Melyik sorban vannak növekvő erősségük sorrendjében a kémiai kötések?
Diszperziós kölcsönhatás, hidrogénkötés, kovalens kötés. Egyikben sem. Diszperziós kölcsönhatás, hidrogénkötés, dipólus-dipólus kölcsönhatás. Fémes kötés, dipólus-dipólus kölcsönhatás, diszperziós kölcsönhatás. Dipólus-dipólus kölcsönhatás, fémes kötés, hidrogénkötés.
A B C D E
Diszperziós kötés

A diszperziós kötés (más néven diszperziós kölcsönhatás) apoláris molekulák vagy atomok között kialakuló, elektrosztatikus kölcsönhatás. Kovalens kötés

A kovalens kötés olyan elsőrendű kémiai kötés, amelyben az atomok közös vegyértékkel rendelkeznek ("ko": közös, "valens": vegyértékű). A szénatomok közötti kötések jóval gyengébbek, mint egy átlagos kovalens kötés. A másodrendű kémiai kötés gyengébb a kovalens kötésnél. A pi-kötés (π-kötés) olyan kovalens kémiai kötés, amelyet párhuzamos tengelyű p-pályák képeznek. Pi-kötés

A pi-kötés (π-kötés) olyan kovalens kémiai kötés, amelyet párhuzamos tengelyű p-orbitálok képeznek. Kovalens kötések erősítik. A delta-kötés (δ-kötés) olyan kovalens kémiai kötés, amelyben a két részt vevő atom d-pályái válnak közössé. Hármas kötés

A hármas kötés olyan kémiai kötés, amelyet – az egyszeres kovalens kötésben szokásos kettő helyett – hat kötőelektron létesít. Kettős kötés

A kettős kötés olyan kémiai kötés, amelyet – az egyszeres kovalens kötésben szokásos kettő helyett – négy kötőelektron létesít. Szigma-kötés

A szigma-kötés (σ-kötés) olyan kovalens kötés, amelyben a kémiai kötést létrehozó elektronpár (kötőelektronpár) a kötés tengelyére nézve forgásszimmetrikus molekulapályán helyezkedik el. Indukált dipól-indukált dipól kölcsönhatás, más néven "diszperziós kölcsönhatás". Delta-kötés

A delta-kötés (δ-kötés) olyan kovalens kémiai kötés, amelyben az egyik részt vevő elektronpálya négy lebenye a másik elektronpálya négy lebenyével kerül átfedésbe. Fi-kötés

A fi-kötés (φ-kötés) olyan kovalens kémiai kötés, amelyben az egyik részt vevő elektronpálya hat lebenye a másik elektronpálya hat lebenyével kerül átfedésbe. Elektronegativitása optimális a kovalens kötések kialakításához. A datív kötés olyan kovalens kémiai kötés, amelybe a kötő elektronpárt csak az egyik atom adja egy nemkötő elektronpárjával (pl. Ez a legerősebb kovalens kötés. Az oldott anyag és az oldószer között létrejövő másodrendű kémiai kötések (dipólus-dipólus, ion-dipólus esetleg hidrogénkötés) energiát szabadítanak fel. A poláros kötés a kovalens és az ionos kötés közötti átmenet. A „tiszta” kovalens kötés teljesen apoláris jellegű. A tapasztalat szerint azonos elektronegativitású kémiai elemek között kovalens, erősen különböző elektronegativitású elemek között ionos kötés jön létre. Minél könnyebben polarizálható a molekula, annál erősebb a diszperziós kölcsönhatás. A reakció energiák kiszámításakor a kémiai pontosságtól (1 kcal/mol) messze elmarad, különösen kovalens kötések disszociációs energiájára ad rossz eredményt. Szupramolekuláris kémia

A szupramolekuláris kémia intermolekuláris erőkkel (hidrogénkötés, Van der Waals-kötés) összetartott, nagy molekulatársulások keletkezésével és tulajdonságaival foglalkozó kémiai tudomány. A cseppfolyósított nemesgázok atomjai között is diszperziós kölcsönhatás alakul ki. Ha egyszer egy repedés megindul, akkor azt a kémiai kötések sem állítják meg. Másként megfogalmazva a kémiai reakcióban megjelenő átmeneti szerkezetek összessége, melyek a meglévő kémiai kötések felszakadása és az új kötések kialakulása közben léteznek. Egyikben sem nyert érmet. Egyikben sem szerzett érmet. Egyikben sem nyert érmet. Egyikben sem nyert érmet. Egyikben sem nyert érmet. Egyikben sem nyert érmet. Egyikben sem nyert érmet. Egyikben sem nyert érmet. Egyikben sem nyert érmet. Egyikben sem nyert érmet. Egyikben sem szerzett érmet. Egyikben sem nyert érmet. Egyikben sem nyert érmet. Egyikben sem nyert érmet. Érmet egyikben sem nyert. A szénatomok negyedik vegyértékelektronja nem vesz részt kémiai kötések kialakításában. Okos, elbűvölő stílusával sorban megtalálják a székeket, de az ékszerek egyikben sincsenek. A Vandermonde-determináns egyikben sem szerepel. Kötésrend

A kötésrend megadja a két atom közötti kémiai kötések számát. A berillium legbelső elektronjai bizonyos mértékben részt vehetnek a kémiai kötések kialakításában. "A dátumok, a kijelentés sorrendjében vannak!" A kötések többnyire egyenlő távolsságra vannak a deszka középpontjától. A periódusokban az elemek rendszámuk szerint növekvő sorban követik egymást. A dipólus–dipólus kölcsönhatás hasznos molekulaszerkezetek vizsgálatánál. Az étermolekulák között ugyanis a diszperziós kölcsönhatások mellett csak nagyon gyenge dipólus-dipólus kölcsönhatás lép fel. Az oldott anyag és az oldószer között létrejövő másodrendű kémiai kötések (dipólus-dipólus, ion-dipólus esetleg hidrogénkötés) energiát szabadítanak fel. Mágneses dipólus-dipólus kölcsönhatás

A mágneses dipólus–dipólus kölcsönhatás, ahogy a neve is sugallja, két mágneses dipólus közötti kölcsönhatást ír le, vagy egyszerűbben fogalmazva, két mágnes között fellépő erőt. Állandó "p" elektromos dipólusmomentumú molekulák között "dipólus-dipólus kölcsönhatás" alakul ki. A kölcsönhatásban a fő jelenség a vízmolekula dipólus momentumával való kölcsönhatás. A feltételezések szerint az erősen dipólusos vízmolekula gyenge dipólusmomentumot indukál a nemesgázatomokban, aminek révén dipólus-dipólus kölcsönhatás lép fel. Állandó dipólusmomentummal rendelkező molekula és apoláris molekula között kialakuló kölcsönhatás – "indukált dipólus" jön létre. Indukált dipól-indukált dipól kölcsönhatás, más néven "diszperziós kölcsönhatás". Diszperziós kötés

A diszperziós kötés (más néven diszperziós kölcsönhatás) apoláris molekulák vagy atomok között kialakuló, elektrosztatikus kölcsönhatás. Dipólus-dipólus kötés

A dipólus-dipólus kötés egy olyan másodrendű kémiai kötés, mely poláris molekulák között fellépő töltéseltolódás által elektrosztatikus vonzóerőt hoz létre (pl. A komplexek létrehozásában az ismert intermolekuláris kölcsönhatások vesznek részt, mint például a Van der Waals-kölcsönhatás, elektrosztatikus kölcsönhatás, dipól-dipól kölcsönhatás, hidrofób kölcsönhatás és hidrogénkötés. Sok molekulát nem csak egyféle másodlagos kölcsönhatás tart egyben a kondenzált állapotában, hanem ezeknek a dipólus-alapú kölcsönhatásoknak bizonyos kombinációja. A többi dipólus-alapú kölcsönhatással ellentétben a diszperziós erő mindig vonzó hatást fejt ki. Minél könnyebben polarizálható a molekula, annál erősebb a diszperziós kölcsönhatás. A cseppfolyósított nemesgázok atomjai között is diszperziós kölcsönhatás alakul ki. A molekulák poláris vagy apoláris jellege kihat a fizikai jellemzőkre is, például a poláris molekulák általában magasabb forrásponttal rendelkeznek, mivel a molekulák között dipólus-dipólus (orientációs) kölcsönhatás jön létre, ezért az összetartó erő nagyobb, mint az apoláris molekulák esetében. A molekulák hőmozgása következtében azonban ez a beállás a dipólus elektromos terének irányába csak részleges, a hőmérséklet növekedésével, a hőmozgás erősödésével csökken a kölcsönhatás erőssége. A "cisz" izomerben a két poláris C−Cl kötés dipólusmomentumának eredőjeként a molekula dipólus lesz, így a molekulák között dipól-dipól kölcsönhatás (más néven Keesom-erő) lép fel, ami a London-féle diszperziós erőhöz adódva a forráspont emelkedését eredményezi. A van der Waals-kötések közül a Keesom-kölcsönhatás a legerősebb. A diszperziós kölcsönhatás annál erősebb, minél több az egy molekulára jutó elektronok száma. A kölcsönhatás Hamilton-operátora

Ahol formula_19 a kémiai eltolódás tenzora. A polónium-hidrid folyadék, de nem a hidrogénkötések miatt, hanem a diszperziós kölcsönhatás (van der Waals) miatt. Az r pedig a távolság a két dipólus között. A "liofób" (ha a diszperziós fázis víz: "hidrofób") "kolloid rendszer"ekben a diszpergált részecske és a diszperziós fázis között nincs kölcsönhatás; ehhez emulgeátorra van szükség. A dipólus–dipólus kölcsönhatás hasznos molekulaszerkezetek vizsgálatánál. Az étermolekulák között ugyanis a diszperziós kölcsönhatások mellett csak nagyon gyenge dipólus-dipólus kölcsönhatás lép fel. Mágneses dipólus-dipólus kölcsönhatás

A mágneses dipólus–dipólus kölcsönhatás, ahogy a neve is sugallja, két mágneses dipólus közötti kölcsönhatást ír le, vagy egyszerűbben fogalmazva, két mágnes között fellépő erőt. Állandó "p" elektromos dipólusmomentumú molekulák között "dipólus-dipólus kölcsönhatás" alakul ki. Diszperziós kötés

A diszperziós kötés (más néven diszperziós kölcsönhatás) apoláris molekulák vagy atomok között kialakuló, elektrosztatikus kölcsönhatás. Dipólus-dipólus kötés

A dipólus-dipólus kötés egy olyan másodrendű kémiai kötés, mely poláris molekulák között fellépő töltéseltolódás által elektrosztatikus vonzóerőt hoz létre (pl. Az oldott anyag és az oldószer között létrejövő másodrendű kémiai kötések (dipólus-dipólus, ion-dipólus esetleg hidrogénkötés) energiát szabadítanak fel. A kölcsönhatásban a fő jelenség a vízmolekula dipólus momentumával való kölcsönhatás. A feltételezések szerint az erősen dipólusos vízmolekula gyenge dipólusmomentumot indukál a nemesgázatomokban, aminek révén dipólus-dipólus kölcsönhatás lép fel. Állandó dipólusmomentummal rendelkező molekula és apoláris molekula között kialakuló kölcsönhatás – "indukált dipólus" jön létre. Indukált dipól-indukált dipól kölcsönhatás, más néven "diszperziós kölcsönhatás". A fémes kötés a fémionok és delokalizált elektronok között fellépő elektrosztatikus kölcsönhatás. A "cisz" izomerben a két poláris C−Cl kötés dipólusmomentumának eredőjeként a molekula dipólus lesz, így a molekulák között dipól-dipól kölcsönhatás (más néven Keesom-erő) lép fel, ami a London-féle diszperziós erőhöz adódva a forráspont emelkedését eredményezi. Sok molekulát nem csak egyféle másodlagos kölcsönhatás tart egyben a kondenzált állapotában, hanem ezeknek a dipólus-alapú kölcsönhatásoknak bizonyos kombinációja. A többi dipólus-alapú kölcsönhatással ellentétben a diszperziós erő mindig vonzó hatást fejt ki. Minél könnyebben polarizálható a molekula, annál erősebb a diszperziós kölcsönhatás. A cseppfolyósított nemesgázok atomjai között is diszperziós kölcsönhatás alakul ki. A molekulák poláris vagy apoláris jellege kihat a fizikai jellemzőkre is, például a poláris molekulák általában magasabb forrásponttal rendelkeznek, mivel a molekulák között dipólus-dipólus (orientációs) kölcsönhatás jön létre, ezért az összetartó erő nagyobb, mint az apoláris molekulák esetében. A molekulák hőmozgása következtében azonban ez a beállás a dipólus elektromos terének irányába csak részleges, a hőmérséklet növekedésével, a hőmozgás erősödésével csökken a kölcsönhatás erőssége. A van der Waals-kötések közül a Keesom-kölcsönhatás a legerősebb. A diszperziós kölcsönhatás annál erősebb, minél több az egy molekulára jutó elektronok száma. Fémes kötés

A fémes kötés az egész kristályra kiterjedő közös elektronfelhő által létrehozott kémiai kapcsolat, mely fémek szerkezetében jelentkezik. A kölcsönhatás Hamilton-operátora

Ahol formula_19 a kémiai eltolódás tenzora. A polónium-hidrid folyadék, de nem a hidrogénkötések miatt, hanem a diszperziós kölcsönhatás (van der Waals) miatt. A fémes kötés olyan elsőrendű kémiai kötés, amelyben a rácspontokban lévő atomtörzseket delokalizált elektronok tartják össze. Az oldott anyag és az oldószer között létrejövő másodrendű kémiai kötések (dipólus-dipólus, ion-dipólus esetleg hidrogénkötés) energiát szabadítanak fel. Dipólus-dipólus kötés

A dipólus-dipólus kötés egy olyan másodrendű kémiai kötés, mely poláris molekulák között fellépő töltéseltolódás által elektrosztatikus vonzóerőt hoz létre (pl. A dipólus–dipólus kölcsönhatás hasznos molekulaszerkezetek vizsgálatánál. Mágneses dipólus-dipólus kölcsönhatás

A mágneses dipólus–dipólus kölcsönhatás, ahogy a neve is sugallja, két mágneses dipólus közötti kölcsönhatást ír le, vagy egyszerűbben fogalmazva, két mágnes között fellépő erőt. Állandó "p" elektromos dipólusmomentumú molekulák között "dipólus-dipólus kölcsönhatás" alakul ki. Az étermolekulák között ugyanis a diszperziós kölcsönhatások mellett csak nagyon gyenge dipólus-dipólus kölcsönhatás lép fel. A feltételezések szerint az erősen dipólusos vízmolekula gyenge dipólusmomentumot indukál a nemesgázatomokban, aminek révén dipólus-dipólus kölcsönhatás lép fel. A kölcsönhatásban a fő jelenség a vízmolekula dipólus momentumával való kölcsönhatás. Állandó dipólusmomentummal rendelkező molekula és apoláris molekula között kialakuló kölcsönhatás – "indukált dipólus" jön létre. A fémes kötés a fémionok és delokalizált elektronok között fellépő elektrosztatikus kölcsönhatás. Fémes kötés

A fémes kötés az egész kristályra kiterjedő közös elektronfelhő által létrehozott kémiai kapcsolat, mely fémek szerkezetében jelentkezik. Sok molekulát nem csak egyféle másodlagos kölcsönhatás tart egyben a kondenzált állapotában, hanem ezeknek a dipólus-alapú kölcsönhatásoknak bizonyos kombinációja. A fémes kötés olyan elsőrendű kémiai kötés, amelyben a rácspontokban lévő atomtörzseket delokalizált elektronok tartják össze. Az r pedig a távolság a két dipólus között. A molekulák poláris vagy apoláris jellege kihat a fizikai jellemzőkre is, például a poláris molekulák általában magasabb forrásponttal rendelkeznek, mivel a molekulák között dipólus-dipólus (orientációs) kölcsönhatás jön létre, ezért az összetartó erő nagyobb, mint az apoláris molekulák esetében. A dipólusok lehetnek állandóak (permanens dipólus), átmenetiek és indukáltak. Ha esetleg a molekula aszimmetrikus, akkor dipólus alakul ki. (A rúdmágnes – a mágneses dipólus – pólusai rendezett erővonalnyaláboknak felelnek meg.) Emiatt nincs gravitációs dipólus, hanem a gravitációs sugárzás kvadrupól sugárzás. A kisebbik, az úgynevezett non-dipólus rész, melynek intenzitása kb. Dipólus molekula, ezért vízzel jól elegyedik, maga is kiváló oldószer. A molekulák hőmozgása következtében azonban ez a beállás a dipólus elektromos terének irányába csak részleges, a hőmérséklet növekedésével, a hőmozgás erősödésével csökken a kölcsönhatás erőssége. A dimereket fémes kötések tartják össze. A "cisz" izomerben a két poláris C−Cl kötés dipólusmomentumának eredőjeként a molekula dipólus lesz, így a molekulák között dipól-dipól kölcsönhatás (más néven Keesom-erő) lép fel, ami a London-féle diszperziós erőhöz adódva a forráspont emelkedését eredményezi. A 4 elemes Yagi antenna sugárzója egy félhullámú dipól (=dipólus), tartalmaz továbbá egy, a fél hullámhossznál valamivel hosszabb reflektort és a dipólus másik oldalán két, a fél hullámhossznál valamivel rövidebb direktort.