Hegy- és dombvidéken, gyertyános, tölgyes, valamint bükkös klímában is gyakran előforduló nyárfajunk. 
Rezgő nyár Óriás nyár Fehér nyár Fekete nyár
A B C D
Tölgyesek jellemző elegyfája, Magyarországon tipikusan gyertyános-kocsánytalan tölgyes társulásokban, néha bokorerdőkben, cseres-tölgyes társulásokban, bükkös klímában is előfordul. Bükkös-gyertyános tölgyes
3. A Marcali löszhát dombvidékén gyertyános-tölgyes, cseres-tölgyes, extrazonálisan bükkös is előfordul. A termőhely iránt nem igényes, egyaránt előfordul bükkös, gyertyános tölgyes, kocsánytalan tölgyes-cseres, valamint erdőssztyepp környezetben. Leginkább gyertyános, tölgyes és bükkös erdőkben, illetve kőrisligetekben fordul elő. A bükkös, tölgyes, gyertyános erdők vadállománya gazdag, kedvelt vadászterület. A 235 hektár területen fekvő gyertyános-tölgyes erdő bükkös foltokkal. Az alacsonyabb dombvidéken "cseres-tölgyes", a magasabban fekvő részeken pedig "gyertyános-tölgyes" erdők találhatóak. Hazánkban főleg a gyertyános, tölgyes vagy bükkös erdők aljnövényzetében nő tömegesen. Ilyen az Alföldön a tatár juharos lösztölgyes, hegy- és dombvidékeinken 200–400 m között a cseres-tölgyes, 400–600 m között a gyertyános-tölgyes, 600–800 m között a szubmontán bükkös, valamint 800–1000 m között a montán bükkös. Erdői a meleget kedvelő tölgyes, cser, s fentebb pedig gyertyános, bükkös elegyekből állnak. A mecseki bükkös, a mecseki gyertyános–tölgyes és a mecseki cseres-tölgyes borítja legnagyobb területen a Mecsek K-i részét. Kedvelt élőhelyei a gyertyános–tölgyesek hűvös, párás szegélyei, ahol sok rezgő nyár nő. A János-hegyen a "Normafa-fennsíkhoz" kötődően 160-180 éves bükkös és gyertyános-kocsánytalan tölgyes erdő maradt fent. A gyertyános–tölgyes és cseres-tölgyes régióba tartozik. Elsősorban tölgyes-gyertyános. Bükkös, gyertyános, tölgyes erdőinek védett növényei többek közt a szúrós és a lónyelvű csodabogyó, a májvirág és a közönséges kankalin. Gyertyános–kocsánytalan tölgyes

A gyertyános–kocsánytalan tölgyes "(Querco petreae-Carpinetum)" a Magyar Középhegység egyik meghatározó erdőtípusa, a gyertyános–tölgyes öv névadó növénytársulása. A Kőszegi-hegységet máig szinte egybefüggő erdő borítja, amelyre elsősorban gyertyános-tölgyes vagy a hegyvidéki bükkös a jellemző. Erdőtípusai: hársas törmeléklejtő-erdők, lejtő sztyeppek, karszt-bokorerdők, molyhos-tölgyes szálerdők, szurdokerdők, gyertyános-tölgyesek, éger ligetek, tölgy, kőris, szil ligetek, mészkerülő tölgyes, mészkerülő bükkös. A Badacsonyon csak itt előforduló mészkerülő virágos kőrises-bükkös él a sziklás részek letörésein, a hegy bükköseiben ciklámen, gyertyános tölgyeseiben májvirág, pirítógyökér, borostyánfojtó szádorgó található. A dombtetők jellegzetes erdőtársulása a cseres-kocsánytalan tölgyes, majd lefelé haladva gyertyános-kocsánytalan tölgyes és gyertyános-kocsányos tölgyes követi egymást. Gyertyános–tölgyes

A gyertyános–tölgyes Magyarországon a 400 m és 600 m közötti magasságok legjellemzőbb erdőtípusa. A Pozsonyi-hegyet, a János-hegy főtömbjének egyéb részeihez hasonlóan főként 160-180 éves bükkös és gyertyános-kocsánytalan tölgyes erdők borítják, helyenként fiatalabb erdőfoltokkal tarkítva; növény- és állatvilága is a János-hegyéhez hasonló. Alapvetően a tölgyes és bükkös övbe tartozik. Tölgyesek jellemző elegyfája, Magyarországon tipikusan gyertyános-kocsánytalan tölgyes társulásokban, néha bokorerdőkben, cseres-tölgyes társulásokban, bükkös klímában is előfordul. Bükkös-gyertyános tölgyes
3. A Marcali löszhát dombvidékén gyertyános-tölgyes, cseres-tölgyes, extrazonálisan bükkös is előfordul. A termőhely iránt nem igényes, egyaránt előfordul bükkös, gyertyános tölgyes, kocsánytalan tölgyes-cseres, valamint erdőssztyepp környezetben. Leginkább gyertyános, tölgyes és bükkös erdőkben, illetve kőrisligetekben fordul elő. A bükkös, tölgyes, gyertyános erdők vadállománya gazdag, kedvelt vadászterület. A 235 hektár területen fekvő gyertyános-tölgyes erdő bükkös foltokkal. Az alacsonyabb dombvidéken "cseres-tölgyes", a magasabban fekvő részeken pedig "gyertyános-tölgyes" erdők találhatóak. Hazánkban főleg a gyertyános, tölgyes vagy bükkös erdők aljnövényzetében nő tömegesen. Ilyen az Alföldön a tatár juharos lösztölgyes, hegy- és dombvidékeinken 200–400 m között a cseres-tölgyes, 400–600 m között a gyertyános-tölgyes, 600–800 m között a szubmontán bükkös, valamint 800–1000 m között a montán bükkös. Erdői a meleget kedvelő tölgyes, cser, s fentebb pedig gyertyános, bükkös elegyekből állnak. A mecseki bükkös, a mecseki gyertyános–tölgyes és a mecseki cseres-tölgyes borítja legnagyobb területen a Mecsek K-i részét. A János-hegyen a "Normafa-fennsíkhoz" kötődően 160-180 éves bükkös és gyertyános-kocsánytalan tölgyes erdő maradt fent. A gyertyános–tölgyes és cseres-tölgyes régióba tartozik. Elsősorban tölgyes-gyertyános. Bükkös, gyertyános, tölgyes erdőinek védett növényei többek közt a szúrós és a lónyelvű csodabogyó, a májvirág és a közönséges kankalin. Gyertyános–kocsánytalan tölgyes

A gyertyános–kocsánytalan tölgyes "(Querco petreae-Carpinetum)" a Magyar Középhegység egyik meghatározó erdőtípusa, a gyertyános–tölgyes öv névadó növénytársulása. A Kőszegi-hegységet máig szinte egybefüggő erdő borítja, amelyre elsősorban gyertyános-tölgyes vagy a hegyvidéki bükkös a jellemző. Erdőtípusai: hársas törmeléklejtő-erdők, lejtő sztyeppek, karszt-bokorerdők, molyhos-tölgyes szálerdők, szurdokerdők, gyertyános-tölgyesek, éger ligetek, tölgy, kőris, szil ligetek, mészkerülő tölgyes, mészkerülő bükkös. A Badacsonyon csak itt előforduló mészkerülő virágos kőrises-bükkös él a sziklás részek letörésein, a hegy bükköseiben ciklámen, gyertyános tölgyeseiben májvirág, pirítógyökér, borostyánfojtó szádorgó található. A dombtetők jellegzetes erdőtársulása a cseres-kocsánytalan tölgyes, majd lefelé haladva gyertyános-kocsánytalan tölgyes és gyertyános-kocsányos tölgyes követi egymást. Gyertyános–tölgyes

A gyertyános–tölgyes Magyarországon a 400 m és 600 m közötti magasságok legjellemzőbb erdőtípusa. A Pozsonyi-hegyet, a János-hegy főtömbjének egyéb részeihez hasonlóan főként 160-180 éves bükkös és gyertyános-kocsánytalan tölgyes erdők borítják, helyenként fiatalabb erdőfoltokkal tarkítva; növény- és állatvilága is a János-hegyéhez hasonló. Alapvetően a tölgyes és bükkös övbe tartozik. Bükkös-gyertyános erdőkben él, zuzmókkal táplálkozik. Tölgyesek jellemző elegyfája, Magyarországon tipikusan gyertyános-kocsánytalan tölgyes társulásokban, néha bokorerdőkben, cseres-tölgyes társulásokban, bükkös klímában is előfordul. Bükkös-gyertyános tölgyes
3. A Marcali löszhát dombvidékén gyertyános-tölgyes, cseres-tölgyes, extrazonálisan bükkös is előfordul. A termőhely iránt nem igényes, egyaránt előfordul bükkös, gyertyános tölgyes, kocsánytalan tölgyes-cseres, valamint erdőssztyepp környezetben. Leginkább gyertyános, tölgyes és bükkös erdőkben, illetve kőrisligetekben fordul elő. A bükkös, tölgyes, gyertyános erdők vadállománya gazdag, kedvelt vadászterület. A 235 hektár területen fekvő gyertyános-tölgyes erdő bükkös foltokkal. Az alacsonyabb dombvidéken "cseres-tölgyes", a magasabban fekvő részeken pedig "gyertyános-tölgyes" erdők találhatóak. Hazánkban főleg a gyertyános, tölgyes vagy bükkös erdők aljnövényzetében nő tömegesen. Ilyen az Alföldön a tatár juharos lösztölgyes, hegy- és dombvidékeinken 200–400 m között a cseres-tölgyes, 400–600 m között a gyertyános-tölgyes, 600–800 m között a szubmontán bükkös, valamint 800–1000 m között a montán bükkös. Erdői a meleget kedvelő tölgyes, cser, s fentebb pedig gyertyános, bükkös elegyekből állnak. A mecseki bükkös, a mecseki gyertyános–tölgyes és a mecseki cseres-tölgyes borítja legnagyobb területen a Mecsek K-i részét. A János-hegyen a "Normafa-fennsíkhoz" kötődően 160-180 éves bükkös és gyertyános-kocsánytalan tölgyes erdő maradt fent. A gyertyános–tölgyes és cseres-tölgyes régióba tartozik. Elsősorban tölgyes-gyertyános. Bükkös, gyertyános, tölgyes erdőinek védett növényei többek közt a szúrós és a lónyelvű csodabogyó, a májvirág és a közönséges kankalin. Gyertyános–kocsánytalan tölgyes

A gyertyános–kocsánytalan tölgyes "(Querco petreae-Carpinetum)" a Magyar Középhegység egyik meghatározó erdőtípusa, a gyertyános–tölgyes öv névadó növénytársulása. A Kőszegi-hegységet máig szinte egybefüggő erdő borítja, amelyre elsősorban gyertyános-tölgyes vagy a hegyvidéki bükkös a jellemző. Erdőtípusai: hársas törmeléklejtő-erdők, lejtő sztyeppek, karszt-bokorerdők, molyhos-tölgyes szálerdők, szurdokerdők, gyertyános-tölgyesek, éger ligetek, tölgy, kőris, szil ligetek, mészkerülő tölgyes, mészkerülő bükkös. A Badacsonyon csak itt előforduló mészkerülő virágos kőrises-bükkös él a sziklás részek letörésein, a hegy bükköseiben ciklámen, gyertyános tölgyeseiben májvirág, pirítógyökér, borostyánfojtó szádorgó található. A dombtetők jellegzetes erdőtársulása a cseres-kocsánytalan tölgyes, majd lefelé haladva gyertyános-kocsánytalan tölgyes és gyertyános-kocsányos tölgyes követi egymást. Gyertyános–tölgyes

A gyertyános–tölgyes Magyarországon a 400 m és 600 m közötti magasságok legjellemzőbb erdőtípusa. A Pozsonyi-hegyet, a János-hegy főtömbjének egyéb részeihez hasonlóan főként 160-180 éves bükkös és gyertyános-kocsánytalan tölgyes erdők borítják, helyenként fiatalabb erdőfoltokkal tarkítva; növény- és állatvilága is a János-hegyéhez hasonló. Alapvetően a tölgyes és bükkös övbe tartozik. Bükkös-gyertyános erdőkben él, zuzmókkal táplálkozik. Tölgyesek jellemző elegyfája, Magyarországon tipikusan gyertyános-kocsánytalan tölgyes társulásokban, néha bokorerdőkben, cseres-tölgyes társulásokban, bükkös klímában is előfordul. Bükkös-gyertyános tölgyes
3. A Marcali löszhát dombvidékén gyertyános-tölgyes, cseres-tölgyes, extrazonálisan bükkös is előfordul. A termőhely iránt nem igényes, egyaránt előfordul bükkös, gyertyános tölgyes, kocsánytalan tölgyes-cseres, valamint erdőssztyepp környezetben. Leginkább gyertyános, tölgyes és bükkös erdőkben, illetve kőrisligetekben fordul elő. A bükkös, tölgyes, gyertyános erdők vadállománya gazdag, kedvelt vadászterület. A 235 hektár területen fekvő gyertyános-tölgyes erdő bükkös foltokkal. Az alacsonyabb dombvidéken "cseres-tölgyes", a magasabban fekvő részeken pedig "gyertyános-tölgyes" erdők találhatóak. Hazánkban főleg a gyertyános, tölgyes vagy bükkös erdők aljnövényzetében nő tömegesen. Ilyen az Alföldön a tatár juharos lösztölgyes, hegy- és dombvidékeinken 200–400 m között a cseres-tölgyes, 400–600 m között a gyertyános-tölgyes, 600–800 m között a szubmontán bükkös, valamint 800–1000 m között a montán bükkös. Erdői a meleget kedvelő tölgyes, cser, s fentebb pedig gyertyános, bükkös elegyekből állnak. A mecseki bükkös, a mecseki gyertyános–tölgyes és a mecseki cseres-tölgyes borítja legnagyobb területen a Mecsek K-i részét. A János-hegyen a "Normafa-fennsíkhoz" kötődően 160-180 éves bükkös és gyertyános-kocsánytalan tölgyes erdő maradt fent. A gyertyános–tölgyes és cseres-tölgyes régióba tartozik. Elsősorban tölgyes-gyertyános. Bükkös, gyertyános, tölgyes erdőinek védett növényei többek közt a szúrós és a lónyelvű csodabogyó, a májvirág és a közönséges kankalin. Gyertyános–kocsánytalan tölgyes

A gyertyános–kocsánytalan tölgyes "(Querco petreae-Carpinetum)" a Magyar Középhegység egyik meghatározó erdőtípusa, a gyertyános–tölgyes öv névadó növénytársulása. A Kőszegi-hegységet máig szinte egybefüggő erdő borítja, amelyre elsősorban gyertyános-tölgyes vagy a hegyvidéki bükkös a jellemző. Erdőtípusai: hársas törmeléklejtő-erdők, lejtő sztyeppek, karszt-bokorerdők, molyhos-tölgyes szálerdők, szurdokerdők, gyertyános-tölgyesek, éger ligetek, tölgy, kőris, szil ligetek, mészkerülő tölgyes, mészkerülő bükkös. A Badacsonyon csak itt előforduló mészkerülő virágos kőrises-bükkös él a sziklás részek letörésein, a hegy bükköseiben ciklámen, gyertyános tölgyeseiben májvirág, pirítógyökér, borostyánfojtó szádorgó található. A dombtetők jellegzetes erdőtársulása a cseres-kocsánytalan tölgyes, majd lefelé haladva gyertyános-kocsánytalan tölgyes és gyertyános-kocsányos tölgyes követi egymást. Gyertyános–tölgyes

A gyertyános–tölgyes Magyarországon a 400 m és 600 m közötti magasságok legjellemzőbb erdőtípusa. A Pozsonyi-hegyet, a János-hegy főtömbjének egyéb részeihez hasonlóan főként 160-180 éves bükkös és gyertyános-kocsánytalan tölgyes erdők borítják, helyenként fiatalabb erdőfoltokkal tarkítva; növény- és állatvilága is a János-hegyéhez hasonló. Alapvetően a tölgyes és bükkös övbe tartozik. Bükkös-gyertyános erdőkben él, zuzmókkal táplálkozik.