i hvert fald. Har du snakket med din SP? Jeg er blevet henvist til en fysioterapeut, der har nogle øvelser, som jeg kan lave med hende. Det retter ikke skævheden i kraniet, men de muskler i halsen, der udvikler sig forkert (og det kunne godt lyde som om det også er det, der er galt med din søn, når han bliver ked af det, bare hans hoved skal drejes) En af øvelserne: Når han er vågen kan man "krølle" en dyne sammen og lægge ham på maven over den i skødet på dig (eller din mand). Hvis det er højre side han ikke vil kigge til, skal hans hoved ligge ved dit højre lår og omvendt. Den ene hånd lægger du så under hans hovede og trækker blidt hovedet let til den side, han ikke ret gerne vil kigge til (og undgår samtidig at hans næse kommer ned i dynen, så han ikke kan få luft). Du må selvfølgelig ikke trække mere, end han vil være med til, men gradvis skulle hovedet gerne kunne komme længere og længere over. Det virkede rigtig godt på min datter - bl.a. fordi min datter så også faldt mere til ro, når hun havde ondt i maven. Vi har desuden været ved kranio-sakral-terapeut for kolikken, som terapeuten mente skyldtes denne skævhed (det gjorde det nu ikke). Det er sådan en terapiform, hvor der trykkes på kraniet (blidt) og forskellige steder på kroppen. Efter hun havde været afsted var hun bare helt afslappet og vupti sov hun gerne med hovedet til den anden side. Min SP siger, at KS-terapeuterne i nogle tilfælde kan rette skævheden. Det hjalp ikke på kolikken - men vildt godt på det andet. Desuden har vi købt et par skråpuder, der ligger under hendes madras i tremmesengen. Det virker også ok. Dog skal man ikke bruge det trick i liften, da barnet så triller helt over i den ene side og får ansigtet helt ind i siden på liften...   Men man kunne så sætte skråpuderne under liften, hvis det er dér han sover.
Mikkeline fik dræn i begge ører i mandags, efter at have haft puds i ørerne længe - alt alt for længe. Desværre har hun ikke vist nogen tydelige tegn på det, bortset fra at hun i måneder har været vågen mange gange hver nat (dog uden gråd). Af både læge og sundhedsplejerske fik jeg af vide, at jeg havde givet hende dårlige vaner ved at amme hende i søvn og at der intet fysisk var at finde. Nå, men da jeg blev stædig nok ringede jeg til ørelægen uden henvisning fra egen læge og forklarede sagen - og heldigvis at de lyttede til mig. Nu har hun så haft dræn i en uge og nætterne har været generelt bedre, dog med et enkelt tilbageslag i går nat, hvor hun var vågen 7-8 gange som sædvanlig. Men hendes ører stopper til flere gange om dagen - fuldstændig lukket af gult, flydende puds i begge ører (det bløder ikke længere). Hvor længe kan man forvente at dette puds kommer i så store mængder? Jeg ringer til ørelægen i morgen, men vil gerne høre jeres erfaringer...
kom det ud af marcus ører, måtte skifte sengetøj hver dag i lang tid fordi der lå "snask" på puden. vi skulle skylle med en opløsning at salt/sukker/eddike (mener det var det, eller også var det bare sukker/eddike) der kom rigtig meget ud når man gjorde det... hilsen sjanna
  Efter at have holdt sin far vågen indtil kl 06 i morges, var Sebastian meeget træt i dag. Faktisk var det helt umuligt at vække ham i eftermiddags, da han skulle have mad - ikke engang en tur på puslebordet hjalp... Altså måtte vi ty til mere drastiske metoder   . Et bad blev gjort klar, og Sebastians farmor fik æren af at bade purken. SÅ vågnede ham - meget endda - men han nød det.
han dog en sød lille en...  Mette
at lille "Seb" skal døje med mavsen - håber det løser sig. Jeg spurgte kun fordi, nogen forældre har lyttet for meget til sundhedsplejerske og sygehus og helt får spoleret deres nyfødte barns naturlige rytme. Begge mine sundhedsplejersker har gået MEGET op i, at mine piger skulle spise hver 3. time - det gik galt med Filippa, for hun kom helt ud på et sidespor da hun var ca. 1 måned. Jeg henvendte mig til min læge og fik af vide, at jeg under ingen omstændigheder skulle eller burde forsøge at ændre hendes rytme og da slet ikke når hun var glad og tyk  Men din situation er heldigvis anderledes - eller "heldigvis" kan man vist ikke sige, når han har problemer den kønne dreng.
Ja, nu har jeg det jo med at tage "sorgerne" på forskud... Det varer nemlig "kun" 1½ måned før min datter skal starte i dagpleje, men før jeg får set mig om, så er den dag kommet. Til den tid er min datter 5 mdr. Vi overvejer, at starte hende med mos mv. allerede efter jul, hvor hun bliver 4 mdr. (stille og roligt selvfølgelig), fordi hun allerede går vildt op i at se os spise, og fordi hun er god til at spise af ske, når det ellers er noget, der smager godt. Da jeg ofte er afsted for at dømme ved stævner, ride undervisning, til møder på arbejdet osv, kunne det måske være mest praktisk langsomt at gå over til MME - også for at mindske generne for min krop (med at være nødt til at skulle malke ud, mens jeg er afsted mv., fordi mit tøj ellers bliver sølet til i mælk)? Hun har kunnet drikke af flaske længe og drikker gerne både modermælk, sukkervand og kamillethe af den. Hvad har I andre gjort? Og hvilket MME-produkt har I brugt (intet tyder på overfølsomhed)? (jeg vender det selvfølgelig også med min SP, når jeg skal snakke med hende igen, men jeg kan se, at folk ikke altid er enige med dem   )
Åh gud hvor går det stærkt, tænk at de snart er ved at være så store at de skal have "rigtig" mad. Nå, men pt får Rasmus jo kun MME, og det kom ganske af sig selv, fordi jeg havde problemer med amningen, så han fik mere og mere flaske, og tilsidst ville han slet ikke spise hos mig og jeg havde heller ikke nok til sidst. Men jeg kan anbefale dig et MME produkt. Jeg bruger den lyserøde NIDINA, har hørt at de ikke skulle få så hård mave af den, derfor valgte jeg den. Mit problem er så bare, at jeg skal i Bilka for at få den, de har den ikke i den lokale Brugs, så der er ikke noget med at løbe tør en søndag f.eks. Men den har Rasmus været fuld ud tilfreds med...
..begyndte jeg med at give grød til aften. Efter et stykke tid var der så også grød til frokost. Og efter et stykke tid var der så også grød til morgenmad. Og så var det slut med brystmælk. Men da var der kommet et par tænder og tyggereflekserne var gode, så da blev det til grød om morgenen, rugbrød til frokost (i bitte små nærmest hakkede stykker), en skorpe eller knækbrød eller et eller andet + et stykke frugt midt på eftermiddagen, grød til aften og vælling før sengetid. Efterhånden blev vællingen skiftet ud med frugt eller noget andet let og aftengrøden blev til almindelig mad. Men jeg har nok brugt omkring 4 måneder fra 6-måneders alderen med at vende Birka til forskellig mad. Men hun begyndte at få grød, da hun var 5 måneder og da hun var 6 måneder blev hun vænnet helt fra brystmælken. Toke var på grød og modermælkserstatning fra han var 4 måneder, for jeg havde ikke mælk nok til at mætte ham, så det kom af sig selv. Og han viste meget hurtig interesse for vores mad, så han fik lov at smage. Nu er han 10 måneder og er på helt almindelig mad.  Camilla
Malin har jo aldrig fået "rigtig" modermælk, men kun MME. Der har vi brugt Nan, og det har for os fungeret fint. Nu lever hun jo både af Havergrød, kartoffelmos, bananmos, broccoli gulerodsmos, lidt kylling og svinekød, samt frugt på glas... og så selvfølgelig Nan (min. 500 ml. dagligt).
det er lidt svært. På den ene side vil jeg gerne blive ved med at amme lidt endnu, fordi det er nemt, når pigebarnet er sulten - og fordi jeg så ikke skal bruge lang tid på at forklare chokerede familiemedlemmer, hvorfor jeg ikke længere ammer (når de finder ud af det). Desuden kan hun sove 9 timer i træk hver nat (hun skal lige have sutten kl. 6.30, når hendes fars vækkeur ringer og sover så videre til 8.30-9.00), så hun lever jo godt på MM... På den anden side har jeg ikke den dér enormt romantiske opfattelse af amning, som en mor-barn-klokke af total intimitet, som nogle giver udtryk for (ofte de førnævnte familiemedlemmer, der i øvrigt ikke selv har ammet mere end et par uger pr. barn og påstår, at man har sådan en dejlig øjenkontakt med børn, der ikke engang kan se så langt i den alder   ). Egentlig synes jeg ind imellem det er en belastning, fordi jeg intet kan gøre uden at have Cille med mig. Ikke at jeg er ked af at have hende med, men jeg føler mig bare meget bundet af det... Desuden er jeg jo nødt til at vænne hende fra snart. Og det er da rarere at gøre det én ting af gangen i stedet for at skulle lære at spise "almindelig mad" OG undvære sin mor en stor del af dagen på samme tid. Nå, men under alle omstændigheder... Så må jeg prøve at finde ud af det... Mange tak for jeres svar!
Jeg har det lige som dig Gsims, men er dig kommet lidt længere, "vi" spiser lidt grød og div frugt, hun kan ret godt lide banan. Lærke skal også starte i Vuggestue/dagpleje her pr. 1. Jan.. Men jeg syntes stadig det er svært, da hun stadigvæk ikke kan undvære sin mor, når hun har sovet eller når hun ER begyndt at græde, så er der ingenting der duer andet end mor. Men vi må bare blive ved... Håber at du finder en løsning der passer ind til dit liv.
med at trappe ned. Fra i dag... Jeg har en del MM i fryseren, som vi bruger i starten, så vi ikke risikerer, at hun vælger brystet helt fra, før end min krop er parat til det. Det er så planen, at hun bliver ammet om aftenen før hun skal i seng, om morgenen og så en gang i løbet af dagen, og de 2-3 andre måltider så er flaske. Når vi så har brugt det, vi har i fryseren begynder vi på MME - måske sammen med en aften-amning, afhængig af, hvordan det nu lige passer. Hun er i forvejen begyndt at ligge rigtig længe og bare gumle på mig, og det bliver man altså bare øm af. Men får hun sutten og ligger samme sted, så gør det ingen forskel  Jeg er glad for at høre, at nogen "tør" begynde med vælling og mos, før barnet er 4 mdr. Som jeg ser det, bør det vel heller ikke skade, at de smager på det, hvis de alligevel kan finde ud af at spise af skeen og i øvrigt synes det er interessant med mad. I min oldsag af en baby-bog har min mor skrevet, at jeg fik den slags - og tykmælk - allerede da jeg var 2½ md. Men jeg vil nu mene, at det ville have været   tidligt.
I går efter 14 timer med veer fødte Tanja en dejlig og velskab dreng, som blev taget med kejsersnit. Joseph, som han kommet til at hedde vejede ved fødsel 4,18 kg og var 50 cm lang. Hun ved ikke endnu hvornår hun kommer hjem da de har haft lidt komplikationer, men hun siger at det ikke bliver i denne her uge.. Her er lige et billede af Joseph:   Skulle hilse jer alle fra Tanja 
en klippert. Du må ønske dem tillykke med den "lille"
Det var godt at han kom ud i god behold. Håber ikke hun synes det var alt for slemt - selvom det desværre godt kan lyde som om hun har haft en hård oplevelse. Heldigvis plejer de jo at være det hele værd - når man har fået det hele lidt på afstand  Hvor ser han ellers fin ud - og sikke en vægt. Håber hun har det godt, og glæder mig til at "se" hende herinde igen. Hils fra os.
Hold da op en stor dreng. Lyder til hun har haft en hård fødsel. Glæder mig til hun selv skriver herinde, så vi kan ønske tillykke. hils.
Ønsk hende mange gange tillykke. Han ser rigtig sød ud, og jeg håber hun kommer på fode igen ret hurtig. Hun har heller ikke lydt til at have haft en særlig god graviditet, men håber hun klare den nu hvor den lille mand er ude.
med ham... En ordentlig knægt, må man sige Apropos størrelsen: En bekendt fødte en knægt på 5,5 kg (alm. fødsel, den stakkels kvinde). Ja, det   lade sig gøre! Hun svor, at hun kunne slå ihjel, hvis nogen påstod, at det ikke var vægten, men hovedstørrelsen, der betød noget for, hvor nemt barnet var at føde   (det var hendes barn nr. 3)
Sikke en stor dreng  Du må da endelig hilse og ønske hjertelig tillykke med ham. Mange hilsner Lene.
... til mor og barn *s*
Update: Vi har lige fundet ud af at kærestens sæd også er dårligt, så vores chancer er minimale... Det er noget rigtig øv for vi vil gerne være gravide... Nu har lægen taget Hiv-test samt hepetitis prøver af os og hvis de er negative skal vi til samtale på Hvidovre Hospital ang insimation (staves?!?). Der kan gå flere måneder før vi kan blive insimerneret... Det er bare med at have tålmodighed...
trist man skal hjælpes på rette vej, men hold op hvor må det være en lettelse at man kan gøre noget...      Håber for jer at der lykkedes, og at i snart kan komme igang med projektet. Held og lykke! MVH Marie 33+4
Tusind tak for de tanker...
Update igen... Begge af vores teste viste sig at være negative... Så nu er det bare afsted på Hvidovre Hospital...
 
sikke en dejlig dreng håber at høre fra dig tanja... håber at du har det godt samt den store dreng
Mange gange tillykke med den lille pige. Hvor ser hun bare sød ud. Lyder som en lidt hård fødsel, men det vigtigeste er jo i begge to har det godt. Held og lykke med hende.
Hun ser fin og dejlig ud. Desværre måtte jeg opgive at læse din tekst med den lyse skrift - trænger vist til nye briller 
tillykke med den lille pige Christina  Så blev det din tur til at få  Hun ser rigtig sød ud.
Tillykke med den fine llle pige
Nej, jeg havde faktisk forestillet mig at det var værre. Det gjorde egentlig ikke ondt at føde hende. Det var kun udvidelses veerne der var dumme, jeg kunne slet ikke holde ud at være nogen steder. Men efter den der bedøvelse i ryggen, kunne jeg ikke mærke dem. Jeg havde troet at alle dem der sagde at det ikke gjorde ondt at føde, var gak i låget. Selvfølgelig gør det da ondt! Men nej, jeg var ret overrasket over det. Amningen tilgengæld er ikke sjov. Man tror at man er kommet sig over det værste. Jennifer sutter så meget at begge mine brystvorter var 2 sår.. og så hæver de jo fuldstændig op. Ej, hvor gjorde de ondt. Jeg prøvede med en suttebrik, varmepuder, varmt vand, massage.. Men det var faktisk kun 2 dage da var slemme. Brystvorterne er stadig 2 sår, men de er helet meget og det hjælper at smøre locobase repair på. Men det går rigtig godt med hende. Hun er bare super dejlig!
med datteren! Det lyder som en hård omgang...  Nu har du vel diskuteret locobasen med SP eller læge? Jeg døjede også - meget og længe og prøvede meget forskelligt, hvilket jeg snakkede med min SP om. Hun fortalte, at der er ganske få ting, man må smøre med, da baby jo kommer til at spise det - eller i hvert fald resterne af det...
her i nat kl. 5 vågnede jeg med store smerter i det ene bryst, sidst daniella spiste var kl. 22, og det var af det andet bryst, så jeg tænkte jo bare at nu var det tid, så jeg vækkede hende og lagde hende til... og så skreg jeg... jeg har aldrig oplevet noget lignende, de sår og revner hendes storebror lavede på mig var jo intet i forhold til det her, det gjorde så ondt det var helt frygteligt, jeg lagde hende til den andet, og malkede så ud i hånden, det gjorde ikke nær så ondt... ammebh'en kan jeg ikke holde ud at have på, men det gør også meget ondt uden, og så er jeg jo våd konstant, for det løber bare... Jeg har prøvet at massere, men føler bare det gør det værre, prøvet en varm klud og varmt bad, virker heller ik... Jeg har haft hende lagt til igen, og bidt smerten i mig, men det er ikke sjovt... nogle bud på hvad det er? brystbetændelse måske?... og hvad kan jeg gøre for at lindre smerten?
en brystbetændelse, så skal du tage kontakt til din læge. Så skal du nemli på pencilin. Jeg havde selv en brystbetændelse lige inden jeg fødte, og det var rigtig ubehagelig. Det blev ikke taget i opløbet, da det ikke var til at sige, om det var begyndende mælkeproduktion eller betændelse... Men kontakt din læge, så du kan få vished om hvad det er.
for så går det nemlig hurtigt over. Ellers kan du blive hundesyg, det har jeg en veninde, der blev... Men det hjalp - dagen efter hun havde fået penicillin var hun i omdrejninger igen. God bedring
efter at have siddet med varmepuder på, og et varmt bad, og malket ud+ammet et par gange, og så en god nat's søvn(har jo en datter som sover godt om natten), er det næsten forsvundet, jeg har godt nok en stor rød plamage(staves) på brystet, og det gør stadig ondt når jeg røre det, og når jeg ammer, men intet i forhold til hvad det gjorde i starten. Feberen faldt også hurtigt, og er helt væk nu... så ved ik helt om det er brystbetændelse, eller hvad, eller om det er men bare i mild grad...
Hej.. Jeg havde det som dig,på et tidspunkt. Fik også feber og det gjorde ekstremt ondt.. sved og brændte som bar.. Jeg fik et råd fra min svigermor.en skål med kraftig kamille te,vrid en klud op (pas på den ikke er for varm)Og smid på brystet,Når du føler at det løsner lidt,så massere du langsomt.. Det kan være de her mælkeknude,som faktisk har de samme sympt.Men det virkede næsten med det samme på mig. Det tog dog en god halv time,hvor man vrider kluden op igen og igen..
Ja, jeg skal love for, at min datter "tager ved" lige for tiden. Hun kan nu le sådan en skæg, klukkende latter, og hold da op en mund hun bruger (ligner hun mon sin mor?)  I går skulle hun smage hjemmelavet abrikosmos for første gang. Jeg var noget spændt på reaktionen og havde ikke lunet ret meget (et par theskefulde). Hun fik det en times tid efter hun sidst havde spist, og hun var totalt vild med det og blev stiktosset, da der ikke var mere... Det var altså bare meningen, hun skulle smage på det, hun er jo ikke så gammel, at hun halvvejs skal leve af den slags. I går aftes kom vi i seng kl. 22 (hun sover normalt smukt fra hun bliver lagt i seng til næste morgen). Jeg kunne ikke falde i søvn - det føltes bare som om jeg havde enormt meget energi (er det normalt, at man får mere energi, når man ikke ammer så meget mere?) "Heldigvis" vågnede Frøken Frisk kl. 23. Da hun både er lidt forkølet og havde fået en anden slags mad end vanligt tog jeg hende op (tænkte, at næsen måske skulle "suges ud" eller noget). Pludselig var der bare fest og glade dage. Den dér med at lade som om man er træt, plejer at fungere upåklageligt, men når hun bare kigger en dybt ind i øjnene og smiler sit mest inderlige charme-smil, så kan man bare ikke holde masken. Kl. 00.15 faldt hun så i søvn igen efter godnathistorie og hele dynen. Nu begynder det altså at være ren råhygge at være mor 
...det bliver bare bedre og bedre (og mere udfordrende!   ) fra nu af.  Camilla