Milyen típusú radioaktív sugárzás tartalmaz a katódsugarak részecskéivel azonos részecskéket?
Az alfa-sugárzás. A gamma-sugárzás. A béta-sugárzás.
A B C
Létezik még két másik radioaktív sugárzás, az alfa- és a gamma-sugárzás. Az α jel az erősen ionizáló részecskéket (proton, alfa-sugárzás), a β pedig a gyöngén ionizáló részecskéket (gamma-sugárzás, elektron) jelöli. Az üveg enyhén radioaktív tulajdonságú (alfa, béta, gamma sugárzás). A sugárzás lehet elektromágneses sugárzás, kozmikus sugárzás vagy valamely radioaktív atommagból, más mesterséges forrásból származó részecske sugárzás: alfa-, elektron-, pozitron-, neutronsugárzás vagy neutrínó sugárzás. A radioaktív sugárzásnak három fajtája ismert: alfa-sugárzás, béta-sugárzás és gamma-sugárzás, melyek kölcsönhatási keresztmetszete és ionizációs képessége eltérő. Környezeti sugárzás

A környezeti sugárzás lehet elektromágneses sugárzás, kozmikus sugárzás, radioaktív vagy más mesterséges forrásból származó részecskesugárzás. aktíniummá alakul radioaktív sugárzás közben. A részecskesugárzás leggyakrabban alfa-sugárzás (hélium atommag) vagy béta-sugárzás (elektronok). A radioaktív sugárzáson belüli alfa- és béta-sugárzás felfedezéséért 1908-ban kémiai Nobel-díjat kapott. Radioaktív sugárzás a természetben is előfordul. Az ionizáló sugárzás mindig része volt az emberi környezetnek (kozmikus sugárzás, természetes radioaktív anyagok). DSZ–A1 típusú műhold, mely a földi atomrobbantások nyomán keletkezett radioaktív sugárzás mérésére szolgált. Kutatási területe a radioaktív sugárzás hatása az élő szövetekre. A radioaktív kihullás a visszamaradt sugárzás egyik formája. A Földön az ehhez szükséges sugárzás a jelenlévő radioaktív elemek bomlásából és kozmikus sugárzás formájában van jelen. forró pontok, ahol a radioaktív sugárzás meglehetősen magas. A kozmikus sugárzás tartalmazhat elektront, pozitront, és más szubatomi részecskéket. Megfogalmazták a radioaktív bomlás elméletét: a radioaktív sugárzás spontán "atomátalakulás"ok terméke. elektromos áram vagy radioaktív sugárzás) alapján szokás csoportosítani. Az ionizáló sugárzás minden formája (röntgen-, gamma-, neutron-, alfa- és béta-sugárzás) és a nem ionizáló sugárzás, különös tekintettel a napsugárzásra rákkeltő hatású lehet. Leginkább az intenzív radioaktív sugárzása jelenti a legfőbb veszélyét (ezen belül is az Alfa-sugárzás), amely bonyolulttá teszi a biztonságos kezelését. A bolygón mindenhol radioaktív sugárzás érzékelhető, háború nyomai láthatóak. A sugárzás okozta égéseket kiválthatja például a napból, szoláriumból vagy ívhegesztésből származó ibolyántúli sugárzás, vagy például sugárkezelésből, röntgensugárzásból vagy radioaktív porból származó) ionizáló sugárzás. Az ionizáló sugárzás: röntgen-sugárzás, alfa-sugárzás, béta-sugárzás és gamma-sugárzás közvetlenül érzékszervvel nem észlelhető, azonban még igen kis adagok kumulatív hatása veszélyes lehet különösen azok számára, akik olyan munkahelyen dolgoznak, ahol ez a károsodás felléphet. A radioaktív sugárzás hatása azonban az érintett szerv típusától is függ. Létezik még két másik radioaktív sugárzás, az alfa- és a gamma-sugárzás. Az α jel az erősen ionizáló részecskéket (proton, alfa-sugárzás), a β pedig a gyöngén ionizáló részecskéket (gamma-sugárzás, elektron) jelöli. Az üveg enyhén radioaktív tulajdonságú (alfa, béta, gamma sugárzás). A radioaktív sugárzásnak három fajtája ismert: alfa-sugárzás, béta-sugárzás és gamma-sugárzás, melyek kölcsönhatási keresztmetszete és ionizációs képessége eltérő. bomlást kísér gamma-sugárzás. Környezeti sugárzás

A környezeti sugárzás lehet elektromágneses sugárzás, kozmikus sugárzás, radioaktív vagy más mesterséges forrásból származó részecskesugárzás. Később bebizonyították, hogy a gamma-sugárzás valójában nagyenergiájú elektromágneses sugárzás. Gamma-sugárzás

A gamma-sugárzás (jele γ), nagyfrekvenciájú elektromágneses sugárzás, melynek frekvenciája 10 Hz feletti, illetve hullámhossza 20–30 pikométer alatti. A delta- és gamma-tokotrienol a leghatékonyabb radioaktív sugárzás elleni szer a tokoferol izomerek közül. aktíniummá alakul radioaktív sugárzás közben. A sugárzás lehet elektromágneses sugárzás, kozmikus sugárzás vagy valamely radioaktív atommagból, más mesterséges forrásból származó részecske sugárzás: alfa-, elektron-, pozitron-, neutronsugárzás vagy neutrínó sugárzás. Radioaktív sugárzás a természetben is előfordul. A gamma-sugárzás az elektromágneses spektrum (lásd: elektromágneses sugárzás) legnagyobb energiájú tartományába esik. DSZ–A1 típusú műhold, mely a földi atomrobbantások nyomán keletkezett radioaktív sugárzás mérésére szolgált. A gamma-sugárzás forrásának csak 10%-a állandó. A radioaktív kihullás a visszamaradt sugárzás egyik formája. Az ionizáló sugárzás mindig része volt az emberi környezetnek (kozmikus sugárzás, természetes radioaktív anyagok). forró pontok, ahol a radioaktív sugárzás meglehetősen magas. Megfogalmazták a radioaktív bomlás elméletét: a radioaktív sugárzás spontán "atomátalakulás"ok terméke. A kozmikus sugárzás tartalmazhat elektront, pozitront, és más szubatomi részecskéket. A berilliumban gamma-sugárzás hatására is szabadul fel neutron. A gamma-sugárzás a legjelentősebb ismert forrásai az űrben az úgynevezett gamma-kitörések. elektromos áram vagy radioaktív sugárzás) alapján szokás csoportosítani. A Földön az ehhez szükséges sugárzás a jelenlévő radioaktív elemek bomlásából és kozmikus sugárzás formájában van jelen. A bolygón mindenhol radioaktív sugárzás érzékelhető, háború nyomai láthatóak. Az üveg enyhén radioaktív tulajdonságú (alfa, béta, gamma sugárzás). A radioaktív sugárzásnak három fajtája ismert: alfa-sugárzás, béta-sugárzás és gamma-sugárzás, melyek kölcsönhatási keresztmetszete és ionizációs képessége eltérő. Béta-sugárzás

A béta-sugárzás radioaktív atommagok béta-bomlásakor keletkezik, amikor nagy energiájú és nagy sebességű elektronok vagy pozitronok lépnek ki a sugárzó anyagból. Kétfajta béta-sugárzás létezik: a negatív és a pozitív béta-sugárzás (β, β). Környezeti sugárzás

A környezeti sugárzás lehet elektromágneses sugárzás, kozmikus sugárzás, radioaktív vagy más mesterséges forrásból származó részecskesugárzás. A béta-sugárzás csontszarkómát okoz. A részecskesugárzás leggyakrabban alfa-sugárzás (hélium atommag) vagy béta-sugárzás (elektronok). A radioaktív sugárzáson belüli alfa- és béta-sugárzás felfedezéséért 1908-ban kémiai Nobel-díjat kapott. aktíniummá alakul radioaktív sugárzás közben. A sugárzás lehet elektromágneses sugárzás, kozmikus sugárzás vagy valamely radioaktív atommagból, más mesterséges forrásból származó részecske sugárzás: alfa-, elektron-, pozitron-, neutronsugárzás vagy neutrínó sugárzás. A béta-sugárzás jele a görög béta (β) betű. Radioaktív sugárzás a természetben is előfordul. Létezik még két másik radioaktív sugárzás, az alfa- és a gamma-sugárzás. Az α jel az erősen ionizáló részecskéket (proton, alfa-sugárzás), a β pedig a gyöngén ionizáló részecskéket (gamma-sugárzás, elektron) jelöli. DSZ–A1 típusú műhold, mely a földi atomrobbantások nyomán keletkezett radioaktív sugárzás mérésére szolgált. A béta-sugárzás százszor erősebb áthatoló képességű. A radioaktív Pd palládium izotóp béta-sugárzás következtében átalakul Ag-é, melynek a felezési ideje 6,5 millió év. A radioaktív kihullás a visszamaradt sugárzás egyik formája. Az ionizáló sugárzás mindig része volt az emberi környezetnek (kozmikus sugárzás, természetes radioaktív anyagok). forró pontok, ahol a radioaktív sugárzás meglehetősen magas. Megfogalmazták a radioaktív bomlás elméletét: a radioaktív sugárzás spontán "atomátalakulás"ok terméke. A kozmikus sugárzás tartalmazhat elektront, pozitront, és más szubatomi részecskéket. elektromos áram vagy radioaktív sugárzás) alapján szokás csoportosítani. A Földön az ehhez szükséges sugárzás a jelenlévő radioaktív elemek bomlásából és kozmikus sugárzás formájában van jelen. A bolygón mindenhol radioaktív sugárzás érzékelhető, háború nyomai láthatóak.