Egy Q és egy q ponttöltés között F erő hat, amikor egymástól R távolságra helyezkednek el. Mekkora erő hat egy Q/2 és egy q/töltés között, amikor egymástól R/2 távolságra helyezkednek el?
F F/4 F/2 2 F
A B C D
Ebben az esetben "q" = "(1.f)", és 1 ≤ "q" ≤ 2. Ekkor: N ⊂ Z ⊂ Q ⊂ R, továbbá Q' ⊂ R. a (q,r) alakú intervallumok által generált algebra, ahol q,r∈Q és q<r) de már a megszámlálható N felett is sikerül. Egy gazdagabb példához induljunk ki a ("p,q,r") pitagoraszi számhármasból, és legyen "a" = ln("p" + "r") ‒ ln "q". Az első lépés "a" = "q""b" + "r", és a második "b" = "q""r" + "r". Ha "n" = "p"·"q" ahol "p" = 2 vagy "p" és "q" relatív prímek, az "n"-szög szerkeszthető egy "p" és egy "q"-szögből. Emiatt "a" legkisebb lehetséges értéke "q" = 1, innen "a" = "b" + "r" = "F" + "F" = "F". Tegyük fel, hogy egy A és B objektum egymástól |r| távolságra helyezkedik el. Ha "f" és "g" főegyütthatója nem egy, akkor meg kell szorozni a "p""q" tényezővel, ahol "p" az "f", "q" a "g" együtthatója. A maradékokat itt is "r" jelöli, a hányadosok "q"-k. Az "a"/"b" = "mg"/"ng" = "m"/"n" tört lánctört alakja: ["q"; "q", "q", …, "q"]. Harmadfokú görbéhez Q, Q, és Q közbenső pontot lehet szerkeszteni, ezek lineáris Bézier-görbéket határoznak meg, az R és R pont pedig másodfokú Bézier-görbét ír le:

Negyedfokú görbéhez a Q, Q, Q és Q pont lineáris, az R, R és R pont másodfokú, az S és S pont pedig harmadfokú Bézier-görbét határoz meg:

Az "n"-edfokú Bézier-görbét ugyanolyan alakú "n" + 1 görbévé lehet alakítani. (2) Mary - kiszabadulása előtt - mindent tudhat Q-ról és tudhatja, hogy egy adott tapasztalatnak Q a sajátossága, jóllehet még nincs ismertégben Q-val. A {p,q,r...,y,z} szabályos politóp lapjának Schläfli-szimbóluma {p,q,r...,y}. A mellékhajtások egymástól nagy távolságra helyezkednek el, és általában rövidek. A "q" prímszám esetén, "q"# jelölje a 2·3·5·7·...·"q" primoriálist. A maximális elérhető Q érték: "Q" = 1,6 × 10/"f", ahol "f" a rezonancia-frekvencia MHz-ben. Például a ("p","q") középpontú, "r" sugarú kör egyenlete:

átírható az
alakba, ahol α = 1, β = "p", γ = "q", and δ = "p" + "q" − "r". Néhány Q-függvény érték az alábbiakban látható:

"Q"(0.0) = 0.500000000
"Q"(0.1) = 0.460172163
"Q"(0.2) = 0.420740291
"Q"(0.3) = 0.382088578
"Q"(0.4) = 0.344578258
"Q"(0.5) = 0.308537539
"Q"(0.6) = 0.274253118
"Q"(0.7) = 0.241963652
"Q"(0.8) = 0.211855399
"Q"(0.9) = 0.184060125

"Q"(1.0) = 0.158655254
"Q"(1.1) = 0.135666061
"Q"(1.2) = 0.115069670
"Q"(1.3) = 0.096800485
"Q"(1.4) = 0.080756659
"Q"(1.5) = 0.066807201
"Q"(1.6) = 0.054799292
"Q"(1.7) = 0.044565463
"Q"(1.8) = 0.035930319
"Q"(1.9) = 0.028716560

"Q"(2.0) = 0.022750132
"Q"(2.1) = 0.017864421
"Q"(2.2) = 0.013903448
"Q"(2.3) = 0.010724110
"Q"(2.4) = 0.008197536
"Q"(2.5) = 0.006209665
"Q"(2.6) = 0.004661188
"Q"(2.7) = 0.003466974
"Q"(2.8) = 0.002555130
"Q"(2.9) = 0.001865813

"Q"(3.0) = 0.001349898
"Q"(3.1) = 0.000967603
"Q"(3.2) = 0.000687138
"Q"(3.3) = 0.000483424
"Q"(3.4) = 0.000336929
"Q"(3.5) = 0.000232629
"Q"(3.6) = 0.000159109
"Q"(3.7) = 0.000107800
"Q"(3.8) = 0.000072348
"Q"(3.9) = 0.000048096
"Q"(4.0) = 0.000031671 A CKM-mátrix definiálja egy "q" kvark átmeneti valószínűségét egy másik "q' " állapotba. Tegyük fel, hogy a borítékokban található összegek a 2 és 2 nemnegatív egészek "q"(1 ‒ "q") valószínűséggel, valamely rögzített "q" < 1/2 értékre. A cél az, hogy találjunk egy "q" hányadost és egy "r" maradékot, amellyel az
egyenlőség teljesül. Ekkor B=(p,1,1), B'=(1,q,1), Y=(1,1,r), ahol p, q, r nullelemtől és egységelemtől különböző testelemek. A "q"# a 2·3·5·7·...·"q" primoriálist jelöli. "Q" nagyságú töltés erőtérben a térerősség:

formula_13

A "q" nagyságú töltésre ható erő "Q" nagyságú töltés erőterében:

formula_14

A potenciál:

formula_15

"q" nagyságú töltésnek "s" elmozdulása által végzett munka a potenciális energia:

formula_16

Megjegyzés: ha azonos előjelű töltéseket közelítünk egymáshoz, pozitív a munkavégzés. Az egymástól l távolságra lévő +q és -q töltések alkotta "elektromos dipólusmomentum"' a 

p = q·l

Molekuláknak is lehet "dipólusmomentum"uk, nyomatékuk, ha negatív és pozitív töltéseiknek középpontja nem esik egybe. Ebben az esetben "q" = "(1.f)", és 1 ≤ "q" ≤ 2. Ekkor: N ⊂ Z ⊂ Q ⊂ R, továbbá Q' ⊂ R. a (q,r) alakú intervallumok által generált algebra, ahol q,r∈Q és q<r) de már a megszámlálható N felett is sikerül. Egy gazdagabb példához induljunk ki a ("p,q,r") pitagoraszi számhármasból, és legyen "a" = ln("p" + "r") ‒ ln "q". Az első lépés "a" = "q""b" + "r", és a második "b" = "q""r" + "r". Ha "n" = "p"·"q" ahol "p" = 2 vagy "p" és "q" relatív prímek, az "n"-szög szerkeszthető egy "p" és egy "q"-szögből. Emiatt "a" legkisebb lehetséges értéke "q" = 1, innen "a" = "b" + "r" = "F" + "F" = "F". Tegyük fel, hogy egy A és B objektum egymástól |r| távolságra helyezkedik el. Ha "f" és "g" főegyütthatója nem egy, akkor meg kell szorozni a "p""q" tényezővel, ahol "p" az "f", "q" a "g" együtthatója. A maradékokat itt is "r" jelöli, a hányadosok "q"-k. Az "a"/"b" = "mg"/"ng" = "m"/"n" tört lánctört alakja: ["q"; "q", "q", …, "q"]. Harmadfokú görbéhez Q, Q, és Q közbenső pontot lehet szerkeszteni, ezek lineáris Bézier-görbéket határoznak meg, az R és R pont pedig másodfokú Bézier-görbét ír le:

Negyedfokú görbéhez a Q, Q, Q és Q pont lineáris, az R, R és R pont másodfokú, az S és S pont pedig harmadfokú Bézier-görbét határoz meg:

Az "n"-edfokú Bézier-görbét ugyanolyan alakú "n" + 1 görbévé lehet alakítani. (2) Mary - kiszabadulása előtt - mindent tudhat Q-ról és tudhatja, hogy egy adott tapasztalatnak Q a sajátossága, jóllehet még nincs ismertégben Q-val. A {p,q,r...,y,z} szabályos politóp lapjának Schläfli-szimbóluma {p,q,r...,y}. A mellékhajtások egymástól nagy távolságra helyezkednek el, és általában rövidek. A "q" prímszám esetén, "q"# jelölje a 2·3·5·7·...·"q" primoriálist. A maximális elérhető Q érték: "Q" = 1,6 × 10/"f", ahol "f" a rezonancia-frekvencia MHz-ben. Például a ("p","q") középpontú, "r" sugarú kör egyenlete:

átírható az
alakba, ahol α = 1, β = "p", γ = "q", and δ = "p" + "q" − "r". Néhány Q-függvény érték az alábbiakban látható:

"Q"(0.0) = 0.500000000
"Q"(0.1) = 0.460172163
"Q"(0.2) = 0.420740291
"Q"(0.3) = 0.382088578
"Q"(0.4) = 0.344578258
"Q"(0.5) = 0.308537539
"Q"(0.6) = 0.274253118
"Q"(0.7) = 0.241963652
"Q"(0.8) = 0.211855399
"Q"(0.9) = 0.184060125

"Q"(1.0) = 0.158655254
"Q"(1.1) = 0.135666061
"Q"(1.2) = 0.115069670
"Q"(1.3) = 0.096800485
"Q"(1.4) = 0.080756659
"Q"(1.5) = 0.066807201
"Q"(1.6) = 0.054799292
"Q"(1.7) = 0.044565463
"Q"(1.8) = 0.035930319
"Q"(1.9) = 0.028716560

"Q"(2.0) = 0.022750132
"Q"(2.1) = 0.017864421
"Q"(2.2) = 0.013903448
"Q"(2.3) = 0.010724110
"Q"(2.4) = 0.008197536
"Q"(2.5) = 0.006209665
"Q"(2.6) = 0.004661188
"Q"(2.7) = 0.003466974
"Q"(2.8) = 0.002555130
"Q"(2.9) = 0.001865813

"Q"(3.0) = 0.001349898
"Q"(3.1) = 0.000967603
"Q"(3.2) = 0.000687138
"Q"(3.3) = 0.000483424
"Q"(3.4) = 0.000336929
"Q"(3.5) = 0.000232629
"Q"(3.6) = 0.000159109
"Q"(3.7) = 0.000107800
"Q"(3.8) = 0.000072348
"Q"(3.9) = 0.000048096
"Q"(4.0) = 0.000031671 A CKM-mátrix definiálja egy "q" kvark átmeneti valószínűségét egy másik "q' " állapotba. Tegyük fel, hogy a borítékokban található összegek a 2 és 2 nemnegatív egészek "q"(1 ‒ "q") valószínűséggel, valamely rögzített "q" < 1/2 értékre. A cél az, hogy találjunk egy "q" hányadost és egy "r" maradékot, amellyel az
egyenlőség teljesül. Ekkor B=(p,1,1), B'=(1,q,1), Y=(1,1,r), ahol p, q, r nullelemtől és egységelemtől különböző testelemek. A "q"# a 2·3·5·7·...·"q" primoriálist jelöli. "Q" nagyságú töltés erőtérben a térerősség:

formula_13

A "q" nagyságú töltésre ható erő "Q" nagyságú töltés erőterében:

formula_14

A potenciál:

formula_15

"q" nagyságú töltésnek "s" elmozdulása által végzett munka a potenciális energia:

formula_16

Megjegyzés: ha azonos előjelű töltéseket közelítünk egymáshoz, pozitív a munkavégzés. Az egymástól l távolságra lévő +q és -q töltések alkotta "elektromos dipólusmomentum"' a 

p = q·l

Molekuláknak is lehet "dipólusmomentum"uk, nyomatékuk, ha negatív és pozitív töltéseiknek középpontja nem esik egybe. Ebben az esetben "q" = "(1.f)", és 1 ≤ "q" ≤ 2. Ekkor: N ⊂ Z ⊂ Q ⊂ R, továbbá Q' ⊂ R. a (q,r) alakú intervallumok által generált algebra, ahol q,r∈Q és q<r) de már a megszámlálható N felett is sikerül. Ha "n" = "p"·"q" ahol "p" = 2 vagy "p" és "q" relatív prímek, az "n"-szög szerkeszthető egy "p" és egy "q"-szögből. Egy gazdagabb példához induljunk ki a ("p,q,r") pitagoraszi számhármasból, és legyen "a" = ln("p" + "r") ‒ ln "q". Az első lépés "a" = "q""b" + "r", és a második "b" = "q""r" + "r". Emiatt "a" legkisebb lehetséges értéke "q" = 1, innen "a" = "b" + "r" = "F" + "F" = "F". (2) Mary - kiszabadulása előtt - mindent tudhat Q-ról és tudhatja, hogy egy adott tapasztalatnak Q a sajátossága, jóllehet még nincs ismertégben Q-val. A "q" prímszám esetén, "q"# jelölje a 2·3·5·7·...·"q" primoriálist. Tegyük fel, hogy a borítékokban található összegek a 2 és 2 nemnegatív egészek "q"(1 ‒ "q") valószínűséggel, valamely rögzített "q" < 1/2 értékre. Tegyük fel, hogy egy A és B objektum egymástól |r| távolságra helyezkedik el. A "q"# a 2·3·5·7·...·"q" primoriálist jelöli. Ha "f" és "g" főegyütthatója nem egy, akkor meg kell szorozni a "p""q" tényezővel, ahol "p" az "f", "q" a "g" együtthatója. A maradékokat itt is "r" jelöli, a hányadosok "q"-k. Az "a"/"b" = "mg"/"ng" = "m"/"n" tört lánctört alakja: ["q"; "q", "q", …, "q"]. Harmadfokú görbéhez Q, Q, és Q közbenső pontot lehet szerkeszteni, ezek lineáris Bézier-görbéket határoznak meg, az R és R pont pedig másodfokú Bézier-görbét ír le:

Negyedfokú görbéhez a Q, Q, Q és Q pont lineáris, az R, R és R pont másodfokú, az S és S pont pedig harmadfokú Bézier-görbét határoz meg:

Az "n"-edfokú Bézier-görbét ugyanolyan alakú "n" + 1 görbévé lehet alakítani. A {p,q,r...,y,z} szabályos politóp lapjának Schläfli-szimbóluma {p,q,r...,y}. A mellékhajtások egymástól nagy távolságra helyezkednek el, és általában rövidek. Formálisabban: "n" > 2 esetén a 2"n" + 1 = "p" + 2"q" egyenletnek mindig van megoldása, ahol "p" és "q" prímszámok. (2) q⊃p≠~q⊃~p, vagyis kondicionálás nem ekvivalens annak előtagjának és utótagjának tagadásával. Mind a hat előfutam első 2 helyezettje (Q) illetve a további legjobb 6 időeredménnyel (q) rendelkező sportoló jutott tovább a középdöntőbe. A maximális elérhető Q érték: "Q" = 1,6 × 10/"f", ahol "f" a rezonancia-frekvencia MHz-ben. Például a ("p","q") középpontú, "r" sugarú kör egyenlete:

átírható az
alakba, ahol α = 1, β = "p", γ = "q", and δ = "p" + "q" − "r". Néhány Q-függvény érték az alábbiakban látható:

"Q"(0.0) = 0.500000000
"Q"(0.1) = 0.460172163
"Q"(0.2) = 0.420740291
"Q"(0.3) = 0.382088578
"Q"(0.4) = 0.344578258
"Q"(0.5) = 0.308537539
"Q"(0.6) = 0.274253118
"Q"(0.7) = 0.241963652
"Q"(0.8) = 0.211855399
"Q"(0.9) = 0.184060125

"Q"(1.0) = 0.158655254
"Q"(1.1) = 0.135666061
"Q"(1.2) = 0.115069670
"Q"(1.3) = 0.096800485
"Q"(1.4) = 0.080756659
"Q"(1.5) = 0.066807201
"Q"(1.6) = 0.054799292
"Q"(1.7) = 0.044565463
"Q"(1.8) = 0.035930319
"Q"(1.9) = 0.028716560

"Q"(2.0) = 0.022750132
"Q"(2.1) = 0.017864421
"Q"(2.2) = 0.013903448
"Q"(2.3) = 0.010724110
"Q"(2.4) = 0.008197536
"Q"(2.5) = 0.006209665
"Q"(2.6) = 0.004661188
"Q"(2.7) = 0.003466974
"Q"(2.8) = 0.002555130
"Q"(2.9) = 0.001865813

"Q"(3.0) = 0.001349898
"Q"(3.1) = 0.000967603
"Q"(3.2) = 0.000687138
"Q"(3.3) = 0.000483424
"Q"(3.4) = 0.000336929
"Q"(3.5) = 0.000232629
"Q"(3.6) = 0.000159109
"Q"(3.7) = 0.000107800
"Q"(3.8) = 0.000072348
"Q"(3.9) = 0.000048096
"Q"(4.0) = 0.000031671 A CKM-mátrix definiálja egy "q" kvark átmeneti valószínűségét egy másik "q' " állapotba. Ha egy tömegpontra az 1. és 2. pont között F eredő erő hat, a fentiek értelmében az formula_3 eredő munkát végez. Ebben az esetben "q" = "(1.f)", és 1 ≤ "q" ≤ 2. Ekkor: N ⊂ Z ⊂ Q ⊂ R, továbbá Q' ⊂ R. a (q,r) alakú intervallumok által generált algebra, ahol q,r∈Q és q<r) de már a megszámlálható N felett is sikerül. Ha "n" = "p"·"q" ahol "p" = 2 vagy "p" és "q" relatív prímek, az "n"-szög szerkeszthető egy "p" és egy "q"-szögből. Egy gazdagabb példához induljunk ki a ("p,q,r") pitagoraszi számhármasból, és legyen "a" = ln("p" + "r") ‒ ln "q". Az első lépés "a" = "q""b" + "r", és a második "b" = "q""r" + "r". Emiatt "a" legkisebb lehetséges értéke "q" = 1, innen "a" = "b" + "r" = "F" + "F" = "F". (2) Mary - kiszabadulása előtt - mindent tudhat Q-ról és tudhatja, hogy egy adott tapasztalatnak Q a sajátossága, jóllehet még nincs ismertégben Q-val. A "q" prímszám esetén, "q"# jelölje a 2·3·5·7·...·"q" primoriálist. Tegyük fel, hogy a borítékokban található összegek a 2 és 2 nemnegatív egészek "q"(1 ‒ "q") valószínűséggel, valamely rögzített "q" < 1/2 értékre. Tegyük fel, hogy egy A és B objektum egymástól |r| távolságra helyezkedik el. A "q"# a 2·3·5·7·...·"q" primoriálist jelöli. Ha "f" és "g" főegyütthatója nem egy, akkor meg kell szorozni a "p""q" tényezővel, ahol "p" az "f", "q" a "g" együtthatója. A maradékokat itt is "r" jelöli, a hányadosok "q"-k. Az "a"/"b" = "mg"/"ng" = "m"/"n" tört lánctört alakja: ["q"; "q", "q", …, "q"]. Harmadfokú görbéhez Q, Q, és Q közbenső pontot lehet szerkeszteni, ezek lineáris Bézier-görbéket határoznak meg, az R és R pont pedig másodfokú Bézier-görbét ír le:

Negyedfokú görbéhez a Q, Q, Q és Q pont lineáris, az R, R és R pont másodfokú, az S és S pont pedig harmadfokú Bézier-görbét határoz meg:

Az "n"-edfokú Bézier-görbét ugyanolyan alakú "n" + 1 görbévé lehet alakítani. A {p,q,r...,y,z} szabályos politóp lapjának Schläfli-szimbóluma {p,q,r...,y}. A mellékhajtások egymástól nagy távolságra helyezkednek el, és általában rövidek. Formálisabban: "n" > 2 esetén a 2"n" + 1 = "p" + 2"q" egyenletnek mindig van megoldása, ahol "p" és "q" prímszámok. (2) q⊃p≠~q⊃~p, vagyis kondicionálás nem ekvivalens annak előtagjának és utótagjának tagadásával. Mind a hat előfutam első 2 helyezettje (Q) illetve a további legjobb 6 időeredménnyel (q) rendelkező sportoló jutott tovább a középdöntőbe. A maximális elérhető Q érték: "Q" = 1,6 × 10/"f", ahol "f" a rezonancia-frekvencia MHz-ben. Például a ("p","q") középpontú, "r" sugarú kör egyenlete:

átírható az
alakba, ahol α = 1, β = "p", γ = "q", and δ = "p" + "q" − "r". Néhány Q-függvény érték az alábbiakban látható:

"Q"(0.0) = 0.500000000
"Q"(0.1) = 0.460172163
"Q"(0.2) = 0.420740291
"Q"(0.3) = 0.382088578
"Q"(0.4) = 0.344578258
"Q"(0.5) = 0.308537539
"Q"(0.6) = 0.274253118
"Q"(0.7) = 0.241963652
"Q"(0.8) = 0.211855399
"Q"(0.9) = 0.184060125

"Q"(1.0) = 0.158655254
"Q"(1.1) = 0.135666061
"Q"(1.2) = 0.115069670
"Q"(1.3) = 0.096800485
"Q"(1.4) = 0.080756659
"Q"(1.5) = 0.066807201
"Q"(1.6) = 0.054799292
"Q"(1.7) = 0.044565463
"Q"(1.8) = 0.035930319
"Q"(1.9) = 0.028716560

"Q"(2.0) = 0.022750132
"Q"(2.1) = 0.017864421
"Q"(2.2) = 0.013903448
"Q"(2.3) = 0.010724110
"Q"(2.4) = 0.008197536
"Q"(2.5) = 0.006209665
"Q"(2.6) = 0.004661188
"Q"(2.7) = 0.003466974
"Q"(2.8) = 0.002555130
"Q"(2.9) = 0.001865813

"Q"(3.0) = 0.001349898
"Q"(3.1) = 0.000967603
"Q"(3.2) = 0.000687138
"Q"(3.3) = 0.000483424
"Q"(3.4) = 0.000336929
"Q"(3.5) = 0.000232629
"Q"(3.6) = 0.000159109
"Q"(3.7) = 0.000107800
"Q"(3.8) = 0.000072348
"Q"(3.9) = 0.000048096
"Q"(4.0) = 0.000031671 A CKM-mátrix definiálja egy "q" kvark átmeneti valószínűségét egy másik "q' " állapotba. Ha egy tömegpontra az 1. és 2. pont között F eredő erő hat, a fentiek értelmében az formula_3 eredő munkát végez.