Mekkora az az energia, amit az atommag alkotórészekre (nukleonokra) történő bontásához be kell fektetnünk?
A kötési energia abszolút értéke. Az aktiválási energia abszolút értéke. Az ionizációs energia abszolút értéke.
A B C
A tömegveszteség pontos értéke függ az atommag kötési energiájától, a kötési energia pedig függ az atom típusától. Kötési energia

A kötési energia az az energia, amely két atom közötti kötés felszakításához szükséges egy molekulában. Ide tartozó mennyiség még a fajlagos kötési energia, ami nem más, mint az egy nukleonra jutó kötési energia. Az energia hiperfelületen az energia minimumok jó helyen vannak, de az energia értéke és a hiperfelület görbülete hibás. A nyugvónak tekinthető atommag körül keringő elektron teljes energiája az elektrosztatikus vonzáshoz tartozó potenciális energia és a mozgási (kinetikai) energia összege:

A sebesség fenti kifejezését behelyettesítve belátható, hogy a potenciális energia abszolút értéke kétszer annyi, mint a mozgási energia:

A teljes energia tehát negatív és fordítottan arányos a pálya sugarával:

A maghoz közelebbi pályákhoz tartozó energia negatívabb. Az energiamegmaradás törvénye értelmében ennyi lehet a maximális energia, ami az égés során felszabadulhat, függetlenül attól, hogy kiinduláskor mekkora volt a belső energia tényleges értéke. Az atommag kötési energiája az erős kölcsönhatásból származik, és az az energia, amely ahhoz szükséges, hogy az atommagot szabad neutronokra és protonokra szedjük szét. Az anyagokban a kötési energia 10–10 eV tartományban található. Ezek az energiák képezik a belső energia másik részét, amelyeknek viszont az abszolút értéke nem határozható meg. A szokásos megállapodás az, hogy ehhez egy "pozitív" kötési energia tartozik. Ha nő, akkor csökken az offset energia becsült értéke, ha pedig csökken az amplitúdó, akkor nő az offset energia becsült értéke. Ebből a hiányzó tömegből kiszámolható, mekkora energia van az „atommagba zárva”. Ebből a hiányzó tömegből kiszámolható, mekkora energia van az „atommagba zárva”. Ahhoz, hogy a maghasadás során energia szabaduljon fel, a termékmagok kötési energiájának nagyobbnak kell lennie, mint a kiindulási mag kötési energiája. A belső energia abszolút értéke nem ismerhető meg, és gyakorlati értéke sem lenne, de a számítások egységesítése céljából célszerűnek látszott a standard állapot és a standard belső energia definiálása. Az előálló tömegdefektus vagy tömeghiány:
A tömeghiánynak (tömegdefektusnak) megfelelő (kötési) energia tartja össze az atommagot. Ez akkor válik jelentőssé, amikor eltérő atommagok tömegeit megmérve meg tudjuk mondani, mekkora energia szabadul fel valamely atommag-reakció során. Ha a hidratáció során felszabaduló energia kevesebb, mint amennyi a kristályrács ionokra bontásához szükséges, az oldódás endoterm. Az energiamegmaradás törvénye értelmében ennyi lehet a maximális energia, ami az égés során felszabadulhat, függetlenül attól, hogy kiinduláskor mekkora volt az entalpia tényleges értéke. A maghasadás során az atommagot egyben tartó kötési energia elektromágneses és kinetikus energia formájában felszabadul (utóbbi nagy része gyorsan termikus energiává alakul). Végül a xenonnál nehezebb elemekben a nukleononkénti kötési energia csökken, ahogy az tömegszám növekszik. A joule (J) az energia SI mértékegysége, amit úgy határozunk meg, mint az az energia, amit egy testnek mechanikai munka által átadódik 1 newton erő ellenében 1 méterrel történő elmozdulása által. Bomlási energia

A bomlási energia egy atommag vagy részecske bomlása során felszabaduló energia, ami a bomlástermékek mozgási energiájában, vagy hő formájában jelenik meg. Atommagok egyesülésekor a kötési energiának megfelelő nagy energia szabadul fel. Az atom kötési energiája egyszerűen az a kibocsátott energia, amely a szabad nukleonok atommaggá egyesítésekor felszabadul. Az aktiválási energia a maximális energia és a reaktánsok energiája közötti különbség, vagyis az az energiagát, amelyet a reakció előrehaladásához le kell győzni. Az aktiválási energia csökkenése exponenciálisan növeli a reakció sebességét. A tömegveszteség pontos értéke függ az atommag kötési energiájától, a kötési energia pedig függ az atom típusától. Az energia hiperfelületen az energia minimumok jó helyen vannak, de az energia értéke és a hiperfelület görbülete hibás. Az energiamegmaradás törvénye értelmében ennyi lehet a maximális energia, ami az égés során felszabadulhat, függetlenül attól, hogy kiinduláskor mekkora volt a belső energia tényleges értéke. A nyugvónak tekinthető atommag körül keringő elektron teljes energiája az elektrosztatikus vonzáshoz tartozó potenciális energia és a mozgási (kinetikai) energia összege:

A sebesség fenti kifejezését behelyettesítve belátható, hogy a potenciális energia abszolút értéke kétszer annyi, mint a mozgási energia:

A teljes energia tehát negatív és fordítottan arányos a pálya sugarával:

A maghoz közelebbi pályákhoz tartozó energia negatívabb. Ezek az energiák képezik a belső energia másik részét, amelyeknek viszont az abszolút értéke nem határozható meg. Ha nő, akkor csökken az offset energia becsült értéke, ha pedig csökken az amplitúdó, akkor nő az offset energia becsült értéke. Az aktiválási energia határozza meg, hogy a reakció sebessége hogyan változik a hőmérséklettel. A reakció exoterm folyamat, azonban a szükséges aktiválási energia is nagy, mivel először az atomok közti kötéseknek kell felszakadniuk. Aktiválási energia

Aktiválási energiának (jelölése: E) nevezzük azt a minimális energiát, ami (pl. Ebből a hiányzó tömegből kiszámolható, mekkora energia van az „atommagba zárva”. Ebből a hiányzó tömegből kiszámolható, mekkora energia van az „atommagba zárva”. Ha az ütközéskor a reakció bekövetkezik, az aktiválási energia felszabadul és újabb molekulák számára tovább adódik. Az energiamegmaradás törvénye értelmében ennyi lehet a maximális energia, ami az égés során felszabadulhat, függetlenül attól, hogy kiinduláskor mekkora volt az entalpia tényleges értéke. A joule (J) az energia SI mértékegysége, amit úgy határozunk meg, mint az az energia, amit egy testnek mechanikai munka által átadódik 1 newton erő ellenében 1 méterrel történő elmozdulása által. Az aktiválási energia koncepciója megmagyarázza az összefüggés exponenciális természetét, és valamilyen módon minden kinetikai elméletben jelen van. Ha a hidratáció során felszabaduló energia kevesebb, mint amennyi a kristályrács ionokra bontásához szükséges, az oldódás endoterm. Ez akkor válik jelentőssé, amikor eltérő atommagok tömegeit megmérve meg tudjuk mondani, mekkora energia szabadul fel valamely atommag-reakció során. Az enzimek elsőrendűen és legesszenciálisabb tulajdonságukat illetően az aktiválási energia csökkentésében játszanak szerepet, ezáltal a reakciósebességet nagyban megnövelik. Ez a művelet annyira általános, hogy a gyakorlati kémiai kinetikában ezt használják az aktiválási energia meghatározására. A belső energia abszolút értéke nem ismerhető meg, és gyakorlati értéke sem lenne, de a számítások egységesítése céljából célszerűnek látszott a standard állapot és a standard belső energia definiálása. Potenciális energia

Potenciális energia - vagy más néven "helyzeti energia -" a fizikában az energia egyik formája. Abban az esetben, ha a hidratáció során több energia szabadul fel, mint amennyi a kristályrács ionokra bontásához szükséges, az oldódás exoterm. Az abszolút nulla fokon a legnagyobb energiájú elektron energiája a Fermi-energia. Az ionizációs energia változására periodicitás jellemző. Az első ionizációs energia a semleges atomról egy elektron eltávolításához szükséges energia, a második ionizációs energia egy második elektron eltávolításához szükséges energia és így tovább. Minél alacsonyabb az ionizációs energia, elektronegativitás és elektronaffinitás értéke, annál inkább fémes jellegű az adott elem. A tömegveszteség pontos értéke függ az atommag kötési energiájától, a kötési energia pedig függ az atom típusától. Az elemek egyik tulajdonsága az ionizációs energia: ez megmondja, hogy mennyi energia szükséges az elem egy atomjának az ionizációjához. Az energia hiperfelületen az energia minimumok jó helyen vannak, de az energia értéke és a hiperfelület görbülete hibás. Az energiamegmaradás törvénye értelmében ennyi lehet a maximális energia, ami az égés során felszabadulhat, függetlenül attól, hogy kiinduláskor mekkora volt a belső energia tényleges értéke. A periódusokon belül az ionizációs energia növekedése nem teljesen monoton. A nyugvónak tekinthető atommag körül keringő elektron teljes energiája az elektrosztatikus vonzáshoz tartozó potenciális energia és a mozgási (kinetikai) energia összege:

A sebesség fenti kifejezését behelyettesítve belátható, hogy a potenciális energia abszolút értéke kétszer annyi, mint a mozgási energia:

A teljes energia tehát negatív és fordítottan arányos a pálya sugarával:

A maghoz közelebbi pályákhoz tartozó energia negatívabb. Ezek az energiák képezik a belső energia másik részét, amelyeknek viszont az abszolút értéke nem határozható meg. Ha nő, akkor csökken az offset energia becsült értéke, ha pedig csökken az amplitúdó, akkor nő az offset energia becsült értéke. Ebből a hiányzó tömegből kiszámolható, mekkora energia van az „atommagba zárva”. Ebből a hiányzó tömegből kiszámolható, mekkora energia van az „atommagba zárva”. Az atomsugár csökkenése miatt az ionizációs energia ugyanakkor balról jobbra haladva növekszik a periódusokon belül. Egy alapállapotban lévő hidrogénatom esetében az ionizációs energia 13,6 eV, vagyis ennyi energiát kell elnyelnie az elektronnak, hogy szabad elektronná váljon. A dikén-dioxid ionizációs energia 9,93±0,02 eV. Az energiamegmaradás törvénye értelmében ennyi lehet a maximális energia, ami az égés során felszabadulhat, függetlenül attól, hogy kiinduláskor mekkora volt az entalpia tényleges értéke. A joule (J) az energia SI mértékegysége, amit úgy határozunk meg, mint az az energia, amit egy testnek mechanikai munka által átadódik 1 newton erő ellenében 1 méterrel történő elmozdulása által. A vonzó hatás az atomok méretével (vagyis a polarizálhatóság növekedésével és az ionizációs energia csökkenésével) növekszik. Ha a hidratáció során felszabaduló energia kevesebb, mint amennyi a kristályrács ionokra bontásához szükséges, az oldódás endoterm. Ez akkor válik jelentőssé, amikor eltérő atommagok tömegeit megmérve meg tudjuk mondani, mekkora energia szabadul fel valamely atommag-reakció során. A belső energia abszolút értéke nem ismerhető meg, és gyakorlati értéke sem lenne, de a számítások egységesítése céljából célszerűnek látszott a standard állapot és a standard belső energia definiálása. Potenciális energia

Potenciális energia - vagy más néven "helyzeti energia -" a fizikában az energia egyik formája. Abban az esetben, ha a hidratáció során több energia szabadul fel, mint amennyi a kristályrács ionokra bontásához szükséges, az oldódás exoterm. Az abszolút nulla fokon a legnagyobb energiájú elektron energiája a Fermi-energia.