Egy semleges héliumatomnak 2 alapállapotú (1s) elektronja van. Egymást követően leszakítjuk ezeket. Az első vagy a második elektron leszakításához szükséges nagyobb energia?
Ugyanakkora energia befektetésére van szükség mindkét elektron leszakításához. Az első elektron leszakításához. A leszakításhoz szükséges energia csak az elektron mozgási energiájától függ, nem attól, hogy elsőként vagy másodikként szakítjuk le. A második elektron leszakításához
A B C D
Az első ionizációs energia a semleges atomról egy elektron eltávolításához szükséges energia, a második ionizációs energia egy második elektron eltávolításához szükséges energia és így tovább. Az elektronaffinitás az az energia, amely egy atom esetében egy elektron befogásához szükséges. A plazmaállapot csak igen magas hőmérsékleten, tízezer kelvin körül kezd kialakulni, mert csak itt áll rendelkezésre az elektronok leszakításához szükséges energia. A lökethossz viszonylag rövid, ezért a szükséges ütési energia biztosításához nagyobb dugattyúátmérőre van szükség. Minden részecske kiszakításához átlagosan ugyanakkora energia szükséges. Így például egy kőhöz hasonlóan létezik az elektron, az energia, az elme, vagy éppen a legnagyobb prímszám. A Fátyol létrehozásához azonban hatalmas energia szükséges, ezért minden tanácstagra szükség van hozzá. Mindkét elektron elfoglalhatja a legalacsonyabb energiájú "(1s)" állapotot, feltéve hogy ellenkező irányú a spinjük. Az abszolút nulla fokon a legnagyobb energiájú elektron energiája a Fermi-energia. Az elnyelt energia hatására az atomokról elektron válik le (ionizáció) vagy magasabb energiájú állapotba kerülnek (gerjesztés). Az ezt meghaladó energia a párképződés során az elektron-pozitronpár mozgási energiájává konvertálódik. Wolfgang Pauli feltételezte, hogy egy semleges, közel nulla tömegű részecske, a neutrínó (ő először "neutronnak" hívta) keletkezik az elektron mellett, s ezért láthatatlanul elviszi az energia kisebb-nagyobb részét. A gerjesztett elektron visszatér alapszintű energia állapotába és közben kibocsát (emittál) egy fény fotont. A kinetikus energia elkülöníthető egy az elektron mag körüli J impulzusmomentumától függő részre és a maradékra. Hasonlóan, ha egy részecske az antirészecskéjével találkozik (például elektron pozitronnal), kölcsönösen megsemmisítik egymást (annihiláció), és a felszabaduló energia általában két foton formájában távozik. Gyűrűjében 6π elektron van delokalizálódva, így megfelel az aromásság Hückel-szabályának (4n+2 π elektron, ahol n=1). Ha az anód áramát az elektron áramtól függetlenül kell szabályozni akkor egy harmadik elektródára van szükség. Az elektron és az elektron-neutrinó semleges kölcsönhatásba is folytathat, ami egy Z cseréjével jár: ez írja le például a neutrinó-elektron rugalmas szórást. Adott energiájú alfa-részecske több kárt okoz, mint egy ugyanakkora energiájú elektron, vagy egy foton. A bomlás során a szabad neutron vagy a magban kötött neutronok egyike protonná alakul, miközben egy elektron és egy elektron-antineutrínó távozik:

Spontán folyamatról lévén szó, a bomlás során energia szabadul fel. A tiszta félvezetőben ugyanannyi lyuk van, mint elektron; ez szennyezéssel mindkét irányban megváltoztatható. Mindegyiknek van egy szíve, amiben olyan energia van, mint a slugokban, de ezeket nem kell újratölteni. Magasabb frekvenciákon (például UV és felette) az energia tisztán az atomokban abszorbeálódik, gerjesztve az elektron energiaszinteket. Egy elektron–molekula vagy elektron–atom ütközés folyamatának beindítója nyilván egy elektron, amely többlet mozgási energiával rendelkezik. Tudományos munkássága során a villamos energia, a dinamika, a termodinamika és az elektron elméleti anyagát használta. Az első ionizációs energia a semleges atomról egy elektron eltávolításához szükséges energia, a második ionizációs energia egy második elektron eltávolításához szükséges energia és így tovább. A plazmaállapot csak igen magas hőmérsékleten, tízezer kelvin körül kezd kialakulni, mert csak itt áll rendelkezésre az elektronok leszakításához szükséges energia. Az elektronaffinitás az az energia, amely egy atom esetében egy elektron befogásához szükséges. Az elektron és az elektron-neutrinó semleges kölcsönhatásba is folytathat, ami egy Z cseréjével jár: ez írja le például a neutrinó-elektron rugalmas szórást. A hibridizáció első lépése egy (vagy több) elektron gerjesztése (promóció). Az elektron spinje 1/2 vagy –1/2 lehet. Első elemként van g-alhéja, ami következtében az ötödik héjon még egy elektron található. Egy elektron–molekula vagy elektron–atom ütközés folyamatának beindítója nyilván egy elektron, amely többlet mozgási energiával rendelkezik. Elektronlyuknak nevezzük az elektron hiányát egy olyan helyen vagy állapotban, melyben az elektron megtalálható lenne. Így például egy kőhöz hasonlóan létezik az elektron, az energia, az elme, vagy éppen a legnagyobb prímszám. Az NH-csoport nitrogénjének két elektronja a hat delokalizált π-elektron egyike (π-elektronszextett). A hidrogénatomban lévő alapállapotú elektron energiaszintje , amely durván egy hullámhosszúságú ultraibolya fotonnak felel meg. Gyűrűjében 6π elektron van delokalizálódva, így megfelel az aromásság Hückel-szabályának (4n+2 π elektron, ahol n=1). Elektron (magnéziumötvözet)

Az Elektron vagy Magnesium Elektron a brit Magnesium Elektron Ltd. fémipari vállalat által előállított, nagy magnézium tartalmú könnyűfém ötvözetek bejegyzett márkaneve. Wolfgang Pauli feltételezte, hogy egy semleges, közel nulla tömegű részecske, a neutrínó (ő először "neutronnak" hívta) keletkezik az elektron mellett, s ezért láthatatlanul elviszi az energia kisebb-nagyobb részét. Mint egy ideális gázban, az elektron-elektron kölcsönhatást teljesen elhanyagolják. Mindkét elektron elfoglalhatja a legalacsonyabb energiájú "(1s)" állapotot, feltéve hogy ellenkező irányú a spinjük. Ez a másodjára kibocsátott elektron az Auger-elektron. Az elnyelt energia hatására az atomokról elektron válik le (ionizáció) vagy magasabb energiájú állapotba kerülnek (gerjesztés). Az abszolút nulla fokon a legnagyobb energiájú elektron energiája a Fermi-energia. Hasonlóan, ha egy részecske az antirészecskéjével találkozik (például elektron pozitronnal), kölcsönösen megsemmisítik egymást (annihiláció), és a felszabaduló energia általában két foton formájában távozik. Az ezt meghaladó energia a párképződés során az elektron-pozitronpár mozgási energiájává konvertálódik. Elektronszerkezete 1s2s2p: két elektron a belső 1s alhéjon, hét másik a körülötte lévő teljesen feltöltött 2s és a 2p alhéjon helyezkedik el, mely utóbbiból egy elektron hiányzik a nemesgázszerkezet eléréséhez. Az elektron belső impulzusmomentuma avagy spinje 1/2. Az unbiunium az első olyan kémiai elem, amelynek atomjában alapállapotban g alhéjon tartózkodhat egy elektron. Az első ionizációs energia a semleges atomról egy elektron eltávolításához szükséges energia, a második ionizációs energia egy második elektron eltávolításához szükséges energia és így tovább. Az elektronaffinitás az az energia, amely egy atom esetében egy elektron befogásához szükséges. Az ezt meghaladó energia a párképződés során az elektron-pozitronpár mozgási energiájává konvertálódik. A fotoelektromos hatást vizsgálva Einstein eljárását követjük, a következő egyenleteket használjuk:

foton energiája = az elektron eltávolításához szükséges munka (kilépési munka) + a kibocsátott elektron mozgási energiája

Képlettel felírva:

Részletesebben:

ahol h a Planck-állandó, formula_3 a határfrekvencia a fotoelektromos hatás bekövetkeztekor, "W" a kilépési munka, azaz a minimális energia, amely szükséges az elektron eltávolításához az atomos kötésből, és a "E" az észlelt legnagyobb mozgási energia. Az elnyelt energia hatására az atomokról elektron válik le (ionizáció) vagy magasabb energiájú állapotba kerülnek (gerjesztés). Egy elektron–molekula vagy elektron–atom ütközés folyamatának beindítója nyilván egy elektron, amely többlet mozgási energiával rendelkezik. A szükséges energia alsó határa a mozgási energia: "E=½ mv²", ahol "m" az űrhajó tömege. Így például egy kőhöz hasonlóan létezik az elektron, az energia, az elme, vagy éppen a legnagyobb prímszám. A plazmaállapot csak igen magas hőmérsékleten, tízezer kelvin körül kezd kialakulni, mert csak itt áll rendelkezésre az elektronok leszakításához szükséges energia. Ez a sebességérték valójában az elszakadáshoz szükséges mozgási energia mennyiségét határozza meg. Ha egy foton elnyelődik, energiájának egy része kiszabadítja azt az atomból, és a maradék energia lesz az immár szabad elektron mozgási energiája. Egy anyag annál szívósabb, minél nagyobb energia szükséges az elszakításához, eltöréséhez. Az az energiamennyiség, mely ahhoz szükséges, hogy kationt hozzunk létre egy semlegesebb (nem feltétlenül semleges) töltésű atomból, az ionizációs energia. Ez magyarázattal szolgál a nemesgázok csekély reaktivitására, mivel nekik nem szükséges elektron felvétele vagy leadása, hogy kialakítsák az elektronoktettet. Kötési energia

A kötési energia az az energia, amely két atom közötti kötés felszakításához szükséges egy molekulában. Bomlási energia

A bomlási energia egy atommag vagy részecske bomlása során felszabaduló energia, ami a bomlástermékek mozgási energiájában, vagy hő formájában jelenik meg. Az elektron és az elektron-neutrinó semleges kölcsönhatásba is folytathat, ami egy Z cseréjével jár: ez írja le például a neutrinó-elektron rugalmas szórást. Wolfgang Pauli feltételezte, hogy egy semleges, közel nulla tömegű részecske, a neutrínó (ő először "neutronnak" hívta) keletkezik az elektron mellett, s ezért láthatatlanul elviszi az energia kisebb-nagyobb részét. A nyugvónak tekinthető atommag körül keringő elektron teljes energiája az elektrosztatikus vonzáshoz tartozó potenciális energia és a mozgási (kinetikai) energia összege:

A sebesség fenti kifejezését behelyettesítve belátható, hogy a potenciális energia abszolút értéke kétszer annyi, mint a mozgási energia:

A teljes energia tehát negatív és fordítottan arányos a pálya sugarával:

A maghoz közelebbi pályákhoz tartozó energia negatívabb. A tömegveszteség pontos értéke függ az atommag kötési energiájától, a kötési energia pedig függ az atom típusától. A napi tevékenységeikhez nem szükséges sok energia. Az abszolút nulla fokon a legnagyobb energiájú elektron energiája a Fermi-energia. A bázisok beépítéséhez egy ATP energia szükséges. Az elektron spinje 1/2 vagy –1/2 lehet. Minél nagyobb a hőmérséklet-különbség, annál nagyobb nyomáskülönbség szükséges és következésképpen annál nagyobb energia szükséges a közeg komprimálására. Az első ionizációs energia a semleges atomról egy elektron eltávolításához szükséges energia, a második ionizációs energia egy második elektron eltávolításához szükséges energia és így tovább. A plazmaállapot csak igen magas hőmérsékleten, tízezer kelvin körül kezd kialakulni, mert csak itt áll rendelkezésre az elektronok leszakításához szükséges energia. Az elektronaffinitás az az energia, amely egy atom esetében egy elektron befogásához szükséges. Az elektron és az elektron-neutrinó semleges kölcsönhatásba is folytathat, ami egy Z cseréjével jár: ez írja le például a neutrinó-elektron rugalmas szórást. Egy elektron–molekula vagy elektron–atom ütközés folyamatának beindítója nyilván egy elektron, amely többlet mozgási energiával rendelkezik. A hidrogénatomban lévő alapállapotú elektron energiaszintje , amely durván egy hullámhosszúságú ultraibolya fotonnak felel meg. Az elektron spinje 1/2 vagy –1/2 lehet. Az NH-csoport nitrogénjének két elektronja a hat delokalizált π-elektron egyike (π-elektronszextett). A hibridizáció első lépése egy (vagy több) elektron gerjesztése (promóció). Így például egy kőhöz hasonlóan létezik az elektron, az energia, az elme, vagy éppen a legnagyobb prímszám. Mindkét elektron elfoglalhatja a legalacsonyabb energiájú "(1s)" állapotot, feltéve hogy ellenkező irányú a spinjük. Elektron (magnéziumötvözet)

Az Elektron vagy Magnesium Elektron a brit Magnesium Elektron Ltd. fémipari vállalat által előállított, nagy magnézium tartalmú könnyűfém ötvözetek bejegyzett márkaneve. Elektronlyuknak nevezzük az elektron hiányát egy olyan helyen vagy állapotban, melyben az elektron megtalálható lenne. Gyűrűjében 6π elektron van delokalizálódva, így megfelel az aromásság Hückel-szabályának (4n+2 π elektron, ahol n=1). Wolfgang Pauli feltételezte, hogy egy semleges, közel nulla tömegű részecske, a neutrínó (ő először "neutronnak" hívta) keletkezik az elektron mellett, s ezért láthatatlanul elviszi az energia kisebb-nagyobb részét. Mint egy ideális gázban, az elektron-elektron kölcsönhatást teljesen elhanyagolják. Elektronszerkezete 1s2s2p: két elektron a belső 1s alhéjon, hét másik a körülötte lévő teljesen feltöltött 2s és a 2p alhéjon helyezkedik el, mely utóbbiból egy elektron hiányzik a nemesgázszerkezet eléréséhez. Ez a másodjára kibocsátott elektron az Auger-elektron. Müon

A müon az elektron nagyjából 200-szor nehezebb „testvére" a második részecskecsaládból. Az abszolút nulla fokon a legnagyobb energiájú elektron energiája a Fermi-energia. Hasonlóan, ha egy részecske az antirészecskéjével találkozik (például elektron pozitronnal), kölcsönösen megsemmisítik egymást (annihiláció), és a felszabaduló energia általában két foton formájában távozik. A sűrűségfüggvény hosszú térbeli lecsengése miatt a várható proton-elektron távolság egy alapállapotú hidrogénatomban mintegy másfélszerese a Bohr-sugárnak. A bomlás során a szabad neutron vagy a magban kötött neutronok egyike protonná alakul, miközben egy elektron és egy elektron-antineutrínó távozik:

Spontán folyamatról lévén szó, a bomlás során energia szabadul fel. Nincs párosítatlan elektronja, ezért nem szabadgyök, de a két elektron spinje azonos és így nagy reaktivitású. Az elnyelt energia hatására az atomokról elektron válik le (ionizáció) vagy magasabb energiájú állapotba kerülnek (gerjesztés).