Ján Sambucus

Sambucus dostal od ostriholmského arcibiskupa Mikuláša Oláha poverenie, aby bol vychovávateľom Juraja Bónu a Štefana Istvánffyho, ktorí boli Oláhovi príbuzní a chceli študovať v Taliansku.  Tento zväzok trval 4 roky (1553 – 1556) a zabezpečoval ho po finančnej stránke. Túto pracovnú ponuku prijal najmä z osobných dôvodov, keďže Oláh mal veľký vplyv vo Viedni a určite by sa po splnení služieb postaral o svojho vychovávateľa.  Sambucov pobyt v Taliansku sa odlišoval od ostatných študijných pobytov najmä v tom, že už nebol žiakom, ale učiteľom a vychovávateľom zverencov a začal sa viacej orientovať na svoju zberateľskú činnosť.
Treba však ešte spomenúť jeho dovŕšenie študentských rokov v Padove, kde bol spolu so svojimi zverencami. Padova spolu s Bolognou boli vychýrenými strediskami lekárskych štúdií. Sambucus sa rozhodol pre medicínu kvôli jej blízkemu vzťahu k filozofii: „štúdium filozofie a štúdium lekárstva sa často spájali a v čase, keď experimentálna medicína bola v plienkach a cirkev nerada videla pitvy, nemala filozofia ďaleko od lekárstva, ktoré sa zakladalo skôr na Hippokratovej a Galénovej autorite než na priamom pozorovaní.“  Ďalšie dôvody vysvetľuje v predslove zbierky Poeamta (Padova, 1555), ktorý venuje svojmu učiteľovi Veitovi Amerbachovi: „Oddávam sa medicíne, k službám Phebea Apolóna, pokiaľ niečo viac vkusné nepríde, ktoré nepoteší moju vášeň. Ale týmto štúdiom si želám pomáhať svojim blízkym a môjmu vlastnému zdraviu.“  Sambucus získal „in re medicina testimonium“ čiže licenciát lekárskych vied, ktorý mu neskôr poslúžil na vykonávanie práce dvorného lekára u Maximilliana.
Ďalej pokračoval vo svojich talianskych potulkách, okrem Padovy a Benátok, na univerzite v Bologni, kde sa pravdepodobne stretol so starnúcim emblematistom Achilleom Bocchiom,  ktorému neskôr venoval emblém Dum potes vive  vo svojej knihe emblémov. Na univerzitách v spomínaných mestách aj prednášal a dokonca v Padove je dodnes nástenná freska v aule univerzity, ktorá zobrazuje Sambuca ako významnú osobnosť, ktorá na nej študovala a prednášala.  V Taliansku mal povesť, že ovláda jedenásť jazykov.
Sambucus bol vo Ferrare v blízkom styku s rodinou d´Este, konkrétne s Alfonzom d´Este, ktorý bojoval v službách Karola V. a Ferdinanda I. a preto túžil, aby jeho deti vedeli po nemecky. Počas svojich potuliek po Taliansku publikoval ďalšie dva preklady v latinčine menej významných gréckych autorov, ktoré venoval svojmu patrónovi Mikulášovi Oláhovi, novému arcibiskupovi Ostrihomu a iným urodzeným študentom Padovskej univerzity.

Otázka: Koľko bol Sambucus vychovávateľom Juraja Bónu a Štefana Istvánffyho ?
Odpoveď: 4 roky

Otázka: Ktoré boli vychýrenými strediskami lekárskych štúdií ?
Odpoveď: Padova spolu s Bolognou boli vychýrenými strediskami lekárskych štúdií.

Otázka: Čím sa líšil Sambucov pobyt v Taliansku od ostatných ?
Odpoveď: Sambucov pobyt v Taliansku sa odlišoval od ostatných študijných pobytov najmä v tom, že už nebol žiakom, ale učiteľom a vychovávateľom zverencov a začal sa viacej orientovať na svoju zberateľskú činnosť.

Otázka: Z akých dôvodov prijal Ján Sambucus pracovnú ponuku na vychovávateľa ?
Odpoveď: Túto pracovnú ponuku prijal najmä z osobných dôvodov, keďže Oláh mal veľký vplyv vo Viedni a určite by sa po splnení služieb postaral o svojho vychovávateľa.

Otázka: Aké poverenie dostal Ján Sambucus od arcibiskupa Mikuláša Oláha ?
Odpoveď: Sambucus dostal od ostriholmského arcibiskupa Mikuláša Oláha poverenie, aby bol vychovávateľom Juraja Bónu a Štefana Istvánffyho, ktorí boli Oláhovi príbuzní a chceli študovať v Taliansku.