Farkas Molnár

Molnár bol neschopný naprojektovať čokoľvek vo Weimare, ale svoje nápady rozvinul v jeho niekoľkých neskorších návrhoch; predovšetkým schéma „Red Cube House” sa ukázala v projektoch minimálneho bývania a samostatne stojace domy dokončil začiatkom 30-tych rokov, také ako napríklad rodinný dom na sídlisku Napraforgó v Budapešti (1931). V roku 1931 sa Molnár osamostatnil a dokončil takmer dve desiatky projektov. Zvažoval menšie zakázky, ktoré pokladal za experimentálne a práve preto sa stali dobrými príkladmi praktického využitia a flexibilnosti priestoru i názornej invenčnosti modernej kompozície. Jeho tvorba je hlavne vilového charakteru. Sú to napríklad luxusné mestské vily v Lejtő utca, Harangvirág utca, Lotz Károly utca a ďalšie. Napríklad zmienená vila v Harangvirág utca je zaujímavá hlavne svojím interiérom. Môžeme v ňom nájsť variabilné posuvné steny, ktoré dovolia vytvoriť z jedného bytu jeden veľký priestor s rozlohou až . Jeho najambicióznejším a najvýznamnejším projektom je pravdepodobne experimentálne sídlisko dvadsiatich dvoch víl v Napraforgó utca. Súbor bol postavený v rokoch 1931 – 1932 a našiel vzor v International Style (medzinárodnom štýle), ktorý sa črtal na sídlisku Weissenhof v Stuttgarde z roku 1927. Realizácia budapeštianskeho projektu je pokusom o vytvorenie ideálneho životného priestoru pre vyššiu strednú triedu v medzivojnovej Európe. Farkas Molnár nechcel vytvoriť sídlisko čisto z bielych funkcionalistických kubusov, preto prizval aj architektov iného zamerania. Ulica je teda kombináciou bielych ortodoxných funkcionalistických stavieb a modernistických domov z rezných tehál s reliéfmi, ľahkým dekorom a dokonca i sedlovými strechami. Súbor týchto objektov nepôsobí preto tak sterilným a stereotypným dojmom, ktorý sa u podobných realizácií často neskôr objavoval. Jednotlivé vily boli potom ešte doplnené jednoduchými funkcionalistickými lampami, ktoré boli zabudované do plotov pri vchodoch do záhrad. Celý súbor je tak skvelým uceleným príkladom vtedajšej modernej budapešťskej architektúry. Jeho tvorba a vplyvná kariéra prišla ku koncu keď zomrel. Tragickým symbolom jeho prerušeného života je jeho nedokončený kostol Svätej zeme v Budapešti (1938), s jeho zvláštnou eliptickou hmotou a neúplnou kupolou v tvare škrupiny.
Jeho tvorbu hodnotil Walter Gropius takto: „Považujem ho za majstra svojho povolania. Príliš skoro, pred tým ako dosiahol vrchol svojho životného diela, umrel.”

Otázka: Čo je tragickým symbolom prerušeného života Farkasa Molnára ?
Odpoveď: Tragickým symbolom jeho prerušeného života je jeho nedokončený kostol Svätej zeme v Budapešti (1938)

Otázka: Koľko projektov v roku 1931 dokončil Farkas Molnár ?
Odpoveď: dokončil takmer dve desiatky projektov

Otázka: Aký charakter mala tvorba Farkasa Molnára ?
Odpoveď: Jeho tvorba je hlavne vilového charakteru.

Otázka: Pokusom čoho bola realizácia budapeštianskeho projektu ?
Odpoveď: Realizácia budapeštianskeho projektu je pokusom o vytvorenie ideálneho životného priestoru pre vyššiu strednú triedu v medzivojnovej Európe.

Otázka: Ako hodnotil tvorbu Farkasa Molnára Walter Gropius ?
Odpoveď: Jeho tvorbu hodnotil Walter Gropius takto: „Považujem ho za majstra svojho povolania. Príliš skoro, pred tým ako dosiahol vrchol svojho životného diela, umrel.”