Gazdag cserjeszint jellemzi: 
hegy és dombvidéki bükkösök középhegységi és dombvidéki gyertyános-kocsánytalan tölgyesek mészkerülő tölgyesek mészkedvelő tölgyesek
A B C D
Eurázsiában és Afrikában honos, hegy és dombvidéki erdők lakója. Szinte kizárólag (97%-ban) hegy- és dombvidéki erdők lakója. A nyílt hegy- és dombvidéki lejtőket kedveli, 2000 méter magasságig. Magyarországon inkább hegy- és dombvidéki, ritkábban síksági erdőkben található meg. Legtöbb fajuk sok holtfát tartalmazó hegy- és dombvidéki erdőségekben él. Magyarországon elsősorban a hegy- és dombvidéki bükkösökben, esetenként tölgyesekben él. Síkvizekben is előfordul, de inkább a hegy- és dombvidéki folyók lakója. Nemcsak a cserjeszint gazdag, de lián is sokféle nő (pl. Gazdag madárvilág jellemzi. Mivel ezen fák lombkoronája viszonylag ritkás, alattuk gazdag cserjeszint alakul ki. Extrazonális helyzetben:


Elegyes, üde, többnyire mély talajú hegy-dombvidéki erdők. Északkeletre a "Pusztahegy" nevű dombvidéki határrész terül el, keletre a "Láz-hegy" (261- 2,7), kelet-délkeletre a "Meristei-hegy" (267- 2), délre az "Abroncsos" nevű dombvidéki határrész húzódik, ezen a "Ferchi-hegy" (260- 1,1) emelkedik, nyugatra a "Bárdos" nevű dombvidéki határrész húzódik, ezen a "Bükk-hegy" (291- 2) magasodik, mögötte a "Bihari" "(Uradalmi)" erdő nevű dombvidéki határrész terül el. A dombvidéki övben, száraz, lombos cserjésekben, szőlőhegyeken, lágyszárúakban gazdag szárazgyepekben él. Elsősorban a síkvidéki vizes területek, de akár hegy- és dombvidéki medencék, folyóvölgyek képezik otthonát. Hegy- és dombvidéki patakjainkban alkalmanként megtalálható, a kisebb folyóinkban elsősorban a sügérzónában lelhető fel. Műveit változatos, gazdag invenció jellemzi. Hegy- és dombvidéki tölgyesek, síksági keményfaligetek, fáslegelők és parkok lakója, ahol idős fák is vannak. Művészetét a gazdag dallamvilág és a nacionalizmus jellemzi. Magyarországon főleg hegy- és dombvidéki erdőkben található meg, síksági állományai csak 13%-ot tesznek ki. A Beregszászi járás, különösen a dombvidéki része, gazdag a különböző ásványi kincsekben. A gazdag cserjeszint alatt sok értékes lágyszárú növény él, köztük a védett bíboros kosbor és a nagyezerjófű. Épp ezért lombjuk viszonylag sok fényt enged át, és alatta gazdag az aljnövényzet (a cserjeszint és a gyepszint). A mintegy 111 kilométer hosszúságú útszakasz hegy-, illetve dombvidéki terepen halad, vonalvezetése és keresztmetszeti kialakítása változatos. Tollazatukat gazdag szín kavalkád jellemzi, és hosszúkás farok toll. Halla-hegy: Csedzsu-szigetét a biológiai sokféleség jellemzi. A gyertyános-tölgyesek, kocsánytalan tölgyesek rezgőnyárakban gazdag szegélyein él a ritka nyárfalepke "(Limenitis populi)". A legelterjedtebb erdőtársulás a gyertyános–kocsánytalan tölgyesek, a bükk és a mészkerülő gyertyános–tölgyesek. Jellemző erdőtársulások a cseres-kocsánytalan tölgyesek, gyertyános-tölgyesek és a szubmontán bükkösök. Jellemző erdőtársulások a cseres-kocsánytalan tölgyesek, gyertyános-tölgyesek és a szubmontán bükkösök. A Karancs és a Medves hegység környékének jellemző erdőállományai: a gyertyános-kocsánytalan tölgyesek, cseres-kocsánytalan tölgyesek, bükkösök, molyhos-cseres tölgyesek, mészkerülő tölgyesek. Jellemző erdőtársulásai a gyertyános és kocsánytalan tölgyesek, zalai bükkösök, cseres-tölgyesek; gyakori elegyfájuk a szelídgesztenye. A zalai flórajárásra jellemzőek a gyertyános– és kocsánytalan tölgyesek, zalai bükkösök, cseres–tölgyesek; gyakori még a szelídgesztenye is. Ettől keletre a helyenként szillel, kőrissel és juharral elegyes gyertyános-kocsánytalan tölgyesek a jellemzők. Vas és Zala dombjain gyertyános- és cseres-tölgyesek, az Alpokalján acidofil kocsánytalan tölgyesek és bükkösök is gyakoriak; az Őrség és Göcsej gyertyános–tölgyeseibe erdei fenyő elegyedik. Vas és Zala dombjain gyertyános- és cseres-tölgyesek, az Alpokalján acidofil kocsánytalan tölgyesek és bükkösök is gyakoriak; az Őrség és Göcsej gyertyános-tölgyeseibe erdei fenyő elegyedik. A magasabban fekvő területeken gyertyános és kocsánytalan tölgyesek, zalai bükkösök, cseres tölgyesek találhatóak, gyakori még a szelídgesztenye előfordulása is. A gyertyános – kocsánytalan tölgyesek, cseres - kocsánytalan tölgyesek, bükkösök, molyhos – cseres tölgyesek, mészkerülő tölgyesek, a telepített akácosok, kis fenyvesek számtalan védett növényt rejtenek, nyulak, vaddisznók, őzek, szarvasok, fácánok, foglyok és más madarak természetes életterét adják. A zalai flórajárásra jellemző erdőtársulás a gyertyános és kocsánytalan tölgyesek, zalai bükkösök, cseres tölgyesek, gyakori még a szelídgesztenye előfordulása is. Zonális erdőtársulásai a cseres–kocsánytalan tölgyesek "(Quercetum petraeae-cerris)", a gyertyános–tölgyesek "(Carici pilosae-Carpinetum)" és a bükkösök "(Fagio medio-europaeum)". A meszes, tápanyagban bővelkedő humuszos, laza erdőtalajokon, dombvidéki molyhos-tölgyesekben, cseres- és gyertyános-kocsánytalan tölgyesekben, illetve gyepekben, erdőszéleken él. Gyertyános-tölgyesek, cseres-tölgyesek, mészkedvelő tölgyesek, erdős-sztyepp erdők. Tölgyesek jellemző elegyfája, Magyarországon tipikusan gyertyános-kocsánytalan tölgyes társulásokban, néha bokorerdőkben, cseres-tölgyes társulásokban, bükkös klímában is előfordul. A terület gyakori élőhelytípusai a gyertyános-kocsánytalan tölgyesek, a cseres-kocsánytalan tölgyesek, a bükkösök, a galagonyás-kökényes-borókás száraz cserjések, a jellegtelen száraz-félszáraz gyepek, a köves talajú lejtősztyepek, illetve a franciaperjés rétek. A hegység nagy részét cseres–tölgyesek és gyertyános–tölgyesek borítják. Főleg mészkőhányásokon, molyhos-tölgyesek és mészkedvelő bükkösök, gyertyános–tölgyesek szegélyében. Meleg bükkösök, gyertyános-tölgyesek, cseres-tölgyesek, szurdokerdők növénye. A domináns erdőtársulások a mérsékelt övi vegyes erdők, köztük a gyertyános–tölgyesek (kocsánytalan tölgy és közönséges gyertyán), bükkösök (bükk) és melegkedvelő cseres–tölgyesek (csertölgy, molyhos tölgy, magyar tölgy). Gyertyános–kocsánytalan tölgyes

A gyertyános–kocsánytalan tölgyes "(Querco petreae-Carpinetum)" a Magyar Középhegység egyik meghatározó erdőtípusa, a gyertyános–tölgyes öv névadó növénytársulása. A dombtetők jellegzetes erdőtársulása a cseres-kocsánytalan tölgyes, majd lefelé haladva gyertyános-kocsánytalan tölgyes és gyertyános-kocsányos tölgyes követi egymást. Másodlagosan jellemzőek a mészkerülő lomberdők (fenyőelegyes tölgyesek és gyertyános-tölgyesek) is. A mészkerülő lombos erdők "(Quercetalia roboris)" rendje a mészkerülő tölgyesek és nyíres-tölgyesek társulásait foglalja össze. Másodlagosan jellemzőek a mészkerülő lomberdők (fenyőelegyes tölgyesek és gyertyános-tölgyesek) is. A délnek néző, meredek lejtőkön melegkedvelő tölgyesek és mészkerülő tölgyesek helyezkednek el. A mészkerülő lomberdőket kedveli; Magyarországon a cseres–tölgyesek, gyertyános–tölgyesek, nyíresek aljnövényzetében nő. Cseres-tölgyesek, mészkerülő tölgyesek, ligeterdők, láperdők aljnövényzetében, hegyi réteken és szőrfűgyepeken fordul elő. A legelterjedtebb erdőtársulás a gyertyános–kocsánytalan tölgyesek, a bükk és a mészkerülő gyertyános–tölgyesek. A Karancs és a Medves hegység környékének jellemző erdőállományai: a gyertyános-kocsánytalan tölgyesek, cseres-kocsánytalan tölgyesek, bükkösök, molyhos-cseres tölgyesek, mészkerülő tölgyesek. arbusculoides)" (Tuzson) Soó éppen ellenkezőleg, a mészkerülő gyertyános–tölgyesek és cseres tölgyesek aljnövényzetében fordul elő. Az ujjas sás nyirkos és mészkerülő erdők, száraz tölgyesek, fenyvesek lakója. Az erősen savanyú talajú (főleg északi) lejtőkön mészkerülő erdők (tölgyesek, bükkösök nőnek. 1931) a mezofil lombos erdők osztályának egyik társulástani rendje, amely a mészkerülő tölgyesek és nyíres-tölgyesek társulásait foglalja össze. A jellegzetes permi vöröskőből álló hegysort gazdag gombászó területeiről híres mészkerülő tölgyesek borítják, helyenként vérpiros virágú és itt ritkaság-számba menő törpecserjével, a csarabbal. A Fertőmelléki-dombság potenciális erdőterület, természetes növénytársulásai a gyertyános–tölgyesek és a cseres-tölgyesek, de foltokban a mészkedvelő, illetve déli részein a mészkerülő tölgyesek is jellemzőek. Nemcsak a cserjeszint gazdag, de lián is sokféle nő (pl. A cserjeszint jellemző növénye a vadkörte (Pyrus pyraster)

A sziki tölgyesek gyepszintjében számos védett növény:
nő. Gazdag madárvilág jellemzi. A gyertyános – kocsánytalan tölgyesek, cseres - kocsánytalan tölgyesek, bükkösök, molyhos – cseres tölgyesek, mészkerülő tölgyesek, a telepített akácosok, kis fenyvesek számtalan védett növényt rejtenek, nyulak, vaddisznók, őzek, szarvasok, fácánok, foglyok és más madarak természetes életterét adják. Erdőtípusai: hársas törmeléklejtő-erdők, lejtő sztyeppek, karszt-bokorerdők, molyhos-tölgyes szálerdők, szurdokerdők, gyertyános-tölgyesek, éger ligetek, tölgy, kőris, szil ligetek, mészkerülő tölgyes, mészkerülő bükkös. A mészkerülő tölgyesek jellemző növénye az áfonya- és korpafűfajok mellett a hegyi lednek "(Lathyrus montanus)". Mivel ezen fák lombkoronája viszonylag ritkás, alattuk gazdag cserjeszint alakul ki. A gyertyános-tölgyesek, kocsánytalan tölgyesek rezgőnyárakban gazdag szegélyein él a ritka nyárfalepke "(Limenitis populi)". A rendet Borhidi Attila két társuláscsoportra bontja:

1. mészkerülő tölgyesek ("Genisto germanicae-Quercion" Neuhäusl & Neuhäuslová-Novotná, 1967) három növénytársulással:

2. mezofil mészkerülő lomberdők ("Castaneo-Quercion" Soó, 1962 em. Műveit változatos, gazdag invenció jellemzi. Bükkösök, nyirkos-sziklás ligeterdők, mészkerülő erdők, karsztbokorerdők, cserjések, fenyvesek, száraz és gyertyános-tölgyesek, az Alföldön telepített nyárasok növénye. A régió erdőkben gazdag, főként tölgyesek és sünfenyvesek "(Pinus echinata)" találhatóak itt. Gyertyános-tölgyesek, cseres-tölgyesek, mészkedvelő tölgyesek, erdős-sztyepp erdők. Főleg mészkőhányásokon, molyhos-tölgyesek és mészkedvelő bükkösök, gyertyános–tölgyesek szegélyében. A mészkő- és dolomithegységekben a mészkedvelő tölgyesek dominálnak. A 300 méteres magasság feletti mészkővidékeken mészkedvelő tölgyesek vannak. Inkább mészkedvelő, üde patakparti ligeterdők, gyertyános-tölgyesek és bükkösök növénye. A hegytetők környékén és a terület keleti részén mészkedvelő tölgyesek vannak. A növény xerotherm (szárazság- és melegtűrő) és mészkedvelő tölgyesek jellemző faja. Mészkedvelő, homokpuszták, homoki rétek és legelők, homoki tölgyesek, dolomitsziklagyepek, sziklafüves lejtők, erdőspusztagyepek virága. A Fertőmelléki-dombság potenciális erdőterület, természetes növénytársulásai a gyertyános–tölgyesek és a cseres-tölgyesek, de foltokban a mészkedvelő, illetve déli részein a mészkerülő tölgyesek is jellemzőek. Többnyire bükkösök, szurdokerdők, törmeléklejtő erdők, bükkös sziklaerdők, mészkedvelő tölgyesek ölelik körbe a patak medrét. Nemcsak a cserjeszint gazdag, de lián is sokféle nő (pl. A cserjeszint jellemző növénye a vadkörte (Pyrus pyraster)

A sziki tölgyesek gyepszintjében számos védett növény:
nő. Gazdag madárvilág jellemzi. Mészkedvelő, síksági bennszülött faj meszes homokpuszták, homoki rétek, ritkábban homoki tölgyesek és telepített fenyvesek növénye. Mivel ezen fák lombkoronája viszonylag ritkás, alattuk gazdag cserjeszint alakul ki. A gyertyános-tölgyesek, kocsánytalan tölgyesek rezgőnyárakban gazdag szegélyein él a ritka nyárfalepke "(Limenitis populi)". A hegyoldalban mészkedvelő cseres-tölgyes, illetve törmeléklejtő erdők találhatók, a hegytetőn lejtőgyepek és sajmeggyes molyhos tölgyesek találhatók. Műveit változatos, gazdag invenció jellemzi. karsztbokorerdőkben, a sajmeggyes karsztbokorerdőknek pedig jellemző faja), de előfordulhat mészkedvelő tölgyesek szélén, világos tölgyesekben, világos erdeifenyvesekben, száraz cserjésekben (pl. Magyarországon tölgyerdők (főleg molyhos tölgyesek) szegélyén, tisztásain, mészkedvelő erdeifenyvesekben, karsztbokorerdőkben és száraz cserjésekben fordul elő, gyakran a meleg, délies lejtőkön. Mészkedvelő növényként szikla- és pusztafüves lejtőkön, sziklagyepekben, erdős pusztaréteken, sziklai és pusztai cserjésekben, karsztbokorerdőkben, száraz tölgyesek tisztásain és szélein él. A régió erdőkben gazdag, főként tölgyesek és sünfenyvesek "(Pinus echinata)" találhatóak itt. A sziklás hegyoldalakon elszórtan gazdag cserjeállományú pannon molyhos tölgyesek, karsztbokorerdők is kialakulnak. Az erdei pajzsika aljnövényzetben gazdag nyirkos lomb- és tűlevelű erdők, ligetek, száraz tölgyesek, tápanyagban gazdag, laza talajokon nő. Mészkedvelő.