hej tøser Jeg har valgt at være anonym idag da jeg har bekendte der læser herinde. Og jeg syntes selv at det er en falit erklæring at jeg ikke kan få det til at hænge sammen herhjemme. Jeg vil først høre hvad jeres mænd laver med jeres guldklumper da jeg føler at min kæreste er lige glad. Han står op kl 11 eller kl 10 hver weekend, babyen og mig kl 8. Men det er også fint nok men han bliver så aldrig færdig til at komme ud at døren kl 12. For man skal jo lige vågne og se tv og spise morgen mad først. Derud over hygger han aldrig med hans søn, kan godt lige snakke med ham vis han ligger i kravlegården med ellers ikke. Tror at han har skiftet ham 10 gange på 3mdr. Og det er kun fordi jeg har bedt ham gøre det. Aldrig badet ham eller ligende. Han rejser dig aldrig om aftenen vis den lille skal have sutten når han sover. Eller hygger med ham når jeg laver mad eller går i bad. Nej jeg har sønnen med da far skal se tv eller ligende. Når vi er i byen(til fødselsdag eller ligende) så enser han os slet ikke. Vi får bare lov til at lege med os selv og han snakker eller hygger. Spørger jeg om han er sød at tage den lille mens jeg lige går på toilettet har han afleveret ham til en anden når jeg kommer tilbage... Herhjemme er det mig der, handler, gør rent, laver mad, vasker tøj og har vores søn. Jeg vil gøre alt for min søn men det gør mig ked af det at faderen ikke er der for ham. Jeg kan mærke at mine følelser forsvinder mere og mere for kæresten. Men om det er pga irritationen eller det bare er fordi at jeg har fået nok ved jeg ikke. For jeg har flere gange prøvet at tale med ham om det men det virker måske i en dag og så er vi i sammen onde cirkel igen.  Jeg ved ikke hvorfor jeg skriver dette herinde men jeg har brug for at få lettet mit hjerte et sted... P.S jeg ved godt at det også er hårdt at være alene mor men det er lige så hårdt at være et par hvor faderen ikke deltager... MVH den anonyme mor det føler sig lidt fortabt
kan du ikke "forlange" en times far og søn tid dagligt? Hvis farmand ikke rigtig har fået chancen for at lære sin søn at kende så er det måske også svært for ham at forholde sig til den lille mand. Uanset hvad så er det altid moren som har det tætteste forhold til de små. Men måske en ½-1 time om dagen hvor du enten går ud af huset eller laver mad i køkkenet kan lære de to at kende hinanden. Du må selvfølgelig ikke bryde ind hvis den bette græder eller noget. De skal selv lære at finde ud af at tackle hinanden. Bare et forslag fra en som ikke selv er mor.
Alt er prøvet, enda talt om men der går en dag så er alt ved det gamle, og man bliver træt af at presse ens barn på nogen der ikke gider dem. Plus at man ikke har lyst til at forlade huset når ens mand/kæreste ikke gider barnet, så tager jeg ham med mig.