Lependék termése pillás szélű. 
Sima levelű mezei szil Vénicszil Hegyi szil Érdes levelű mezei szil
A B C D
Lependék termése van. Termése a nemzetségre jellemző lependék. Termése keskeny, hosszú szárnyú lependék. Virágai változatosak, termése azonban egységesen repítőkészülékes lependék. Termése nyelv formájú, lecsüngő csomókban álló, szárnyas lependék. Elegyfái pedig a vadcseresznye, mezei szil, magyar kőris, mezei juhar. Termése 2-2,5 cm átmérőjű lependék, melyet körülvesz a repítőkészülék. Hegyi szil "(Ulmus glabra)", mezei szil "(Ulmus minor)", vénic-szil "(Ulmus laevis)", angol szil "(Ulmus procera)", szibériai szil "(Ulmus pumila)", holland szil "(Ulmus x hollandica)", kínai szil "(Ulmus parvifolia)", japán szil "(Ulmus japonica)", japán gyertyánszil "(Zelkova serrata)", kaukázusi gyertyánszil "(Zelkova carpinifolia)"

A mezei szil értékes ipari fa. Mezei szil

A mezei szil "(Ulmus minor)" a rózsavirágúak "(Rosales)" rendjébe, ezen belül a szilfafélék "(Ulmaceae)" családjába tartozó faj. A mezei szil és a hegyi szil "(Ulmus glabra)" természetes hibridje a holland szil (U. x hollandica). A növény termése sima. Hazánkban a legjellemzőbbek:



A mezei szil és a hegyi szil természetes hibridje a holland szil (U. x hollandica). Termése 5 cm hosszú, zöld, éretten világosbarna, nagy csomókban fejlődő szárnyas lependék. A mezei szil mindenekelőtt a nagy európai folyóvölgyekben gyakoribb. A mezei szil 20-30 méter magas lombhullató fa. A völgy nyugati részén egy különleges fafaj, a holland szil is megtalálható, ami a hegyi szil és a mezei szil természetes hibridje. Az egyik ostor rövidebb és pillás, a másik hosszabb és sima felszínű. Meiózissal zoospórát képeznek, amelyek két ostorral (egy pillás és egy sima) rendelkeznek. Termése világosbarna színű, sima felületű makkocska. Jellemző faállománya a cseres–kocsánytalan tölgyes, melybe molyhos tölgy, virágos kőris, mezei juhar és mezei szil elegyedik. A termése kerek, sima, 4 cm-es tok. A terület elegyfái főleg vadcseresznye, magyar kőris, mezei juhar, mezei szil, de a Dédai-erdőben előfordul a bükk is. Termése 2-3 centiméter hosszú, lecsüngő, lándzsa alakú szárnyas lependék, kissé lekerekített csúccsal, beérve sárgás-barnás színű. A termése narancsvörös, húsos, sima felületű, 1 cm átmérőjű. A mezei komócsin rokon a sima komócsinnal "(Phleum phleoides)". Lependék termése van. Termése a nemzetségre jellemző lependék. Termése keskeny, hosszú szárnyú lependék. Virágai változatosak, termése azonban egységesen repítőkészülékes lependék. Termése nyelv formájú, lecsüngő csomókban álló, szárnyas lependék. Termése 2-2,5 cm átmérőjű lependék, melyet körülvesz a repítőkészülék. Termése 5 cm hosszú, zöld, éretten világosbarna, nagy csomókban fejlődő szárnyas lependék. Termése 2-3 centiméter hosszú, lecsüngő, lándzsa alakú szárnyas lependék, kissé lekerekített csúccsal, beérve sárgás-barnás színű. Termése legfeljebb 15 milliméter átmérőjű, gömbölyded, fás toboz, éles szélű pikkelyein apró szárnyas makkokkal. Termése hártyás karimájú, kerekded vagy visszás tojás alakú lependék, amiben a mag nem a középen, hanem a csúcs közelében ül. A termése egy dupla szárnyas lependék mag, mely korong alakú – erősen lapított –, 6-11 milliméter széles és 2-3 milliméter vastag. Lependék termésének csúcsa kerekded. Szárnyas lependék termései molyhosak. A kocsány rövid, a párta 8–10 mm hosszú, harang alakú, négy cimpájú, fehér vagy rózsaszín, a csésze hártyás, pillás szélű, éréskor a termés csúcsán marad. Szárának felső levelei pillás élűek. Jellemző fafajai a kocsányos tölgy "(Quercus robur)" és a vénicszil "(Ulmus laevis)". A bibe csúcsa bemélyedt, gyakran pillás. Táplálékszerzés céljából kinyújtják pillás szőrű kacslábaikat. A középső füzérkék pelyvája hosszan pillás. Testük rendszerint szőrös, csápjuk pillás vagy fésűs. Leple tölcséres, ötkaréjú, a szélén fehéren pillás. Öt mézfejtő szirma kettős csúcsú, pillás élű. Levele lapos, hosszú, pillás élű, fehéren szőrös. Felülete finoman pikkelykés, borostás, szőrös, pereme bolyhos, pillás. A termés lependék, a magvakban a szekunder endospermium olykor hiányzik. Lependék termése van. Termése a nemzetségre jellemző lependék. Termése keskeny, hosszú szárnyú lependék. Virágai változatosak, termése azonban egységesen repítőkészülékes lependék. Termése nyelv formájú, lecsüngő csomókban álló, szárnyas lependék. Termése 2-2,5 cm átmérőjű lependék, melyet körülvesz a repítőkészülék. Hegyi szil

A hegyi szil "(Ulmus glabra)" a szilfafélék "(Ulmaceae)" családjának szil "(Ulmus)" nemzetségébe tartozó, tojásdad vagy terebélyes koronájú, lombhullató fa. Termése 5 cm hosszú, zöld, éretten világosbarna, nagy csomókban fejlődő szárnyas lependék. A mezei szil és a hegyi szil "(Ulmus glabra)" természetes hibridje a holland szil (U. x hollandica). Hazánkban a legjellemzőbbek:



A mezei szil és a hegyi szil természetes hibridje a holland szil (U. x hollandica). Hegyi szil "(Ulmus glabra)", mezei szil "(Ulmus minor)", vénic-szil "(Ulmus laevis)", angol szil "(Ulmus procera)", szibériai szil "(Ulmus pumila)", holland szil "(Ulmus x hollandica)", kínai szil "(Ulmus parvifolia)", japán szil "(Ulmus japonica)", japán gyertyánszil "(Zelkova serrata)", kaukázusi gyertyánszil "(Zelkova carpinifolia)"

A mezei szil értékes ipari fa. A völgy nyugati részén egy különleges fafaj, a holland szil is megtalálható, ami a hegyi szil és a mezei szil természetes hibridje. Termése 2-3 centiméter hosszú, lecsüngő, lándzsa alakú szárnyas lependék, kissé lekerekített csúccsal, beérve sárgás-barnás színű. Termése legfeljebb 15 milliméter átmérőjű, gömbölyded, fás toboz, éles szélű pikkelyein apró szárnyas makkokkal. Termése hártyás karimájú, kerekded vagy visszás tojás alakú lependék, amiben a mag nem a középen, hanem a csúcs közelében ül. A termése egy dupla szárnyas lependék mag, mely korong alakú – erősen lapított –, 6-11 milliméter széles és 2-3 milliméter vastag. Lependék termésének csúcsa kerekded. Szárnyas lependék termései molyhosak. A közelében egy 80 centiméter mellmagassági átmérőjű és 30 méternél magasabb hegyi szil példány él. A kocsány rövid, a párta 8–10 mm hosszú, harang alakú, négy cimpájú, fehér vagy rózsaszín, a csésze hártyás, pillás szélű, éréskor a termés csúcsán marad. Ebben megjelenik a hegyi juhar és a magas kőris; szálanként elegyedik közé a hegyi szil, a korai juhar és a nagylevelű hárs. A szurdokban lévő fák bükk, gyertyán, juharfák, hegyi szil, valamint ritkán előfordulhat vadcseresznye és fekete bodza. Szárának felső levelei pillás élűek. A bibe csúcsa bemélyedt, gyakran pillás. Táplálékszerzés céljából kinyújtják pillás szőrű kacslábaikat. Lependék termése van. Termése a nemzetségre jellemző lependék. Termése keskeny, hosszú szárnyú lependék. Virágai változatosak, termése azonban egységesen repítőkészülékes lependék. Termése nyelv formájú, lecsüngő csomókban álló, szárnyas lependék. Elegyfái pedig a vadcseresznye, mezei szil, magyar kőris, mezei juhar. Termése 2-2,5 cm átmérőjű lependék, melyet körülvesz a repítőkészülék. Hegyi szil "(Ulmus glabra)", mezei szil "(Ulmus minor)", vénic-szil "(Ulmus laevis)", angol szil "(Ulmus procera)", szibériai szil "(Ulmus pumila)", holland szil "(Ulmus x hollandica)", kínai szil "(Ulmus parvifolia)", japán szil "(Ulmus japonica)", japán gyertyánszil "(Zelkova serrata)", kaukázusi gyertyánszil "(Zelkova carpinifolia)"

A mezei szil értékes ipari fa. Mezei szil

A mezei szil "(Ulmus minor)" a rózsavirágúak "(Rosales)" rendjébe, ezen belül a szilfafélék "(Ulmaceae)" családjába tartozó faj. A mezei szil és a hegyi szil "(Ulmus glabra)" természetes hibridje a holland szil (U. x hollandica). Hazánkban a legjellemzőbbek:



A mezei szil és a hegyi szil természetes hibridje a holland szil (U. x hollandica). Termése 5 cm hosszú, zöld, éretten világosbarna, nagy csomókban fejlődő szárnyas lependék. A mezei szil mindenekelőtt a nagy európai folyóvölgyekben gyakoribb. A mezei szil 20-30 méter magas lombhullató fa. A völgy nyugati részén egy különleges fafaj, a holland szil is megtalálható, ami a hegyi szil és a mezei szil természetes hibridje. Levelei hosszú levélnyelűek, karéjosan osztottak, az 5 karéj ép szélű, szálkás csúcsú, érdes. Jellemző faállománya a cseres–kocsánytalan tölgyes, melybe molyhos tölgy, virágos kőris, mezei juhar és mezei szil elegyedik. A terület elegyfái főleg vadcseresznye, magyar kőris, mezei juhar, mezei szil, de a Dédai-erdőben előfordul a bükk is. Termése 2-3 centiméter hosszú, lecsüngő, lándzsa alakú szárnyas lependék, kissé lekerekített csúccsal, beérve sárgás-barnás színű. A többi szil fajtól leginkább nagy, rövid nyelű, érdes tapintású, kifejletten bőrnemű levelei alapján különböztethetjük meg. A termése 2,5 cm-es makk, amelyet az érdes felszínű kupacs negyedrészéig fogja körül. Termése legfeljebb 15 milliméter átmérőjű, gömbölyded, fás toboz, éles szélű pikkelyein apró szárnyas makkokkal. Termése hártyás karimájú, kerekded vagy visszás tojás alakú lependék, amiben a mag nem a középen, hanem a csúcs közelében ül. Az alsó lombkoronaszint jellemzője az tatár juhar (Acer tataricum), mezei juhar (Acer campestre), vadalma (Malus sylvestris), vadkörte (Pyrus pyraster), mezei szil (Ulmus minor). A termése egy dupla szárnyas lependék mag, mely korong alakú – erősen lapított –, 6-11 milliméter széles és 2-3 milliméter vastag.