Főleg középhegységeink meleg, déli oldalain fordul elő. A mészkedvelő tölgyesek és a bokorerdők egyik fő fafaja. Erdeinkben az előfordulása 1% alatt van. 
Cser Kocsánytalan tölgy Vörös tölgy Molyhos tölgy
A B C D
Magyarországon tölgyerdők (főleg molyhos tölgyesek) szegélyén, tisztásain, mészkedvelő erdeifenyvesekben, karsztbokorerdőkben és száraz cserjésekben fordul elő, gyakran a meleg, délies lejtőkön. Főleg mészkőhányásokon, molyhos-tölgyesek és mészkedvelő bükkösök, gyertyános–tölgyesek szegélyében. Főleg mészkedvelő homokpusztai gyepekben, száraz területeken fordul elő. Meleg lomberdőkben, elsősorban tölgy és gyertyán alatt fordul elő, főleg savanyú talajon. A meleg tölgyesek, bokorerdők igen változatos rovarközösségeiből talán a leglátványosabbak a lepkék. Magyarországon igen ritka, csak a Dunántúl igen meleg és száraz mészkőhegyeinek déli oldalain, erdős-sztyeppeken, karsztbokorerdők szegélyein, tisztásain fordul elő. Mészkedvelő, így főleg mészkövön vagy dolomiton, ritkábban bazalton vagy homokkövön fordul elő. Főleg az állam déli részén fordul elő. Gyertyános-tölgyesek, cseres-tölgyesek, mészkedvelő tölgyesek, erdős-sztyepp erdők. Meszes talajú meleg lomberdőkben fordul elő főleg bükk, tölgy vagy szelídgesztenye (igen ritkán luc) alatt. Európa déli, délkeleti területein és Kis-Ázsiában, főleg a középhegységekben honos, ott a száraz, meleg, sziklás talajú bokorerdők jellemző fája. Száraz erdők, sziklás bükkösök, tölgyesek, bokorerdők növénye, ahol főleg a tisztásokon, erdőszéleken lehet vele találkozni. A mészkő- és dolomithegységekben a mészkedvelő tölgyesek dominálnak. A Fertőmelléki-dombság potenciális erdőterület, természetes növénytársulásai a gyertyános–tölgyesek és a cseres-tölgyesek, de foltokban a mészkedvelő, illetve déli részein a mészkerülő tölgyesek is jellemzőek. Cseres-tölgyesek, mészkerülő tölgyesek, ligeterdők, láperdők aljnövényzetében, hegyi réteken és szőrfűgyepeken fordul elő. Bükkelegyes erdőkben, karszt-, szikla- és karsztbokorerdőkben, mészkedvelő erdeifenyvesekben fordul elő. Ma főleg Anglia déli részén, Bedfordshire grófságban fordul elő. A bablevelű varjúháj a pozsgások csoportjának egyetlen nem csak sziklákat kedvelő faja, a leggyakrabban száraz tölgyesek, bokorerdők és pusztai gyepek talaján fordul elő, néha száraz homokon is. A síkvidéki területeken a homoki tölgyesek és a lápterületek kísérő fafaja. arbusculoides)" (Tuzson) Soó éppen ellenkezőleg, a mészkerülő gyertyános–tölgyesek és cseres tölgyesek aljnövényzetében fordul elő. Bükkösök, gyertyános-tölgyesek nedvesebb részein, nyáron fordul elő. Az Alcyonium glomeratum főleg az Egyesült Királyság és Írország déli és nyugati tengerpartjain fordul elő. A Kárpát-medencének főleg a nyugati, déli részén ligeterdőkben, cserjésekben fordul elő. Száraz, napos tölgyesek, bükkösök, bokorerdők, gyepes tisztások, sztyepplejtők dísze. Elsősorban fenyvesekben, főleg luc alatt fordul elő, sokszor tömegesen. Meleg lomberdőkben, elsősorban tölgy és gyertyán alatt fordul elő, főleg savanyú talajon. Magyarországon tölgyerdők (főleg molyhos tölgyesek) szegélyén, tisztásain, mészkedvelő erdeifenyvesekben, karsztbokorerdőkben és száraz cserjésekben fordul elő, gyakran a meleg, délies lejtőkön. Meszes talajú meleg lomberdőkben fordul elő főleg bükk, tölgy vagy szelídgesztenye (igen ritkán luc) alatt. A környező erdőket zömmel tölgyesek (csertölgy, kocsánytalan tölgy) és bükkösök alkotják. Főleg mészkőhányásokon, molyhos-tölgyesek és mészkedvelő bükkösök, gyertyános–tölgyesek szegélyében. Főleg mészkedvelő homokpusztai gyepekben, száraz területeken fordul elő. kivéve erdeink mindegyik fafaja felújítható magról; a legjobban bükk, a kocsánytalan tölgy és a csertölgy. Fő fafajok a cser- és a kocsánytalan tölgy. A meleg tölgyesek, bokorerdők igen változatos rovarközösségeiből talán a leglátványosabbak a lepkék. A domináns erdőtársulások a mérsékelt övi vegyes erdők, köztük a gyertyános–tölgyesek (kocsánytalan tölgy és közönséges gyertyán), bükkösök (bükk) és melegkedvelő cseres–tölgyesek (csertölgy, molyhos tölgy, magyar tölgy). Melegebb lomberdőkben, tölgy és bükk alatt fordul elő. A magasabban fekvő területeken gyertyános és kocsánytalan tölgyesek, zalai bükkösök, cseres tölgyesek találhatóak, gyakori még a szelídgesztenye előfordulása is. A zalai flórajárásra jellemző erdőtársulás a gyertyános és kocsánytalan tölgyesek, zalai bükkösök, cseres tölgyesek, gyakori még a szelídgesztenye előfordulása is. Magyarországon igen ritka, csak a Dunántúl igen meleg és száraz mészkőhegyeinek déli oldalain, erdős-sztyeppeken, karsztbokorerdők szegélyein, tisztásain fordul elő. Hegyvidéki tölgyesek középhegységeinkben és a Dunántúli-dombságon találhatók: tipikus fafajaik a csertölgy és a kocsánytalan tölgy. Lombkoronaszintjének két fő faja a csertölgy és a kocsánytalan tölgy. Mészkedvelő, így főleg mészkövön vagy dolomiton, ritkábban bazalton vagy homokkövön fordul elő. Főleg az állam déli részén fordul elő. A Karancs és a Medves hegység környékének jellemző erdőállományai: a gyertyános-kocsánytalan tölgyesek, cseres-kocsánytalan tölgyesek, bükkösök, molyhos-cseres tölgyesek, mészkerülő tölgyesek. A déli lejtőkön elmarad a molyhos tölgy, aminek szerepét a csertölgy és a kocsánytalan tölgy veszi át. Gyertyános-tölgyesek, cseres-tölgyesek, mészkedvelő tölgyesek, erdős-sztyepp erdők. Európa déli, délkeleti területein és Kis-Ázsiában, főleg a középhegységekben honos, ott a száraz, meleg, sziklás talajú bokorerdők jellemző fája. A társulás alapfája a kocsányos tölgy, amely az erdőssztyeppövezetben a tölgyesek síksági-kontinentális típusát adja, alacsony bokorerdők vagy magasabb szálerdők formájában. A középhegységek száraz, sziklás déli oldalain él a molyhos tölgy. Száraz erdők, sziklás bükkösök, tölgyesek, bokorerdők növénye, ahol főleg a tisztásokon, erdőszéleken lehet vele találkozni. Meleg lomberdőkben, elsősorban tölgy és gyertyán alatt fordul elő, főleg savanyú talajon. Magyarországon tölgyerdők (főleg molyhos tölgyesek) szegélyén, tisztásain, mészkedvelő erdeifenyvesekben, karsztbokorerdőkben és száraz cserjésekben fordul elő, gyakran a meleg, délies lejtőkön. Meszes talajú meleg lomberdőkben fordul elő főleg bükk, tölgy vagy szelídgesztenye (igen ritkán luc) alatt. Főleg mészkőhányásokon, molyhos-tölgyesek és mészkedvelő bükkösök, gyertyános–tölgyesek szegélyében. Főleg mészkedvelő homokpusztai gyepekben, száraz területeken fordul elő. A meleg tölgyesek, bokorerdők igen változatos rovarközösségeiből talán a leglátványosabbak a lepkék. Melegebb lomberdőkben, tölgy és bükk alatt fordul elő. Magyarországon igen ritka, csak a Dunántúl igen meleg és száraz mészkőhegyeinek déli oldalain, erdős-sztyeppeken, karsztbokorerdők szegélyein, tisztásain fordul elő. Mészkedvelő, így főleg mészkövön vagy dolomiton, ritkábban bazalton vagy homokkövön fordul elő. Főleg az állam déli részén fordul elő. Gyertyános-tölgyesek, cseres-tölgyesek, mészkedvelő tölgyesek, erdős-sztyepp erdők. Európa déli, délkeleti területein és Kis-Ázsiában, főleg a középhegységekben honos, ott a száraz, meleg, sziklás talajú bokorerdők jellemző fája. A társulás alapfája a kocsányos tölgy, amely az erdőssztyeppövezetben a tölgyesek síksági-kontinentális típusát adja, alacsony bokorerdők vagy magasabb szálerdők formájában. A középhegységek száraz, sziklás déli oldalain él a molyhos tölgy. Száraz erdők, sziklás bükkösök, tölgyesek, bokorerdők növénye, ahol főleg a tisztásokon, erdőszéleken lehet vele találkozni. Az Indiai-óceánban főleg nyugaton fordul elő, a Vörös-tenger és Madagaszkár között. Meszes talajú lomberdőkben fordul elő, többnyire tölgy, gyertyán vagy hárs alatt. Uralkodó fafaja a kocsányos tölgy "(Quercus robur)". A mészkő- és dolomithegységekben a mészkedvelő tölgyesek dominálnak. A Fertőmelléki-dombság potenciális erdőterület, természetes növénytársulásai a gyertyános–tölgyesek és a cseres-tölgyesek, de foltokban a mészkedvelő, illetve déli részein a mészkerülő tölgyesek is jellemzőek. Cseres-tölgyesek, mészkerülő tölgyesek, ligeterdők, láperdők aljnövényzetében, hegyi réteken és szőrfűgyepeken fordul elő. Bükkelegyes erdőkben, karszt-, szikla- és karsztbokorerdőkben, mészkedvelő erdeifenyvesekben fordul elő. Ma főleg Anglia déli részén, Bedfordshire grófságban fordul elő. A déli területeken lombhullató erdők jelennek meg, itt tölgy, juhar, kőris, szil és bükk fordul elő. A bablevelű varjúháj a pozsgások csoportjának egyetlen nem csak sziklákat kedvelő faja, a leggyakrabban száraz tölgyesek, bokorerdők és pusztai gyepek talaján fordul elő, néha száraz homokon is. Magyarországon tölgyerdők (főleg molyhos tölgyesek) szegélyén, tisztásain, mészkedvelő erdeifenyvesekben, karsztbokorerdőkben és száraz cserjésekben fordul elő, gyakran a meleg, délies lejtőkön. Főleg mészkőhányásokon, molyhos-tölgyesek és mészkedvelő bükkösök, gyertyános–tölgyesek szegélyében. Meleg lomberdőkben, elsősorban tölgy és gyertyán alatt fordul elő, főleg savanyú talajon. A középhegységek száraz, sziklás déli oldalain él a molyhos tölgy. Meszes talajú meleg lomberdőkben fordul elő főleg bükk, tölgy vagy szelídgesztenye (igen ritkán luc) alatt. Főleg mészkedvelő homokpusztai gyepekben, száraz területeken fordul elő. A hegy eredeti, természetes élőhelyeiről azt mondhatjuk, hogy a hegy lábánál alighanem mészkedvelő tölgyesek álltak, melyeknek legjellemzőbb fafajai a csertölgy és a molyhos tölgy voltak. A meleg tölgyesek, bokorerdők igen változatos rovarközösségeiből talán a leglátványosabbak a lepkék. Erdőtípusai: hársas törmeléklejtő-erdők, lejtő sztyeppek, karszt-bokorerdők, molyhos-tölgyes szálerdők, szurdokerdők, gyertyános-tölgyesek, éger ligetek, tölgy, kőris, szil ligetek, mészkerülő tölgyes, mészkerülő bükkös. Melegebb lomberdőkben, tölgy és bükk alatt fordul elő. A domináns erdőtársulások a mérsékelt övi vegyes erdők, köztük a gyertyános–tölgyesek (kocsánytalan tölgy és közönséges gyertyán), bükkösök (bükk) és melegkedvelő cseres–tölgyesek (csertölgy, molyhos tölgy, magyar tölgy). Magyarországon igen ritka, csak a Dunántúl igen meleg és száraz mészkőhegyeinek déli oldalain, erdős-sztyeppeken, karsztbokorerdők szegélyein, tisztásain fordul elő. A hegyoldalban mészkedvelő cseres-tölgyes, illetve törmeléklejtő erdők találhatók, a hegytetőn lejtőgyepek és sajmeggyes molyhos tölgyesek találhatók. Mészkedvelő, így főleg mészkövön vagy dolomiton, ritkábban bazalton vagy homokkövön fordul elő. Főleg az állam déli részén fordul elő. A meredek, száraz, déli oldalakon virágos kőrises-molyhos tölgyes bokorerdők, a tetőkön zömében illír gyertyános tölgyesek, míg az északi oldalakon és a hűvös völgyekben bükkösök a jellegzetes erdőtípusuk. Molyhos tölgy

A molyhos tölgy "(Quercus pubescens)" a bükkfavirágúak "(Fagales)" közé tartozó tölgy nemzetség egyik tipikusan európai, hazánkban is gyakori faja. Gyertyános-tölgyesek, cseres-tölgyesek, mészkedvelő tölgyesek, erdős-sztyepp erdők. Termofil lomblevelű erdők csoportja "(Orno-Ostryon)"; ez a pannon flóratartományban megszokott mezofil tölgyesek és sziklaerdők "(Orno-Cotinion)" csoportjának (molyhos tölgyesek, xeroterm erdők, xeroterm bokorerdők) alpesi-illír helyettesítője. Európa déli, délkeleti területein és Kis-Ázsiában, főleg a középhegységekben honos, ott a száraz, meleg, sziklás talajú bokorerdők jellemző fája. A déli lejtőkön elmarad a molyhos tölgy, aminek szerepét a csertölgy és a kocsánytalan tölgy veszi át. A társulás alapfája a kocsányos tölgy, amely az erdőssztyeppövezetben a tölgyesek síksági-kontinentális típusát adja, alacsony bokorerdők vagy magasabb szálerdők formájában. Száraz erdők, sziklás bükkösök, tölgyesek, bokorerdők növénye, ahol főleg a tisztásokon, erdőszéleken lehet vele találkozni. Meszes talajú lomberdőkben fordul elő, többnyire tölgy, gyertyán vagy hárs alatt. Uralkodó fafaja a kocsányos tölgy "(Quercus robur)".