A D-glükóz és a D-fruktóz….
különböző összegképletű vegyületek. optikai izomerek. cisz-transz izomerek. konstitúciós izomerek. enantiomerpár.
A B C D E
Sztachióz

A sztachióz két α-D-galaktóz, egy α-D-glükóz és egy β-D-fruktóz egységből álló tetraszacharid. A növekedését nem figyelték meg monoszacharidokon vagy aminosavakon például D-glükóz, D-galaktóz, D-fruktóz, D-xilóz, laktóz, maltóz, szacharóz, alanin, glutaminsav, glicin, és hisztidin. Éppen ezért a gyűrűs D-glükóznak kétféle anomer módosulata lehetséges: α-D-glükóz és β-D-glükóz (α-D-glükopiranóz és β-D-glükopiranóz) . A legjelentősebbek a D-glükóz, a D-mannóz és a D-galaktóz. D-glükóz, D-galaktóz, L-ramnóz). A D-fruktóz redukciójakor például körülbelül egyforma mennyiségben keletkezik D-szorbit és D-mannit. A glikolízis során a D-glükózból először glükóz-6-foszfát képződik a hexokináz enzim hatására, majd ez szintén enzimhatásra D-fruktóz-6-foszfáttá izomerizálódik. Lúgok hatására izomer átalakulásokat mutat, a D-glükóz D-fruktózzá és D-mannózzá alakul át. Az α-D glükóz és a β-D-glükóz esetében a C1 konformáció a stabilabb, mert így a hidroxilcsoportok (α-D-glükóz esetén a glikozidos hidroxilcsoportot kivéve) és a CHOH csoport a kedvezőbb, ekvatoriális helyzetbe kerülnek. A természetben csak a D-glükóz fordul elő. A D-vitamin-hatású vegyületek szteroidszármazékok. Fő alkotóeleme a glükomannán, mely 1,6:1,0 moláris arányban D-glükóz és D-mannóz egységekből áll. Fő alkotóeleme a glükomannán, mely 1,6:1,0 moláris arányban D-glükóz és D-mannóz egységekből áll. Ebből a foszfofruktokináz enzim hatására D-fruktóz-1,6-difoszfát képződik. Glükóz-1,6-biszfoszfát

A glükóz-1,6-biszfoszfát vagy D-glükópiranóz-1,6-biszfoszfát a glükóz foszforilezett származéka. A 2,4-D ugyanis megzavarja a lipid és glükóz lebontási folyamatokat. Ez a reakció a glükóz → fruktóz átalakuláshoz hasonló. A D-glükóz vizes oldatában egyensúlyi elegy alakul ki, ez körülbelül 62% β-D-glükózt, 38% α-D-glükózt és kevés nyílt láncú D-glükózt tartalmaz, az oldat forgatóképessége ekkor +52,7°. A legfontosabb monoszacharidok a szőlőcukor (glükóz) és a gyümölcscukor (fruktóz). A glükóz-1,6-biszfoszfát-szintetáz enzim () az α-anomerjét állítja elö α-D-glükóz-1-foszfátból. A molekula létrejöhet két egyforma (például 2 "α-glükóz" → maltóz, 2 β-glükóz → cellobióz) vagy két különböző monoszacharid ("1 β-fruktóz" + "1 α-glükóz" → szacharóz) kapcsolatából. Ennek az az oka, hogy a savval főzés hatására a glükóz és a fruktóz közti kötés felbomlik, szabad glükóz és fruktóz 50-50%-os keveréke keletkezik. A molekula létrejöhet két egyforma (például 2 "α-glükóz" → maltóz, 2 β-glükóz → cellobióz), vagy két különböző monoszacharid ("1 β-fruktóz" + "1 α-glükóz" → szacharóz (répacukor) kapcsolatából. A húrok leggyakoribb hangolása D–D–D–d, régebben használt hangolások még háromhúros hangszeren: D–d–g; D–d–a; A–d–d. Csak korlátozott tartományban használ szubsztrátokat a növekedéséhez: glükóz, xilóz és fruktóz. Sztachióz

A sztachióz két α-D-galaktóz, egy α-D-glükóz és egy β-D-fruktóz egységből álló tetraszacharid. A növekedését nem figyelték meg monoszacharidokon vagy aminosavakon például D-glükóz, D-galaktóz, D-fruktóz, D-xilóz, laktóz, maltóz, szacharóz, alanin, glutaminsav, glicin, és hisztidin. Éppen ezért a gyűrűs D-glükóznak kétféle anomer módosulata lehetséges: α-D-glükóz és β-D-glükóz (α-D-glükopiranóz és β-D-glükopiranóz) . A legjelentősebbek a D-glükóz, a D-mannóz és a D-galaktóz. D-glükóz, D-galaktóz, L-ramnóz). A D-fruktóz redukciójakor például körülbelül egyforma mennyiségben keletkezik D-szorbit és D-mannit. A glikolízis során a D-glükózból először glükóz-6-foszfát képződik a hexokináz enzim hatására, majd ez szintén enzimhatásra D-fruktóz-6-foszfáttá izomerizálódik. Lúgok hatására izomer átalakulásokat mutat, a D-glükóz D-fruktózzá és D-mannózzá alakul át. Az α-D glükóz és a β-D-glükóz esetében a C1 konformáció a stabilabb, mert így a hidroxilcsoportok (α-D-glükóz esetén a glikozidos hidroxilcsoportot kivéve) és a CHOH csoport a kedvezőbb, ekvatoriális helyzetbe kerülnek. A természetben csak a D-glükóz fordul elő. Fő alkotóeleme a glükomannán, mely 1,6:1,0 moláris arányban D-glükóz és D-mannóz egységekből áll. Fő alkotóeleme a glükomannán, mely 1,6:1,0 moláris arányban D-glükóz és D-mannóz egységekből áll. Ebből a foszfofruktokináz enzim hatására D-fruktóz-1,6-difoszfát képződik. Glükóz-1,6-biszfoszfát

A glükóz-1,6-biszfoszfát vagy D-glükópiranóz-1,6-biszfoszfát a glükóz foszforilezett származéka. Az invertcukorban a fruktóz nagyobb mértékben forgat balra (optikai forgatóképessége −92,4°), mint a glükóz jobbra (optikai forgatóképessége egyensúlyi elegy esetén: +52,7°). A tokotrienolok (négy "d"-izomerek) is az E-vitamin-család tagjai. A 2,4-D ugyanis megzavarja a lipid és glükóz lebontási folyamatokat. Ez a reakció a glükóz → fruktóz átalakuláshoz hasonló. A D-glükóz vizes oldatában egyensúlyi elegy alakul ki, ez körülbelül 62% β-D-glükózt, 38% α-D-glükózt és kevés nyílt láncú D-glükózt tartalmaz, az oldat forgatóképessége ekkor +52,7°. A legfontosabb monoszacharidok a szőlőcukor (glükóz) és a gyümölcscukor (fruktóz). Az izomerek fent használt - és - jelölése nem azonos a gyakrabban látható "d"- és "l"- jelöléssel. A glükóz-1,6-biszfoszfát-szintetáz enzim () az α-anomerjét állítja elö α-D-glükóz-1-foszfátból. Ennek az az oka, hogy a savval főzés hatására a glükóz és a fruktóz közti kötés felbomlik, szabad glükóz és fruktóz 50-50%-os keveréke keletkezik. Közéjük tartoznak a mezo vegyületek, a "cisz"-"transz" izomerek, az E-Z izomerek és a nem enantiomer optikai izomerek. A húrok leggyakoribb hangolása D–D–D–d, régebben használt hangolások még háromhúros hangszeren: D–d–g; D–d–a; A–d–d. Egyensúlyban a "transz"/"cisz" izomerek aránya kb. Sztachióz

A sztachióz két α-D-galaktóz, egy α-D-glükóz és egy β-D-fruktóz egységből álló tetraszacharid. A "cisz"-"transz" izomerek aránya általában 25:75%. A cisz-transz izomerek közül mindig a cisz-változatnak nagyobb az energiatartalma, a transz-izomer a stabilabb. A növekedését nem figyelték meg monoszacharidokon vagy aminosavakon például D-glükóz, D-galaktóz, D-fruktóz, D-xilóz, laktóz, maltóz, szacharóz, alanin, glutaminsav, glicin, és hisztidin. Közéjük tartoznak a mezo vegyületek, a "cisz"-"transz" izomerek, az E-Z izomerek és a nem enantiomer optikai izomerek. "Cisz" és "transz" izomerek szerves molekulákban és szervetlen koordinációs komplexekben is előfordulhatnak. Éppen ezért a gyűrűs D-glükóznak kétféle anomer módosulata lehetséges: α-D-glükóz és β-D-glükóz (α-D-glükopiranóz és β-D-glükopiranóz) . A legjelentősebbek a D-glükóz, a D-mannóz és a D-galaktóz. D-glükóz, D-galaktóz, L-ramnóz). A D-fruktóz redukciójakor például körülbelül egyforma mennyiségben keletkezik D-szorbit és D-mannit. A glikolízis során a D-glükózból először glükóz-6-foszfát képződik a hexokináz enzim hatására, majd ez szintén enzimhatásra D-fruktóz-6-foszfáttá izomerizálódik. Lúgok hatására izomer átalakulásokat mutat, a D-glükóz D-fruktózzá és D-mannózzá alakul át. Hangolásuk: A-d-e-fisz-g-a-b-cisz'-d'-e'. Az α-D glükóz és a β-D-glükóz esetében a C1 konformáció a stabilabb, mert így a hidroxilcsoportok (α-D-glükóz esetén a glikozidos hidroxilcsoportot kivéve) és a CHOH csoport a kedvezőbb, ekvatoriális helyzetbe kerülnek. A természetben csak a D-glükóz fordul elő. A "cisz"-"transz" izoméria legegyszerűbb példái az 1,2-diszubsztituált etének, mint például az alább bemutatott diklóretén (CHCl) izomerek. Fő alkotóeleme a glükomannán, mely 1,6:1,0 moláris arányban D-glükóz és D-mannóz egységekből áll. Fő alkotóeleme a glükomannán, mely 1,6:1,0 moláris arányban D-glükóz és D-mannóz egységekből áll. Ebből a foszfofruktokináz enzim hatására D-fruktóz-1,6-difoszfát képződik. A cisz-transz izoméria a sztereoizoméria egyik fajtája, azaz az izomerek között csak az atomok térbeli elhelyezkedésében van különbség. Glükóz-1,6-biszfoszfát

A glükóz-1,6-biszfoszfát vagy D-glükópiranóz-1,6-biszfoszfát a glükóz foszforilezett származéka. A borsban megtalálhatók a piperin egyéb geometriai izomerjei is (cisz-transz izomerek), azonban előfordulásuk és kristályosodási hajlamuk a piperinénél jóval kisebb. "Cisz"- és "transz"-izomerjeik léteznek. Oktaéderes vagy síknégyzetes szervetlen koordinációs komplexek esetén is léteznek cisz izomerek, amelyekben a hasonló ligandumok egymáshoz közelebb vannak, és vannak "transz" izomerek, melyekben a ligandumok távolabb helyezkednek el egymástól. Sztachióz

A sztachióz két α-D-galaktóz, egy α-D-glükóz és egy β-D-fruktóz egységből álló tetraszacharid. A növekedését nem figyelték meg monoszacharidokon vagy aminosavakon például D-glükóz, D-galaktóz, D-fruktóz, D-xilóz, laktóz, maltóz, szacharóz, alanin, glutaminsav, glicin, és hisztidin. Éppen ezért a gyűrűs D-glükóznak kétféle anomer módosulata lehetséges: α-D-glükóz és β-D-glükóz (α-D-glükopiranóz és β-D-glükopiranóz) . A legjelentősebbek a D-glükóz, a D-mannóz és a D-galaktóz. D-glükóz, D-galaktóz, L-ramnóz). A D-fruktóz redukciójakor például körülbelül egyforma mennyiségben keletkezik D-szorbit és D-mannit. A glikolízis során a D-glükózból először glükóz-6-foszfát képződik a hexokináz enzim hatására, majd ez szintén enzimhatásra D-fruktóz-6-foszfáttá izomerizálódik. Lúgok hatására izomer átalakulásokat mutat, a D-glükóz D-fruktózzá és D-mannózzá alakul át. Az α-D glükóz és a β-D-glükóz esetében a C1 konformáció a stabilabb, mert így a hidroxilcsoportok (α-D-glükóz esetén a glikozidos hidroxilcsoportot kivéve) és a CHOH csoport a kedvezőbb, ekvatoriális helyzetbe kerülnek. A természetben csak a D-glükóz fordul elő. Fő alkotóeleme a glükomannán, mely 1,6:1,0 moláris arányban D-glükóz és D-mannóz egységekből áll. Fő alkotóeleme a glükomannán, mely 1,6:1,0 moláris arányban D-glükóz és D-mannóz egységekből áll. Ebből a foszfofruktokináz enzim hatására D-fruktóz-1,6-difoszfát képződik. Glükóz-1,6-biszfoszfát

A glükóz-1,6-biszfoszfát vagy D-glükópiranóz-1,6-biszfoszfát a glükóz foszforilezett származéka. Forráspontjuk lényegesen alacsonyabb a megfelelő alkoholokénál, amelyekkel konstitúciós izomerek. A tokotrienolok (négy "d"-izomerek) is az E-vitamin-család tagjai. A 2,4-D ugyanis megzavarja a lipid és glükóz lebontási folyamatokat. Ez a reakció a glükóz → fruktóz átalakuláshoz hasonló. A D-glükóz vizes oldatában egyensúlyi elegy alakul ki, ez körülbelül 62% β-D-glükózt, 38% α-D-glükózt és kevés nyílt láncú D-glükózt tartalmaz, az oldat forgatóképessége ekkor +52,7°. A legfontosabb monoszacharidok a szőlőcukor (glükóz) és a gyümölcscukor (fruktóz). Az izomerek fent használt - és - jelölése nem azonos a gyakrabban látható "d"- és "l"- jelöléssel. A glükóz-1,6-biszfoszfát-szintetáz enzim () az α-anomerjét állítja elö α-D-glükóz-1-foszfátból. Ennek az az oka, hogy a savval főzés hatására a glükóz és a fruktóz közti kötés felbomlik, szabad glükóz és fruktóz 50-50%-os keveréke keletkezik. A húrok leggyakoribb hangolása D–D–D–d, régebben használt hangolások még háromhúros hangszeren: D–d–g; D–d–a; A–d–d. Csak korlátozott tartományban használ szubsztrátokat a növekedéséhez: glükóz, xilóz és fruktóz. Sztachióz

A sztachióz két α-D-galaktóz, egy α-D-glükóz és egy β-D-fruktóz egységből álló tetraszacharid. A növekedését nem figyelték meg monoszacharidokon vagy aminosavakon például D-glükóz, D-galaktóz, D-fruktóz, D-xilóz, laktóz, maltóz, szacharóz, alanin, glutaminsav, glicin, és hisztidin. Éppen ezért a gyűrűs D-glükóznak kétféle anomer módosulata lehetséges: α-D-glükóz és β-D-glükóz (α-D-glükopiranóz és β-D-glükopiranóz) . A legjelentősebbek a D-glükóz, a D-mannóz és a D-galaktóz. D-glükóz, D-galaktóz, L-ramnóz). A D-fruktóz redukciójakor például körülbelül egyforma mennyiségben keletkezik D-szorbit és D-mannit. A glikolízis során a D-glükózból először glükóz-6-foszfát képződik a hexokináz enzim hatására, majd ez szintén enzimhatásra D-fruktóz-6-foszfáttá izomerizálódik. Lúgok hatására izomer átalakulásokat mutat, a D-glükóz D-fruktózzá és D-mannózzá alakul át. Az α-D glükóz és a β-D-glükóz esetében a C1 konformáció a stabilabb, mert így a hidroxilcsoportok (α-D-glükóz esetén a glikozidos hidroxilcsoportot kivéve) és a CHOH csoport a kedvezőbb, ekvatoriális helyzetbe kerülnek. A természetben csak a D-glükóz fordul elő. Fő alkotóeleme a glükomannán, mely 1,6:1,0 moláris arányban D-glükóz és D-mannóz egységekből áll. Fő alkotóeleme a glükomannán, mely 1,6:1,0 moláris arányban D-glükóz és D-mannóz egységekből áll. Ebből a foszfofruktokináz enzim hatására D-fruktóz-1,6-difoszfát képződik. Glükóz-1,6-biszfoszfát

A glükóz-1,6-biszfoszfát vagy D-glükópiranóz-1,6-biszfoszfát a glükóz foszforilezett származéka. A 2,4-D ugyanis megzavarja a lipid és glükóz lebontási folyamatokat. Ez a reakció a glükóz → fruktóz átalakuláshoz hasonló. A D-glükóz vizes oldatában egyensúlyi elegy alakul ki, ez körülbelül 62% β-D-glükózt, 38% α-D-glükózt és kevés nyílt láncú D-glükózt tartalmaz, az oldat forgatóképessége ekkor +52,7°. A legfontosabb monoszacharidok a szőlőcukor (glükóz) és a gyümölcscukor (fruktóz). A glükóz-1,6-biszfoszfát-szintetáz enzim () az α-anomerjét állítja elö α-D-glükóz-1-foszfátból. Ennek az az oka, hogy a savval főzés hatására a glükóz és a fruktóz közti kötés felbomlik, szabad glükóz és fruktóz 50-50%-os keveréke keletkezik. A húrok leggyakoribb hangolása D–D–D–d, régebben használt hangolások még háromhúros hangszeren: D–d–g; D–d–a; A–d–d. Csak korlátozott tartományban használ szubsztrátokat a növekedéséhez: glükóz, xilóz és fruktóz. Gazdaságának alapjait a mezőgazdaság (Agroprodukt d. d. Buzet), a fémipar (Cimos d. d.), és a faipar (Drvoplast d. d. Buzet; Jadran d. d.) adja. Vízben jól oldódnak, édes ízűek, ilyen például a glükóz és a fruktóz. A ropinirol D, D és D-agonista, a D dopaminreceptorokra hat a legerősebben.