Homogén mágneses térben egy zárt drótkeret fekszik úgy, hogy a keret síkja merőle- ges a mágneses térre. A mágneses tér erősségét egyenletesen változtatjuk, az egyik alkalommal kétszeresére növeljük, a másik alkalommal (az eredeti értékhez viszo- nyítva) a felére csökkentjük ugyanannyi idő alatt. Melyik esetben lesz nagyobb az indukált áram erőssége a keretben?
Egyenlő lesz az áramerősség nagysága mindkét esetben. Ha kétszeresére növeljük a mágneses tér erősségét. Ha felére csökkentjük a mágneses tér erősségét.
A B C
A legtöbb áramerősség-mérő egy tekercsen áthaladó elektromos áram által létrehozott mágneses mező erősségét méri. Mágneses térben kiszorítják magukból az erővonalakat, csökkentik az indukció erősségét. Ha az formula_1 felület merőleges a mágneses tér indukcióvonalaira, akkor a formula_2 indukciójú homogén mágneses térnek erre a felületre vett mágneses fluxusa:

Általános esetben a mágneses fluxus a formula_4 mágneses indukció formula_5 felületre vett integrálja: 

A mágneses fluxus szemléletesen a felületet metsző mágneses indukcióvonalak számával egyezik meg, bár nem dimenziótlan mennyiség. A közeg mágneses teret „áteresztő képességének” foghatjuk fel, minél nagyobb ugyanis az értéke, az adott áram hatására mindig ugyanakkora mágneses térerősség mellett a mágneses tér mozgatóerejét valójában jellemző mágneses indukció annál nagyobb benne. Az elektromos áram és az általa keltett mágneses tér erőssége között fennálló összefüggés az ún. A Curie-hőmérséklet alá hűlve az ásványok mágnesezhető összetevői a föld mágneses tere hatására mágneseződnek, így rögzül a kőzetben a föld mágneses terének aktuális iránya, mágnesezettségének nagysága arányos lesz az akkori mágneses tér nagyságával. Mozgó elektromos töltés (elektromos áram) vagy az elektromos mező változása létrehozhat mágneses mezőt (mágneses tér, mágneses erőtér). Feltételezve, hogy a mágneses tér valóban homogén lineáris. Nem tévesztendő össze a mágneses tér erősségét valójában jelentő vektormennyiséggel, a mágneses indukcióval. Mágneses térerősség

A mágneses térerősség vagy pontosabb, de nem elterjedt nevén mágneses gerjesztettség a mágneses tér és az elektromos áram kapcsolatát leíró fizikai vektormennyiség. Az így kialakuló mágneses tér a forgó mágneses tér. Az elektromos áram mágneses teret kelt, és visszafelé is: a változó mágneses tér áramot indukál. Ezen a területen a mágneses tér merőleges az elektromos térre. Az atom mágneses momentumának két összetevője van:

A különböző anyagok viselkedését külső mágneses térben csak az atom mágneses momentumának nagysága és iránya határozza meg. A Faraday-effektus következtében egy mágneses anyagban terjedő fény polarizációs síkja a mágneses tér hatására elfordul. Ez az elektromos áram saját mágneses teret kelt, aminek iránya ellentétes a földi mágneses tér irányával. A ciklotron azt használja ki, hogy adott mágneses térben egy részecske bármekkora sebesség esetén azonos idő alatt megy körbe (töltés mozgása mágneses térben). A Faraday–Lenz-törvény értelmében az erős mágneses térben mozgó elektronok a külső mágneses tér irányával ellenkező irányú mágneses teret hoznak létre. Ugyancsak nem tévesztendő össze a mágneses tér és az elektromos áram kapcsolatát jellemző vektormennyiséggel, a mágneses térerősséggel. Mágneses mező

A mágneses mező (másként "mágneses tér") mágneses erőtér. A mágneses térbe való bezárás célja, hogy minimalizálja az energia átadást a mágneses térben. Mágneses hatás: az elektromos áram mágneses teret hoz létre. Ha a külső mágneses mező non-uniform, akkor lesz egy erő, amely arányos a mágneses tér gradiensével és így saját magára lesz hatással. Mágneses térben kis mértékben magukhoz vonzzák az erővonalakat, enyhén növelik az indukció erősségét. Az egyik lehetőség a lemezszélek felhevítése nagyfrekvenciás mágneses térben. Nem tévesztendő össze a mágneses tér erősségét valójában jelentő vektormennyiséggel, a mágneses indukcióval. Az így kialakuló mágneses tér a forgó mágneses tér. Mágneses térben kiszorítják magukból az erővonalakat, csökkentik az indukció erősségét. A mágneses indukció fluxusával jellemezhetjük a mágneses tér erősségét, azaz azt, hogy mekkora erővel hat a mezőben mozgó töltött részecskékre. Mágneses mező

A mágneses mező (másként "mágneses tér") mágneses erőtér. Feltételezve, hogy a mágneses tér valóban homogén lineáris. Mozgó elektromos töltés (elektromos áram) vagy az elektromos mező változása létrehozhat mágneses mezőt (mágneses tér, mágneses erőtér). A mágneses tér irányultsága a mágneses déltől a mágneses észak felé mutat, ez lényegében azonos a mágneses tér ún. Mágneses térerősség

A mágneses térerősség vagy pontosabb, de nem elterjedt nevén mágneses gerjesztettség a mágneses tér és az elektromos áram kapcsolatát leíró fizikai vektormennyiség. A Faraday-effektus következtében egy mágneses anyagban terjedő fény polarizációs síkja a mágneses tér hatására elfordul. Így a gyűrűáram csökkenti a földi mágneses tér erősségét a felszínen, ez műszerekkel kimutatható. Az elektromos áram mágneses teret kelt, és visszafelé is: a változó mágneses tér áramot indukál. A közeg mágneses teret „áteresztő képességének” foghatjuk fel, minél nagyobb ugyanis az értéke, az adott áram hatására mindig ugyanakkora mágneses térerősség mellett a mágneses tér mozgatóerejét valójában jellemző mágneses indukció annál nagyobb benne. Ezen a területen a mágneses tér merőleges az elektromos térre. Ha az formula_1 felület merőleges a mágneses tér indukcióvonalaira, akkor a formula_2 indukciójú homogén mágneses térnek erre a felületre vett mágneses fluxusa:

Általános esetben a mágneses fluxus a formula_4 mágneses indukció formula_5 felületre vett integrálja: 

A mágneses fluxus szemléletesen a felületet metsző mágneses indukcióvonalak számával egyezik meg, bár nem dimenziótlan mennyiség. Ez az elektromos áram saját mágneses teret kelt, aminek iránya ellentétes a földi mágneses tér irányával. Mágneses térben kis mértékben magukhoz vonzzák az erővonalakat, enyhén növelik az indukció erősségét. A Faraday–Lenz-törvény értelmében az erős mágneses térben mozgó elektronok a külső mágneses tér irányával ellenkező irányú mágneses teret hoznak létre. Zárt nyomvonal esetében változó mágneses tér (mező) jelenlétében, a mágneses tér (mező) integrálja egy zárt hurok körül nem lehet zérus. Ugyancsak nem tévesztendő össze a mágneses tér és az elektromos áram kapcsolatát jellemző vektormennyiséggel, a mágneses térerősséggel. Mágneses indukció

A mágneses indukció vagy idegen nyelveken mágneses fluxussűrűség a mágneses tér erősségére jellemző vektormennyiség. Mágneses szuszceptibilitás

Egy anyag mágneses szuszceptibilitása megmutatja, hogy az anyagra ható mágneses tér milyen mértékben mágnesezi át. Az elektromos áram és az általa keltett mágneses tér erőssége között fennálló összefüggés az ún. A Nap különböző területeinek mágneses erősségét spektroszkópiai mérésekkel tudjuk meghatározni, mivel Pieter Zeeman 1896-os felfedezése óta ismert, hogy mágneses tér jelenlétében egy gáz spektrumvonalai felbomlanak. Másik fő különbség a mágneses tér hiánya. Nem tévesztendő össze a mágneses tér erősségét valójában jelentő vektormennyiséggel, a mágneses indukcióval. Az így kialakuló mágneses tér a forgó mágneses tér. Mágneses térben kiszorítják magukból az erővonalakat, csökkentik az indukció erősségét. A mágneses indukció fluxusával jellemezhetjük a mágneses tér erősségét, azaz azt, hogy mekkora erővel hat a mezőben mozgó töltött részecskékre. Mágneses mező

A mágneses mező (másként "mágneses tér") mágneses erőtér. Feltételezve, hogy a mágneses tér valóban homogén lineáris. Mozgó elektromos töltés (elektromos áram) vagy az elektromos mező változása létrehozhat mágneses mezőt (mágneses tér, mágneses erőtér). A mágneses tér irányultsága a mágneses déltől a mágneses észak felé mutat, ez lényegében azonos a mágneses tér ún. Mágneses térerősség

A mágneses térerősség vagy pontosabb, de nem elterjedt nevén mágneses gerjesztettség a mágneses tér és az elektromos áram kapcsolatát leíró fizikai vektormennyiség. A Faraday-effektus következtében egy mágneses anyagban terjedő fény polarizációs síkja a mágneses tér hatására elfordul. Így a gyűrűáram csökkenti a földi mágneses tér erősségét a felszínen, ez műszerekkel kimutatható. Az elektromos áram mágneses teret kelt, és visszafelé is: a változó mágneses tér áramot indukál. A közeg mágneses teret „áteresztő képességének” foghatjuk fel, minél nagyobb ugyanis az értéke, az adott áram hatására mindig ugyanakkora mágneses térerősség mellett a mágneses tér mozgatóerejét valójában jellemző mágneses indukció annál nagyobb benne. Ezen a területen a mágneses tér merőleges az elektromos térre. Ha az formula_1 felület merőleges a mágneses tér indukcióvonalaira, akkor a formula_2 indukciójú homogén mágneses térnek erre a felületre vett mágneses fluxusa:

Általános esetben a mágneses fluxus a formula_4 mágneses indukció formula_5 felületre vett integrálja: 

A mágneses fluxus szemléletesen a felületet metsző mágneses indukcióvonalak számával egyezik meg, bár nem dimenziótlan mennyiség. Ez az elektromos áram saját mágneses teret kelt, aminek iránya ellentétes a földi mágneses tér irányával. Mágneses térben kis mértékben magukhoz vonzzák az erővonalakat, enyhén növelik az indukció erősségét. A Faraday–Lenz-törvény értelmében az erős mágneses térben mozgó elektronok a külső mágneses tér irányával ellenkező irányú mágneses teret hoznak létre. Zárt nyomvonal esetében változó mágneses tér (mező) jelenlétében, a mágneses tér (mező) integrálja egy zárt hurok körül nem lehet zérus. Ugyancsak nem tévesztendő össze a mágneses tér és az elektromos áram kapcsolatát jellemző vektormennyiséggel, a mágneses térerősséggel. Mágneses indukció

A mágneses indukció vagy idegen nyelveken mágneses fluxussűrűség a mágneses tér erősségére jellemző vektormennyiség. Mágneses szuszceptibilitás

Egy anyag mágneses szuszceptibilitása megmutatja, hogy az anyagra ható mágneses tér milyen mértékben mágnesezi át. Az elektromos áram és az általa keltett mágneses tér erőssége között fennálló összefüggés az ún. A Nap különböző területeinek mágneses erősségét spektroszkópiai mérésekkel tudjuk meghatározni, mivel Pieter Zeeman 1896-os felfedezése óta ismert, hogy mágneses tér jelenlétében egy gáz spektrumvonalai felbomlanak. Másik fő különbség a mágneses tér hiánya.