Az alábbi sugárzások közül melyik nem elektromágneses hullám?
Az ultraibolya sugárzás. A gamma-sugárzás. Az alfa-sugárzás.
A B C
Az elektromágneses sugárzások energiáját a sugárzás hullámhossza szabja meg. Ez a Bizottság csak az ionizáló sugárzások elleni védekezéssel foglalkozik, így a nem ionizáló sugárzások (például az ultraibolya sugárzás) hatásait nem veszi figyelembe. In vitro malignus transzformáció rákkeltőkkel (kémiai ágensek, ultraibolya sugárzás, ionizáló sugárzások, vírusok) váltható ki. A fénysugárzás az elektromágneses sugárzások egyik fajtája. Nagyobb veszély viszont az erős ultraibolya sugárzás, az elektromágneses mező gyengül és emiatt a belső mag is lassul. Így a nem ionizáló sugárzások érdemben az elektromágneses hullámok jelenségköréhez tartoznak. Mind az elektromágneses, mind a részecske sugárzások karcinogének. Mind az elektromágneses, mind a részecske sugárzások karcinogének. Léteznek más doziméterek is, melyek az erős zaj, ultraibolya sugárzás vagy az elektromágneses tér hosszú ideig tartó hatását regisztrálják. az infravörös lámpa, az ultraibolya sugárzás stb. A gamma-sugárzás az elektromágneses spektrum (lásd: elektromágneses sugárzás) legnagyobb energiájú tartományába esik. Az elektromágneses sugárzás optikai tartománya az ún. Ibolyántúli sugárzás

Az ibolyántúli, ultraibolya vagy ultraviola sugárzás (röviden UV-sugárzás) a látható fénynél (400-780 nm) kisebb, de a röntgensugárzásnál (0,01–100 nm) nagyobb hullámhosszúságú; a 200–400 nanométeres tartományba eső elektromágneses sugárzás. A Föld ózonrétege fontos szerepet játszik az ultraibolya sugárzás megszűrésében (UV-sugárzás). A nagyfrekvenciás elektromágneses sugárzás károsíthatja az élőlényeket. Az elektromágneses sugárzás fizikáját az elektrodinamika írja le. Az ózon a Föld légkörében az ultraibolya sugárzás hatására keletkezik. A magassággal ritkul a levegő, erősödik az ultraibolya sugárzás. Legfontosabb szerepe az ultraibolya sugárzás káros hatásaival szembeni védelem. Az ultraibolya sugárzás másik fő forrásai napjainkban a szoláriumok. Elektromágneses sugárzás

Az elektromágneses sugárzás valamely helyből (forrásból) tetszőleges irányba közvetítőközeg nélkül terjedő energiaáram; egymásra merőleges oszcilláló elektromos és mágneses teret hoz létre, s a térben hullám formájában vákuumban fénysebességgel terjed, energiát és impulzust szállítva. Terahertzes sugárzás

A terahertzes sugárzás az elektromágneses spektrumnak az infravörös és a mikrohullámú sugárzás közé eső tartománya. Sőt ultraibolya sugárzás mellett is megfigyelhető. Az összes elektromágneses sugárzás elrendezhető frekvencia (hullámhossz, energia) szerint, ekkor kapjuk az elektromágneses spektrumot. Alapvetően kétféle sugárzás van: elektromágneses sugárzás és részecskesugárzás. A gamma-sugárzás az elektromágneses spektrum (lásd: elektromágneses sugárzás) legnagyobb energiájú tartományába esik. Az elektromágneses sugárzások energiáját a sugárzás hullámhossza szabja meg. Később bebizonyították, hogy a gamma-sugárzás valójában nagyenergiájú elektromágneses sugárzás. Gamma-sugárzás

A gamma-sugárzás (jele γ), nagyfrekvenciájú elektromágneses sugárzás, melynek frekvenciája 10 Hz feletti, illetve hullámhossza 20–30 pikométer alatti. A gamma-sugárzás az elektromágneses spektrumban a röntgensugárzás rövidebb hullámhosszú tartományához csatlakozik. A fénysugárzás az elektromágneses sugárzások egyik fajtája. Így a nem ionizáló sugárzások érdemben az elektromágneses hullámok jelenségköréhez tartoznak. Mind az elektromágneses, mind a részecske sugárzások karcinogének. Mind az elektromágneses, mind a részecske sugárzások karcinogének. A rövid hullámhosszú (gamma- és röntgen) sugárzástól a hosszú hullámhosszú (mikrohullámú és rádióhullámú) sugárzások összessége alkotja az elektromágneses spektrumot vagy színképet. Ez a Bizottság csak az ionizáló sugárzások elleni védekezéssel foglalkozik, így a nem ionizáló sugárzások (például az ultraibolya sugárzás) hatásait nem veszi figyelembe. bomlást kísér gamma-sugárzás. A maghasadás során az energia a hasadási termékek és magtöredékek mozgási energiájaként, valamint elektromágneses sugárzásként, gamma-sugárzás formájában szabadul fel. A hullám-részecske kettősség miatt azonban a nagyenergiájú elektromágneses sugárzásnak is van részecsketermészete, ilyenkor beszélünk fotonokról vagy gamma-sugárzásról. Alapvetően kétféle sugárzás van: elektromágneses sugárzás és részecskesugárzás. A gamma-sugárzás a legjelentősebb ismert forrásai az űrben az úgynevezett gamma-kitörések. A nagyfrekvenciás elektromágneses sugárzás károsíthatja az élőlényeket. Az elektromágneses sugárzás optikai tartománya az ún. Elektromágneses sugárzás

Az elektromágneses sugárzás valamely helyből (forrásból) tetszőleges irányba közvetítőközeg nélkül terjedő energiaáram; egymásra merőleges oszcilláló elektromos és mágneses teret hoz létre, s a térben hullám formájában vákuumban fénysebességgel terjed, energiát és impulzust szállítva. Létezik még két másik radioaktív sugárzás, az alfa- és a gamma-sugárzás. Hatásában nem különbözik a koherens sugárzás a nem-koherens sugárzástól: 

A különféle hullámhosszúságú sugárzások károsak lehetnek az emberre Terahertzes sugárzás

A terahertzes sugárzás az elektromágneses spektrumnak az infravörös és a mikrohullámú sugárzás közé eső tartománya. A távcsőtükör az elektromágneses sugárzás fókuszálását teszi lehetővé. A delta- és gamma-tokotrienol a leghatékonyabb radioaktív sugárzás elleni szer a tokoferol izomerek közül. Az elektromágneses sugárzás fizikáját az elektrodinamika írja le. Az elektromágneses sugárzások energiáját a sugárzás hullámhossza szabja meg. A fénysugárzás az elektromágneses sugárzások egyik fajtája. Így a nem ionizáló sugárzások érdemben az elektromágneses hullámok jelenségköréhez tartoznak. A sugárzás lehet elektromágneses sugárzás, kozmikus sugárzás vagy valamely radioaktív atommagból, más mesterséges forrásból származó részecske sugárzás: alfa-, elektron-, pozitron-, neutronsugárzás vagy neutrínó sugárzás. Mind az elektromágneses, mind a részecske sugárzások karcinogének. Mind az elektromágneses, mind a részecske sugárzások karcinogének. A gamma-sugárzás az elektromágneses spektrum (lásd: elektromágneses sugárzás) legnagyobb energiájú tartományába esik. Ez a Bizottság csak az ionizáló sugárzások elleni védekezéssel foglalkozik, így a nem ionizáló sugárzások (például az ultraibolya sugárzás) hatásait nem veszi figyelembe. Az elektromágneses sugárzás optikai tartománya az ún. A nagyfrekvenciás elektromágneses sugárzás károsíthatja az élőlényeket. Az elektromágneses sugárzás fizikáját az elektrodinamika írja le. Elektromágneses sugárzás

Az elektromágneses sugárzás valamely helyből (forrásból) tetszőleges irányba közvetítőközeg nélkül terjedő energiaáram; egymásra merőleges oszcilláló elektromos és mágneses teret hoz létre, s a térben hullám formájában vákuumban fénysebességgel terjed, energiát és impulzust szállítva. Terahertzes sugárzás

A terahertzes sugárzás az elektromágneses spektrumnak az infravörös és a mikrohullámú sugárzás közé eső tartománya. Az összes elektromágneses sugárzás elrendezhető frekvencia (hullámhossz, energia) szerint, ekkor kapjuk az elektromágneses spektrumot. Alapvetően kétféle sugárzás van: elektromágneses sugárzás és részecskesugárzás. A távcsőtükör az elektromágneses sugárzás fókuszálását teszi lehetővé. Létezik még két másik radioaktív sugárzás, az alfa- és a gamma-sugárzás. Hatásában nem különbözik a koherens sugárzás a nem-koherens sugárzástól: 

A különféle hullámhosszúságú sugárzások károsak lehetnek az emberre Ezek többnyire diffúziós mennyiségek
Az elektromágneses sugárzások áramlását nem áramlási keresztmetszetben vizsgálják, hanem a besugárzott térszög függvényében. E felett az elektromágneses sugárzás alacsony infravörös fénynek tekinthető, ami más néven "terahertzes" sugárzás. E felett az elektromágneses sugárzás alacsony infravörös fénynek tekinthető, ami más néven "terahertzes" sugárzás. A fény elektromágneses sugárzás: az elektromágneses sugárzásoknak azon hullámhosszú tartománya, amelyet az emberi szem érzékelni tud. A nem ionizáló elektromágneses sugárzások fotonenergiájától megkövetelik, hogy az atomok ionizációjához szükséges, átlagosan mintegy 20 eV alatt legyen. Megegyezés szerint az elektromágneses hullám polarizáltságát az elektromos mező polarizáltságával jellemezzük. Később bebizonyították, hogy a gamma-sugárzás valójában nagyenergiájú elektromágneses sugárzás.