Mikkeline har som nu 13 mdr gammel allerede været i kirke 3 gange (udover hendes egen dåb selvfølgelig) ... Første gang var hun knap 4 mdr, her skulle Oldemor begraves.. Min mand skulle selvfølgelig bære (hans farmor) og derfor sad vi oppe foran... Mikkeline var vågen hele handlingen igennem - men sagde ikke et kvæk på noget tidspunkt... Bagefter spurgte alle om hun havde været med i kirke for de havde ikke hørt en lyd..  Næste gang var hun ca 9 mdr - det var et bryllup .. Samme kirke- samme præst og her var heller ikke en lyd og bagefter ros fra alle .. Knap 13 mdr var hun så med til fætters barnedåb.. Her blev vi af præsten bedt om at forlade kirken hvilken vi selvfølgelig gjorde med det samme (hun havde en dum dag- men ingen andre syntes dog hun var forstyrrende og hun var helt stille under selve dåbshandlingen) .. Bagefter var samtlige gæster dybt forarget over at præsten havde bedt os gå - det var noget værre pjat... Mikkeline kommer også med i kirke næste gang vi skal noget der... 
at min tanke vil være om vedkommende der skal begraves vil sys om det, og ik om det er generende for mig. Ergo vil vedkommende i kisten sys det var skønt at "se" baby - så ville jeg gøre det. I sorg er det ofte sådan at man tænker meget over om afdøde vil kunne lide... Og ik helt så meget hva man selv sys. Man har en tendens til at vil afdøde kunne lide, så er det i orden. Man kan altid liste ud - sidde bag i. Vi havde ik trolden med da svigerfar skulle bisættes - men det var for egen skyld og hans. Han ville intet få ud af det - vi hylede - skulle stå og give alle der kom i kirken hånd (ik nemt med et barn på armen med dårlige skuldre) - han fik flaske, så blev han sulten midt i det hele havdej eg ingen muligheder osv osv. Havde det ik været SÅ tæt på og han var ammebarn havde han været med. Svigerfar ville dog ha elsket at han var der.
Jeg er lidt overrasket over alle dem der mener man bare skal have babyer med overalt  Jeg elsker børn og at være sammen med dem, men mener dog stadig at man godt lige må tage hensyn (i dette tilfælde) til nærmeste familie. Det er jo fint hvis baby bare sover igennem, men hvis den lille sætter i et skrål, så lyder det altså meget højt i en kirke, og kan være enormt forstyrrende. Til min mors begravelse (meget voldsom og uventet død) var folk så rystede og chokerede, at et barneskrål ville have være SÅ ødelæggende for den ceremoni vi brugte til at sige farvel til hende. Jeg/vi ville have været frygtelig kede af, at gå glip af noget af hvad præsten sagde. Men heldigvis havde ingen babyer med. Så kære jer der mener babyer bare skal med, hør de nærmeste, tag omstændighederne i betragtning, og husk på det runger og larmer i en kirke, så selv 5 sekunder kan forstyrre præstens tale.
Lige netop ved en begravelse, synes jeg, at det er meget upassende at tage så små børn med. Hvis jeg sad og skulle sige farvel til en, jeg holder af, ville jeg blive utrolig ked af babygråd og -pludren. Ligeså snart babyen begynder og græde, er det hele jo blevet forstyrret - så selvom man går ud med den, er det i mine øjne at forstyrre det hele for de andre mennesker. Der sidder jo nogle, der gerne vil høre alt, hvad der bliver sagt, og hvis babyen forstyrrer i bare 5 sekunder før den bliver fjernet, går man jo glip af noget. Der er en i tråden, der siger, at de havde et barn med, der sad og pludrede og kom med glade babygrynt under hele ceremonien, men at folk bare fandt det sødt - undskyld, men hvis jeg sad i dyb sorg ville jeg bare slet ikke kunne overskue at høre på babypludder, og jeg ville finde det alt andet end hyggeligt og livsbekræftende. Det kan godt være, at babyejerne i denne tråd blot synes, at det er livsbekræftende at tage en baby med til en begravelse, men det synes jeg ikke. Helt ærligt ville jeg blive oprigtigt ked af, hvis nogen tog en baby med til en elskets begravelse. Generelt synes jeg først, at børn kan komme med, når de forstår at holde sig helt stille og ikke være forstyrrende elementer. Jeg var knap 2 år, da en af mine oldeforældre døde, men mine forældre valgte dengang ikke at tage mig med. Til gengæld kom jeg med til begravelser, da jeg var lidt ældre, for det er selvfølgelig vigtigt, at børn også lærer at kende til, at døden er en del af livet. Men kort og godt: Jeg ville blive utrolig ked af, hvis der var børn i kirken, der på den ene eller anden måde kunne være forstyrrende. Så hellere blive uden for kirken og tage med til kaffen bagefter.
Ved en begravelse synes jeg altså heller ikke, at det gør noget, at stemningen er præget af sorg. Folk sidder jo og skal sige farvel og sørger over tabet af én, de har kær - så jeg synes ikke, at det er nødvendigt at forsøge at "vende stemningen" og fokusere på livsbekræftende elementer som f.eks. små børn. Giv folk lov til at sørge og være kede af det mens de får sagt det sidste farvel. Der skal nok være tid til det livsbekræftende på et andet tidspunkt.  I sidste ende kan man jo også vælge at spørge de nærmeste, hvad de synes. Nu har jeg givet min mening til kende, og hvis jeg var en af de nærmeste, ville jeg jo så sige, at babyer ikke skulle med.
Kære Mini Glad for, at du tog baby med og at det gik så fint... Babyer er da netop en del af livet, så selvfølgelig skal de med til begravelse. Knus Helle
Jeg har lidt delte meninger om at have børn med til begravelser. Har efterhånden været til nogen stykker og har selv valgt IKKE at have børn med, selvom jeg godt kunne have gjort det. Da min far blev bisat, havde jeg på forhånd aftalt med en veninde at mødes ved kirken så hun kunne tage over hvis jeg, trods min første beslutning, ikke kunne overskue at have min datter med inde i kirken. Det kunne jeg ikke og var evigt taknemmelig for, at have denne venindes tilbud. At min datter så, når det kom til stykket alligevel ikke kendte sin morfar andet end af navn end gavn, er så en anden historie.. At dér principielt havde været visse og somme i kirken ved bisættelsen, som ville have kommenteret det og set ned på mig hvis jeg havde taget min datter med ind, ville jeg så have været fløjtende ligeglad med! Til min farmors bisættelse valgte jeg at lade alle mine piger (nu 4) blive hjemme. Jeg magtede det ikke, men vidste hun ville have sat pris på det hvis de havde været med. Til de begravelser/bisættelser jeg har været til udover, har jeg ikke været i tvivl om, om jeg ville have børn med eller ej. Det gav sig selv på den måde, at ingen af parterne kendte til hinanden, ergo kunne jeg ikke se idéen i det. Det er klart min holdning at det er op til den enkelte at vurdere om man "vil" have sit barn med, men synes det giver sig selv, at er barnet helt "nyt", så er der vist ikke så mange valg i forhold til om det er ældre, medmindre barnet kan sidde stille på rumpetten og ikke fare rundt.
Er et lille barn ikke velkommen i kirken til en begravelse - WHAT?? - For mig viser det bare den "fremmedgørelse" døden er blevet tildelt. Døden er da en såre naturlig del af livet - Lige som det lille barns deltagelse i den kirkelige handling!!! Jeg kan da sagtens forstå, at længerevarende gråd fra et lille barn kan virke forstyrrende, men der ER vel heller ingen mødre som er ved deres "fulde fem", som kunne komme i tanke om at blive siddende i kirken med et skrålende barn. Man går da helt automatisk ud. Og med hensyn til at det skulle virke forstyrrende bare det at babyen VAR i kirken - Nej, altså - Det KAN I da ikke mene!!! Frederven
at slæbe den med til en begravelse. Babyer skal mødes lige der hvor de er, uanset smil, gråd, pludren el. andet... ikke af en mor, der bliver stresset i kirken. Lad en anden passe babyen derhjemme, både for de sørgendes skyld, men i allerhøjeste grad også for babyens skyld. Hilsen Susanne
Frederven: der er tale om en BABY ikke et lille barn. En baby på 3 uger fatter hat af hvad der sker. Hvorfor skal den lille purk møde en masse mennesker som er præget af sorg og gråd. Bevares det kan da godt være den heller ikke fatter det, men helt ærligt.... Er fuldstændig enig i at børn skal kunne komme med, men først hvis de er store nok til at sidde stille på deres r*v, og evt. hviske meget stille hvis de skulle have spørgsmål til hvad der foregår i kirken. Min niece (næsten 5) var med til begravelsen af sin lillebror (død 2 timer før fødslen) Og det gik rigtig fint. Præsten var rigtig rigtig sød, og Signe fik da også en lille engel (som hun ikke kunne lide, men det er en anden historie) Signe tog det rigtig godt, og stillede meget få spørgsmål og meget meget stille. Hun havde lidt svært ved at forstå nogle ting, men hun var inden begravelsen blevet meget informeret om hvad der skulle ske og hvorfor. Og yderligere spørgsmål, som ikke var direkte relateret til "ceremonien", blev besvaret bagefter. Signe har et meget "naturligt" forhold til døden og sygdom. Vi har aldrig lagt skjul på at div. kæledyr er i himlen, og at Nicklas kom derop hvor Xanthos passer på ham. Hendes farfar er meget syg (nyreproblemer, modermærke kræft, brok som følge af nyreproblemerne, mangler 2 hjertekamre, kan ikke huske om der er mere) De sidste par gange han er blevet opereret har de fået at vide at de skulle sige farvel da chancen for at han overlevede ville være forholdsvis lille. Dette klarer hun også rigtig godt. Men havde hun været for lille til at kunne sidde på sin r*v havde hun ikke været med. Vi var heller ikke med til oldemors begravelse fordi vi var for små. Det kan godt være at den afdøde elskede de små, men lad os nu se i øjnene, de er døde, en begravelse er til for de efterladte og de har ikke altid brug for at der skal være små børn tilstede. Sådan en problemstilling skal tages i familien, da vi alle er forskellige (hvilket tråden absolut også viser)
De pårørende har ikke eneret på kirken, hverken når det er glædelig eller sorg. jeg mener hvis man ikke kan klare et barnegråd så må man jo forlade kirken... Dermed ikke sagt at børn skal hoppe på bænken eller lege rundt i kirken...det er en anden snak om folk forstår at opdrage deres børn. Tror enhver fornuftig mor, ville gå i våbenhuset hvis hun fornemmer at barenet græder så højt at det forstyrre...Men de er ligeså velkommen som alle de andre som vil deltage i en gudstjeneste. Og så mener jeg at børn ingen skade tager af at opleve sorg, det er en del ( stor) del af livet, og jo mere man ruster sine børn til et liv, både med opture og nedture, jo bedre klare børnene sig...At pakke børn ind i vat hjælper dem bestemt ikke.
Sikke da noget vrøvl!!!! "De pårørende har ikke eneret på kirken når der er begravelse." Og hvis de ikke kan klare barnegråd, "så må de forlade kirken"??? Undskyld mig, men en begravelse arrangeres (og betales) af de pårørende og for de pårørende. Mener du helt ærligt en f.eks en kvinde i dyb sorg, skal forlæde kirken hvor hun er ved at tage den allersidste afsked med en forældre/barn/mand, fordi en bekendt eller fjern slægtning vælger at slæbe en forstyrrende skrigende baby med?? Så når min elskede søn en dag ikke er her mere og jeg skal tage det enormt svære skridt at sige farvel, mener du så at jeg må smutte ud af kirken hvis en af hans plejere vælger at slæbe en skrigende unge med, fordi jeg føler det forstyrrende???
Sulle-Bailey: Hvis du læser mit indlæg igen, vil du se at jeg absolut IKKE er til det med at pakke børnene ind i vat. Min niece er og var med til begravelse, ligeså vel som hun var med til min søsters (hendes mors) bryllup. Og ja, børn/babyer er da velkomne til alm. gudstjeneste hvis det er det folk mener de bør. Men igen, vi snakker om en BABY PÅ 3 UGER. Og en begravelse. Hvad får baby ud af det, og hvad får babymor ud af det, hvis ungen vågner og skal mades og hvad de nu skal... Og hvad er det for noget fis med at folk skal gå ud af kirken under en begravelse af deres kære. Ja, alle andre tilfælde af kirkelige handlinger er de da for min skyld mere end velkomne også på trods af at babyer/børn ikke siger mig en fløjtende dytfis!! Ved bryllup, dåb, alm gudstjeneste er folk da også meget overbærende og nogen synes endda at det er hyggeligt at der sidder en lille og pludrer. Men "problemet" i denne tråd er at der bliver snakket om en begravelse, ikke om alle andre kirkelige handlinger...
jeg mener ikke man kan udelukke nogle fra kirken...ikke dermed sagt jeg har ret, men jeg tror ikke kirkeligehandlinger er er lukket og kun for de pårørende. Nej en mor som sidder og tager afsked med sit barn, skal self ikke skride fra kirken...og så langt kommer det jo heller ikke ud...et hver normalt menneske ville viser da hensyn. Man kan altid gå så langt ned i detaljer og skrive ex på det værste der kan ske.. Der var jeg nu ikke, da jeg skrev, at dem som ikke kan tage et lille barns gråd, bare kunne gå...men mere sårn generelt, hvis der sidder nogle emsige tanter. Hvad baby og baby-mor får ud af det, skal jeg ikke kunne sige, vi er jo alle forskellige...
Jeg glemte vist at notere at hvis du ikke kan ride uden så meget som at pille kræet i munden eller røre den i siderne og sidder HELT korrekt med hele kroppen så skal du også holde dig Laaaaaangt væk fra at købe hest... ja selv fjordhesten der er pensioneret er for god til at DU kan fjolle rundt på den... Vor herre bevares...
Tænker tit det samme :0) Såååååå....   for at du tør skrive det herinde :0)
Jeg kan   høre hvad du tænker! Men vi er jo heldigvis også blevet klogere gennem de sidste årtier og har rent faktisk fundet ud af, at sadlens tilpasning   en betydning, at benstillingen   en betydning, at fodringen   en betydning. Særligt, hvis man vil noget med sin sport og endnu mere, da mange af os rider rundt på forædlede og sensible dyr. Jeg tror ikke, at Prins på rideskolen har været helt tilfreds med sit bid og sine tandkroge, som han nok har eftersom han har gået i rideskolen de sidste femten uden et tjek af bisserne. Og eftersom han ikke brokker sig over sadlen, så må den vel ligge godt nok? Eller traver Prins bare fint afsted alligevel, fordi han ved, at har får sit krybbefoder og sine timer på fold og sagtens kan abstrahere fra Lille Lise i sadlen. Det har Prins jo gjort i mange år alligevel... men er det ensbetydende med, at han skal gå med en sadel, som egentlig ikke ligger heeelt godt og klemmer uden på skulderen og biddet faktisk hænger lidt for lavt? Rytternes ambitioner har også ændret sig sammen med hestetypen. Det stiller automatisk andre krav. Engang var man som bilist lykkelig, hvis man havde en bil, der kunne klare Geels Bakke i Holte fra stilstand for foden af bakken. Kravene til bilerne i dag er en anelse højere  Så.. jeg kan sagtens høre hvad du tænker, men jeg er ikke helt enig i med hvad du mener. Debatten er i gang 
Enig. Camilla... enig, MEN alle skal jo starte et sted... og de færreste har råd til at være med bare på et mellem plan... jeg kan intet galt se i at prins får lov at lunte videre... han har det jo overall FINT! og lille lise er GLAD... sammen er de sikkert super seje!
Lille Lise og Prins oplever sikkert en gensidig glæde  Men det fritager ikke Lille Lise (eller nok snarere hendes underviser eller forældre i første omgang) for det ansvar, som det nu engang er, at tage vare på et dyr - uanset størrelse. Selv en hamster bør have et bur af en vis størrelse og en sovehytte, der er tilpasset formålet. Men hvis Lille Lise og Prins skal vokse op og blive bedre sammen og de fysiske krav på Prins øges, så må Lise have pengepungen frem og sørge for midlerne, der gør Prins i stand til at gå andet end skovture med ponypuden. De fleste med en rimelig hesteforstand og en god portion sund fornuft vil også sagtens kunne tage vare på deres hest, men ind imellem, så bliver man altså blind for sine egne fejl og må have nye øjne til at se på sagen. Mange tror den dag i dag stadig, at Prins nok bare en "dum", fordi han nægter at løfte venstre bagben ordenligt eller kan stikke i et bukspring, når han har sprunget et lille kryds. Jeg tror ikke på "dumme" heste. Jeg tror på heste, der reagerer ud fra de påvirkninger, der omgiver dem i deres dagligdag. Og det kan godt være en sadel, der klemmer eller et bid, der er for tykt til den lille ponymund.
Nå men mener du så at det er ligemeget hvad man tilbyder sin hest, bare man klapper den ofte nok?? Hvor herre til hest siger jeg bare  Det mindste man kan gøre er da at sørge for at det   er i orden, dvs. beskæring, sundhedseftersyn, ormekure, dyrlæge når det behøvs, ordentligt foder, rimelige opstaldningsforhold og udstyr som passer dyret. Har man ikke råd til det - nej så skal man ikke have en hest!! Syntes desværre at dit indlæg er præget af lidt misundelse og manglende viden.
Misundelse???? Naaaa det tror jeg ikke... jeg er desværre en af dem der har været med på vognen, forarget er nok mere ordet... Men hvad er ordentligt foder??? det kan jo diskuteres i en evighed! Hvad er rimelige opstaldningsforhold? Hvad er udstyr der passer dyret?
Jeg mener, som trådstarter, også at det er helt vildt at tænke på alle de penge der bliver smidt efter heste idag.. der er snart ingen grænser for alle de ting man kan gøre for sin hest, men det koster! Jeg synes det er fint, hvis man vil bruge sine penge på dyrt udstyr, massør, specialsyede sadler og jeg skal komme efter dig. Selvom jeg nogle gange ryster på hovedet over den laaaange liste af mineraler og specialfoder nogle køber, jamen så respekterer jeg deres valg, for DET ER FOR HESTENS BEDSTE. Når det så er sagt, så vil jeg ikke dømmes, fordi jeg ikke smider alle de penge efter mine heste. Jeg får en hestekyndig person til at tjekke om sadlen passer, og så bruger jeg ellers min sunde fornuft. Jeg køber ikke det billigste jeg kan finde, men én ting er sikkert: Jeg køber heller ikke det dyreste! Så længe jeg ved, min hest er frisk og glad, så er jeg godt tilfreds.
Min hest går med et HS Dynamic tre-delt. Ok, indrømmet jeg kunne nok godt have fundet noget billigere i samme slags, men han går med det bid efter råd fra hestetandlægen. Hesten har et bredt hoved og dermed også en bred mule og bruger derfor 14,5cm. i bid. Men der er ikke meget plads i den anden retning... derfor er det også et meget tyndt bid for at sikre bedst mulig komfort for hesten. Havde du spurgt mig for 15 år siden, så havde jeg købt det tykkeste bid muligt, for tykke bid er jo lig med bløde bid! Mit svar 15 år senere er, at biddet skal passe hestens anatomi. ------------------------------------ - Jeg får tilpasset sadel årligt. Jeg sidder desværre en smule skævt, så jeg rider sadlen skævt. Skal min hest klandres for det? Det syens jeg er unfair, så derfor får jeg rettet sadlen, så den igen ligger lige (og tilsvarende den muskulatur, som hesten har tillagt sig det seneste år. Havde du spurgt mig for 15 år siden, så havde jeg nok fundet et eller andet skumunderlag og lagt under, for det så jo rimeligt nok ud og så klaprede sadlen ikke så meget bagtil. Sadlen har jo passet de sidste tre år, så den passer da nok tre år mere - mindst! ------------------------------------ - Heste er ikke født 100% lige i skelet og muskulatur. Det er mennesker heller ikke - vi er oftest bedre motorisk med én af hænderne. Det samme gør sig gældende hos hesten, så hvis den har svært ved en øvelse, så er den ikke "dum". Den kan nok ikke! Derfor hidkalder jeg dyrlæge eller kiropraktor, som kan hjælpe hesten i skelet og muskulatur. Havde du spurgt mig for 15 år siden, så havde jeg taget lidt mere i indvendige tøjle og sparket lidt mere til hesten. Men jeg er blevet klogere i mellemtiden... 
Ja sådan kan man godt indimellem få det af at læse herinde  Jeg tror dog noget af "helligrøvs" attituden simpelthen også skyldes manglende viden/erfaring.
De basale rimelige opstaldningsforhold er så nydeligt beskrevet i loven. Det samme gælder udstyret, det er en overtrædelse af loven at tilføre dyr unødig smerte og det gør udstyr som ikke passer, ligesom for små sko gør på mennesker. Hvad foder angår, ja så er det foder som er tilpasset og dækkende alt efter hestens type, alder og anvendelse. Jeg skriver på ingen måde om mærkevarer eller udstyrs hysteri. Men på det basale plan skal tingene altså være i orden - BASTA!
Hvornår træder den del af loven i kraft som omhandler rideudstyret?? Så sent som i sidste uge, havde jeg "fornøjelsen" af at overvære en undervisningstime af en bekendts børn. Jøsses, sjældent har jeg set så muskelfattige ponyer af den normalt trivelige slags, men intet under med de ekstremt dårlige sadler de red rundt med. At ungerne så rent faktisk kan ride i dem, når de klasker måsen ned i bagsvidslen kontstant er mig et under... og at hestene finder sig i det?? Mvh Janni
jeg synes godt nok også af og til at man kan få en sviner fordi man ikk liige har råd til at få dyrlægen ud så snart den har et lille bitte bitte sår eller ja hvad ved jeg. Jeg blev engang kaldt dyremishandler og ja fik afvide at jeg virkelig ikke burde have hest fordi jeg spurgte om der var nogen der havde en godt billigt middel mod muk, ja jeg skulle hvertfald have dyrlægeen ud og det var nu for ellers ville hesten nærmest dø, og jeg var syg i hovedet og min hest måtte også være døden nær fordi den havde muk.. MEn jeg fik et godt råd om atamon det var billigt og mukken var væk 2 dage efter ! så hold da op tænkte jeg !! Jeg synes folk er liiige hys nok og man skal VIRKELIG passe på hvad man skriver for lige pludselig er man den ondeste dyremishandler ! jeg synes det er for meget...
er mere fasinerende når folk bryster sig af deres korrekthed bag skærmen men ikke magter det i stalden. Tanken med at alting skal være så korrekt matcher jo fint med antallet af "medlidenhedskøb", dem er der godt nok mange af og jeg fatter personligt ikke at 90% af dem overhovedet kan kaldes medlidenhedskøb.
IKKE forståelsen.. Seriøst - det er der jo ikke nogen der klandrer nogen for - i første omgang er der vel ikke nogen der overhovedet skriver herinde hvis hesten bare har fået et lille bitte sår.. En ting er at man kan være uenig men eksempler som det oven for citerede er KUN med til at forplumre en debat som så rigelig kan blive forplumret i forvejen - også selvom man prøver at holde igen med sarkasmen.. Når det med penge til dyrlægen er bragt på banen handler det oftest om folk der vil købe en hest men ikke liiige har de sidste 5000 kr - eller som vil købe en hest på afbetaling fordi de simpelthen hverken har pengene eller kan låne dem i banken.. Under sådanne økonomiske vilkår kan det hurtigt gå galt for både hest og ejer.. I Dyrenes Beskyttelses brochure om hestekøb står der netop at man skal tænke alle mulige (og umulige) udgifter ind i planlægningen. Inde på avl er der en lang tråd om et føl der er født med MEGET dårlig benstilling.. Hvis man læser den er det da tydeligt at der absolut ikke er nogen der klandrer ejer for at tøve med at lade føllet gennemgå en operation fordi der simpelthen ER en smertegrænse for hvor meget hun kan og vil poste i det føl.. Tværtimod er der stor forståelse.. Jeg synes da at man som hesteejer gør utrolig klogt i jævnligt at tage op til revision hvad man vil poste i sin hest.. For år tilbage ville jeg da poste langt mere i min hoppe end jeg vil nu hvor hun er 21.. Og vigtigst af alt så er der grænser for hvad hun skal gå i gennem.. Det er mig også yderst vanskeligt at få øje på hvor der er nogen der bliver klandret for "at tage bare lidt fat i hesten eller liiiige røre den med sporen" Det er da de seriøse kajetræk og den konstante sparken til hesten der bliver kommenteret..