hellere skrive lidt...men det er ikke rar læsning så er du advaret. Jeg er en elendig føder. Sebastian kom til verden d. 08-06-04. Veer startede kl. ca. 0730 d. 07-06-04 (der vågnede jeg ihvertfald med menssmerter) Jeg blev self. hundreræd og gik på WC ingen blod ingen ting...gik tilbage i sengen og lage mig og fik liv i manden min...der er gang i noget sagde jeg...og det var der så...meeennn...jeg skulle ingen steder...dog ringede jeg til Roskilde (ca. 400 km herfra bor jo i Sverige et godt stykke oppe)og fortalte at jeg havde veer...de spurte så hvornår jeg var sat til og det var jo d. 9/6 så de var helt sikre på at det var var en test en general prøve kaldte de det og sagde jeg bare skulle slappe af..så det gjorde jeg da bare...men veerne tog til og da der var ca. 5 min. imellem ringede jeg igen og sagde...de blir altså ved og blir værre og værre...jamen er der 5 min imellem så er der masser af tid...kl. var nu omkring 12...hun sagde at hvis ikke de holdt op skulle jeg lige ringe igen...så det gjorde jeg kl. 14 og fortalte for 127 gang at jeg sad ca. 400 km væk fra mit fødested...jeg blev ved med at kime dem ned for mine veer tog bare til og pludselig sprang de fra 5 min. til 1 min. så jeg var rigtigt nervøs..rigede igen og fik fat i en anden...forklarede hende hvor længe jeg havde haft veer og hvor jeg var...I GUDER...Kan du se at komme afsted med dig...så vi fløj afsted og landede nede ved svigermor kl. 21-22 og drak en kop kaffe mens min tåbelige veer stilnede af...nu var vi ca. 30 min derfra og så var det som om det hele stoppede...så svigermor sparkede mig op af stolen og tvang mig til at gå rundt...op og ned af trapper for at holde veerne igang...vi tog ind på sygehuset kl. 0030 og blev sendt hjem igen... kl. 0230 kørte vi derind igen fordi mine smerter var forfærdelige...de prøvede at give mig akupunktur og meget andet men ligefedt hjalp det...så nu havde jeg været med veer i et døgn...jeg fik en stue at ligge på og de kørte strimler, gav mig lidt morfin, lattergas og varme omslag...jeg havde de ledeste veer men åbnede mig ikke rigtigt...3 cm. på 1 døgn. jeg var totalt smadret og min krop var ved at give op...så de gav mig vedrop og så var det helt forfærdligt...så min mand sagde ok til en blokade i ryggen så jeg kunne få fred...så sov jeg et par timer på den og veerne rasede derudaf mens jeg bare slappede af...og nød at nu kom der snart en lille baby...jeg fornemmede der var noget på vej og sagde til min jordemoder om hun ikke nok ville kigge igen...svaret lød jamen...jeg har jo lige kigget...det er kun 5 min siden...JAMEN KIG NU...sagde jeg...nu kommer der altså baby...ganske rigtig hun løftede lige tæppet og kiggede op og der var Sebastian på vej ud. Men vi stopper ikke her...for hans hjertelyd styrtdykkede og forsvandt næsten...så der blev hevet i den røde snor og ind fløj det med børnelæger og ekstra jordemødre...vi var ca. 8 på stuen inkl. mig selv og manden. men han kom ud og var lidt blå så han blev tjekket med det samme af børnelægen som sugede ham lidt og tjekkede han reflekser...han var OK... så blev jeg ellers syet lidt da jeg var sprunget dernede og så var det det.da jeg havde sundet mig lidt, drukket 2 l. saft,tog jeg mig et dejligt varmt bad, tog tøj på og så tog vi hjem... Samson 5 md. og en uge : født d. 31/08-05 Veer (mave rumlen startede 30/08-05 kl.17.30) Jeg ringede til Roskilde kl. 1830 og fortalte at jeg vist nok havde veer...jamen..det ved man da hvis man har...jamen...det føles bare som lidt luft i maven men maven blir hård.Nå...jamen så er den jo sikkert god nok. Kl. 21.30 drønede vi afsted da der ikke længere var tvivl omkring det var veer... Sikke en snyder...efter 20 min i bilen var jeg ved at flå sæder og døre af i smerter...AAAVVV...det gjorde sindsygt ondt slet ikke som sidst...det her var x 1000. Da vi nåede færgen var jeg ved at få pressveer...og jeg blødte lidt...og jeg skulle sådan tisse så op på en natfærge fuld af røg og halvstive svenskere jeg måtte...ØV... Nå...videre...ned til svigermor og afleverer Sebastian der var ikke tid til kaffe denne gang...2 min. inden vi ankom hos svigermor lød der et brag nede fra mit underliv og jeg havde nær kastet op af smerte...jeg tænkte føles det sådan når vandet går? Men nej...det gør det ikke det var mit bækken. Nå...ind på sygehuset med os og op på en stue hvor jeg med det samme sagde i kan godt ringe efter narkoselægen..jeg skal have en blokade...men min jordemoder syns lige vi skule vente lidt...så hun kørte en strimmel på mig og kiggede indenfor(jeg var 7 cm åben) mens jeg vred og snoede mig(hun var en af dem der havde født på 2 timer uden noget) jeg fortalte jeg HVADE fået den før...men det hjalp mig ikke...hun ringede så til den læge der skulle stille de spørgsmål man skal svare rigtig på for at få lov til at få en blokade...da lægen kom så hun hvor færdig jeg var og skældte jordemoderen ud sagde jeg kunne sagtens have spurt om de her ting samtidigt med du kørte den strimmel...hvis det er blokaden hun vil ha så skal hun da ha det   narkoselægen blev tilkald mens hun spurte mig om div. narkoselægen kom og gjorde mig klar...og lige da hun skulle til at stikke kom der et akut kejsersnit...så væk var hun...ØV...så lå jeg der skæv af den tåbelige lattergas med smerter så kraftige at jeg intet kunen sige eller gøre andet end råbe NEEEJJ...da jordemoderen ville tage mit vand...og det gjorde hun så...selv om jeg sagde nej...det gjorde ondt på mig og jeg følte det som om hendes arm/hånd var en bundgarnspæl. Vandet stod ud i en kæmpe stråle...(jeg har fået at vide at jo længere tid vandet blir der jo bedre) så jeg var rigtig godt rasende på hende nu og så helst hun forlod min stue og der kom en anden...hold op jeg var tosset...men kunne intet sige... Jeg kan faktisk ikke huske om jeg havde fået blokaden nu eller om jeg fik den efter hun tog vandet...jeg var skæv af lattergas og rasende så min hukommelse er ringe...men noget kan jeg da huske...jeg fik igen lagt veedrop og det røg ud og ind med andre jordemødre og en enkelt læge kom også ind og kiggede...så gik det galt...for alvor...lille Samson kunne ikke mere...jeg kunne ikke mere...hans hjertelyd dykkede og forsvandt...jordemoderen som burde have skannet mig efter jeg havde fortalt hende om det brag der kom fra mit underliv var ligebleg og rev i den røde snor...meget fattet og lidt langsomt kommer der til min største skræk nogensinde en MAND ind i gul kittel...jeg forsøgte at kravle væk fra ham og klamrede mig til min mand som spurte fuldstændigt tåbeligt hvad er der galt (det viste han udemærket godt) men han var ligeglad for Samson var i fare...mit store marridt blev nu til virkelighed for mig...min dejlige søn var ved at dø og den eneste redning var måske denne fremmede mand som stilte sig mellem mine ben (jeg forsøgte at komme væk men kunne ikke, jeg havde jo fået lagt den blokade så jeg var fanget)jeg blev nød til at finde mig i det og lukkede mine øjne så jeg var fri for at se...men der kom ingen baby...så tog manden en sugekop og hev og flåede i min lille baby det gjorde ondt på mig og han stoppede først da der kom endnu et knald fra mit bækken Samsons hjerte holdt op med at slå...der blev igen hevet i den røde snor og opperationsstuen var klar...jeg blev kørt til akut kejersnit. Det var en ret hår behandling jeg fik...de fik revet mig i håret og skubbet til min mave og den maske jeg skulel have på med ilt var ved at kvæle mig da man virkelig skulle trække vejret hårdt for at få noget ud af den...så jeg skulle ikke have det skidt på og flåede den af...resultatet af det var jeg blev spændt fast på arme og ben...meget ubehageligt...jeg gjorde dem opmærksom på at jeg ikke kunne få luft og sygeplejseken tjekkede masken...den var ikke helt god så jeg fik en anden med det samme...alt imens dette foregik have kiruerne smurt mig ind i jod (tror jeg det guligbrune er) en lang metalting med lidt gache i enden brugte de som pensel...jeg havde stadig veer og de var godt igang med at skulle til at bruge skalpel mens de skældte ud på dem der skulle sørge for jeg var væk for det var jeg ikke...så kan jeg ikke huske mere...men da jeg vågnede var der med det samme en der sagde til mig at jeg havde fået en søn mere og at han var OK men, gik der 3 timer inden jeg fik min søn at se da portørene (dem der kører rundt med dem der ikke kan gå selv)holdt et lille møde...så jeg lå der og var meget vågen og ville se min søn... Da jeg så ham var det første jeg så en kæmpestor sort/lilla hævelse på størrelse med en stor sarah-bernarh (du ved den der kage) samme form og samme størrelse...det var pga. lægen der have hevet og flået i hans pande...så han var blevet hevet skæv og det var der ikke så meget at gøre ved. Han vil stadig helst ligge med hovedet på den siden han er blevet hevet i og er en lille smule skæv i faktisk hele kroppen (jeg er rasende på den tåbelige læge) Nå...men Samson blev jo taget ud ved kejsersnit og var bleg, respirationsløs og hjertelyd var der heller ikke...så lægerne knoklede med ham i 45 min og så blev han kørt på Neo. der lå han i 3 dage for at komme sig med ledninger og sonde på... Dette er nok den værste oplevelse jeg har haft i mit liv...så hellere styrte ned med det fly...den behandling jeg fik var under al kritik jeg var/er dybt rystet og ekstremt skuffet over den behandling og manglende på ekspertise de udviste under denne fødsel... Men nu har jeg min dejlige dejlige Samson som jeg for enhver pris ikke kunne undværre... Jeg syns du skal gøre op med dig selv hvad er det DU vil? Skriv det ned allerede nu og hav det stykke papir klart og pakket i den taske du skal have med dig på hospitaltet...giv papiret til jordemoderen.Det kan feks. være vandfødsel, eller blokaden, eller lattergas eller ikke lattergas. Så ved hun hvad du gerne vil...jeg vil klart anbefale dig blokaden men sørg for at få den tidligt i forløbet så du slipper for lattergas...jeg blev sløvet af det men smerterne var næsten de samme som uden... Nu håber jeg ikke min historier har skræmt dig fra vid og sans...og jeg håber du glæder dig for det er en stor oplevelse...den største der findes... Knus Og Kram Sus
Så er Frederik hjemme, og han er bare en superstjerne.  Kl. 03:48 d. 300106 valgte han at komme ud, og se sin mor og far. Han vejer 2970 og er 48 cm. lang. Han var tolv timer undervejs, to pressevéer også var han ude. Jeg er bare så stolt, det kan ikke beskrives med ord. Sidder her med tårer i øjnene, tror først det er ved at gå op for mig nu.  Min højt elskede søn er kommet til verden, det er ikke til at fatte. 
Det lyder da til at være en nem fødsel. Held og lykke med bebsen.
...med sønnen! Må han være mere til glæde end til sorg!   Det lyder til at du har haft en god fødsel. Dejligt.   Tillykke til både dig og den nye far.  Camilla
Med den lille Frederik  Hvor lyder han bare til at være en lille én. Men okay. Andreas vejede 3830 og var 53 cm lang, så jeg synes alle børn er meget mindre end han var 
Stort tillykke med sønnen. Og ja det lød til at være en nem fødsel. 2 presseveer. Hvor svært kan det være??? Jeg lå i 1½ time... Suk. Kan i hygge jer. Lise 
eller hvad det nu er. Super-mini har lige været vågen, og skulle have lidt at spise. Også kunne jeg ikke sove igen. Tusind tak for jeres hilsner. Ja, nu når jeg tænker over det, var jeg nok rimelig heldig ang. selve fødslen. Men det var der nok ikke nogen, der skulle have prøvet at fortælle mig for to døgn siden. Der lå jeg nemlig stadig og prøvede at presse moderkagen ud. Men efter en time og et kvarter, og en halvanden liter blod. Blev de enige, om at lægge mig i fuld narkose og fjerne den. Det er ikke lige det man har lyst til høre når man lige har født. Så det gjorde de og ud kom den, og det er jo det vigtigste. Og vi begge har det jo godt. Heldigvis.
Hej alle! Jeg er noget i vildrede. Kæresten og jeg prøver på at få et barn, det har givet anledning til mange tanker hos mig. En af de mere tungtvejende er vores jobsituation. Jeg arbejder som chef i en butik i et center (vi lukker kl. 19 i hverdagene) og min kæreste er chef i et dækfirma, hvor de lukker kl. 16:30. Vi kan begge som reglen først køre en lille halv time efter lukketid. Jeg har udenfor myldretiden ca 40 min på arbejde og min kæreste har ca 50. Hvis der er myldretid skal der nok tilføjes ca 20 min mere. Hvad i alverden skal vi gøre med barnet, når det skal passes? Der vil være få dage om ugen, hvor jeg kan nå at hente til kl fem, men de andre dage skal det være faderen og han kan nok først være der til kl 18. Det skal lige siges, at eftersom jeg arbejder i butik bliver barnet først afleveret kl. 9 eller senere. Jeg synes det er for sådan en lille størrelse at skulle passe og hvad er der af muligheder? Skal jeg gå i gang med at finde et job som er tættere på vores hjem allerede nu? Eller skal vi bare se tiden an og se, hvordan det hele kommer til at hænge sammen? Jeg er bare ikke interesseret i at blive arbejdsløs for en periode efter barsel mm fordi vi ikke kan få det til at hænge sammen. Da min kæreste er den af os som hiver den største løncheck hjem, så kan der ikke rigtig pilles ved hans arbejde i hvert fald ikke på anden vis, end at han kan søge stillinger tættere på os, men det er godt nok sjældent der er nogen ledige. Hvad har i andre gjort? Hilsen en noget forvirret, Anja
den mulighed at i nogle vuggestuer kan betale sig til at barnet bliver passet til 18.30. Kender en der er i en i Næstved. Anden mulighed er jo at finde en sød pige der vil hente det lille pus, og passe barnet hjemme hos jer til i kommer. Det gjorde min datter sidste år. 2 gange om ugen hentede hun et sæt tvillinger i børnehaven. Jeg har haft et forældre par der også begge var i butik. De havde også et par piger der skiftedes til at hente. Og det gik fint. Nu har jeg et barn hvor forældre ikke kan nå at hente til 15.30 hver fredag. De betaler så min datter for at passe hende til de kan hente hende kl 16.15-30 Men hvis jeg var dig, ville jeg nu nok prøve at finde et nyt job. Det er lang transporttid mange bruger om dagen. Men sådan er vilkårene jo. Du har ikke mulighed for at gå ned i tid? Held og lykke med det hele.
Hej Jeg er i samme situation, er også afdelingsleder i en butik, vi lukker dog kl. 17.30 undtagen fredag. Jeg har så fået en datter d. 28/11-05, og jeg tror ikke, jeg kan få det til at hænge sammen. Der er vuggestuer der holder aftenåbent, det er der i hvert fald her i fyens amt. Der kan man søge om en plads, hvis der vedlægges dokumentation på de skæve arbejdstider. Men det er jo ikke sikkert, man får en plads. For mit vedkommende er det ikke kun det at nå at hente, der bekymrer mig. Det er de lange dage i butikken, arbejde lørdage, arbejde længe påske, jul etc.. Hvornår skal man lige nå at se og have tid til sit barn, når man først er hjemme fra arbejde ved 18 tiden i hverdagen og i weeekenden er det arbejde til 19 fredag og lørdag til 15? Jeg synes det giver for lidt tid, så jeg har besluttet at søge noget andet. Held & Lykke 
som reglen kun 37 timer om ugen. Det bliver selvfølgelig til noget mere i julen, men ellers går det nu fint med at holde det på et normalt niveau. Selvom vi begge har chefstillinger er vores løn ikke de fedeste, langt fra endda. Jeg vil faktisk få samme løn hvis jeg fik et job som nyuddannet indenfor mit fag som jeg gør nu. Jeg har overvejet muligheden en med ung pige i huset, problemet er bare, at vi ikke har et ekstra værelse til hende. Jeg har nu ikke noget problem med de lidt skæve tider, fordi jeg vil have mulighed for at være sammen med babyen på andre tidspunkter. Jeg har kigget på kommunens hjemmeside og der findes en vuggestue, som har længere åbent, det bliver godt nok meget dyrt at gøre det sådan. Er det muligt at få en ungpige i huset, som ikke bor på stedet? Og tak for jeres svar indtil videre. Anja
bedsteforældre? har I ikke nogen af dem boende i nærheden som evt. kan hente etpar dage om ugen? Ellers kan det være at i kan finde en gymnasieelev/studerende som gerne vil tjene lidt penge ved at hente den lille i vuggestue og underholde et par timer til i kommer hjem.
Du kan også starte op efter din barsel på nedsat tid, det er dog kun at rykke "problemet". Jeg selv tager fuld barsel ind til barnet er 6 mdr, der efter tager barnets far 1 mdr. Men når jeg starter igen er det kun på 32 timer/ugen og op til de 37 timer/ugen supplere jeg med barsels penge (fleksibel barsels orlov). På den måde har jeg tid til at hente barnet tidligt, og vi kan få tid sammen, ligeledes starter jeg op stille og roligt efter lang tids fravær. (jeg har gået sygemeldt siden 5 mdr pga at mit job og det at være gravid ikke hænger sammen) MVH Lena
ja jeg ville da mene at der er mulighed for en ungpige i huset som ikk bord der... jeg er da selv ungpige i huset og jeg bord da ikk der hvor jeg arbejder jag her bare faste arbejdstider fra 16-18 hver dag og så bliver jeg der længere de dage de ikk kan komme hjem og kommer og hjælper de dage jeg har tidlig fri eller skal møde sent, der gør jeg rent og køber ind for dem osv. så det ville jeg da mene at der var... ved godt jeg ikk hører hjemme i dette forum men kan godt lige at side her ind og lurer og blive klog inden jeg selv om nogle år skal havde børn hehe... 
tillykke fra mig!
Mange gange tillykke med drengen.
Mange mange gange tillykke... Glæder mig til det meget snart er min tur, jeg vil også ligge med mit lille barn i mine arme, meget meget snart. Endnu en gang til lykke... Bodil
Med den lille Frederik- Glæder mig til at se et billede  Synd at du skulle igennem det for at få moderkagen ud, men det lyder som om du er ved godt mod 
for jeres opmærksomhed. Han ligger her og kigger på mig, og han er bare så smuk. Jeg er ved at få lagt billederne på nettet nu, så lidt senere vil jeg lave en tråd. så kn i jo kigge med.
...hvor er det er dog fantastisk at blive mor! Glæder mig også til billeder. Jeg havde presseveer i 3 timer   inden de synes de ville tage ham ved kejsersnit - så stik den   Næste gang vil jeg også skrives op til en nem fødsel. Nanna.
til hårde fødsler. Første gang lå jeg i 78 timer, så er man altså udkørt. Jeg lignede Draculla, jeg har havde slet ikke noget hvidt tilbage i mine øjne. Så blodsprængte var de. Sådan gik det jo heldigvis ikke denne gang. Håber at det går nemmere for dig denne gang.
ham her...     
Tusind tak skal du have. Han er bare en stjerne.
Nu er jeg simpelthen nød til at spørge...  Når jeg snakker med min gravide svigerinde, så er hun 12 uger henne - ikke noget med x+y uger... Er der en der kan forklare det for mig - og dermed tænde pæren   ...
Det er lidt omvendt  Hvis man er 4+5 henne - så er man 4 uger, plus 5 dage henne - dvs, næsten 5 fulde uger. Man er i uge 5. Er man 12+3 henne svarer det til at man er 12 fulde uger, og 3 dage henne, dvs. i uge 13. Håber det giver mening 
for som en som mig der ikke lige pt. har planer om en lille bebs, før engang sidst på året, med min forlovede, så aner jeg jo intet om dette... Jeg har bare hørt om det - og undrede mig. Men tusind tak for svarene - så blev jeg da lidt klogere   ...
underligt endnu. For disse uger er regnet fra den første menstruationsdag i den sidste menstruation FØR ægget blev befrugtet. Dvs., at man er gravid ca. to uger før man egentlig er det ifølge udregningen... Men det er altså sådan man regner det 
Hejsa. Da jeg har en kammerat som er utrolig fiks på fingrene, har han lovet mig at lave stangen til min babysengs himmel. Det eneste jeg skal gøre er at skaffe mål, og et billede så han har lidt at gå efter. Men... Jeg kan ikke finde et billede nogle steder, eller for den sags skyld nogle mål. Så er der nogle der har en sengehimmel som måske vil fotografere stangen (uden himmelen) og "låsemekanismen" til stangen, samt tage mål for mig. Eller kend du et sted på nettet hvor man kan se billeder af en sådan stang, så vil jeg gerne have et link. På forhånd tak. Hilsen Berit
Er der et billede. # hilsen sjanna
ørene bliver rigtig slemt når han kommer det og ligge. Så det er rigtig godt at i har hævet hans hoved lidt. Jeg havde en rigtig slem omgang mellemørebetændelse lige før jul. Kan godt forstå at han skriger, det gør bare hamrene ondt. Har du ikke fået pencilin til ham? Håber at i får bugt med det. God bedring og jeg håber at i snart får lidt søvn.
mente ikke det var nødvendigt men nu går jeg til min egen og han gør 100% noget ved det de skide vagtlæger gider sgu ikke klø sig hvor det klør.. 
Jeg har tænkt lidt over at der er meget forskel i hvornår folk bliver scannet i deres graviditet...? Jeg er i 7. uge og skal til læge om 2 uger... Mit spg. er så om hvornår jeg evt skal scannes?? Vil jo gerne scannes med det samme og sikre mig at alt er vel ... Hvornår tror I skal kan blive scannet? Kan man evt fremskynde processen lidt??
jeg har lige lavet en næsten identisk indlæg.. Jeg skal scannes inden 12. uge men er i uge 11 nu. Jeg ved en del på sjælland bliver scannet enormt tidligt så jeg tror det er individuelt fra landsdel til landsdel. Peggy-Sue 10+2
Jeg blev scannet da jeg var 8-9 uger henne, men det var fordi der var usikkerhed om hvor langt jeg var henne. Ellers hedder det her hos os nakkofoldscanning i uge 12-13, gennemscanning i uge 19-20 og så tror jeg også der er nogen der bliver scannet senere. Jeg skal selv personligt scannes hver 14. dag fra uge 24 pga. at jeg venter tvillinger.
her i odense bliver vi i 11-12 uge og igen i 18-20 uge
Små video klip, fra det hele starter, til barnet fødes. Det er suuper flot lavet. Videoen kræver lyd. God fornøjelse. Mvh Jane
...spændene   Desværre hakkede min pc lidt i det, så jeg gik glip af lidt af informationen...ellers rigtig spændene! /Lene.
Mange af jer har nok læst et andet indlæg jeg har skrevet om hvad der er sket for os (min mand og jeg) i denne uge, hvis ikke så prøv at læse det inden i læser videre her. Jeg har nemlig et spørgsmål jeg håber der er nogle der kan svare på. Vi vil jo gerne at jeg bliver gravid igen hurtigst muligt, da vi vildt og inderligt gerne vil have en lille pode mere. Mit spørgsmål er : hvor længe skal der mon gå inden min krop er klar til endnu en graviditet? Det skal lige siges at efter lægernes udsagn er det ikke mig der er noget galt med, det var ikke noget med mig at gøre at fostret ikke var levedygtigt, det havde et svagt hjerte og holdt derfor op med at slå. Håber der er nogle der kan hjælpe med nogle brugbare svar. KH Malene
var DESVÆRRE ude for det samme som dig - hun fik af vide, at hun måtte blive gravid igen efter den første menstruation. Knap 2 mdr senere var hun gravid igen og er nu ca. 22 uger henne  Jeg ønsker jer alt held og lykke.
Hvis du har fået kejsersnit.. jeg tror ikke der er tid på efter en vaginal fødsel.. grunden til at man skal vente efter et ks er jo at livmoderen skal vokse ordentlig sammen igen. Mette
Det er jo netop en udskrabning jeg har fået foretaget, da jeg til scanning i mandags fik at vide at der ikke var nogen hjerteaktivitet. Jeg var 14 uger henne, og fostret havde været dødt i ca. en uge. Jeg havde dog ikke blødt eller haft ondt inden den triste nyhed. Fostret blev fjernet i tirsdags. Der er jo selvfølgelig en meget trist og trykket stemning her hjemme, men vi er dog enige om at vi vil i gang igen hurtigst muligt. Derfor mit spørgsmål om hvornår jeg er klar igen? KH Malene
så snart du får din mens igen.. faktisk har man nemmere ved at blive gravid lige efter en abort, hvorfor kan jeg ikke huske. jeg fødte en lille pige i uge 24, jeg måtte ikke blive gravid med det samme, da hun havde svær rygmarvsbrok.. jeg skulle have opbyget mit depot af folinsyre først. Men da jeg havde spist pillerne i 3 mdr. måtte vi gå igang. jeg mistede mit ældste barn under fødslen ved akut ks.. jeg skulle vente i 3 mdr. inden vi forsøgte igen.. men havde det været en vaginal fødsel kunne vi gå igang med det samme. Det er altid trist når et lille barn dør eller når et foster dør.. jeg håber det lykkedes for jer ret hurtigt at blive gravide igen. Mette
Puha i har været meget igennem, men jeg kan sagtens huske dig fra det andet indlæg jeg skrev. Da jeg læste hvad du havde skrevet syntes jeg lige pludselig ikke det var så slemt det vi har været igennem i forhold til dig og din mand. Hvordan i overhovedet er kommet videre er et mysterium for mig. KH Malene
..har lige været igennem det samme som dig. HUn fik at vide, at hun skulle vente 3 måneder, så kroppen lige kom til sig selv. 5 måneder efter var hun gravid igen og hun er nu lidt over helvvejs i graviditeten. Hun bliver fulgt nøje og scannet tit, men alt ser fint og perfekt ud, så de er ved godt mod.  Dejligt at høre, at du er ved godt mod.  God arbejdslyst!  Camilla
Nå det er ved at være tid til at mors lille guldklump skal passes og mor retur på job.  Kommunen har pasningsgaranti - så langt så godt. Nå man er vel pyller over afkommet og spørger naturligvis til det tilbudte forslag "hun er sød og en jeg gerne ville lade passe mit barn" lyder svaret. Godt så, selvom jeg absolut ønskedevuggestue fremfor den tilbudte dagplejeplads, så jeg alligevel frem til at møde hende. I dag var jeg så til fødselsdag hos naboen. Vi snakker om løst og fast og jeg fortæller at vi har fået dagpleje - nej dog hos hvem?? Jeg fortæller, hun stiller en sjov grimasse op og siger nåehh hende... manden fortæller at hende havde de fået tilbudt som gæstepleje - men havde nægtet... og fået barnet passet privat i gæsteperioden... hvorfor ?? Jow dagplejemoderen (og jeg forsøger ikke at støde nogen - dette ligger bare SÅ langt fra mine værdinormer) ... er sort håret, har pirveringer overalt i ansigtet... og hun og manden er Satanister!!  Jeg er målløs - kigger mig omkring for at få øje på det skjulte kamera... hvordan kan en kommune stille sådan et hjem som tilbudt dagplejeplads? Nu skal det lige siges at kommunen dog har bedt dem lukke døren ind til "hjemmetemplet" (eller hva sådan noget nu hedder) "man skulle jo nødig skræmme forældrene" ...  Nå skulle bare lige have luft... ved godt at intet er godt nok til prinsessen... men alligevel.. hva siger I ??
at hun skulle IKKE passe mit barn.. ej heller ville jeg lade en jahovas vidne passe mit barn.. mit barn skal ikke præges i mine øjne forkert retning. jeg ville takke nej til pladsen, med mindre at du bare føler at det er noget for din lille pige... det ydre kan jo nogle gange snyde, men satanister, NEJ tak. Mette
Hejsa  Først og fremmest - for mit vedkommende - skal jeg lige spole 15 år frem! Jeg har tænkt lidt tanker, om hvordan jeg gerne vil have mit liv skal forme sig, når jeg får store børn. Lige nu håber jeg selvfølgelig på, at jeg stadig har hesteinteresse og forhåbentlig stadig har hest. Ser jeg tilbage på min egen mor, har hun altid gået hjemme og bare været der. Lavet maden klar til kl. 18.00, vasket vores tøj osv. Jeg har haft en kanon god barndom, idet min mor gik hjemme så jeg er aldrig som mindre blevet passet ude. Som tiden gik og vi blev ældre, fik hun et deltidsarbejde som hun stadig har og er glad for. Men interesser - ud over os børn - har hun ingen af. Min svigerfamilie er meget sammen. I weekenden besøger min kærestes søstre altid deres mor og far sammen med deres børn, tror sjældent der går en weekend hvor ikke de er sammen. Men nu kommer mit holdepunkt (som jeg har nu...   ): Jeg vil nyde min frihed - tage tid til hesten, gå ture med hunden osv. Jeg vil ikke skulle sætte mad på bordet præcist kl. 18.00 hver dag, og når mine børn engang flytter hjemmefra, skal de ikke forvente at der bliver disket aftensmad op fredag, lørdag og søndag aften. Selvfølgelig er de velkomne til hver en tid osv, men jeg syntes det er så vigtigt at bibeholde MIN interesse og mine behov. Nu er ridningen en gang i mellem på stand by, da mine børn er små endnu, men som de vokser tror jeg også mine behov vil vokse. Jeg vil gerne høre jeres mening - og dette er uden at kritisere nogen som helst, for vi er forskellige! Men - 1) Bliver du en forældre der "kun" lever gennem dine børn (groft sagt!) og håber på at de tit er hos dig 2) Eller vil du lægge ud, at du også har behov og nu er tiden kommet hvor man kan tillade sig det og derfor måske bare ikke er hjemme "altid". Dette er måske hårdt fortalt, men håber I kan se hvad jeg mener   . Hilsen Christine
Jeg synes, at når man har valgt at få børn, så har man også et ansvar for at sørge så godt for dem som man kan. Og en vigtig ting er faktisk regelmæssighed.   Derfor prøver jeg at ramme spisetid kl. 18.00 hver dag - både fordi vi ikke vil spise senere, men også fordi vi ikke kan spise tidligere, for manden skal lige nå hjem fra job.  Jeg går hjemme nu, med begge børn, så dagtimerne er deres...men jeg kan da lige snige mig ind på HN, når de leger for sig selv.   Jeg passer dem, huset, vasker tøj, laver mad, holder orden (så godt jeg kan med en 1-årig og en 3-årig!   ) o.s.v. Jeg har valgt hestene fra nu og lånt dem ud - de bliver hentet om 14 dage. Jeg kan mærke, at interessen er svindende, jeg gider dem ikke rigtigt mere og har derfor svært ved at finde tiden til dem. Da jeg stadig gad dem, var det ingen problem at finde tid til dem. Men...de er hyggelige og søde, men...jeg tror, at mine hestedage er ved at være ovre.  Men at sige, at jeg kun lever gennem mine børn vil jeg nu ikke...jeg har valgt at få en familie og familien betyder meget for mig og jeg elsker at bruge tid sammen med dem. Men det betyder jo ikke, at jeg "kun" er husmor uden et liv... Jeg går til hundetræning med vores hund og vi tager tit afsted som vikinger til markeder o.s.v og den historiske interesse er stor. Men børnene er med (ikke til hundetræning) fordi vi har valgt at få dem, og jeg vil ikke have at de skal føle sig valgt fra fordi jeg lige har nogle behov...  Af og til kommer de på weekend hos mormor og morfar og så har vi tid til at lege kærester og gøre voksen ting - gå i biffen, ud at spise, tage i byen eller hvad vi nu vil.  Jeg har mange interesser, men ingen af dem (undtagen hundetræningen mens de er så små) ekskluderer børnene. Vi nyder vores børnefri weekender, men vi nyder sandelig også dagligdagen med ungerne.  Og når de engang flytter hjemmefra, så er de til hver tid velkomne. Og jeg disker gerne op med en god middag fredag eller lørdag eller søndag - hvis vi ikke har andre planer.  Så jeg kan ikke stille det helt firkantet op. Jeg vil selvfølgelig gerne have lidt tid til mig selv og mine interesser, men hvis det bliver et spørgsmål om det er mine behov eller mine børns behov, der skal dækkes, ja, så må mine behov altså vente.  Men selvfølgelig har jeg også dage, hvor jeg ønsker ungerne ad pommern til og savner "før-børn-tiden", hvor man kun skulle tage hensyn til sig selv. Men så stikker de mig hver et smil og så er det vist lige meget med det alligevel!  Jo, jeg vil have mit eget liv og lidt tid til mine egne interesser, men ikke på mine børns bekostning. Og jeg HAR set de børn, som er i daginstitution hele dagen og alene hjemme eller med barnepige (alt efter alder) om aftenen fordi mor og far skal have tid til sig selv og sine egne interesser. Og det synes jeg sq helt ærligt er synd, for man fortæller jo børnene lige i fjæset på dem, at "Jeg er vigtigere end dig, og jeg gider ike være sammen med dig!" Og det behøver børn ikke få at vide synes jeg.  Så en god balance mellem de to ting. Det må være det optimale.  Camilla
at jeg bliver i kategori nr. 2  Lige nu er jeg der for mine børn og min hesteinteresse er ret kraftigt sat på standby - men ikke for altid, for jeg har også brug for at komme væk fra vasketøj, madlavning osv engang imellem  Jeg har en pige på snart 5 og så en søn på 2½ måned - inden jeg blev gravid holdt jeg interessen på hyggeplan - altså en part. Nu er jeg på standby igen og forhåbentlig inden længe skal jeg i gang på hyggeplan igen. For hvis man kun er der for andre glemmer man sig selv - og det er ikke godt i længden 
at det jeg beskriver, er når ungerne er 15 år og opefter..ca!  Der er ikke tale om nu imens de er små, for selvfølgelig er der mad på bordet osv   . Men det er nå de bliver større, mere selvstændige og får deres egne interesser og evt. flytter hjemmefra! Christine
...jamen, selvom de er 15 eller 25, så vil jeg da være der for dem, men det er da klart, at når de er så store og har deres egne fritidsinteresser og fiser rundt til venner og kammerater o.s.v, så sider jeg ikke bare derhjemme med hænderne i skødet og venter på dem!  I øvrigt kan de jo til den tid passende selv være en del af husholdningsteamet, der står for tilberedning af aftensmad o.s.v.  Jeg regner da med, at den personlige frihed vokser i takt med børnene...  Camilla
hmmm... Så har jeg nok ikke den samme plyshest længere... jeg håber men tvivler på at han bliver 28... og hvis han gør så er han nok gået på ...efterhavre!?!? (eller hvad det nu hedder for en hest) Om jeg skal have hest igen når han ikke er her længere, det vil jeg overveje til den tid... Nå men bortset fra det så regner jeg da stærkt med at sønnen selv kan finde køleskabet når han bliver 15 - med lidt held  Selvfølgelig vil jeg være der for min søn, nu og i fremtiden og så tæt på altid som jeg kan komme... men jeg er ikke hans tjener! Visse ting kan 15-årige nu godt klare selv Nogen 15 årige altså... min mor gik nemlig også hjemme og passede os unger... så da min bror og jeg flyttede hjemmefra var vi dårlig istand til at koge et æg. Det synes jeg egentlig ikke at det var særlig fikst. Ydermere har min mor aldrig undladt at fortælle (ivhertfald mig) hvor meget hun havde "ofret" sig for sine børn... og helt ærlig... så har den prioritering nok været dårlig siden hun fik så stort behov for at fortælle om det, måske skulle hun have ofret lidt mindre og givet os chancen for at stege pizza på stegepanden og andre tåbeligheder mens vi boede hjemme. Tilgengæld har min far (han kan heller ikke lave mad) været god til at lære mig (efter at have set resultatet med min bror) underlige færdigheder... såsom skifte olie på bilen, skifte hjul, lægge tag på sommerhuset, male, skifte sikringer og stikkontaker, styre hammer, skruetrækker og boremaskine og lign. praktiske ting Så min plan for min søn er at han skal opdrages til at blive en god voksen engang med tiden. Hvilket indebærer at han har lært at have respekt for andre mennesker, lave mad (til husbehov), vaske tøj, kender forskel på fartgrænserne i by og på motorvej, håndtere alm. værktøj osv. osv. inden han flytter hjemmefra. Det indebærer jo naturligvis at han kommer til at hænge efter os for at lære disse ting... men på sigt må det vel give mig lidt frihed om en 15-20 år når han kan skifte bilens "sommersandaler" om til "moonboots" og vaske den og muge boksen i bund mens jeg rider. Jeg har ikke tænkt mig at "ofre" noget nogen steder (det har Jan heller ikke) eller at leve mit liv igennem min søn. Jeg håber at vi alle tre kan have et godt og langt fælles famileliv hvor der et plads til både individuelle og fælles interesser.
Nu har jeg en datter på 15 år. Og så vidt muligt er jeg der for hende når hun har brug for mig. Jeg håber at når hun engang flytter hjemmefra så vil det være en fast tradition at hun kommer og spiser med familien evt om søndagen, dels for at kunne få lov at være en del af hendes liv, men også fordi at selv om hun flytter hjemmefra er hun stadig en stor del mit. Jeg har beholdt min hesteinteresse, det er mit fristed, og mit lade op sted. Jeg her bestemt ikke tænkt mig at sætte det på stand by pga. mine børn, tvært imod, har jeg da behov for at komme lidt ud og lade op igen, det er bla grunden til min datters og mit gode forhold. Jeg har tid, og overskud til de forskellige problemer der nu engang dukker op når man har børn. Nu ved jeg ikke helt hvordan det bliver når vores lille ny melder sin ankomst, men det er helt sikkert at der er tid i vores skema til mine heste. I min kærestes familie, samles familien, så vidt muligt hver weekend hos forældrene, og det er så hyggeligt, og det giver en fantastisk varme personerne imellem, som jeg bestemt håber at vi kan få når min datter engang flytter hjemmefra og senere vores fælles datter.
man tror heller ikke at man KAN komme videre... da mit første barn døde.. var jeg ødelagt af sorg, han er stadig meget i mine tanker på trods af at det er 16 år siden han døde... glæden kom ind i mit liv igen, da jeg fik min anden søn året efter... men med ham kom også en enorm angst for at miste.. jeg fik så 3 sunde og raske piger mere.. men i 2004 fik vi den triste besked at den pige vi ventede var døds syg.. jeg kunne ikke forstå at det skulle overgå mig igen.. forstod ikke hvad jeg havde gjort galt, siden jeg igen skulle føde et dødt barn.. hun blev ikke født død, men levende.. men efter en time sov hun helt ind.. jeg var trist og meget ked af det.. græd meget, også selv om mine andre børn så det.. de var jo også kede af det.. de var med nede på sygehuset og se hende.. hun var jo så lille og fin.. smerten var enorm.. men samtidig havde jeg mine andre børn som kunne få et lille smil frem hos mig.. de gav mig glæden ved livet.. i dag.. mindes jeg mine to døde børn med et vemodigt smil.. og nogle gange med tårer.. men jeg er nok kommet dertil hvor jeg siger at det var bestemt at jeg skulle have 7 børn, de 2 måtte bare videre før os andre.. .hårdt.. men jeg kan jo intet gøre, andet end at prøve at leve videre... mange siger at man kommer over sorgen, men det gør man ikke. man lærer heller ikke at leve med den.. men man skal, man har jo intet valg. Smerten vil for evigt sidde i ens hjerte. Ingen sorg kan sammenlignes.. jeres sorg er lige så stor for jer, som min sorg er for mig.. i har jo ikke prøvet noget værre.. Det værste som ville kunne overgå mig nu, er at et af mine levende børn skulle gå bort, jeg ville ikke kunne overleve det. Det er min største frygt her i livet. Kh.Mette
Mette, sætningen "men man skal, man har jo intet valg" sad jeg også og tænkte på, inden jeg læste den i dit indlæg. Når folk spørger os hvordan vi kommer videre og håndterer Jeppes sygdom, er mir svar også oftest at vi netop ikke er blevet spurgt, vi har ikke noget valg! Og tak for de vise ord: "Ingen sorg kan sammenlignes.. jeres sorg er lige så stor for jer, som min sorg er for mig.. i har jo ikke prøvet noget værre.." Håber det kan give mig lidt større forståelse overfor nogle venner, når de "beklager" sig til mig over deres barn nu har influenza igen (det er selvfølgelig ikke en sorg, men princippet i det er det samme). Mvh. Nanna 
der skulle stå 2003 og ikke 2004...
Mange tak for din rørende beretning Mette og for de ord, som du har sagt de hjælper mere end man aner. Min mand og jeg har jo ærget os i et par dage over at vi var så hurtigt ude med at fortælle om graviditeten, for vi har virkelig fortalt det til mange. Nu skal vi jo så fortælle alle de mennesker om hvad der er hændt, men jeg kan mærke at hver gang jeg fortæller det at vi har mistet det der skulle blive vores lille nye pode,altså at fostret døde pga en hjertefejl, hjælper mig virkelig meget. Vi manglede "bare" at fortælle det i børnehaven for vores søn snakker meget om at der ikke er en lille baby i mors mave mere, og han skal jo have mulighed for at snakke om det med pædagogerne, og den mulighed er der ikke rigtig hvis pædagogerne ikke ved hvad der er sket. Jeg snakkede så med en pædagog i dag og jeg begyndte selvfølgelig at græde, men hun var så sød og brugte enormt meget tid på at snakke med mig, ca en halv time tror jeg. Jeg kan mærke at efter den snak har jeg fået det lidt bedre her til morgen. Min mand og jeg har besluttet os for at så snart jeg er klar til det, dvs efter 1. mens, så arbejder vi på sagen igen med en lille ny. KH Malene
jeg har tit tænkt på jer og jeres søns sygdom.. det er så forfærdeligt når små børn får alvorlige sygdomme... jeg er så glad for at høre at det går godt... jeg kender godt det du skriver.. når man hører folks "små" beklagelser.. men det er jo som jeg skrev fordi de ikke har prøvet værre... de kan ikke sætte sig ind i hvor slemt livet faktisk kan være.. så selv en banal forkølelse kan give dem anledning til frygt.. eller beklagelse.. over hvor besværligt det nu er at barnet igen er sygt... og så er det man tænker ... ja de skulle bare prøve.. Mette
lige prøvet det... Dog ikke en udskrabning; men en spontan abort. Jeg var inde for at blive scannet for fosterrester, da jeg efter 14 dage stadig havde smerter, men fik at vide, at det var ægløsning og vi bare måtte komme hjem og "komme igang". Og der havde jeg ikke haft en rigtig mens igen... Så fysisk skulle der ikke være noget problem; men det er jo så det, om du føler dig klar... Jeg var igennem 4 spontane aborter for 5 år siden - uden at lægerne kunne finde fejl hos mig, min daværende kæreste eller fosteret... Så efter de 4 aborter på 14 mdr sagde jeg stop. Der ville jeg ikke mere. Min kæreste og jeg gik så efterfølgende fra hinanden og jeg fandt min nuværende kæreste. Vi tog så en vitaminkur, der hedder kanon-kuren, og havde ingen problemer med at få Jeppe. Så jeg har så haft denne her abort og nu vil vi starte på Kanon-kuren igen, for vi mener så, at den har gjort en forskel... Men i hvert fald held og lykke til Jer.. Tanja
jeg fik en pige d 29 - 9 2005. hun døde efter 16 dage pga en kromosonfejl. da jeg var ved lægen 8 uger efter sagde hun at vi skule vente til næste mens. altså dec. Men er det ikke mest for at de kan regne en termin ud? Jeg fik fortaget kejsersnit og har så hørt at der skal gå to år til man må føde igen, -normalt. Ja, det hjælper at fortælle det til alle der gider høre på det. men det er et stort savn når man ikke kan holde sit lille barn i sine arme
xxx, det gør mig ondt at i mistede jeres lille pige... da jeg mistede min første søn, han kom også ud ved ks.. skulle der bare gå 3 mdr inden jeg måtte blive gravid igen... jeg måtte gerne føde vaginalt.. dog skal de holde ekstra øje med en, fordi der er risiko for at livmoderen brister.. det er dog ikke alle hospitaler der er gode til det... MEtte
Det gør mig ondt at høre at der er så mange der har mistet både fostre og nyfødte. Der er godt nok flere der har oplevet at miste på den måde end man lige tror. På sygehuset var der en af lægerne der sagde at hver 5. graviditet ender med at fostret dør. Det troede jeg ikke på, men det skulle være sandt. Det lyder bare af så mange synes jeg. Tanja: Mener du så at man kan gå i gang igen uden egentlig at have en egentlig mens først? Mange andre mener jo at man skal vente til efter den 1. mens. Jeg har dog ikke smerter, og har heller ikke haft det inden udskrabningen d. 31., jeg blødte kun og lidt 2 dage efter og det er det. Vi går nok i gang igen med at hygge os om et par dage, så måske skal vi ikke være så bange for at "gøre det rigtigt", hvis i forstår hvad jeg mener? Mit spørgsmål er egentligt, skal vi vente til efter 1. mens, eller kan vi godt går i gang inden? KH Malene
Jeg ville ALDRIG aflevere mine børn til personer som dyrker ting jeg ikke selv kan lide! Jeg mener aboslut, at en dagplejehjem skal være neutralt - dvs. børnene skal ikke bevidst/ubevidst præges af noget som helst, basta!
Ida skulle heller ikke passes der. Det ydre, det kan være hvad det være er - piercinger og sort hår gør ikke i sig selv til et dårligt menneske. Men satanist. Næh tak, så ville jeg hellere blive hjemme hos mit barn til der var en anden ledig plads? Det er fra langt fra vores livsstil til at jeg ville finde det ok at mit barn skulle være der 4-8 timer hver dag. Som Mette skulle mit barn heller ikke passes af Jehovas vidner, muslimer eller f.eks nogle fra moonbevægelsen. Dertil er deres opgave med at præge alt for stor.
aldrig i livet - jeg er 100% enig med de øvrige kommentarer.
Min søn skal heller ikke sådan et sted. Men jeg er også hurtig til at dømme folk! Sorry! Men nul og niks. Der må være andre muligheder. Puha... Lise
...med de andre. Piercinger og sort hår, det er hvad det er - men satanisme påvirker jo ligesom alle andre trosretninger ens livssyn og normer og værdier... så med mindre, at rygterne er løbet for stærkt og de ikke er satanister, men Wicca (mange forveksler de to, men de er stort set dimentrale modsætninger), så ville jeg også holde mig væk. Jeg ville dog nok give DP'en en mulighed for at forklare sig. En fjer kan jo hurtigt blive til 5 høns...  Men ellers er privat dagpleje et godt alternativ, i hvert fald her i vestjylland. Servicen er langt bedre og det er billigere. Og de, der driver privat dagpleje er under langt strengere bevågning af den pædagogiske konsulent og derfor er kvaliteten faktisk også ofte bedre...     Vi overvejer i hvert fald meget at få passet privat, når Toke engang skal afsted.  Men satanist-dp - nej tak! Wicca-dp? fint nok.  Camilla
men jeg ville også tage på besøg hos hende, før jeg takker enten ja eller nej. Så har du mulighed for at se hende an... Problemet er bare, at du så måske kommer til at vente længe på en anden, hvis du siger nej.
forstår det du skriver, så har du faktisk KUN naboens ord for at DP'eren er satanist, ikke? Synes du skal aftale et møde med hende - og spørge direkte. Hvem ved om hun er det? Eller om det bare er noget naboen har 'hørt'??  Kan være hun er et fantastisk menneske der vil passe godt på dit barn - til trods for sit aparte ydre. Min ældste søn havde for nylig en veninde med hjemme i weekenden. Lige da jeg så hende tænkte jeg "hold da helt k..." - for det var også med sort farvet hår, sort makeup, pig halsbånd, og strømper med så mange huller i at jeg aldrig har set noget lignende. Det lykkedes for mig at ignorere hendes fremtoning - og faktisk TALE med pigen. Hun viste sig at være MEGET intelligent og moden, og absolut en pige der var værd at kende og være sammen med.  Jeg ville ærgre mig hvis jeg havde valgt hende fra pga udseendet.
Jeg tillader mig hermed at blande mig.. Jeg forstår godt din bekymring. Da vi fik tilbudt en nystartet mandelig dagplejer -der vel at mærke ikke skulle passe egne børn, var vi også meget i tvivl. I disse pædofil fikserede tider faldt tanken staks på hvorfor vil en mand (der tidligere har arbejdet som håndværker)dog skifte lorte bleer og tørre snotnæser. Ja ganske vist tjekker kommunen og holder opsyn, men de kan jo ikke være der hele tiden. Og så har manden jo fred og ro med guldklumpen til at gøre hvad han vil. Vi besluttede alligevel at tage på besøg hos ham og fra første færd blev vores fordomme gjort til skamme. Han er bare så god til børn og han nyder sit job. Jeg er helt pinlig over at have tænkt disse tanker. Vi er SÅ glade for vores dagplejefar! Med denne historie ville jeg bare sige "giv hende dog en chance", og så døm for dig selv og ikke ud fra rygter og fordomme. Winnie
Tak for Jeres input.. Har nu talt med flere, som samstemmer med naboen... jeg ringer til dagplejekontoret i dag og konfronterer dem med "rygtet" - de ved helt sikkert om der er noget i det. Samtidig vil jeg sige at det jo ikke er deres, for mig, aparte ydre det handler om - klædt i sort m. pirceringer (vi taler iøvrigt om dem overalt i ansigtet - ikke "bare" en enkelt eller to..) ... det er primært deres syn på livet som skræmmer mig. Jeg har søgt og fundet at Satanister har et totalt omvendte værdier ifht os alm kristne... bla ingen næstekærlighed.. man skal ikke drage omsorg for andre, man skal støtte de stærke og lade de svage "gå" og "slår en dig på din kind skal du ikke vende den anden til - men derimod slå ham HÅRDT igen" ..  Dette er bare ikke værdier min lille datter skal lære - og man kan ikke undgå at blive præget af de personer man er sammen med hele dagen... skulle jeg mene.
For dem som måtte være interesseret...  Satans Bibel indeholder ni bud, som sammenfatter satanismens budskab. Disse er: 1. Satan repræsenterer nydelse, ikke afholdenhed!  2. Satan repræsenterer vital eksistens, ikke åndelige tågedrømme!  3. Satan repræsenterer ubesmittet visdom, ikke hyklerisk selvbedrag!  4. Satan repræsenterer mildhed over dem, der fortjener det, ikke kærlighed spildt på uværdige!  5. Satan repræsenterer hævn, ikke at vende den anden kind til!  6. Satan repræsenterer ansvarlighed over for de ansvarlige, ikke omsorg for psykiske vampyrer!  7. Satan repræsenterer mennesket som blot et andet dyr, undertiden bedre, men oftere værre end dem, der går på alle fire, et dyr, som på grund af sin "guddommelige, åndelige og intellektuelle udvikling" er blevet det ondeste af alle dyr!  8. Satan repræsenterer alle de såkaldte synder, eftersom de alle fører til fysisk, mental eller følelsesmæssig tilfredsstillelse!  9. Satan har været kirkens bedste ven nogen sinde, fordi han har holdt den travlt beskæftiget i alle disse år!
.."De 10 bud" er skrevet af Szandor LaVey, og han har sin helt egen måde at fortolke satanisme på. At fremhæve ham svarer ca. til at fremhæve Scientology og kalde det kristendom.  Når man kigger på Laveys bud, så er de jo egentlig meget fornuftige: nyd livet,vær ærlig, lad være med at spild din tid på mennesker, som kun vil dig ondt, find dig ikke i hvad som helst og lad være med at bruge tid på dem, der kun vil udnytte dig. Hvis de var blevet præsenteret af en kristen gud, så havde folk jo klappet i hænderne.   Lavey har skrevet de 10 bud som en provokation og en modsætning til Jesus' 10 bud (satanisme er pr. defination også kristen, eftersom Satan er en kristen opfindelse, en falden engel) og som beskrivelse af satanismen er de ikke anvendelige. Og de skal ikke tages bogstaveligt. Når der står "Hævn, ikke at vende den anden kind til", så skal det ikke tages sådan, at man skal påføre smerte eller ødelæggelse (selvtægt), men at overleve og have succes kan også være en udsøgt hævn. Alt kan fortolkes og Laveys bløde udgave af satanismen er tit blevet fejlfortolket til at være meget hårdere end den er. I virkeligheden var Lavey mere livsnyder og anarkist end satanist.  Når dét så er sagt, så vil jeg sige, at den "sande" satanisme, som kun få i virkleigheden dyrker er afskyelig og frygtelig og lever op til det billede, som Lavey forsøgte at tgene, men ikke kunne fordi han - trods alt - var for menneskelig. Folk, der i dag tilkender sig satanisme, burde i langt højere grad tilkende sig Wicca-kulturen. Såkaldte satanister bekender, at de tilbeder naturen med dens ærlighed, brutalitet (fødekæden), den skønhed og fornyelse. Og at de ser mennesket som en del af naturen og ikke som guds mesterværk. At de forsøger at fange og bruge den magi, der findes i naturen - skaberkraften og livets evindelige mysterie. Godt så. Det har ikke en dyt med satanisme at gøre. Det er REN wicca, som tilbeder ånder og ikke guder. Wicca'erne ser tit farlige ud - jeg ved ikke hvorfor de mener, at det er nødvendigt med en million piercinger, sort hår og sort make-up for at kome naturen nærmere... Men de har sikkert set det i kristen-missionske tv-serier fra vores alles fader: U.S.A, som altid forsøger at fremstille ikke-kristne som mærkelige og suspekte!   Men sådan er kulturen nu engang blevet og sådan ser de ud. Men Wicca kulturen er generelt meget tiltalende og mild og med stor respekt for liv (og især børn, som er livets fremtid) og alt levende. Desværre kalder de sig ofte satanister, men blodsofringer og umenneskelighed er ikke en del af deres overbevisning, ligesom de ikke tilbeder satan, men ånderne og energierne fra vores jord - og fejlagtigt mener de så, at satan står for alt, der ikke er højravende og kedeligt (det står Gud for!)... Nå..lad det være dagens foredrag. Det var jo slet ikke det, der var spørgsmålet her! Jeg synes, det er meget fornuftigt, at du ringer til kommunen og får en snak med dem. Samtidig ville jeg nok vælge at møde DP og se ved selvsyn, hvad hun er for en, for lige så meget som sladderen kan løbe og gøre en anderledes person til et forfærdeligt menneske, så kan kommunen også være uvidende og fejlagtigt informeret. Så jeg ville opsøge hende selv og få en snak. Jeg er siker på, at hun gerne vil fortælle åbent om sin tro og sin livsfilosofi, og så kan du dernæst tage stilling efter din egen bedømmelse og ikke efter hvad andre folk siger.  Camilla
...tag på besøg hos "satanisten", og du møder sikkert verdens sødeste rareste dagplejemor under alle piercingerne. Hvis du synes om hende, så fortæl hende hvad du hører ude i byen, og bed hende fortælle lidt om det. Mon ikke det er fjeren der er blevet til 5 høns, krydret med en hel del uvidenhed...?! Dagplejemødre findes nok i langt værre udgaver, som f.eks. de kaffedrikkende dagplejemødre der sidder på deres dertil indrettede med et familie journal i hånden, og kun bevæger sig ud når de pakker ungerne i klapvognen for at mødes med de andre nede ved købmanden! Se, sådan én af slagsen ville jeg stejle over! Vi glæder os til opfølgningen. Nanna.
gik det videre i denne her 'sag'??? 
Jeg må vel hellere opdatere... Det er en laang historie, jeg prøver at fatte mig i korthed bliver nok svært.   Jeg ringede til dagpleje pædagogen, som afviste "rygtet" som det pureste opspind. Jeg ville ikke lægge ud med at sige hvad jeg havde hørt, men prøvede at stikke lidt til hende for at se om hun ville ud med hvad hun vidste (hvis hun vidste noget)... Efter lidt snak sagde jeg hvad jeg havde hørt - " " sagde hun " "... og " "...  Jeg er naturligvis forvirret, men tænker at nogen måske har forvekslet med en anden. Jeg spørger derfor til hendes udseende... " " var svaret - jeg spurgte til pirceringerne... "  " svarede hun vagt. Godt, så var jeg rimelig sikker på at vi talte om samme person. Jeg vælger at tro på dagplejepædagogen og aftaler at vi skal snakke sammen senere vedr et møde. Samtidig tager jeg kontakt til naboen (som kender denne dagplejemoder dels fra børnehaven hvor de begge har barn, og dels fra børnegymnastikholdet) for at spørge HVOR hun har historien fra. Skal lige siges at jeg også har talt med andre som bakker historien op. Hun fortæller mig at det har dagplejemoderens mand selv, gentagne gange, fortalt højlydt... hun havde selv hørt det! Så det er altså ikke et rygte - men det kommer derimod direkte fra dem selv.  Idet dagplejepædagogen så bestemt havde afvist det - synes jeg at jeg ville fortælle hende hvorfra min viden kommer... så må hun bruge den viden til hvad hun finder passende. Dagplejepædagogen har ry for at være en bestemt (en anelse strid) dame... men hun var overraskende underlegen v. vor samtale...  Jeg fortalte det stille og roligt: det kommer fra manden, det er så langt fra vore værdinormer at vi ønsker at takke nej til pladsen.  Vi aftalte at jeg blot skulle kontakte pladsanvisningen - dagplejepædagogen kan jo ikke hjælpe mig med en anden plads. Som sagt så gjort... vi har sagt nej tak og pladsanvisningen vil finde os et andet tilbud - jeg håber at høre fra dem en af dagene og krydser fingre for at det bliver godt. God weekend til alle 
Undskyld mig.. MEN hvordan kan du skrive: Så det er altså ikke et rygte - men det kommer derimod direkte fra dem selv DEt er da STADIG et rygte!!! DU har ikke hørt manden sige det!: Altså er det stadig et rygte. Du hører en anden person sige at HUN har hørt det direkte fra manden.. Det kan... VÆre løgn? Det kan... Være taget ud af en sammenhæng DEt kan ... VÆre sagt for sjov Det kan... Være hørt af en anden som SÅ har hørt det fra manden *G* Helt ærligt!!.. Hvis man er et voksent menneske, hvordan kan man så forsvare at tro på sladder?? OG tilogmed sige at det IKKE er sladder?? MIN nabo har iøvrigt lige sagt: AT en af de andre her på vejen, slagter hunde i baghaven!!. OG dte er IKKE et rygte!!: Manden har selv sagt det til min nabo! HMF!!! Ja undskyld.. Måtte bare skrive. Miamig.. Sådanne udtalelser som du kommer med, gør NETOP at sladder fortsætter. Havde du været et voksent moralt menneske! Så havde du stadigvæk : Ringet til dagplejemoderen. Mødt op i hendes hjem. SET hendes hjem med EGNE øjne. MÅSKE SPurgt direkte: Jeg har hørt nogen sige I er satanister? Er I det? Eller: Hvilke livs værdier/normer tror I på her i huset? -- UNdskyld, men HÅBER der en dag kommer flere mennesker til i Danmark som vil søge SANDHEDEN selv, istedet for at tro på sladder / 2. hånds oplysninger.--- PS: Håber ydermere ikke dit barn er gået glip af en kanon skøn dagpleje mor!
vi har holdt vores barnedåb på noget der hedder grønbjerg Hotel, med 3 retter mad, og derefter hjem til kaffe og kage. vi var til emmas dåb: 26 folk og kom af med 3957,- for maden og drikkevare, folk kunne bare tage hvad de ville ha! og der var også sørget for blomsterarrangemneter på bordene det var med i prisen. Til emils dåb var vi 35 mener jeg og kom da af med lidt mere men holdte det samme sted og bagefter hjem til kaffe og kage. vi gav begge vores en opsparinger hver, som vi sætetr peneg ind på hvr mdr.! knus sanne
på søndag, og vi gør det at: vi blir 23, har lejet et lokale... der blir serveret et let måltid af: frikadeller, kartoffelsalat og stuved grønærter, det er nemt at lave dagen i forvejen, og så bare lige varme op... og så er det billigt... så får de kaffe og kage (min mor bager *S*) og til skrub af mad er der hotdog's... så har jeg købt sodavand, øl og vin på tilbud... så tror højst det har kostet os 2000 kr denne dåb... oliver's betalte svigermor... hun kom af med 6000 (godt det ikke var mig)... vi gav oliver en børneopsparing... som vi fast sætter ind på... Daniella får det samme...
og holdt det hjemme. Gav 2000 kr i alt for mad til 14 voksne og 4 børn. I forhold til hvad vi fik for pengene var det billigt. Vi fik tunmousse til forret, oksemørbrad til hovedret og selv-købt is med frugt til dessert sammen med fraisillesé-rouladen (staves?) fra vores bryllup. Gaven var en børneopsparing, som ikke er oprettet endnu, da vi regner med at lave sådan en, der kan laves investeringer fra, så pengene kan vokse hurtigere  (overvejede at få maden fra kokken og jomfruen, men der skulle være en herhjemme til at modtage maden, der skulle komme mellem 11 og 12.30 (og de kunne ikke engang ringe et kvarter før de kom), vi var i kirken fra 10.30-12.30.. - lidt svært at få til at gå op, når nu alle var med i kirken)
Nicklas fest blev holdt på københoved forsamlingshus, vi var 20 med børn, fik kaffe da vi kom, derefter fik vi 3 retter. Der var flot pyntet op, med drikke og mad blev det 3900 kr. Vi tog så alle hjem til os bagefter og fik kaffe og kage. Nicklas fik en opsparing af os, som vi sætter ind på hver måned.
...en meget populær gave, sådan en opsparing.   Det har begge vores også fået.  begge gange har vi holdt dåben hjemme hos mine forældre - første gang med mad udefra. Incl. lys og pynt og diverse småting blev det i alt omkring 7000,- for 26 mennesker. Anden gang lavede vi selv maden...jeg kan ikke engang huske hvad vi fik...! Noget laks med grønne asparges og noget til forret, sprængt oksebryst med kartoffelroulade og diverse tilbehør til hovedret og så hjemmelavet is med frisk frugt til dessert. Det løb op i omkring 2500,- incl. blomster og lys og alt det dér.  Når vi skal til det tredje gang har vi dog bestemt, at vi holder det hos os selv. Vi gider ikke min mors humørture og dumme kommentarer, der ødelægger dagen fordi hun har stress!   Så nummer 3 bliver ikke døbt i samme kirke som de andre og det er jeg lidt ked af, men...man kan jo ikke få det hele...   Vi bestiller igen mad udefra og regner med omkring 2000,- for 20 personer.  Camilla
Vi fik to kokke til at komme og lave alt maden og være der under hele dåben. Der ud over havde vi lejet to til at servere. Selve festen blev holdt hos mine forældre, som har masser af plads, og nogle enorme stuer. I gave gav vi Malin "HC. Andersens samlede værker", "Disneys store prinsesse-bog" og "den lille prins". Hele molevitten kom til at koste knap 14.000 kroner.
det at vi lavede tun-musse (staves???) dagen før, det er super let og smager skide godt. Den blev dekoreret med lidt rejser, ærter, dil og citroner og så var der flutes og dressing til. Til hovedret havde vi rødvins marineret nakkefilet med sovs og kartofler samt grøntsager. Nakkefiletterne blev købt på tilbud til meget billige penge. Til dessert islagkage. Vi stod for det hele selv, var ca. 20-25 mennesker, det blev holdt hjemme, to kanon gode og hyggelige dage. Alle hjalp os med at få taget ud af bordet og rydet væk. Helt vildt godt!! Med ALT kostede det vel ca. 2000,- Vores drenge fik ikke noget som sådan i dåbsgave, men har fået en opsparing fra den måned de er født. I et års fødselsdagsgave har de begge fået et flag med navn og fødselsdag samt nogle andre ting. Hej hej Jette
Hvad er "normalt"? Svært at sige hvad der er normalt indenfor fx barnedåb. Vi i vores familie, plejer kun at invitere den nærmeste familie. Hvilket så er mor/far - Bedsteforældre - søskende - gudmor/far og det er det. Og så kan man evt holde "festen" hjemme. Af mad plejer det at være en menu som fx til en god aften med vennerne/familien. Og gaver er det alt fra div sølv/tin ting fra guldsmeden, bankbøger m/indhold til personlige bøger fra   og bamser af over størrelse. Så alt i alt en hyggelig dag med den nærmeste familie. MVH Lena
hvor køber/bestiller jeg dem?
Prøv på  mvh Gugge
Hold da op det er da smart, sådan nogen skal jeg fluks ha mig  Sakset fra hjemmesiden :
her.. Har købt mine mærkater der + en pen + 5 ID armbånd..
Nej, jeg har desværre ikke veer der kommer regelmæssigt endnu. Men jeg har ringet til fødegange idag pga jeg har så mange smerter i mit bækken, at jeg ikke kan noget som helst. Ikke engang handle ind! Jeg kan heller ikke huske hvor lang tid siden det er, at jeg har været ude og nusse om de 2 små tøser, som jeg savner helt vildt!! (Sandra og Tulle) for jeg har simpelthen for ondt til at gå de 200m hen til folden  De tilbød at give mig noget akupuntur, som jeg selvfølgelig sagde ja tak til med det samme! Da jeg så kommer der ind og JM får kigget på mig og hørt hvordan jeg har det, ja så snakker hun med en læge om at sætte mig igang, for det skal jeg da ikke gå med...dejlige JM  Hun undersøger mig og finder ud af, at de snydeveer jeg har haft, slet ikke er snydeveer...jeg har åbnet mig 3cm og er faktisk næsten i fødsel   Stor positiv overraskelse*S* Hun mener så, at grunden til at jeg det ikke er blevet til mere, er fordi jeg er hundeangst for at føde...tænk at man kan modarbejde sig selv SÅ meget?!? Nå, men hun løsner så hinner, og hvis det ikke er gået godt igang af sig selv i morgen tidlig, ja så sætter de mig igang der. Så jeg føder senest i morgen   Der har dog været et par gode veer, men de er desværre ikke regelmæssige endnu...håber dog de bliver det af sig selv så jeg undgår ve drop*S* Lige en up date herfra. Mange hilsner Lene.
for dig at der er ved at være en ende på det. Jeg ønsker dig en god fødsel, og glæder mig til at se billeder af vidunderet. Er bare så misundelig. Har selv bækkenløsning, vildt ondt konstant.. masser af plukveer og kommer ikke uden for en dør for jeg kan knap holde til at gå på wc. Og jeg har 5 - 7 uger igen   afhængigt af hvornår de vil tage hende ved kejsersnit. Er bare så ked af det og totalt depri.. så ved lige hvordan du har haft det.
da lige en hel masse vestøv til dig. Håber at du går rigtig igang af dig selv.
Lene - kom så!! Glæder mig til at se vidunderet. Hils farmand. Knuser og ve-støv til dig!! *s*
Hepper på dig  God fødsel hi hi.
Hej Lene! jeg vil bare ønske dig en rigtig god fødsel hvis den da ikke allerede er overstået. venlig hilsen Heidi.
Pøj pøj med det. Jeg gik også med "plukveer"/"snyde veer", da jeg endelig fik overtalt en jordmor til at kigge på mig, var jeg 8 cm åben!! Så veer behøver bestemt ikke være regelmæssige (eller som mine ikke gøre ondt)
God fødsel - og gi' den nu bare hele armen (det er ikke så slemt som du tror) 
du har gjort det helt rigtige i at snakke med dagplejekontoret og ikke gå direkte til dagplejeren!! Jeg ved godt at mennesker kan være lige gode uanset hvad de tror på, men jeg kan godt følge dig. Det er en utrolig dum start i ville have fået, da du altid ville være på vagt. Havde du nu haft dit barn hos DP-eren i et år og så først "hørt" noget der, ville du måske takle det anderledes, da du så ville kende hende godt. Jeg kan fortælle en episode fra vores store søn gik i dp. Vi fik en skide hammerne sød dp-er og hun elskede min søn. Hun ragede uklar med en anden mor, som beskyldte hende for alt muligt grimt. Vi kunne ikke undgå at høre lidt engang imellem da vi hentede samtidig. Pludselig en dag var barnet ikke hos vores DP-er mere, men startet et andet sted. Vores DP-er sagde at de ikke var helt enige om tingene. Ikke mere!!! Så en dag i Netto mødte jeg denne moder. Hun stoppede mig ude på p-pladsen og hældte vand ud af ørene om hvad der var foregået. Vores DP-er lukkede børnene inde i et lille værelse, de kom ikke meget ud og lege, de fik forkert mad, og ikke nok at drikke, hun var psykisk syg, hun sad og græd tit og havde tit hjælp fra vores førskole-kontor, ungerne gik altid med våde bleer og jeg kunne blive ved med at remse påstande op. Jeg var i chok. Flippede helt ud. Tænk at jeg ikke havde opdaget noget. Jeg fløj hjem og gik rundt om mig selv og besluttede at ringe privat til en fra før-skolekontoret som vi havde haft kontaktmøde med. Godt jeg gjorde det. De kunne mane ALT i jorden og berolige mig med at det var moderen som var så sur over at DP-eren ikke var blevet fyret fordi at hun var utilfreds. Faktisk var det så slemt at borgmesteren var draget ind i billedet og at hvis ikke det stoppede så blev der en politi-sag. Jeg fortalte vores DP-er hele historien, så der var rene linier. Det var hun glad for, men jeg var også glad for jeg ikke gik til hende først!!! Håber I får en god dagplejemor. Hilsen Jette
...jeg er jo én af dem, der hører på hvad folk siger og tænker "jaja, og hvad har vedkommende så gjort dig?!"   Jeg ville have kontaktet daglejemoren og snakket med hende, for sladder er tarveligt.  Men nu ved jeg jo også hvordan det er at stå på den anden side af hegnet, for da vores datter startede i DP, gik der ikke ret lang tid før vores dagplejemor sagde "rygterne om dig passer jo slet ikke!" Jojo. Jeg havde nemlig også ry for at være satanist! Vi havde til en sammenkomst, hvor snakken faldt på religion fortalt, at vi ikke var kristne, men at vi var   og asa-tro! Shamanister blev til satanister og det udviklede sig til dyremishandler og selvfølgelig dårlig mor, da vi fik barn. Jeg er rigtig glad for, at dp fortalte mig det, for så havde jeg jo mulighed for at rette lidt op på misforståelserne. Ikke nemt i en lille by, hvor folk undgår "de mærkelige", men jeg er heldigvis ikke komfliktsky, så jeg spurgte helt tilfældigt nabokonen, da vi en dag tilfældigt mødtes ved købmanden, om det var hende, der havde fortalt folk, at jeg var satanist. Hun blev meget rød i hovedet og gispede at "..øh...bøh...næ...r..nej..." "Nåda", sagde jeg, "rygterne går ellers lystigt, og jeg synes det er noget fis at gå at sprede løgn om folk, så hvis du gerne vil vide præcis HVAD jeg er, så kan du jo komme og spørge. Men du skal sq ikke kalde mig satanist bare fordi jeg ikke deler samme tro som dig!" Og det var der jo mange hos købmanden, der hørte. Da jeg om torsdagen var til mor/barn gymnastik med lillepigen oplevede jeg, at der faktisk var et par andre mødre, der hilste forsigtigt på mig.  Nå...det var såmænd bare for at illustrere, at man kan skam ikke tro på alt hvad man hører medmindre man hører det fra personen selv. Og det har jeg gjort til en leveregel. Jeg tror på det, folk SELV fortæller mig. resten lytter jeg til og trækker på skuldrene og siger "nå" indtil jeg selv kan finde ud af om det passer.  Men nu er det jo lige meget, og forhåbentlig får i en ny dp, som I kan have tillid til, for det er jo en tillidssag at aflevere sit barn til en fremmed. Så hvis du er glad er alt jo godt.  Camilla
... det nemmeste man kan på HN er at få læst en masse imellem linierne... og blive "overfaldet". Staldshamrock - sikke et humør i dag. Nu handler det her ikke om hvorvidt de er satanister eller ej, men primært om vi som forældre kan føle os trygge ved at aflevere barnet der... og dette er jo en følelse og ikke noget håndgribeligt. VI skal som forældre føle os trygge (ved det hele ikke kun personen, udseende men også hjemmet, pasningen etc etc) så børnene kan mærke vi er glade, synes det er OK og kan føle sig trygge ved at blive afleveret. Himmelfjer: Tak for dine beskrivelser - jeg kendte faktisk ikke forskellen   men nu er meget klogere.  Mht til DP så har hun ikke gjort mig noget, og faktisk er jeg fløjtende ligeglad med hvad folk tror... men når det kommer til pasning af mit barn, så vil jeg sætte pris på værdier som ligger nær eget hjem (håber du forstår). Jeg er ikke ude på at genere nogen eller videre føre nogle rygter, og det er jo lige præcis derfor jeg fortalte hvad jeg havde hørt til DPpædagogen. Så ved hun (som DP´s chef hvilke historier der går) og kan forholde sig til det (det kan man jo ikke når man ikke ved det). VI har valgt som vi gjorde fordi vi ikke følte os trygge... og man har ret til at fravælge. Hermed gjort!
Jeg vil også blande mig lidt. Nu det der med rygter og slader, jeg hader det. Har tit i min hjemegn været offer for folks evindelig pladder og ævl, om noget de ikke aner en skid om. Og for hver sladderen går igennem, jo værrere bliver historien. Og hvad så hvis hende og hendes mand dyrker satanisme, de kunne jo ske at være guds gave af en dagplejemor. Besøg hende og snak med hende, føst der kan du danne dig et indtryk af hvordan hun er personligt, det kan man da ikke ud fra hvad andre fortæller. Der er altid 2 sider af en historie og så den sande!
.. mennesker der vælger at være over pircet (mere 1 eller 2 (ud over øreringe, er for mig - overpircet) vægler også at de IKKE skal passe mit barn. De signaler - skjulte som synlige er ikke signaler jeg bryder mig om, og derfor ville jeg vælge denne dp fra hvis det var mig.  *s*
...det er jo en ærlig sag og en åben udmelding. Men hvis   sagde, at din dp havde piercinger, ville du så ikke selv kigge efter først? Det kunne jo være, at hun bare havde to huller i det ene øre...!  Men pyt med det. Bare Miamig får en dp som de kan være trygge ved, for det ER hovedsagen.  Og  : Jeg kan sagtens forholde mig til jeres valg og kan fint acceptere og respektere jeres måde at handle på. Ikke et ondt ord om det overhovedet. Det eneste jeg siger er, at jeg nok ville have handlet anderledes fordi mine forudsætninger er anderledes.   Men du er ikke mig og derfor skal du selvfølgelig vælge hvad du synes er rigtigt. Ingen diskussion om det.  Camilla
jo klart jeg ville tjekke først - sådan er jeg jo *gg*
Patricks dåb i forrige uge. Vi var 13 sultne mennesker ude og spise for ialt 3400. Vi fik rejecoctail, oksemørbrad og pandekager med is. Bagefter fik vi kaffe/the/cacao. Patrick får af os en "børneopsparing" - den er ikke lavet endnu da jeg har været en smule ophængt og jeg kan ikke lide den model jeg kan få i Danske Bank så jeg skal rundt og høre i andre banker om de har nogle bedre vilkår. Af sin morfar fik han dåbsske/gaffel med dato/klokkeslet/vægt og længde. Af sin morbror fik han et sølvkrus med navn Derudover fik han PeterPlys, legetøj og tøj.
Vi bliver rigtigt mange, da vi begge har store familier, samt nære venner som vi ikke vil undvære den dag. Vi bliver ca. 55 - 60 personer. Vi lejer et lokale, og 2 piger til at servere maden og klare opvasken, og sådan. Så laver vi buffet med følgende retter:
Jeg bestilte mad fra kokken og jomfruen. Syntes egentlig det var ok, men lidt besværligt med alle de ting, som skulle varmes på forskellige tider og grader! Var derhjemme med kun en ovn. Næste gang bestiller jeg noget brunch et sted fra - regner jeg med. Eller finderet sted vi kan få det. Syntes det er hyggeligt, uformelt og lækkert, men det kommer måske også lidt an på ens gæster? Gav min dreng sådan en personlig bog med ham som hovedperson. Vh Anja.
Hej igen  Mange tak for alle jeres hilsner/beskeder*ss* Ja så er jeg Lige kommet hjem med min "lille" dreng  Det blev en forholdsvis hurtig fødsel på 4 1/2 time...men den vil jeg komme nærmere ind på senere. Han er nu ikke så lille enda, og der er ingen der skal fortælle mig at størrelsen ikke gør en forskel! Magnus vejede 3800g ved fødslen, og lillebror vejede 5 kg!! Og tror mig, jeg kunne GODT mærke forskelen da han skulle ud...mine sprækninger siger næsten også alt  Han blev født tirsdag morgen kl. 07:29 så jeg slap for at blive sat igang  Han vejede jo så som sagt 5 kg og er 58 cm lang...så han er en ordentlig basse...den dejlige dreng   Det havde min JM jo også sagt for en uge siden, da hun blev ved med at sige at, "han er godt nok stor" Ole og jeg havde jo også være en meget uenige om navn til ham, men sådan en stor dreng, kan næsten ikke hedde andet end Asbjørn  Når jeg får lidt mere energi vil jeg skrive en mere detaljeret fødsels beretning*S* Mange hilsner Lene og "lille" Asbjørn
STORT TILLYKKE - flot navn! Glæder mig til at se ham og høre mere.!! 
Et stort tillykke skal der også lyde her fra. KH Malene
Jøsses 5 kilo  Hatten af for at han blev født normalt 
...med den store dreng!   Dejligt, at det gik så fint som det lyder til på trods af størrelsen...  Camilla
Nu har jeg jo valgt kun at amme mit "kommende" barn i ca. 14 dage, og uanset hvem der hører det, så er jeg forkert på den og bør da amme barnet til min. 6 måneders alderen. Mit valg står dog fast, og sådan bliver det. Mit valg er truffet ud fra følgende kriterier: 1). Jeg har leddegigt, og har i ny og næ under graviditeten virkelig savnet min medicin. 2). Jeg har taget over 25 kg. på og vil virkelig gerne af med dem igen. 3). Jeg syntes det er vigtigt at faderen også har mulighed for at deltage i at give barnet mad. 4). Jeg har 3 heste, som jeg også gerne vil have flettet ind i vores daglige program med pasning og træning dagligt. 5). Ved tidligere graviditet brød jeg mig langt fra om amningen, fik store åbne sår på brystvorterne, og det føltes som var mælken fyldt med bitte små glasskår. Det gør mig ked af det at ingen kan forstå og acceptere min beslutning, og jeg tænkte om nogle af jer andre måske træffer samme valgt som mig, hvorfor i gør det, eller hvorfor ikke ?? Hilsen Berit
Jeg kan nu godt forstå dig. I starten da jeg ammede fik jeg for det første et chok over, hvor afhængig barnet er af én. Derefter fik jeg revner i brystvorterne (og gud hvor gjorde det ondt..   ...jeg var nærmest grædefærdig). Derefter begyndte Katharina at få tænder (der skreg jeg virkelig AV!!) Men heldigvis fik jeg vænnet hende fra at bide  Alt i alt, synes jeg ikke det har været noget sand fornøjelse at amme...men men..nu er Katharina 7 mdr og hun får stadig bryst ca. 4 gange i døgnet. Pga at jeg har astma har jeg gerne ville forbygge så godt jeg kunne, ved at amme hende i min. 6 mdr (så føler jeg at jeg har gjort mit, til et sundt og rask barn   ) Jeg kan sagtens følge dig og man har jo hver især en grund til at man traffer netop lige den beslutning. Jeg har så valgt at sige, at jeg gerne gør det om næste gang (men det er også pga min astma. Ellers havde jeg nok set anderledes på det som du). Hilsen Stine
Tillykke med den nye tittel og familieforøgelsen *S* Hilsen Byg
igen syg... føler ikke han har været andet siden nov... 3 dage efter at jeg fik daniella, blev han forkølet... gik og snottede rigtigt meget og hostede(gør han altid når han er snottet)... 2 dage senere fik han feber... og lå så med omgangssyge... (fik hele familien så og alle i nærheden)... i starten af dec. snottede og hostede han stadig.. og fik så feber igen... dennegang mellemørebetændelse... så snottede og hostede han ellers resten af dec... og godt ind i januar... midt i januar fik han feber igen... endnu engang mellemørsbetændelse... nå han snottede og hostede vidre og nu i starten af feb. fik han igen feber, forstoppelse, øjenbetændelse og stadig snottet og hoster meget... nå efter feber 3 dage tog vi lægevagten søndag( han viste ikke tegn på at have ondt)... det en øre druknede i væske.. det andet knaldrødt... hmmm endnu engang mellemørebetændelse... nå lyttede på lunger... bronkitis men ikke noget på lungerne... nå vi tog hjem igen med noget pencilin... mandag morgen ringer jeg for at få svar på podning af øjne (har gået og behandlet), får så afvide at det er det forkerte vi behandler med, for det virker ikke mod denne slags betændelse( ja tak den kostede så 90 kr.)... nå jeg høre så angående hoste... han kan slet ikke få vejret om natten pga. hoste... nå min læge vil lytte på ham... min læge siger så slim i lungerne... astmamatisk bronkitis, han skal på masken... hmmm ok... Så nu får oliver pensilin 2 gange dagligt, maske 2 gange + ved anfald... øjendråber 3 gange dagligt... bio-strat... vitaminpiller... puha det var meget... Oliver har så det der hedder affektanfald (slår han sig eller blir hidsig stopper han med at trække vejret og besvimmer... ganske ufarligt, men lidt skræmmende at opleve som mor)... Prøv så at forstille jer... når jeg skal give ham øjendråber... det fremkalder altid et anfald... masken vil han heller ikke være med til... endnu et anfald... væsken i ørene går på ballancen... som gør at han falder meget, tit anfald der... OG nu synes jeg ikke det er spor sjovt længere... Her til morgen startede han så på noget nyt... han fik ikke sin vilje og blev så gal på mig at han smed sig i et hjørne og bare skreg mens han vuggede frem og tilbage... rørte jeg ham... blev han endnu mere gal... så prøvede jeg at lade ham ligge og skabe sig, men efter 15 min. kunne jeg ikke mere... så tog ham op og holdte ham mens han kæmpede imod, der gik ca. 5 min så tøede han op... og nu render han rundt og laver ulykker... Jeg synes det er hårdt for mig det her... har lisom 2 børn hjemme lige nu som begge kræver min opmærksomhed konstant... hjemmet flyder.. og oliver roder mere og mere... opvasken står... manden er på arb... vasketøjet flyder... har en vinterdep. i forvejen... ender nok med at jeg blir stresset... daniella var på flasken igår, for hun skreg hvergang jeg lagde hende til hun nægtede simpelthen at spise ved mig... måske hun kan mærke på mig at det hele går mig på nu... Nå ville bare af med lidt af tankerne... (Med hensyn til hans øre har jeg tid ved ørelægen d. 23 i denne mrd...)
af Stella som evt. kunne tage og give en hånd med et par timer?? Hvis jeg boede i nærheden, ville jeg lige komme forbi, tage opvasken - holde øje med ungerne mens du fik badet og handlet og så smutte hjem til mig selv igen.. *s* Håber det går - trods alt.. Godt jeg ikke er i dine sko, ja det er ikke meget trøst at give, men det lyder bare hårdt for jer alle tre! (trøstekrammer)
...så langt væk. Men jeg har ingen bil, og går hjemme med to børn, der er syge og er selv syg. Ellers skulle jeg dælme hurtigt få onduleret den opvask! Det er jeg nemlig god til!  Jeg læste i øvrigt i samvirke for længe siden, at børn har i gennemsnit 200 sygedage om året fra de er 0-3 år! Gulp! Men jeg kan godt huske med Birka...hun var ALTID syg! Snottet, halsbetændelse,snottet, omgangssyge, snottet, forkølet, snottet, ondt i ørene, snottet og forkølet! Men nu er det så første gang i et halvt år at hun er syg, og hun er bare sådan lidt...Off..hvis man kan sige det. Til gengæld er Toke rigtig slatten med feber og en næse, der løber. Og moren har sørme også lige knap 39 i feber og selvfølgelig er det lige idag at kæresten har aftenarbejde og først er hjemme kl. 23.00.  Men Stella...lad være med at stresse. Opvask og vasketøj er ligemeget - det løber jo ingensteder (men gid det dog gjorde!   ) og du har nok at se til med Oliver og Daniella. Jeg håber, din kæreste giver dig et pusterum, når han kommer hjem, for det tror jeg du trænger til. Jeg kender godt til vinterdepressionen. Går selv og kæmper med én. Og det er ikke sjovt.  Jeg håber, at Oliver bliver rask snart og at alting ordner sig. Men forståelse har du i hvert fald her fra. Jeg synes også det lyder som om du er hårdt spændt for. Camilla
jeres søde ord... camilla... er da glad for at jeg ikke er syg samtidigt med... puha da... nå opvasken har jeg lige let taget (har opvasker)... og middagsluren nærmer sig... så mon ikke jeg får ro til at få en time på øjet der... og så ellers lige rydde lidt op så her er lidt pænt... når manden kommer hjem tar han oliver... daniella sover for det meste på det tidspunkt... så kan jeg få ro til aftensmaden... og så slappe af bagefter... så kan alt andet få lov til at ligge...
Hvis jeg boede lidt tættere på, var jeg osse på vej med en hjælpende hånd. Kender osse situationen udemærket og JA det tærer på ens krafter, og man bliver hurtigt stresset, når alt flyder og ungerne bare ikke gider det man selv vil. For ikke så længe siden, gik jeg ind i en periode hvor panikangst var en stor del af min hverdag, oven i kom en depression, alt flød jeg rystede og svedte og fik hjertebanken bare jeg skulle gi drengene tøj på  Pas på dig selv, gi manden børnene når han kommer hjem så du kan slappe af, en metode jeg er begyndt at bruge når det hele bliver en tand for meget, så sætter jeg mig ned, lukker øjnene og koncentrere mig kun om at trække vejret ind og ud ind og ud - efter 1 minut så er jeg så meget med igen, at jeg kan tage en tørn mere  Ja som Himmelfjer siger, så render opvasken og vasketøjet (desværre) ingensteder, det kan du altid få bugt med. Orv 200 sygedage om året, så skal jeg da vidst prise mig lykkelig, for mine drenge har højst 10 hver, og det er endda mange dage for dem. Jeg krydser fingre for at Oliver snart er frisk igen..
en værre omgang det lille pus skal igennem. Håber for jer alle at i snart kommer over det. Men min læge sagde faktisk, at mange børn var konstant syge det første halve år de var i dagpleje/vuggestue. Og Oliver er startet før jul ikke? Har du ikke en sød mor/svigermor der lige kunne tage det værste rod. Min svigermor kommer altid når vi er syge, og er det mig der er syg, ja så kommer hun og laver mad. Det er rigtig dejligt. Og min mor, ja jeg bliver vist altid lidt mere ynkelig når hun er her. Nå, et lille sidespring. Krydser fingre for at i snart kommer oven på igen.
jo han startede i nov... hvor han også startede med at være syg... min mor bor desværre i nordjylland... og min svigermor... puha har lige boet sammen med hende i ½ år... det var nok... jeg kan ikke have hende så tæt på... det blir for meget... kan kun klare at se hende engang imellem... hun er nu sød nok, men hun respektere mig ikke.. og tror at hun skal bestemme alt...
jeg godt se at det ikke er så nemt. Håber i hvert fald at du/i snart kommer ovenpå igen. For selv om du ikke er syg, ja så er man bare så træt...
takker... ja helt vildt træt... er ved at falde i søvn på fifaen så snart de bette er puttet kl. 19...
Jeg er stadig i tvivl.. Nogen siger at jeg så vil være det efter 1. mens, men nu er der kommet et nyt svar der lyder på at man allerede er klar ved 1. æggeløsning efter en udskrabning. Det vil sige et par uger efter udskrabningen eller hvad? Når man er færdig med at bløde efter udskrabningen vil man jo gå ind i den cyklus man normalt har, så derfor vil det ca være 2 1/2 uge efter udskrabningen ved mig. Hvad skal jeg mon rette mig efter? Det skal lige siges at jeg ikke har blødt mere end 2 dage efter udskrabningen og ikke har haft nogle vilde smerter som sådan. Grunden til at jeg fik en udskrabning i sidste uge, var at jeg ved scanning da jeg var 14 uger henne desværre fik den besked at fostret var dødt pga der ingen hjerteaktivitet var. Inden scanningen blødte jeg ikke og havde heller ikke ondt, så jeg havde ikke den fjerneste anelse om at der var noget galt. Ud over at hjertet ikke slog var fostret fint og også jeg indenvendigt, så derfor tør vi godt at gå i gang med en ny graviditet og gerne hurtigst muligt. KH Malene
Der kan gå et stykke tid før din almindelige cyklus er på plads igen - akkurat som når man har fuldført en graviditet og født et barn. Jeg ønsker dig alt held og lykke - og mit bedste råd er, at spørge din læge og så følge hans henvisning.
du føler bedst... spørger du lægerne vil du også få forskellige svar... hvis du føler dig klar... så gå igang.. det lykkes jo garanteret ikke lige med det første... Mette
De læger har forskellige svar. Jeg virker måske også rimelig desperat, men vi vil bare SÅ gerne at jeg bliver gravid hurtigt igen. Vi ved selvfølgelig godt at det kan vare lidt tid inden jeg bliver gravid, men vi vil jo gerne øve os, og så søger jeg egentlig bare svar på om det mon kan skade mig at vi øver os feks. inden 1. mens ? Jeg ved at der er så mange her inde der har været i gennem noget lign. det samme som vi har, så derfor vil jeg gerne høre jeres erfaringer. KH Malene
Vi fandt ud af det i uge 8 og jeg endte også med en udskrabning. Så jeg kan sagtens sætte mig ind i hvordan du har det. Det var ike en sjov oplevelse og jeg ville også gerne hurtigt være gravid igen. Jeg blev rådet til at vente til jeg havde haft en menustration og derefter skulle der ikke være nogen problemer. Det skulle være bedst for din krop. Og så for at være sikker på at evt. rester fra udskrabningen kommer med ud ved menustrationen. Jeg blev gravid igen efter 1. menustration og nu har vi tvillinger, en pige og en dreng, der lige er rundet 8 mdr. Hvis jeg var dig ville jeg nok lige vente til efter 1. mens. Men jeg kan sagtens forstå hvis du er utålmodig. Jeg håber at mit indlæg kunne hjælpe dig. Du er velkommen til at sende en mail, hvis du skulle have nogen spørgsmål. Mange hilsner Pernille
Jeg er i 9. uge og har utrolig meget kvalme. På alle tidspunkter af døgnet! Så er det, at jeg har set ved apoteket, at de har nogle piller mod kvalme (og opkast tror jeg) til gravide.. Nogle der har prøvet dem? Virker de? Skal de tages ved siden af vitaminpillen (jeg tager den der hedder Gravitamin: Før og under gravidtet). Men jeg er også lidt bange for, at hvis jeg nu tager den, så kan jeg jo ikke mærke symptomerne.. Og set, jeg får spontan abort.. Håber I kan hjælpe mig.. Mvh Monika
Jeg havde en forfærdelig kvalme med opkastning i ca. 10 uger og jeg prøvede alt muligt men ingenting hjalp, så det var bare at bide i sig. Jeg prøvede også de piller (gravifrisk hedder de) og der var heller ikke noget resultat. Prøv at snakke med din læge, det kan være du kan få primperan. Det skal bare være stikpiller, for hvis du kaster op kommer pillerne jo bare op igen. Jeg fandt desværre ikke noget der hjalp.
Jeg er død hamrende syg af kvalme og opkast denne gang - ved ikke præcist hvor langt jeg er henne (skal scannes imorgen), men jeg tror jeg er omkring uge 8-10. Jeg spiser de piller fra apoteket mod kvalme, de hjælper ikke en pind. Jeg spiser også nogle kinesiske urte piller også mod kvalme, men, de hjælper desværre heller ikke denne gang - de hjalp mig ellers ved sidste graviditet. Så jeg er mildest talt ved at gå ud af mit gode skind. Især fordi jeg jo har lille Ida på knap 8 måneder herhjemme som jo også skal passes - det er sgi svært at have hjertet med når man har det SÅ dårligt 
Jeg kan kun føle med jer. Oplevede det samme.  Desværre er der ingen garentier for at noget hjælper på kvalmen, heller ikke primperan. Det er noget hormonelt der sker i kroppen og nogen har det værre end andre.
tabletter, og jeg havde faktisk slet ikke kvalme, da jeg tog dem. Men de hjælper ikke på alle... Dog er de jo hverken usunde eller særligt dyre, så det var vel et forsøg værd? Håber, du finder noget der hjælper; det er bare for træls at gå og ligne "jeg-ved-ikke-hvad", især når man ikke er så langt henne, at man har fortalt det til nogen endnu.
Tusind tak for jeres svar.. De der ingefær tabletter, hvor kan de købes henne? Og kan de tages oveni de der Gravitamin (vitamin piller til før og under gravidtet)? Mvh Moni
Kastede op dagligt i de første 4 måneder - så jeg føler med jer! Det der hjalp mig mest var at sutte på bolcher når kvalmen var værst. De ingefær tabletter man kan købe hjalp aldrig en skid - det svar fik jeg også på apoteket da jeg købte dem... Fandt kun ud af at de smager ad H... til når de kommer op igen! Jeg håber snart kvalmen forsvinder for jer! (er nu i uge 20+3)
hjalp nu altså for mig, uanset hvad apoteket så siger - men det kan jo være, det er placebo-effekten, hvem ved?  I hvert fald købte jeg mine i Kvickly.
de piller der hedder postafen, jeg fik dem på recept med lægen da jeg også havde så meget kvalme den første stykke tid. Det er piller der er egnede til gravide og de modvirker kvalme. De hjalp på mig og jeg begyndte at tage på igen, jeg tabte mig meget i starten af graviditeten fordi jeg havde sådan en kvalme. Håber de kan hjælpe dig. Mvh Cindie (uge 29)
Jeg forstår godt dit valg  Jeg ammer stadig Patrick som er 5 mdr nu som som supplement til grød og vælling - men jeg indrømmer blankt at de første par måneder der fortsatte jeg kun amningen af ren stædighed. Jeg synes overhoved ikke at det var hyggeligt og det gjorde pi*** ondt. Men nu er det ok Desværre synes jeg at der er en tendens til at man bliver dømt til nærmest at være ond og dum og egoistisk hvis man ikke vil amme, eller af en eller anden grund ikke kan amme. Det er meget tæt ved at hvis man ikke kan holde sit barn mæt og tilfreds på amning alene så er man en dårlig mor og har ikke prøvet hårdt nok. Meget imod min SP's anbefalinger har vi hele vejen suppleret med flaske i ny og næ - dels kunne jeg så få lidt sammenhængende søvn og mine stakkels bryster kunne få lidt fred og dels synes jeg også det er en fordel at faren kan deltage i fodringen SP'en har vi så ikke set noget til de sidste 3 måneder... jeg har nok været for stor en udfordring   Jeg tillader mig nemlig at stå ved min mening, så kan hun eller ævle løs om amningens fortræffeligheder det eer jo ikke hendes bryster eller nattesøvn det går ud over Vi har også været så "onde" at starte op med vælling lidt før Patrick fyldte 4 måneder og grød guffer han også med stor fryd nu - selv om vi sikkert burde have ventet til han var fyldt 6 mdr  Så jeg forstår udemærket dit valg
nok ikke den aller bedste til at give svar på dette emne - da jeg selv er det andre kalder "En super ammer"  Jeg har ammet begge mine piger 100% til de var knap 6 mdr, Filippa ammede jeg efter behov indtil hun var 14 mdr og Mikkeline er knap 11 mdr og bliver stadig ammet. Personligt syntes jeg, at man skylder sit barn at give amningen en chance - jeg syntes det er egoistisk at vælge det fra pga. tid og andre "småting". Jeg følte mig da også af og til bundet da pigerne va små, men det er så kort en periode af et helt liv - det er helt klart en priotering for mig. Man har ansvaret for at dette lille barn får en god og sund start på livet. Når det så er sagt, så vil jeg understrege at jeg ikke har til mening at trampe på dem der af fysiske årsager ikke har fået godt gang i amningen - jeg har bare været helt utrolig heldig at det er gået godt. Mht. at tabe sig - så husk, at amning hjælper rigeligt med til et vægttab. Kroppen bruger oceaner af energi på at producere mælk, så spis sundt og du vil tabe dig under amningsperioden. Jeg tog selv hhv. 30 og 22 kg på, efter 3 mdr var kg'ene væk begge gange - plus lidt ekstra. Uden at gøre noget som helst andet!
Nu har jeg vidst i flere svar herinde givet min mening tilkende - når man får et barn, så er det BARNET det det drejer sig om! Selvfølgelig er det også moderen, men jeg synes at man er forpligtet til at gøre sit ypperste for at barnet udvikler sig optimalt, og det er ifølge sundhedsstyrrelsen udover at kvitte røg og alkohol under graviditeten samt en masse andet, også at amme i mindst 6 måneder. Der må virkelig være en grund til at de slår så hård på den! Men.. samtidig kan jeg bestemt godt se dilemmaet i at du pga din sygdom må leve med store smerter, for at sikre dit barns de bedste betingelser. Med hensyn til at tabe i vægt, så er der jo lidt gratis kaloriedræning i at have sådanlle sugemalle hængende i brysterne. Mht punkt 3, så mener jeg at faderen nok skal komme på banen. Han kan så mange andre ting -skifte lugtebleer f.eks.   . Det er mine øjne langt fra en god grund til ikke at amme. Jeg ser ikke noget problem i at få flettet træning at et par heste ind i et amme program. De spiser jo ikke hele dagen. I starten tager det givetvis noget længere tid at amme, end at give flaske. Men når amningen kører, så er det jo nemt at det er lige hånden. F.eks. kunne bettemand/pigen være i sin barnevogn i nærheden, mens du trænede dyrene, og bliver han/hun så sulten - jamen så er det bare frem med hanerne! Jeg er næsten helt sikker på at en sundhedsplejerske kan hjælpe dig til at undgå at amningen bliver smertefuld. Mange hilsner Mette
Det kan man selvfølgelig godt mene Jeg vil nu vove den påstand at det vigtigste er FAMILIEN og hvis det ikke fungerer for MOREN og FAMILIEN så fungerer det altså heller ikke for barnet - helt ærlig tror jeg ungen er lige glad om han/hun får sin mad på den ene eller den anden måde bare maden kommer til tiden og i rigelige mængder
Så er der jo ingen der siger at fordi amningen var et smertefuldt helvede første gang at den vil være det ved det næste barn også. Hvem ved måske kører det bare med den amning efter 14 dage og måske drysser kiloen af Berit så hun fortsætter med at amme meget meget længere
Jeg valgte ammning fra da Nicholine var ca. 14 dage. Jeg havde MASSERE af mælk, faktisk så meget at jeg brugte TO PAKKER!!! ammeindlæg om dagen, men ingen gang det hjalp til at holde mælken inde, og jeg rendte konstant rundt med bluser med to store pletter foran, til sidst måtte jeg også have to stofbleer liggende i bh´en hvilket også var en ret stor gene, men det eneste der kunne holde min bluse ren i bare en ½-1 time. Samtidig med det HADEDE jeg at amme, til sidst sad jeg bare og tudede hver gang hun vågnede for så vidste jeg hun skulle have mad. Jeg ønskede hele tiden hun bare sov, og jeg frygtede for når hun vågnede. De første 14 dage nød jeg slet ikke at være mor, jeg frygtede bare den åndsvage ammning så meget. Nicholines far kunne jo ikke undgå at se hvor dybt ulykkelig jeg var, så han forslog så efter 14 dage at vi begyndte med mme. Efter en del overvejelser besluttede jeg at stoppe ammningen, for hvad er det for en mor, som ikke kan lide at amme sit barn. Og nøj hvor har jeg fået mange hug for at stoppe med at amme. Men hvor er jeg bare glad for min beslutning idag, ligeså snart vi var begyndt på flasker, nød jeg hende virkelig 100%. Og som min sp sagde: heller en glad mor end en ked af det mor. Jeg ved ikke hvorfor jeg havde det sådan med at amme, for jeg havde ingen smerter ved det, og Nicholine suttede fint, men jeg har givet ammingen en chance, og det vælger jeg også at gøre igen næste gang.
Jeg ammede Rasmus til han var 3 mdr. Inden han blev født havde jeg virkelig et ambivalent forhold til det med at amme, men jeg var indstillet på at give det en chance for mit barns skyld. Jeg mener helt bestemt der er en grund til at man anbefaler amning til barnet er min. et halvt år. Jeg stoppede med at amme fordi: 1) Rasmus fik allerede da han var 1½ mdr. gammel en flaske til natten, i håb om, at jeg ikke skulle op og amme 5-6 gange om natten, det hjalp dog ikke, men det betød selvfølgelig at min produktion blev nedsat. 2) Rasmus fik en stivhed i den ene side af nakken, som gjorde at han ikke kunne spise ved det ene bryst, for så gjorde det ondt på ham. Vi gik til kiropraktor med ham, og det hjalp, men efter 14 dage hvor han ikke ville spise i den ene side, var der stort set ikke mere tilbage der. 3) Alt dette gjorde, at jeg til sidst ikke havde mælk nok, og Rasmus skreg, fordi det ikke gik stærkt nok, og fordi han efterhånden havde fået så meget flaske, da jeg ikke kunne mætte ham på det ene bryst alene. Jeg var vildt ked af det den dag jeg besluttede at nu var det slut med at amme. Jeg følte virkelig at det der var mellem os, når han blev ammet fuldstændigt forsvandt. Den dag i dag er jeg stadig meget ærgelig over det. Men jeg gav det virkelig en chance til sidst, da jeg tog et par dage hjemme, og bare blev ved med at ligge ham til og ligge ham til, men lige meget hjalp det. Hvis vi skal have flere børn, så er jeg indstillet på at der bare skal ammes og ammes. Jeg vil IKKE give natflaske (som nogen havde rådet mig til), for det var det første skridt på vej ud af amningen. For alt i verden vil jeg gøre alt hvad jeg kan for at få det til at fungerer. Jeg forstår godt, at nogen vælger det fra pga helbredsmæssige årsager eller fordi man bare ikke kan få det til at fungere, men må indrømme, at hvis det er fordi man gerne vil have tid med hesten eller fordi farmand skal have tid med babyen, det forstår jeg ikke. Har man valgt at få børn, så er det en prioriterings sag og det må det nødvendigvis også være når babyen kommer. Og ja jeg synes nu godt man kan få tingene passet ind alligevel også med hesten, de spiser jo ikke hele tiden. Og farmand, ja han skal nok få masser af tid sammen med den lille alligevel selvom han ikke kan give mad, det skal nok komme. Inden jeg fødte var jeg af en anden mening - ja, men ikke efter jeg har født. Nu er jeg fuldstændig overbevist om at det er det bedste for baby. Og har man mulighed for det synes jeg absolut at man skal amme. Men hver mand sin mening...
...vidst at jeg ville amme, hvis jeg kunne. Og det kunne jeg. Og ja, jeg fik også rigtig pæne sår på begge brystvorter, og hold k*ft, hvor gjorde det ondt når mælken begyndte at løbe ved hver amning, men det gik over efter et par uger eller 3. Jeg har ammet begge mine til de var 6 måneder, og så er de blevet vænnet fra. Jeg har nydt amningen meget - at sidde stille så længe og bare nyde fornemmelsen af den lillebitte krop i mine arme og se på de fine øjenvipper, og de bløde kinder...og totalt afstressende var det for mig, fordi jeg kunne skubbe alt til side, når jeg sad med baby.  Toke, den store klump, fik dog lidt mme som supplement, for ham kunne jeg ikke følge med!  Jeg tog 26 kg på ved begge mine graviditeter. Første gang tabte jeg dem hurtigt, anden gang har det atget lidt længere. Toke er 1 år, og jeg mangler lige de sidste 5 kg.  Hvorvidt man vælger at amme eller ej er ens egen sag. Og det ER vigtigere, at baby har en glad mor end at baby for modermælk. Børn klarer sig fint på mme. Men det er et faktum, at modermælk er det sundeste og det bedste for barnet. Og det mest naturlige. Og derfor er der sikekrt mange, der reagerer negativt, hvis man vælger ikke at amme. Det er et valg man selv må tage, men jeg skal være helt ærlig at sige, at når jeg hører udtalelser som "Jeg gad simpelthen ikke at amme! At sidde der med den lille klump hængende i brystet, når jeg kunne bruge tiden til så meget andet!" så får jeg det lidt mærkeligt! (Udtalelser i stil med den har jeg hørt rigtig mange gange i mødregrupper og fra venner og bekendte, der har fået børn) Jeg tænker umiddelbart, at hvis man ikke GIDER gøre det, der er bedst for éns barn, fordi man hellere vil bruge tiden på sig selv, så burde man måske have overvejet, om man overhovedet skulle have haft et barn! Det er noget andet, når man har vægtige grunde til det: depression, afsky, helbredsmæssige problemer o.s.v. og jeg er ikke den, der stempler folk, der ikke ammer. Men jeg himler med øjnene, når jeg hører nogen sige "jeg GIDER ikke amme!" ...jeg ved ikke om det giver nogen mening... ?   "Gider ikke" bør efter min mening slet ikke findes i ordbogen, når det gælder ens barns velfærd...  Camilla
lidt underligt med det. Men vi bestemte os alligevel for, at min datter skulle ammes, indtil hun skulle begynde på fast føde, og sådan blev det så. Jeg havde det godt med at stoppe med amningen, da jeg gjorde, men brød mig bestemt ikke om de bebrejdende blikke, jeg fik fra kvinder, der havde ammet længe/længere. Som om man gør det af ond vilje mod sit barn. Jeg er stadig rigtig glad for at min datter begyndte at få flaske som 3½ mdrs, fordi jeg har en helt anden kontakt med hende under "fodringen". Det er bare ren råhygge. Har man ubehag ved at amme, så synes jeg man skal lade være. Når mor har det dårligt, så får barnet det også. Og spisesituationen skal gerne være en positiv ting for barnet. Desuden var det jo helt almindeligt for 25-30 år siden, at barnet blev ammet i ganske kort tid og så begyndte på flaske, når moren startede på arbejde. De børn er da faldet ganske fornuftigt ud; jeg er i hvert fald selv gift med én af dem 
At det er ens eget valg!! Jeg ammede selv til min dreng var 9 måneder - men kæmpede også en brav kamp for det i starten. Men har aldrig tænkt dårligt om folk som ikke ammede - er sikker på at børnene overlever. Og mener at det er vigtigere at have en glad mor..! Folk kan have 1000 grunde til ikke at amme. Er selv - som mange andre - vokset op på flaske, i røg, uden auto stol i bilen, uden baby alarm etc.. Og har det helt fint  Ved godt man ikke helt kan lave denne sammenligning - og kunne da feks ikke drømme om, at køre uden at spænde mit barn fast.. Men syntes måske bare nogen gange det bliver lidt for " helligt " Vh Anja.
Men mange sygehuse i dag er alt for fokuserede på, at man ammer - og helst uden suttebrik, selv om den faktisk kan lette amningen for mange. Jeg ammede selv i knap 11 mdr. så sagde Jeppe selv stop. Der gad han ikke længere. Jeg har en niece der aldrig er blevet ammet, da moderen er på noget stærkt medicin, og det har da ikke været noget problem. Jeg har selv været en af dem der ikke fattede, at folk ikke ammede deres børn, hvis de kunne, men nu er jeg kommet dertil, at det da må være folks eget valg. Barnet har det jo ikke værre eller bedre om det bliver ammet eller får flaske. Og der er fordele og ulemper ved begge dele. Det næste barn regner jeg også med at amme, men jeg havde også en rigtig god oplevelse første gang. Tror at ømme brystvorter kan tælles på en hånd! Men som sagt, så tror jeg, at suttebrik kan spare mange for en ubehagelig amning til at starte med.
en artikel på poliken ang.   som reflekterer over tidens "Bryster er bedst"-motto. Læs hvis I har lyst
være frit valg... Jeg vil give dig ret i, at der er stort pres på fra omverdenen omkring dette; men som JJ også siger, så er det bedre med en glad mor end en ked af det mor, som kun ammer for "barnets skyld". Jeg er selv aldrig blevet ammet, og jeg har ALDRIG fejlet noget. De gange, jeg har haft feber osv i mine 29 år kan tælles på mine to hænder. Og af børnesygdomme har jeg kun haft skoldkopper og røde hunde. Jeg var selv meget bekymret for, da jeg var gravid, om jeg ville bryde mig om at amme. Som sagt er jeg aldrig selv blevet ammet. Min 7 år yngre søster blev ammet i 2 mdr og fik derefter flaske; mens min 17 år yngre lillebror blev ammet i 8 mdr. Min ældste moster er "super-ammer" og har ammet alle hendes tre børn til de var 1½ år. Mens min mellemste moster ikke har ammet nogle af hendes tre børn, da hun virkelig følte lede ved det. Men det viste sig at gå fint. Jeppe var hurtig til at lære og jeg havde masser af mælk. Faktisk havde jeg så meget mælk, at jeg allerede i løbet af det første døgn måtte bruge indlæg. Havde jo ellers fået at vide, at mælken først rigtigt kom på 3. dagen. Jeg hyggede mig med amningen; men var heller ikke bleg for at malke lidt ud, så jeg kunne tage på shopping med min søster og lade Jeppe blive hjemme hos faderen, som så gav ham modermælken med flasken. Det gjorde jeg dog ikke så tit, at det forstyrrede amningen som sådan. Da han var 4½ måned fik han tænder - ikke det sjoveste for moderen og samtidig havde han fået den vane, at han om natten kun ville sove med babsen i munden - temmelig belastende, så der begyndte vi at vænne ham fra. Først og natten og senere blev et måltid efterhånden erstattet med grød osv.. Men desværre fik han lyskebrok som 6 mdr og så var det tilbage til babsen igen, da det var det eneste, vi kunne få ham til, så vi måtte starte helt forfra med fravæningen; men det gik så noget hurtigere 2. gang, da han jo havde stiftet kendskab med fast føde. Så jeg skal da helt klart amme mit næste barn; men hvis jeg ikke nyder det, så stopper jeg - og det skal SP ikke blande sig i. Hun er ikke en guru, der bestemmer alt. Hun er der for at vejlede; men man behøver jo ikke følge hendes råd. Jeg har altid fået at vide, at moderen ved bedst, og hvis du føler, at dit barn trives ligesågodt eller måske endda bedre på en flaske, fordi du ikke stresser - så gør dog det og blæs på hvad andre siger.. ALT MAGT TIL DE BEDREVIDENDE MØDRE, siger jeg. Jeppe fik en sut, da han var 1½ uge gammel, selvom vi på sygehuset og af SP var blevet rådet til ikke at give ham, fordi det kunne ødelægge amningen; men det ødelagde ingen verdens ting og drengen var til at trøste uden at man skulle hive babs frem hele tiden, når det ikke var pga sult han græd. Så det fik de så ikke lige lov til at bestemme. Min familie havde selvfølgelig også en masse gode råd til alt muligt. Bl.a. var Jeppe meget ked af det, når jeg gik. Så de mente bare, at jeg skulle gøre det noget oftere og efterlade ham uden at jeg så det. Det kunne jeg virkelig ikke få mig til, for i min verden må det da være det vigtigste for et lille barn, at det har styr på sine voksne, som skal beskytte det. Og jeg har som sådan aldrig følt mig bundet af det. For han kunne sagtens ligge på sin dyne og følge med i mange ting; når bare han kunne se og høre mig. I dag har jeg en glad velafbalanceret dreng, som efter 2 dage havde vænnet sig til morgenrutinen hos dagplejen. Jeg får (hvis han har tid) et kys eller en krammer og så må jeg køre, og så kravler han op til dagplejeren og er slet ikke ked af det, når jeg kører. Når bare jeg sørger for at sige til ham, at jeg går, så er der aldrig problemer uanset hvem eller hvor han bliver passet. Men sådan kan vi jo alle komme med eksempler, så jeg vil bare gentage mig selv: Alt magt til de bedrevidende mødre. Tanja
i mere end 14 dage... Hvorfor så gøre det overhovedet... ??? Ja jeg ved godt, at det er det bedste, for barnet... MEN er det godt for dig... ??? Du vænner din krop til at skulle give mælk, for bare at stoppe det igen.. Hvorfor ikke bare lade være.. ??? En god mælkeproduktion, kan være svær at stoppe lige med det samme, selv med piller... Hvis den lille ikke lægges til, kan du være heldig at det forsvinder af sig selv.. Du vænner dit barn til det, hvem siger det så vil have en flaske efter 14 dage... ?? Ja, jeg er tilhænger af amning, men ikke for enhver pris..
som jeg jo besøgte i dag  Hun syntes faktisk det var rigtig træls, at så få ammer i dag. Ja, hun syntes jo, at ikke ret mange ammede, når børnene var over 3 mdr. Så hun følte nærmest ikke, at hun kunne tillade sig at dukke op med et barn hængende i babs og nutte... Jeg synes nu nærmere det er anderledes; at folk synes man er mærkelig, hvis man ikke ammer længe - men nu stoppede vi jo gradvist, da Cille var 3½ måned, så det er måske det, hun hentyder til. Linket er rigtig godt, synes jeg for øvrigt, Charlotte  Jeg kan huske første gang vi havde en flaske med i byen (indeholdende modermælk i øvrigt), svigermor var lige ved at vælte "jamen ammer du ikke mere???" Før fødslen havde jeg hørt fordømmende snak om en bekendt til noget familie, der havde fravalgt amningen, fordi hun bare slet ikke brød sig om det - det var da så unaturligt som noget, og hun blev bestemt ikke betragtet som en god mor.
med hensyn til din leddegigt. Har selv leddegigt og har haft det siden jeg var fire. Det kan være arveligt, og amning forebygger det, samt så meget andet. Jeg vil for alt i verden ikke ønske mine børn får det, og har derfor ammet begge til de var 11 måneder, begge gange sagde de selv stop og havde ikke lyst mere, ellers havde jeg nok fortsat nogle ekstra måneder for deres sundheds skyld. Har selv tre heste og har sådan kunne få det til at passe ind. Hvad med at du ammer halvt og giver flaske halvt? Og for iøvrigt har jeg oplevet at min gigt har været på lavt blus i mine ammeperioder, så tror på det er sundt for både mor og barn. Det er normalt at gigten først blusser op igen ca tre måneder efter endt graviditet. Hvis jeg var dig ville jeg ihvertfald vælge måske at undvære medicin 4-6 måneder ekstra hvis det gør chancen for at forebygge denne belastende sygdom hos dit barn i mange år, hvis hun først får det. Håber du forstår hvad jeg mener  Link om at det forebygger gigt :  KH Line
morgen ringede jeg til dagplejen og spurte om ikke han kunne komme selvom han ikke var helt 100%... øjenbetændelsen er væk, så har ikke noget der smitter mere... men hoster stadig en del, og er ikke helt frisk... det sagde hun jo til, for nu ligger jeg med 39.4 i feber... puha... tror det er brystbetændelse igen... det ene bryst gør nemlig ondt... men kan jo også være at jeg har kørt mig selv syg de her dage, med olivers sygdom og Daniella's barnedåb (i søndags)... Så nu vil Daniella og jeg ligge os ind i min seng og sove... nat nat alle sammen...
om at det kan være arveligt hvis en forældre har det : KH Line
Jeg kan ikke forstå du kan beslutte sådan noget nu..? Hvordan amningen kommer til at køre er meget individuelt fra barn til barn (gang til gang), så det kan jo være det denne gang kommer til at køre helt fantastisk?  Det lyder som om du var rigtig træt af det sidste gang, og nu helst vil undgå gentagelse. Og det behøver jo slet ikke blive det samme. Specielt når Line kommer med argumenter for at amning kan mindske dit barns sandsynlighed for ledegigt... I øvrigt vælger du jo de værste dage af amningen - nemlig starten - når det først kommer ordentligt i gang går det bedre (det gjorde det i hvert fald ved mig). Jeg ammede min datter til hun var omkring 13-14 måneder uden problemer overhovedet. Jo, det gjorde da ondt i starten, da brystvorterne skulle hærdes, men slemmere var det ikke. Ligesom fødslen heller ikke var det. Det gør ondt, men er en naturlig smerte - hvis det giver mening... Det jeg stejler over, og sikkert også dine omgivelser, er at du har besluttet det Nu... Altså at hverken barnet eller amningen får en ærlig chance...
Det mindsker også risikoen for vuggedød. Som Else skriver, så forstår jeg heller ikke hvorfor du har valgt at sige at du stopper efter 2 uger. Hvis du har sat dig i hovedet at du alligevel stopper, så vil det være tåbeligt kun at amme i de 2 uger hvor det gør helvedes ondt  Mon ikke din gigt alligevel får det bedre når det bliver varmere i vejret? Venligst Lone
Forstå dig, da jeg fik Tobias både ammede jeg og gav MME det var ok synes de, men da jeg så gik over og kun gav MME da han var 3 måneder så var der et ramaskrig   Det er til at holde ud at hører på når man er til sundhedsplejeske, men når nogen i familien osse begynder, så bliver man altså tosset. Patrik blev ammet i tjaaa 3 dage måske - han kunne bare ikke finde ud af det, han blev jo født 6 uger for tidligt, men der synes jeg faktisk folk var forstående, især på sygehuset  Giv du bare MME 
At klandre folk for ikke at amme, når de har forsøgt og det ikke er lykkedes - det er helt fair   Bare så der ikke er nogen der misforstår det jeg skrev tidligere... Og selvfølgelig er det dit eget valg - der er vel ingen der kan påstå andet  Men forstå det - det kan jeg ikke 
Ja, hvornår begyndte jeres børn at sidde i højstol? Sad de sikkert, når de sad alene - kunne de selv sætte sig op først osv? Cille kan sidde selv ganske kortvarigt uden at vælte. Hun trækker sig op at sidde i mine fingre, når hun fx ligger i liften (ved egen hjælp - og sætter sig ikke selv op som sådan (som de siger, at de skal ved at dreje sig rundt fra at ligge på maven). Hun sidder ret rank og temmelig foroverbøjet men kan stadig godt bruge sine hænder (hvilket dog oftest resulterer i, at hun vælter   ) Hun har insisteret på at sidde, når hun er oppe ved nogen, siden hun var 2½ måned. Min SP sagde sidst hun var her, at hun måtte sidde i den, når hun har udviklet refleksen med at tage højre arm ud til siden, når hun er ved at vælte til højre side, og den synes jeg, at hun har, men hun er ikke i stand til at tage rigtigt fra. Er det tid nu, eller bør jeg vente lidt? Jeg har en stor pude til højstolen, så hendes krop vil være støttet godt, når hun sidder der (se foto)  
sidde kortvarigt i højstolen selvom de ikke kan sidde selv. Bare hun er støttet godt så hun ikke sidder og glider rundt. Det kommer jo også lidt an på hendes alder, er hun kun 4 mdr er det for tidligt, men er hun en 5-6 mdr. vil det være helt ok. Mette
at sætte hende i den, godt støttet, du kan sagtens se om det er noget hun bryder sig om, eller om hun falder sammen. Sidder hun fin og rank, så kan du sagtens lade hende sidde lidt.. Mette
begyndte Tera at sidde med ved bordet i hendes "trip-trap" Storke stol m/hynde i ca. små 10 min. Hun startede med at sidde lidt skævt, altså "hælde" til den ene side, men det gik hurtigt væk.
Altså, Ida sad rigtig fint i sin høj stol fra Ikea (til 100 kr) - fra hun var 4 måneder gammel - billedet her er fra første gang hun sad i den:   Nu har jeg så fået malet den arvede trip trap (stokke) stol, og den sidder hun glimrende i, men nu er hun også 7½ måned. Jeg vil også mene at hun sagtens kan sidde i den lidt hver dag, bare du sørger for at hun er godt støttet af pude eller dyne.
5½ mdr... er også begyndt at øve sig i at sidde i sin, godt støttet af puder/håndklæder. Og han elsker det, så kan han sidde og følge med når hans far bygger modelfly eller hans mor forbereder aftensmad - han elsker simpelhen at sidde oppe i de høje luftlag. Selvfølgelig sidder han der ikke i timevis men det er fin underholdning for ham sådan en halv times tid ad gangen.
Min sp sagde 8 mdr til os. Jeg synes heller ikke trip trap'en har været god til Ida før lige på det sidste (bliver 8 mdr på fredag) men nu kører det rigtig godt med at have hende i den.  Til jul da hun var 6 mdr havde vi mine svigerforældres som minder mere om Lille Ida's model - den var meget bedre til hende der. Nu fungerer de begge. Jeg tror du skal prøve dig lidt frem og se hvad du selv synes... Og hvilket "indhold" der støtter bedst
Hejsa Min mor skal passe Isabella for første gang på mandag (mangler en smiley hvor babymoren ser forskrækket ud   ) Jeg vil gerne være helt sikker på MME'en bliver lavet rigtigt, og for at gøre det nemt for min mor, så må jeg lave det i forvejen og stille det i køleskabet??
Ja det må du godt, de kan holde sig i køleskabet i 24 timer   . Da Nicholine kun fik flasker, lavede jeg altid til en døgn af gangen og puttede i køleskabet, så var det nemt lige at varme dem.
Selvom sundheds styrelsen nu anbefaler noget andet, så er der vist ikke nogen der har taget skade af det før  Jeg forblandede også tit til ida da hun var lille - hun lever sgi endnu 
blive for hys... Min pige har heller ikke taget skade af, at morgenflasken var lavet aftenen i forvejen. Som en af de andre nævner, står det jo på kartonet til den ene slags MME, at man gerne må; Sundhedsstyrelsen siger så bare noget andet, men hvorfor... Ja, det er sikkert et eller andet med at bakterierne trives bedre, når det er blandet end hver for sig.
færdig blandet jeg har ikke tid til at stå og mufle med det når han skriger efter mad.. tror ikke der sker noget ved det bare du ikke lader det stå længere end de 24 timer
at give Noah flaske på fuld-tid   Han er 6mdr og jeg laver altid 3 flasker om aftenen inden jeg går i seng, det passer med at han får den ene hvis han vågner om natten/tidlig morgen (hallo hva blev der af min gode nattesøvn)   Og de to andre får han hhv. om morgenen og inden middags luren, og så køre møllen igen m. 3 forblandede flasker, og han er SPRÆL levende 
da jeg ventede nr to troede jeg virklig at hun var undervejs ud af maveskindet 2 timer inden fødslen gik igang ved mig på trods af forveer. og der siger folk jo gerne lige op mog fødslen er de mest stille og ja ved mig var det lige stik omvendt. så længe du stadig mærker spark så skulle der ikke være noget galt. du kan evt prøve med iskoldt vand,skub til maven. men hvis du har haft travt er det slet ikke sikkert at du mærker sparkene da du konsentrer dig på andre ting end de spark fra den lille af. held og lykke
været meget aktivitet og pludselig blev stille så ville man blive betænkelig dog vil jeg mene at du på nuværende tidspunkt skal mærke baby hver dag men den behover jo ikke dyrke sport i maven på dig tro mig det skal du være glad for Sandra... da sille var på vej dansede hun også honolulu det kom lidt bag på mig da veer kom da jeg også havde den med de altid var stille op til fødsel som miner de to første jo også var men sille næææ
Som de andre siger - tag at blive undersøgt, så du kan blive din bekymring kvit. Når det så er sagt kan jeg fortælle, at jeg nu heller ikke bliver vækket om natten (af andet end blæren), og jeg har såmænd kun 3½ uge til termin. Jeg mærker masser af liv om dagen, men jeg har også præsteret at gå og blive småbekymret, fordi den lille tager sig en slapper et par dage. Men sådan har det været hele graviditeten - det har svinget meget, så det har jeg forsøgt at vænne mig til. Mvh. Jane
også bare være fordi bette bebs ligger og sparker ind i moderkagen! Så kan man eftersigende heller ikke rigtig mærke det. Men som de andre siger, få kørt en strimmel, så får du ro i sjælen og kan nyde den sidste tid, istedet for at bekymre dig.  Hilsen WinnieK
Vores lille dreng på 4½ måned sover stadig i samme rum som os, da vi pt. ikke har andre muligheder. Her de sidste 14 dage er han begyndt at vågne kl 24 hver aften, jeg kan næsten stille uret efter det... efter 15 min hvor jeg har prøvet at gøre alt for at han skal sove igen gir jeg op og tager ham over til mig selv og ammer så. igen efter 1½ - 2 timer vågner han igen.. og sådan går det resten af natten. Der har været en enkelt nat hvor han har sovet til kl 03. Den sidste uge har det lykkes mig at give ham flaske med noget vælling inden han skulle sove, samt bryst da jeg næsten var sikker på at det var fordi han var sulten.. men lige meget har det hjulpet. Hvad pokker kan det være, og hvad kan jeg gøre for at det ikke skal ske.. nogle gode ideer ?? Det er trættende i længden at sove 2 timer og være vågen i en ½ sove igen osv. Håber på lidt hjælp  Man plejer at få nogle gode svar og løsninger på sine problemer herinde.. kan dette problem løses er jeg meget glad 
Ja hvad kan jeg sige, sådan har jeg haft det med min søn de sidste 5 mdr. Og ja det er skide hårdt. Men jeg tror der kan være meget der spiller ind, måske er han ved at "malke dig op" som de siger, fordi han vil have noget mere at leve af. Eller det kan være det bare er de almindelige uros perioder de får. Men hvis han stadig gør det efter du har givet ham mad, kunne det jo også være noget med tryghed, når du tager ham over i sengen. De siger jo også der er nogen børn der har denne berømte mor rador. Jeg ved i hvertfald med min dater da hun var brystbarn, at der var en stor uro med hende. Hun ville bare over og ligge ved patten. Værken hende eller min søn har ville have sut, så det har været eneste mulighed at bruge brystet. Med min søn vil jeg så sige, at jeg finder mig ikke i hvad som helst mere. Så jeg har taget nogle ture med ham, og lagt ham på eget værelse og ladet ham brokke sig, selvfølgelig har han ikke fået lov at ligge og blive ulykkelig. Det har hjulpet en del. Men ellers ved jeg ikke lige hvad jeg skal sige, evt kan du spørge de sp. Men held og lykke med det.
Mikkeline gjorde nøjagtig det samme - fik af vide hos "alle", at det var min egen skyld og at jeg gav hende dårlige vaner. Efter 5-6 mdr. på denne måde blev jeg dog rigtig stædig og tog til ørelægen - det viste sig at den stakkels lille pige, havde et voldsomt pres pga. enorme mængder af puds i ørerne! Hun har fået dræn og sover nu ca. 13 timer ud i et stræk! Det skader ikke at få udelukket at det er noget med ørerne.
Tak for jeres svar. Hvis det var hans ører, så ville han vel ikke kunne sove 5½ time om dagen ville han ?? Det har han gjort de sidste 2 dage, ellers kun 4 timer. Det skal lige siges at i nat sov han faktisk til 2.30, det var dejlig, han fik lidt vælling ½ time inden han skulle sove, men det har han også fået den sidste uge, så tror ikke det kan være det. Jeg vil tænke på det med hans ører, men ville han ikke være vrøvlet hvis det var det ??
græd ikke som om hun havde ondt, tog sig ikke til ørerne eller viste andre synlige tegn på problemer. Hun vågnede med ca. 1½ times mellemrum hele natten, men faldt straks til ro så snart jeg ammede hende - 10. min efter sov vi alle trygt og godt igen. De værste nætter var vi oppe på 12-13 gange!!! Om dagen kunne hun sagtens sove 3-4 timer i barnevognen uden at sige en lyd. Jeg besluttede mig for at prøve en ørelæge (selvom de fleste, incl. min egen læge og sundhedsplejerske sagde at det IKKE var ørerne). Og jeg fik jo DESVÆRRE ret - det var ikke en dårlig vane! Det behøver jo ikke være noget med hans ører - men efter det vi har prøvet, så vil jeg ALDRIG undlade at få det tjekket straks mere. Tanken om, at hun har haft ondt - meget ondt, i måneder - stakkels min lille pige! Ørelægen sagde, at hun ikke havde opført sig direkte som om hun havde smerter, fordi hun sikkert ikke kunne huske, hvordan det var ikke at have ondt - dvs. at hun bare havde vænnet sig til det og at sådan var det åbenbart at leve, hyyyl!
Og da han var 0-3 mdr sov han igennem hele natten fra CA. 20,00 til 07,00. Herefter begyndte han at vågne præcis kl 00,15 (underligt) og skulle spise, hygge osv...Sådan blev det ved til han var 5-5½mdr, og nu er han 6mdr og sover ca fra 21,00 til 06,00 (spiser) og sover igen til kl 09,00 ca.
Hej igen Kigger efter en brugt autostol, men hvad skal man spørge om i den forbindelse?  De skal være sikkerhedsgodkendt, ik', men hvad ellers? Hvilke mærker er gode?
...på din bil! Den bedste autostol kan være livsfarlig i den forkerte bil. F.eks. er Römer King testet med et rigtig godt testresultat, så den ville vi selvfølgelig gerne have. Men da vi fik den ud og stå i bilen kunne vi med det samme se, at den ikke stod godt i vores lille kadett med smalle sæder. Den kurede rundt og det forringede jo sikkerheden en del! Så mærket er ikke nær så vigtigt som at den står godt i bilen, og det kan man næsten kun finde ud af ved at prøve den i bilen. Den skal stå fast uden at glide og så skal der selvfølgelig være ordentlige seler til den lille. Vi har valgt stole, som er godt polstrede på siden og som har store "øreklapper", som forhindrer barnets hoved i at blive kastet til siden. Og så har vi valgt det mærke, der stod bedst i vores bil.  Camilla
er bare ikke købt endnu, så det bliver lidt svært at teste!  Ville bare være på forkant med autostolen, men så skulle jeg måske heller vente...??
Jeg bestilte sidst i November en 3D scanning i Århus.  Og her fik vi af vide vi ventede en lille pige.   Dejligt, lige som jeg håbede.  Derefter har vi så selvfølgelig købt lidt mere pige prægede ting til hende. Nu blev jeg så indlagt med nogle kraftige rygsmerter og min mave var konstant hård og meget øm i weekenden.  Der blev jeg undersøgt i alle ender og kanter og alverdens prøver blev taget. Ved undersøgelserne har de konstateret at min livmoder er meget øm, og at der var en ultra lille snert af blærebetændelse som jeg så nu bliver behandlet for, og så er der ellers dømt totalt ro imens der afventes svar på de sidste prøver. Men.. i forbindelse med undersøgelsen, blev jeg også scannet for at de lige ville se om lillepigen har det godt derinde.  Nu var der så en jordemoder studerende med ved scanningen, og hun havde været med ved hele undersøgelsen fra jeg kom.  Men da lægen så er færdig med at scanne mig, siger den jordemoder studerende " hvordan har den lille pige det så" hvortil lægen kigger på hende overrasket og siger "Pige???, hvem siger det er en pige" og jeg forklarer at det har vi fået afvide ved tidligere scanning, hvortil hun svarer.."øhh.. nå det må vi jo så se" ... "Nej, skal da sige at jeg godt nok ikke kiggede nærmere efter .. men" Nu har jeg så haft et mareridt et par gange hvor jeg har drømt at jeg har fået barnet taget ved kejsersnit (som er planlagt) og de giver mig barnet og siger "her er din lille dreng" og jeg flipper helt ud for jeg skal jo have min pige.. og jeg vil bestemt ikke have den baby de vil give mig, vil kun have min pige. Nu har jeg lige skrevet en mail til scanningsklinikken, og venter så meget spændt på svar. For jeg er da godt nok noget bekymret nu... Sæt nu der kommer en dreng, når jeg nu forventer en pige  Hilsen Berit (31+4)
hvor mange af jer blødte under gravidtet? Og var det pletblødning eller lidt mere... Jeg spørger, fordi at jeg læste inde på en side, at ca. 25% af alle gravide på et eller andet tidspunkt i deres gravidtet bløder.. Mvh Moni
i min første graviditet, som førte til spontan abort og det var kun en lille smule... I min anden blødte jeg ikke overhovedet og der kom min søn.. Nu er jeg gravid i 7 måned og har både styrtblødt 3 gange og haft en del pletblødninger, men babyen har det fint..
Du har ganske ret i at nogen gravide oplever at de bløder på et tidspunkt under graviditeten - for nogen er der kun tale om pletblødning, for andre minder det om mens. Jeg blødte også på et tidspunkt i starten af min graviditet. Jeg var netop gået i seng da jeg følte mine underbukser blev klamme. Fluks ud på wc´et for at se hvad det var, og de var gennemblødte af blod!!! Jeg gik fuldstændig i panik og fik min mand til at køre mig på hospitalet. Her fik jeg at vide at det sås tit og især for førstegangsfødende. Grunden for hvorfor jeg havde blødt var at jeg havde haft et lille sår på livmoderhalsen.
Jeg blødte regelmæssigt de første 12 uger, og opdagede først jeg var gravid da jeg var 14 uger henne  Da jeg var i uge 20 (tror jeg nok) blødte jeg igen, og vi fandt ud af jeg havde forliggende moderkage. Blødningerne kom igen i ca. 25 uge. Læs mere på min HP  hvis du er interesseret 
jeg har ført hørt om, at de har taget fejl... Men det er ikke særlig fedt, hvis de gør det - trods alt har du forhåbentlig ikke købt alt i lyserødt. I alt fald er det jo vigtigst, at barnet er sundt og raskt. Og jeg er sikker på, at selv om du lige nu helst vil have en pige, så bliver du helt sikkert lige så glad for en dreng, hvis det er det, det bliver. 
...så endelig bare send ham hertil.. Han vil indgå i flokken som en naturlig ting..      Kan så fortælle, at jeg kender til flere, hvor kønnet er bestmt ud fra scanning, men at det var det modsatte end forventet der kom...    Også efter en af de der 3d scanninger...      Det er kun en fostervandsprøve, der kan sige det 99 % rigtigt...    Scanning er kun vejledende..     
Hej. Vil bare sige at jeg fik lavet en 3D scanning i uge " nogle - og 20 "-. Den sagde en dreng. Fostervandsprøven som jeg fik lavet meget tidligt ( omkring uge 14 ) sagde også en dreng, og sørme om der ikke kom en dreng ud  Jeg var så bange for at fostervandsprøven havde taget fejl ( Ja... det var jeg virkelig. For tænk nu hvis den tog fejl både i køn og kromosomanalysen )så vi bestilte tiden til 3 D scanning, for at få et mere " synligt " billede af barnet. Her så vi helt helt tydeligt " det " der viser man er en dreng, eftersom vores søn ikke var spor blufærdig, men snarere fremviste alt hvad han kunne  Jeg ved at de almindelige scanninger ( 2 D ) som laves, nogle gange kan tage fejl. Især er det vist drenge som skydes til at være piger, ( Nok fordi de kan "gemme" deres køn )og jeg har hørt om en enkelt kromosom analyse ( moderkagebiopsi ) som har taget fejl, men den blev lavet for mange mange år siden. Og læger osv bliver jo dygtigere og dygtigere. Jeg tror godt du kan regne med 3D scanningen, men gå da ud og køb noget neutralt farvet tøj, så du er klar, hvis det virkelig bliver en dreng. Og byd ham så ligeså velkommen som en pige. Bare det at få et sundt og raskt barn er et mirakel i sig selv. Mange venlige hilsner fra Trine.
Jeg må nu indrømme at jeg slet ikke ser så let på det. Jeg har netop betalt for en ekstra scanning fordi jeg ville vide kønnet, og har i ca. 12 uger nu regnet med jeg fik en pige. Købt ind efter jeg fik en pige,og fortalt alle jeg får en pige. Fundet navn og truffet en masse andre foranstaltninger. Så jeg er da ærligt talt bekymret. Jeg bliver da noget chokeret hvs min pige kommer ud som en dreng, og så er det da ikke sikkert at jeg vil reagere foruftigt må jeg indrømme.
Hej igen. Kan da godt forstå det bekymrer dig, men jeg tror nu stadig at du kan regne med 3 D scanningen. God ide at skrive til scanningsklinikken ! Men nu har du jo evt et par uger til at vænne dig til tanken om at du måske ikke helt ved hvad køn dit barn bliver. Og det kan da også have sin charme... Tænk på " dengang " ( Det er jo egentlig ikke så længe siden )hvor man ikke havde mulighed for at få kønnet at vide. Nu har du muligheden for at få overraskelsen efter fødslen. Og jeg tør næsten love dig, at lige meget hvad køn du får, så vil din drøm om, at du ikke vil have barnet ikke gå i opfyldelse ! Du vil få det mest vidunderlige, fantastiske, smukke barn i hele verdenen, for sådan har langt de fleste mødre det !Ja, jeg synes faktisk det er synd for alle andre, at de ikke får så smukke og dejlige børn som min søn   og sådan har vi det jo heldigvis allesammen  Jeg kan da godt forstå det generer dig, når nu du har betalt for en ekstra scanning og evt også købt div dyre pige ting. Men glæd dig over at barnet sandsynligvis er sundt og raskt og GLÆD DIG ! En fødsel er en fantastisk oplevelse og det er et barn også. Uanset kønnet. Mange hilsner fra Trine.
altid hørt om at når man blir scannet for køn er pige kønnet ikke sikkert, men drengekønnet er, altså en pige kan godt være dreng der gemmer sig hvis i forstår... jeg har nu taget "overraskelsen " ved begge mine, og det er jeg glad for, det gør det hele lidt mere spændende... så kan man også bagefter ringe rundt og sige stolt " det blev er dreng/pige ", hvor når man ved det og andre ved det lyder beskeden bare sådan: "jeg har født hun/han vejer sån og sån"
Jeg fik som skrevet kontakt til scanningsklinikken, og hun kunne godt forstå min bekymring. Og for at jeg ikke skal være i tvivl, så scanner vi bare igen siger hun, og jeg har fået en tid fredag. Men som hun sagde så udtalte hun sig aldrig hvis der var det mindste tivl, så hun satsede på at vi bare bekræftede at det var en pige *S*
nu har jeg ikke selv børn, men jeg må inderømme at jeg slet ikke kan forstå din bekymring om det nu bliver en dreng i stedet for en pige. du burde da være fuldstændig ligeglad om det er det ene eller andet køn, bare at fødselen går godt og at der kommer et sundt og rask barn ud. må inderømme at jeg sidder og bliver lidt harm på dig, prøv at tænke på dem der ikke kan få børn eller dem der får at sygt eller dødfødt barn eller for dem vor der går noget galt under graviditeten. og så sider du og græder snot over at dit kommende barn ikke har det køn du forventede. ja jeg forstår dig altså bare slet ikke. At det bekymre dig at du har købt en masse "pige ting" kan jeg heller ikke forstå, de fleste butikker er vel forstående over for sådan noget og bytter det da sikker gerne til "drenge ting". så jeg syntes du skal komme lidt ned på jorden igen og glæder dig over at du (forhåbentligt) har et sundt og velskabt barn inde i maven som snart er klar til at komme ud, og så glæd dig uanset kønnet, for det andet syntes jeg godt nok er for dumt og kan slet ikke forholde mig til at man kan have sådan bekymringer og tanker om sådasn en helt naturlig ting som køn på barnet.
jeg vil lige sige at mit indlæg ovenfor ikke er ment surt overhovedet, jeg forstår det bare ganske enkelt ikke. men jeg håber da at det er en pige hvis du virkelig ønsker det så meget, andet ville da være for syndt hvis det viste sig at være en dreng. men held og lykke med scanningen og håber som sagt at det er som i ønsker.
Tag du det bare roligt... Når du første gang ser din baby, er du garanteret fuldstændig ligeglad med, om det er en dreng eller en pige.Og som Advantage siger, så kan du vel få byttet dine ting, hvis det skulle vise sig at være en dreng. Held og lykke med bebsen
se at det er irriternede at BETALE for en 3D scanning for at få kønnet at vide, også det evt er forkert, man vælger jo af mange grunde hvorofr man gerne vil vide kønnet, DEt gjorde vi også ved vores den sidste. Og have købt ind til det skulle være lyserødt. men hvis nu det på fredag viser sig at være en dreng, så vil du vel stadig glæde dig...? Der er selvføldelig hammer ærgeligt at man har sparet en masse ved at købe nu, også manikke har alligevel fordi det skulle være blåt, jeg kan godt følge dig i at det er det du siger. men igen det er vel ok at det er en dreng hvis det nu er det det er? knus sanne mor til Emma 2 år 7mdr Emil 9 mdr
jeg forstår dig god... men sq det nu vise sig at være en dreng, kan du jo sælge de ting du har købt, de er jo nye, så du vil sikkert kunne få en god pris... min den første var jo en dreng, og jeg gemte alt hvad jeg havde til ham, til den næste, som jo så blev en pige, jeg tog alt det neutrale fra og resten fik en veninde som venter en dreng... så er jeg så heldig at have en masse småbørn i familien, bla. en kusine fra juli, så hende "arver" vi tøj fra, det er jo næsten nyt, og vi får det gratis... (men ikke ret længe, da min pige næsten er større end min kusine allerede nu... )... sådan kan man jo også klare den, hvis man ikke er over rig og kan købe en masse nyt.
at du er træt af at have betalt penge for en scanning, du ikke kan være sikker på, og at du har købt lyserøde pigeting osv., men scanninger er så vidt jeg ved aldrig 100% sikre, uanset hvilken slags - ligesom man aldrig kan være 100% sikker på noget som helst andet i verden. Surt at have brugt pengene, men penge er nu engang ikke andet end ussel mammon. Men jeg forstår ikke, hvorfor du hidser dig sådan op og håber for et eventuelt drengebarn, at det er dine hormoner, der taler - et barn er da et barn, og så længe barnet er sundt og raskt, er det vel det vigtigste? Og bliver det så en dreng alligevel, tror du seriøst selv på, at du siger til jordemoderen "ved du hvad, jeg vil have en pige, så behold du bare ham dér - ham vil jeg ikke have!"? Et perspektiv: der er mennesker, der slet ikke kan få børn - og mennesker, der får multihandikappede og syge børn, der risikerer at dø indenfor deres første leveår. Se DE står med overvejelser og problemer af en lidt anden skala, end om man har købt babytingene i forkert farve...
      Kunne ikke have skrevet det bedre selv...
Du skulle måske lære at læse ! (undskyld tonen) Citat fra starten af tråden... Tror det var det sidste fra mig i denne tråd. Tråden var ligesom ment fordi jeg faktisk forventede at mange af jer ville forstå den uro, over den pludselige tvivl. Netop fordi mange af jer selv har valgt at få af vide kønnet. Ikke en af jer ser at der   noget sted står at havde jordemoderen sagt "det bliver en dreng" til scanningen i November, havde det været nøjagtigt det samme hvis der pludselig blev sagt en pige. Det eneste der faktisk står i den første tråd er: Og så de nævnte mareridt,  jeg har haft en del gange igennem graviditeten.
...vi ved jo godt, at man får de store følelser frem under en graviditet...  Men at sammenligne det, at få et barn, med at købe en bil...!   Når du køber en bil, så går du ud og peger på den, du vil have. Sådan foregår en undfangelse trods alt ikke (endnu), så derfor må man da være indstillet på at man kan risikere at få begge køn... Jeg kan da godt forstå, at du vil være skuffet, hvis den scanning, du har betalt i dyre domme for, viser sig at have været fejlagtig m.h.t. køn. Og jeg kan også godt forstå, at du synes det er surt, at have købt så meget pigetøj og sager, hvis det viser sig ikke at være en pige. Men derfra og så til at give dig medfølelse og forståelse overfor den holdning, som jeg læser i dine indlæg - at hvis det bliver en dreng, så vil du blive skuffet, for du vil ikke have en dreng og derfor vil du "ikke reagere fornuftigt" - det læser jeg som at du i værste tilfælde ville nægte at tage dit barn - ja, måske er jeg en kold kælling, men det kan jeg ikke give hverken forståelse eller sympati for. Jeg synes det er et latterligt problem. Og den her kommentar:   Ja, du kan tro, at jeg accepterer en dreng, selvom jeg måske havde ønsket at få en pige (og troet, at jeg fik en pige). Jeg priser mig lykkelig over at mine børn er sunde og velskabte og så er jeg egentlig ret ligeglad med kønnet! Jeg ved ikke hvad jeg skal mene om, at du sammenligner det, at blive gravid og mor med at købe en sofa! Eller en bil! Men det er jo heller ikke mit problem, kan man sige!  Og hvis jeg havde brugt flere tusind kroner (jeg aner ikke hvad du har brugt og er ligeglad - det er et eksempel!) på pigeting og det viste sig at være en dreng, ja, så må jeg jo have haft råd til at brænde så mange penge af, for man KAN jo ikke sige med 100% sikkerhed om det er en dreng eller en pige før den er kommet ud! Og så ville jeg a) gemme det fine pigetøj og håbe på at jeg (eller en veninde eller min søster) kunne bruge det senere, eller b) jeg ville sælge det og få nogen af pengene hjem igen til at købe drengeting for. Men jeg er jo også så pisse-fleksibel!  Jeg håber for dig (og for barnet!) at det har det køn, du ønsker dig.  Camilla
Nu har jeg siddet fuldt med i alle de spændene beretninger. Så det er vidst tid til at jeg melder mig som kommende mor. Jeg 15+4 uger henne og har indtil videre ikke mærket meget til min graviditet. Kun at jeg har måttet finde noget større tøj og at mit søvn behøv er blevet lidt større. Har været til scaning hvor der både var spark, spræl og hjertelyd. En rigtig dejlig oplevelse både for min mand og jeg. Jeg er sat til den 28/7, så hvis jeg lige kan stramme ballerne sammen et par dage, bliver det noget af en fødselsdagsgave jeg får mig i år. Hilsen Byg som glæder sig til at maven vokser lidt mere.
Tillykke med graviditeten. Det er altid dejligt at være til scanning og se at alt er som det skal være.
...med de glade omstændigheder!   Dejligt for dig, at graviditeten er så problemfri.  Camilla
Stort tillykke fra mig også... Vi er sat nogenlunde samme tid, min tid hedder 31/7, så det er tæt på. Men jeg venter jo tvillinger så det er jo ikke sikkert at jeg går så længe..
tillykke skal lyde fra os!! *s*
at den modsatte problemstilling havde gjort sig gældende, hvis du havde fået at vide, det var en dreng og det så blev en pige (det er lidt uklart af det du skriver... - eller det jeg læser)??? Så kan du jo bare sætte "pige" ind alle de steder, hvor jeg skriver "dreng" og omvendt... Jeg mener akkurat det samme uanset! Jeg FORSTÅR GODT, at du er frustreret, og at du synes det er irriterende, at du ikke kan regne med, hvad du har fået at vide, og det har jeg rent faktisk både medfølelse og sympati for. Men for mig at se, er du ikke bare urolig, du er ved at gå helt op i limningen over det - du skriver selv, at du ikke tror, du vil handle rationelt, hvis det bliver en dreng. Men det kan være, at jeg overfortolker det, du siger i dine indlæg (24/1 15.43 og 25/1 8.28). Det er jo meget sandsynligt, eftersom jeg ikke har lært at læse. Jeg forstår nu heller ikke, at du kan sammenligne et barn med en Mercedes eller en sofa??? Men hvis det for dig er sammenligneligt, kan jeg da godt se, hvad du flipper sådan ud over... Havde jeg fået et barn med mørk hudfarve og krøller, havde det været præcis lige så velkomment som et hvidt uden krøller! Præcis ligesom jeg ikke reagerede på at min datter havde rødt hår, for det var bestemt også mod forventning, og hun kunne slet ikke bruge rødt tøj, det så frygteligt ud! En bekymret hilsen fra Gritt, der også en gang er blevet kaldt en dum so.
godt jeg kan følge dig lidt... mit første barn var en dreng.. han døde under fødslen.. mit ønske var at næste barn også var en dreng, det fik vi. efter ham fik vi en pige, endnu en pige, endnu en pige.. og så en lille pige der var døds syg, hun blev født i uge 24 med svær rygmarvsbrok og vand i hovedet.. hun kunne ikke leve, hun udåndede efter en time på mit bryst... efter hende, fik vi endnu et barn.. Jonas.. og jeg indrømmer at efter alle de piger, så ønskede vi en dreng.. blev det en pige var det også fint, bare barnet var raskt... vores store bekymring var om barnet fejlede det samme som Lærke.. og om det overhovedet ville overleve fødslen som mit første barn jo desværre ikke gjorde.. Vi har taget de børn der kommer uanset køn har de været yderst velkomne... men jeg må da indrømme af jeg og også min mand... var ellevilde da vi fandt ud af at vi skulle have en dreng... Det kunne ses meget tidligt ved en scanning at det var en søn... og vi kunne ikke skjule vores begejstring.. men usikkerheden var der da, vi spurgte hver eneste gang.. og hver gang.. jo det var rigtigt nok... jo større han blev, jo tydeligere blev det...  Jeg ved du er skuffet lige nu.. men jeg kan love dig, at hvis det er en dreng i venter... skuffelsen vendes til stor glæde den dag du ligger med et lille levende sund og raskt barn i dine arme, efter en anstrengende fødsel... Mette
scannet igen og hvad sagde hun? Anja
Jeg kan sagtens forstå din bekymring! At gøre klar til en baby, koster rigtig meget, og har man ikke så mange penge - Ligesom jeg og min mand, så er det en dyr affære, at få barn. Jeg forstår ikke rigtig alle jer der siger; "Kønnet kan da være ligemeget?" - For selvfølgelig kan det det, barnet er jo det samme, men hvis man har gået i 2 uger, og har gjort klar til en pige og brugt penge til, Lyserød maling, lyserøde teddybjørne, lyserøde sutter, lyserøde kjoler, strømpebukser osv. som ikke ville klæde en dreng, så er det da klart er der bekymring! Der er sikkert nogle der har en masse penge, og råd til af hvert, men mange børne familier er nød til at spare ! Jeg fik kønnet afvide på min pige da jeg var gravid første gang, fordi der var en masse ting der skulle købes - Og jeg havde bestemt ikke råd til at købe det hele på en gang. Så derfor køber man i ny og næ en kjole, sutter osv. Jeg håber for dig at det er en pige som kommer til verden - Ellers vil meget af det være spil af penge! Navnet syntes jeg så er mindre vigtigt.. Selvfølgelig kan man tænke over det osv. men jeg bestemte mig altså ikke for at min datter skulle hedde Julia, før jeg lå med hende i armene. Egentlig ville jeg kalde hende Amanda, eller Sussi. Men da hun lå i mine arme, og jordmoderen hed Julia, kaldte vi hende det   Jeg var ellers helt sikker på at det skulle være et af de to overstående navne. Men håber for dig, at det bliver pige, så du ikke skal købe dig fattig i drengetøj - Igen ! Knus Zarah
Uden at ville starte hele diskussionen igen, så vil jeg lige sige, at jeg tror de fleste er helt enige med dig, Zarah... Det ér da hamrende træls, dyrt, irriterende og alt muligt andet at skulle ud og købe alt i lyseblåt, når man faktisk allerede har købt en masse i lyserødt, og når man er fuldstændig indstillet på at få en pige og har glædet sig til dét. Det er da fuldt forståeligt at have ambivalente følelser overfor det. Det er der vist ingen, der anfægter. Men det ér vel  , at barnet er velskabt og levedygtigt, end om det er det ene eller det andet køn??? (det er i hvert fald sådan jeg læser indlæggene, og som jeg tænkte, da jeg svarede - måske udtrykte jeg mig forkert?)
Det er skam hårdt at gå og vente på at blive mor. Jeg forstår godt din bekymring, men jeg forstår ikke at det skal være SÅ stort et issue. Som de andre skriver, ville det for mig også være det vigtigste at få et sundt og raskt barn. Jeg havde også betalt for scanning ved sidste graviditet, og vi fik af vide vi skulle have en pige. En pige fik vi  Men, en uge før jeg fødte, var der en i min mødregruppe fra nettet, som var blevet scannet til at få en dreng, og sørme, om der ikke kom en lille pige ud  Hun tog det bare så flot, de havde også fundet navn, men Carl kom til at hedde Alma, og alle de fine lyseblå ting, blev hurtigt byttet og lavet om til lyserødt. så det var altså ikke verdens undergang, og heldigvis elsker de deres yndige lille pige. Ugen efter Alma kom til verden, gik mine tanker også meget på: Hvad nu hvis vi også fik en dreng - nu var alt jo lyserødt herhjemme... Jeg indrømmer gerne, at jeg ønsker mig en dreng næste gang, men, en pige skal være ligeså hjerteligt velkommen, så har vi jo bare to prinsesser  Næh Berit, gas du bare lidt ned, og glæd dig over at du formentlig får et sundt, raskt og dejligt barn, og skulle det vise sig at være en skøn dreng, så er jeg helt sikker på at i nok skal finde ud af at elske ham i den lille familie også. Selvfølgelig er det underligt når man "forventer" en pige, men måske man i virkeligheden bare skulle lade være med at "forvente" så meget, og så tage imod den gave man nu engang bliver velsignet med 
Vil også lige være med, har fulgt med i debatten, men mine synspunkter er beskretve i tråden. Jeg er dog meget nysgerrig. Hvad sagde scanningen mht. kønnet??? -Komet
...der stor græder over, slet ikke at kunne få nogen... 
svare på hendes vegne. Den anden scanning viste stadig en pige. Anja
Smukt skrevet Christel  Og så var det jo heldigt, at den 2. scanning viste, at det blev en pige, så Berit slap for at skulle lave en scene på fødegangen 
besøgte vi i dag (hun er gravid), og hun forklarede det på en god måde, synes jeg... Og det var nok også sådan jeg forestillede mig, at Berit havde det - selv om jeg måske ikke synes, det var helt sådan, hun udtrykte sig... Min svigerinde ønsker sig brændende en pige. Det gjorde hun også sidste gang, men da hendes søn først var født, ville hun ikke bytte ham for noget i verden. Sådan har hun det også denne gang; hun vil gerne have en pige, men hun ved også, at en dreng bliver modtaget med åbne arme, hvis det bliver en dreng. Hun er ret sikker på, at hun ville blive skuffet, hvis hun fik at vide ved scanningen, at det var en dreng, og at hun måske ikke ville være sådan rigtig glad i resten af sin graviditet... Derfor har hun så valgt ikke at ville vide noget; fordi hun jo bliver glad, uanset hvad hun får, når først barnet er født. Det kan jeg godt sætte mig ind i, selv om jeg ikke selv spekulerer ret meget i køn. Det kan være, det ændrer sig, når først jeg er gravid igen, men lige pt må der komme en dreng eller en pige, det er jeg fuldkommen lige GLAD med 
Hej Zarah. Tak for dit svar.  Det virker som om du har forstået meningen i det samlede indlæg. Andre har vist hængt sig i ordet "håbede på" Samt mit mareridt om selve fødslen. Selv om jeg enda forsøgta at forklare at havde det været omvendt så havde sagen været den samme. Det var hele situationen som havde effekten på mig. Og gad vide hvor mange fødende der har fået oplyst at de får et køn, men får et andet ve selve fødslen, der ikke spekulerer over om barnet er blevet forbyttet   Måske især når man føder ved kejsersnit under fuld narkose. Sidst tak til Anja for at skrive resultatet af scanningen, jeg havde selv undladt at svare da jeg ikke ønskede at svare i tråden (det var blandt andet derfor jeg svarede Anja i beskedcenteret) da folk har opfattet den som det passede dem og ikke som jeg mente indlægget. Man har vist gået mere op i selve kønnet end meningen med tråden. Og så gad jeg ikke flere dumme bemærkninger der hentydede til både det ene og det andet, som visse af dem i tråden 
Det er lidt ærgerligt at folk misforstår hinanden, jeg misforstod også dit indlæg indtil du begyndte at forklare. Det er da naturligt at du er bange for at det ikke et "dit" barn du får ud, det må være meget mærkeligt at være i fuld narkose og så er man bare mor når man vågner! Kan godt forstå du har mareridt om dit barn er forbyttet og ikke er det rigtige, det er vel et udtryk for at et kejsersnit godt kan være en surrealistisk oplevelse. Med hensyn til køn kan man jo godt ønske, jeg troede Ea blev en dreng og jeg blev på en måde skuffet da hun kom ud "for jeg skulle jo have en dreng!?" Jeg havde ikke ønsket en dreng specielt, men havde forventet det og så kan det godt være svært at omstille sig lige i situationen.
. PRÆCIS! Og det er det som indlægget handler om, hvorfor spørgsmålet ovenover bliver ved med at blandes ind i det, er da noget vås, for det som det handler om er det du selv har skrevet i dette spørgsmål! Knuus .
det skrevne sprog kan jo misforstås i mange retninger. Jeg har hele tiden sagt, at jeg godt kan forstå irritation, osvosv, som jeg har skrevet flere gange (åbenbart ikke så klart, at man kunne forstå det). Men når man sammenligner et barn med en sofa fra Ilva (eller hvor var det nu?), så står jeg altså af. At meningen måske er en helt anden end den, vi hver især får ud af den, er jo altid en mulighed! Præcis ligesom man nogle gange er sikker på, at man har skrevet noget helt præcist, og det så viser sig, at andre læser noget helt andet (fx at man havde drømt, at barnet var blevet forbyttet og at det var derfor, man fik en dreng og ikke en pige - hvilket der ikke står direkte, men hvilket jeg godt nu kan se, at man kan   af indlægget) Hvis vi alle alligevel dybest set enige, hvorfor pokker så blive ved med alt det her navlepilleri, hysteri og pegen fingre og beskylden hinanden for alskens mærkværdige ting og sager??? Helt ærligt, så har vi vel mere meningsfulde ting at tage os til? Jeg har i hvert fald.
egentlig glad for at jeg ikke vidste hvad der kom  Jeg er da heller ikke sikker på at jeg var blevet specielt "glad" for at "vide" at jeg ville få en pige og at der så kom en dreng eller omvendt  Så jeg vidste intet før den dag Patrick kom til verden - og så var det jo bare verdens dejligste baby 
Idag er det Tera's fødselsdag - hurra hurra hurra! Håber at du og dine stolte forældre har haft en skøn dag - du har garanteret fået nogen dejlige gaver. Mange fødselsdagsknus fra Tina, Filippa og Mikkeline
Også et stort tillykke til Tera fra mig og Ida 
Hvor er tiden dog bare gået stærkt. I dag har Nanna også fødselsdag,nemlig 9 mdr. Men hjertelig tillykke til Tera. Kh.Tine og Nanna
  Tera har haft en dejlig dag med balloner, gaver og 1 års vaccine *gg* Tror hun glædede sig, for hun var oppe 05.30 og jeg selv var oppe nogle gange i løbet af natten - rent "de-ja-vu".. Tusind tak for hilsenen.. Der bliver nogle 1 års at fejre i løbet af 2006 *ss*
Også tillykke til Tera herfra. Hvor går tiden bare stærkt.
for hilsnerne - og ja, tiden går stærkt. Nyder min skønne pige mere og mere - vildt så stærk kærlighed kan føles når man har et barn.
Jeg er så en af de heldige, der har termin i slutningen af september. Jeg er jo ikke langt i min graviditet, men jeg kan allerede nu ikke passe min bh`er. Det vælter ud over det hele..  Men hvad er bedst at købe nu...? Jeg vil ikke bruge for mange penge på nye bh`er, som jeg igen ikke kan passe om 2 mdr. Kan det bedre betale sig at købe en pæn ammebh...?? Eller almindelig bh uden bøjler så barmen kan vokse..? Som det fremgår er jeg jo førstegangs fødende, så jeg har brug for jeres erfaringer. Tak!  Kille
Da jeg var gravid var jeg meget glad for mine sports-toppe som jeg normalt kun brugte når jeg red. Faktisk fik jeg masse-doblet mit lager af disse og brugte dem også efter fødslen da de var nemme at lige trække op når jeg skulle amme.  Især de der af sloggi's microfiber ("sloggi sensual" hedder de) Nu - 8 mdr efter - kan jeg stadig kun passe et fåtal af mine "gamle" bh'er, men amme-bh'erne kan jeg heller ikke passe mere. så køb få men gode amme-bh'er. Og forkæl dig selv med et par nye bh'er efter hele balladen   Dine bryster ændrer sig (det har de i hvert fald gjort for alle jeg kender   )
har nogle smarte nogle der kan udvide sig - og de sidder faktisk ret godt. Uden bøjler, men holder fint på det der skal holdes på ... *s*
en rigtig god sports-top hos angel-shop som nu er lukket. Men sortimentet vidreføres af  Jeg købte min i medium som er min normale størrelse og den passede under hele graviditeten og også nu bagefter
Jeg er nu 17 uger henne og har helt samme problem. Indtil videre er jeg gået fra en C/D til E/F skål. Det skal lige siges at det ikke er nemt at få noget i disse størrelser... Men jeg fik at vide i den undertøjsbutik at jeg ikke måtte købe amme-bh'er før jeg har havde født.
amme-bh'er, før jeg havde født... De passede faktisk præcis lige så godt før som efter fødslen, men det er nok meget forskelligt fra person til person. Bilka har ofte ammebh'er på tilbud til billige penge - med bøjle og egentlig ret pæne (sorte og hvide), og jeg var godt tilfreds med, hvordan de sad - ikke super at ride med, fordi stropperne suser ned over skulderen, men ellers  Køber man dem, kan man jo være heldig også at kunne passe dem, efter fødslen, og så er det ikke helt spildt for de få måneder, "forlygterne" er større end normalt - man skal jo alligevel (højst sandsynligt) ud at købe i en helt ny størrelse, når man er holdt op med at amme. Ellers har de også nogle billige bh'er i Kvickly, som jeg bruger til sportsbh. De er med bøjle og sidder rigtig godt (på mig i hvert fald). De er virkelig ikke særlig pæne, men de fungerer.
pæne amme bh-er i Bilka til 129- Tina
Jeg har nøjagtig det samme problem..! Jeg har også Termin sidst sept. ( d. 28.) Lidt sjovt..  Mine "Boobs", er altså vokset en hel del allerede, og de var altså ikke ligefrem små til at starte med..  Jeg er simpelthen hoppet i alle mine sports-bh´er.. De er de eneste der kan holde lidt styr på formerne.. ha ha
købt en rigtg god amme-bh i Babysam til 365 kr. Den fåes helt op til str. H, men starter så først ved 75, ikke så godt hvis man ikke så er så bred. Men det var den eneste jeg kunne passe i skålen. Jeg var også lidt på r..., før jeg fødte, jeg kunne ikke få noget der passede, overhovedet. Før jeg blev gravid passede en 65 DD perfekt. Jeg måtte til sidst gå på kompromis, og gå fra 65 til 70, da de ikke laver skålene større end til F, og jeg skulle op i en G. Håber at du finder ud af det, da det ellers kan sætte sig godt og grundigt i skulderen og ryggen. Jeg synes at du skal gå ind i rigtig god undertøjsforretning og spørge dig frem derinde. Jeg kan anbefale Change.
Jeg må ud og kigge og prøve. Det er heller ikke dårligt sådan at forkæle sig selv med noget lækkert undertøj.  Det bedste ville være, at købe noget jeg også kunne bruge efter fødslen. Jeg gruer bare for hvor store de kan blive!!!?? Altså, har aldrig haft små bryster, men selv min mand ser lidt betuttet ud nu. Hæhæ... Han kan bare ventet sig...  Mvh Kille
ekstra forlænger til mine bher lus bher uden bøjle jeg kunne simpelthen ikke ha de serrede når så meget andet gjorde det