Melyik erdőtársulás-csoportban találkozhatunk a vörös bodzával? 
domb- és síkvidéki cseres-kocsányos tölgyesek mészkedvelő tölgyesek hegy- és dombvidéki bükkösök mészkerülő gyertyános tölgyesek
A B C D
A zalai flórajárásra jellemző erdőtársulás a gyertyános és kocsánytalan tölgyesek, zalai bükkösök, cseres tölgyesek, gyakori még a szelídgesztenye előfordulása is. Kisebb kocsányos–cseres tölgyesek "(Asphodelo-Quercetum cerris)" a szárazabb dombhátakon fordulnak elő. Alatta a cseres–tölgyesek (cseres–kocsánytalan tölgyesek), fölötte a bükkösök zónája húzódik. A Karancs és a Medves hegység környékének jellemző erdőállományai: a gyertyános-kocsánytalan tölgyesek, cseres-kocsánytalan tölgyesek, bükkösök, molyhos-cseres tölgyesek, mészkerülő tölgyesek. Gyertyános-tölgyesek, cseres-tölgyesek, mészkedvelő tölgyesek, erdős-sztyepp erdők. A hegység nagy részét cseres–tölgyesek és gyertyános–tölgyesek borítják. A lapos hegyhátak kavicsos felszínének különleges társulásai a királyné gyertyás cseres-kocsányos-tölgyesek Sitke, Ostffyasszonyfa és Celldömölk közelében fordulnak elő. A legelterjedtebb erdőtársulás a gyertyános–kocsánytalan tölgyesek, a bükk és a mészkerülő gyertyános–tölgyesek. Meleg bükkösök, gyertyános-tölgyesek, cseres-tölgyesek, szurdokerdők növénye. A patak vízgyűjtőjén cseres-tölgyesek, gyertyános-tölgyesek és bükkösök alkotnak erdőséget. Jellemző erdőtársulások a cseres-kocsánytalan tölgyesek, gyertyános-tölgyesek és a szubmontán bükkösök. Jellemző erdőtársulások a cseres-kocsánytalan tölgyesek, gyertyános-tölgyesek és a szubmontán bükkösök. Ilyen, betelepült erdőtársulások a kiterjedt cseres–tölgyesek és gyertyános–tölgyesek (Rakonczay, 1996). Kamaraerdő területén a cseres-tölgyes erdőtársulás számára kedvezőek a létfeltételek. Természetes növényzetét cseres tölgyesek, bükkösök alkotják. Cseres-tölgyesek, mészkerülő tölgyesek, ligeterdők, láperdők aljnövényzetében, hegyi réteken és szőrfűgyepeken fordul elő. Jellemző erdőtársulásai a gyertyános és kocsánytalan tölgyesek, zalai bükkösök, cseres-tölgyesek; gyakori elegyfájuk a szelídgesztenye. A mészkerülő lomberdőket kedveli; Magyarországon a cseres–tölgyesek, gyertyános–tölgyesek, nyíresek aljnövényzetében nő. A magasabb részeken cseres-tölgyesek, helyenként gyertyános–tölgyesek, a déli lejtőkön karsztbokorerdők voltak. arbusculoides)" (Tuzson) Soó éppen ellenkezőleg, a mészkerülő gyertyános–tölgyesek és cseres tölgyesek aljnövényzetében fordul elő. A gyertyános – kocsánytalan tölgyesek, cseres - kocsánytalan tölgyesek, bükkösök, molyhos – cseres tölgyesek, mészkerülő tölgyesek, a telepített akácosok, kis fenyvesek számtalan védett növényt rejtenek, nyulak, vaddisznók, őzek, szarvasok, fácánok, foglyok és más madarak természetes életterét adják. Változatos erdőtársulásai közül a cseres-tölgyesek vannak a legalacsonyabban. A táj zonális társulásai a cseres-tölgyesek különböző típusai. A Pinka-sík főbb természetes társulásai a gyertyános-tölgyesek, a keleti peremvidéken a cseres-tölgyesek. Tatár juharos tölgyesek, cseres-tölgyesek, mész- és melegkedvelő erdők fajgazdag állományai adtak fát és vadat a környék lakóinak. Gyertyános-tölgyesek, cseres-tölgyesek, mészkedvelő tölgyesek, erdős-sztyepp erdők. Főleg mészkőhányásokon, molyhos-tölgyesek és mészkedvelő bükkösök, gyertyános–tölgyesek szegélyében. A legelterjedtebb erdőtársulás a gyertyános–kocsánytalan tölgyesek, a bükk és a mészkerülő gyertyános–tölgyesek. A mészkő- és dolomithegységekben a mészkedvelő tölgyesek dominálnak. A 300 méteres magasság feletti mészkővidékeken mészkedvelő tölgyesek vannak. A zalai flórajárásra jellemző erdőtársulás a gyertyános és kocsánytalan tölgyesek, zalai bükkösök, cseres tölgyesek, gyakori még a szelídgesztenye előfordulása is. Inkább mészkedvelő, üde patakparti ligeterdők, gyertyános-tölgyesek és bükkösök növénye. A hegytetők környékén és a terület keleti részén mészkedvelő tölgyesek vannak. A növény xerotherm (szárazság- és melegtűrő) és mészkedvelő tölgyesek jellemző faja. A Fertőmelléki-dombság potenciális erdőterület, természetes növénytársulásai a gyertyános–tölgyesek és a cseres-tölgyesek, de foltokban a mészkedvelő, illetve déli részein a mészkerülő tölgyesek is jellemzőek. Mészkedvelő, homokpuszták, homoki rétek és legelők, homoki tölgyesek, dolomitsziklagyepek, sziklafüves lejtők, erdőspusztagyepek virága. Többnyire bükkösök, szurdokerdők, törmeléklejtő erdők, bükkös sziklaerdők, mészkedvelő tölgyesek ölelik körbe a patak medrét. Mészkedvelő, síksági bennszülött faj meszes homokpuszták, homoki rétek, ritkábban homoki tölgyesek és telepített fenyvesek növénye. A zalai erdeifenyves (mészkedvelő erdeifenyves) erdőtársulás három, illetve négy szórványos és erősen zavart (jórészt másodlagos) folton nő az Őrség északi részén. A hegyoldalban mészkedvelő cseres-tölgyes, illetve törmeléklejtő erdők találhatók, a hegytetőn lejtőgyepek és sajmeggyes molyhos tölgyesek találhatók. Leggyakrabban egyszínű vörös változatával találkozhatunk. Gyakran nő együtt fekete bodzával. karsztbokorerdőkben, a sajmeggyes karsztbokorerdőknek pedig jellemző faja), de előfordulhat mészkedvelő tölgyesek szélén, világos tölgyesekben, világos erdeifenyvesekben, száraz cserjésekben (pl. Magyarországon tölgyerdők (főleg molyhos tölgyesek) szegélyén, tisztásain, mészkedvelő erdeifenyvesekben, karsztbokorerdőkben és száraz cserjésekben fordul elő, gyakran a meleg, délies lejtőkön. Mészkedvelő növényként szikla- és pusztafüves lejtőkön, sziklagyepekben, erdős pusztaréteken, sziklai és pusztai cserjésekben, karsztbokorerdőkben, száraz tölgyesek tisztásain és szélein él. Mészkedvelő. Mészkedvelő. Mészkedvelő. Mészkedvelő. Mészkedvelő. A zonális erdőtársulás maradványaként szórványosan előforduló bükkösök aljnövényzetében jellemző az erdei madársóska "(Oxalis acetosella)". Eurázsiában és Afrikában honos, hegy és dombvidéki erdők lakója. Szinte kizárólag (97%-ban) hegy- és dombvidéki erdők lakója. A nyílt hegy- és dombvidéki lejtőket kedveli, 2000 méter magasságig. Magyarországon elsősorban a hegy- és dombvidéki bükkösökben, esetenként tölgyesekben él. Magyarországon inkább hegy- és dombvidéki, ritkábban síksági erdőkben található meg. Legtöbb fajuk sok holtfát tartalmazó hegy- és dombvidéki erdőségekben él. A zalai flórajárásra jellemző erdőtársulás a gyertyános és kocsánytalan tölgyesek, zalai bükkösök, cseres tölgyesek, gyakori még a szelídgesztenye előfordulása is. Síkvizekben is előfordul, de inkább a hegy- és dombvidéki folyók lakója. Északkeletre a "Pusztahegy" nevű dombvidéki határrész terül el, keletre a "Láz-hegy" (261- 2,7), kelet-délkeletre a "Meristei-hegy" (267- 2), délre az "Abroncsos" nevű dombvidéki határrész húzódik, ezen a "Ferchi-hegy" (260- 1,1) emelkedik, nyugatra a "Bárdos" nevű dombvidéki határrész húzódik, ezen a "Bükk-hegy" (291- 2) magasodik, mögötte a "Bihari" "(Uradalmi)" erdő nevű dombvidéki határrész terül el. Extrazonális helyzetben:


Elegyes, üde, többnyire mély talajú hegy-dombvidéki erdők. Hegy- és dombvidéki patakjainkban alkalmanként megtalálható, a kisebb folyóinkban elsősorban a sügérzónában lelhető fel. Leggyakrabban egyszínű vörös változatával találkozhatunk. Elsősorban a síkvidéki vizes területek, de akár hegy- és dombvidéki medencék, folyóvölgyek képezik otthonát. Gyakran nő együtt fekete bodzával. Hegy- és dombvidéki tölgyesek, síksági keményfaligetek, fáslegelők és parkok lakója, ahol idős fák is vannak. Magyarországon főleg hegy- és dombvidéki erdőkben található meg, síksági állományai csak 13%-ot tesznek ki. A mintegy 111 kilométer hosszúságú útszakasz hegy-, illetve dombvidéki terepen halad, vonalvezetése és keresztmetszeti kialakítása változatos. Nevének jelentése ""vörös hegy"". A hegy talaja vörös laterit. Tevékenyen közreműködött a Tokaj-hegyaljai szőlők felújításában, a hegy- és dombvidéki termőtalaj pusztulása elleni védekezésben, szélvédő erdősávok létesítésében. Hazánkban főként hegy- és dombvidéki patakokban található meg az alföldi folyórészeken a vízszennyeződés miatt már nem fordul elő. Magyarországon hegy- és dombvidéki faj, az Északi-középhegységben, a Dunántúli-középhegységben, a Zalai-dombságon és a Kőszegi-hegységben található meg. Ugyancsak nyugaton fekszenek a Nagy hegy "(227-1,6)", és az Őrhegytető nevű dombvidéki határrészek "(200–230 m közötti magaslatokkal)". Magyarországon hegy- és dombvidéki erdők növénye; legnagyobb állományai a Mecsekben élnek, de szórványosan megtalálható az Északi- és a Dunántúli-középhegységben is. A legelterjedtebb erdőtársulás a gyertyános–kocsánytalan tölgyesek, a bükk és a mészkerülő gyertyános–tölgyesek. Másodlagosan jellemzőek a mészkerülő lomberdők (fenyőelegyes tölgyesek és gyertyános-tölgyesek) is. A mészkerülő lomberdőket kedveli; Magyarországon a cseres–tölgyesek, gyertyános–tölgyesek, nyíresek aljnövényzetében nő. arbusculoides)" (Tuzson) Soó éppen ellenkezőleg, a mészkerülő gyertyános–tölgyesek és cseres tölgyesek aljnövényzetében fordul elő. A Karancs és a Medves hegység környékének jellemző erdőállományai: a gyertyános-kocsánytalan tölgyesek, cseres-kocsánytalan tölgyesek, bükkösök, molyhos-cseres tölgyesek, mészkerülő tölgyesek. A zalai flórajárásra jellemző erdőtársulás a gyertyános és kocsánytalan tölgyesek, zalai bükkösök, cseres tölgyesek, gyakori még a szelídgesztenye előfordulása is. A Fertőmelléki-dombság potenciális erdőterület, természetes növénytársulásai a gyertyános–tölgyesek és a cseres-tölgyesek, de foltokban a mészkedvelő, illetve déli részein a mészkerülő tölgyesek is jellemzőek. Erdőtípusai: hársas törmeléklejtő-erdők, lejtő sztyeppek, karszt-bokorerdők, molyhos-tölgyes szálerdők, szurdokerdők, gyertyános-tölgyesek, éger ligetek, tölgy, kőris, szil ligetek, mészkerülő tölgyes, mészkerülő bükkös. Potenciális erdőterület, természetes erdőtársulásai a foltokban erdeifenyővel elegyes gyertyános-kocsánytalantölgyesek és mészkerülő gyertyános-tölgyesek, amelyeket keleten cseres-kocsánytalantölgyesek, északon kis kiterjedésű bükkösök váltanak fel. Gyertyános-tölgyesek, cseres-tölgyesek, mészkedvelő tölgyesek, erdős-sztyepp erdők. A mészkerülő lombos erdők "(Quercetalia roboris)" rendje a mészkerülő tölgyesek és nyíres-tölgyesek társulásait foglalja össze. Bükkösök, nyirkos-sziklás ligeterdők, mészkerülő erdők, karsztbokorerdők, cserjések, fenyvesek, száraz és gyertyános-tölgyesek, az Alföldön telepített nyárasok növénye. A gyertyános – kocsánytalan tölgyesek, cseres - kocsánytalan tölgyesek, bükkösök, molyhos – cseres tölgyesek, mészkerülő tölgyesek, a telepített akácosok, kis fenyvesek számtalan védett növényt rejtenek, nyulak, vaddisznók, őzek, szarvasok, fácánok, foglyok és más madarak természetes életterét adják. Meleg bükkösök, gyertyános-tölgyesek, cseres-tölgyesek, szurdokerdők növénye. A gyertyános-tölgyesek öve:

5. A hegyek lábán tölgyesek, gyertyános-tölgyesek, 800 m tszfm. Gyertyános-tölgyesek társulásában gyakran megtalálható. A hegység nagy részét cseres–tölgyesek és gyertyános–tölgyesek borítják. Természetes növénytakarói a gyertyános-tölgyesek, illetve erdei fenyővel elegyes tölgyesek. A délnek néző, meredek lejtőkön melegkedvelő tölgyesek és mészkerülő tölgyesek helyezkednek el. Főbb élőhelyei a gyertyános-tölgyesek, ligeterdők. Főleg mészkőhányásokon, molyhos-tölgyesek és mészkedvelő bükkösök, gyertyános–tölgyesek szegélyében. A patak vízgyűjtőjén cseres-tölgyesek, gyertyános-tölgyesek és bükkösök alkotnak erdőséget. Bükkösök, gyertyános-tölgyesek, szurdokerdők, karsztbokorerdők növénye. Ligeterdők, gyertyános-tölgyesek, ártéri gyomtársulások növénye.