lukasjanek/skquad huggingface dataset:
Program Space Shuttle

Veľkým zlomom v programe raketoplánov sa stala havária raketoplánu Challenger, vo svojom čase najtragickejšia kozmická havária. Challenger odštartoval 28. januára 1986 so sedemčlennou posádkou na misiu, ktorá mala podľa plánu trvať sedem dní. Ciele misie boli zmiešané: vypustenie dvojice družíc (z ktorých jedna bola druhou družicou série TDRS) a astronomické pozorovania a experimenty. Let však trval len 73 sekúnd – potom raketoplán explodoval a celá jeho posádka zahynula. Príčinou bola netesnosť motora SRB a následný únik spalín, ktoré prepálili povrch motora a neskôr aj jeho spoj s ET, následkom čoho motor prerazil stenu nádrže a jej obsah sa vznietil. Katastrofu sledovali v priamom prenose diváci po celom svete.

Otázka: Čo bolo príčinou tragédie raketoplánu Challenger 28 . januára 1986 ?
Odpoveď: netesnosť motora SRB

Otázka: Ako dlho mala trvať misia raketoplánu Challenger , ktorý tesne po štarte 28 . januára 1986 vybuchol ?
Odpoveď: sedem dní

Otázka: Kedy došlo k tragickej havárii raketoplánu Challenger ?
Odpoveď: 28. januára 1986

Otázka: Koľko členov mala posádka raketoplánu Challenger , ktorý tesne po štarte 28 . januára 1986 vybuchol ?
Odpoveď: sedem

Otázka: Koľko trval let raketoplánu Challenger , ktorý tesne po štarte 28 . januára 1986 vybuchol ?
Odpoveď: 73 sekúnd
Program Space Shuttle

Projekt Space Shuttle nasledoval po programe Apollo, ktorého vyvrcholením sa stali pristátia amerických posádok na Mesiaci. Po tomto úspechu predniesla na prejednávaní budúcej koncepcie americkej kozmonautiky špeciálna komisia STG (Space Task Group) návrh cesty človeka na Mars. Ďalšie návrhy zahŕňali plány na stanicu na zemskej orbite, trvale obývateľnú mesačnú základňu a viacnásobne použiteľný kozmický dopravný prostriedok. Hlavným problémom realizácie týchto návrhov však boli financie. V roku 1971 dostala NASA od svojho založenia po prvýkrát znížený rozpočet. To znamenalo, že musela nielen zamietnuť úvahy o ceste na Mars a ďalších veľkolepých návrhoch, ale o rok neskôr skončil aj program Apollo. Jediným návrhom, v ktorom NASA ďalej pokračovala, sa stal vývoj viacnásobne použiteľného kozmického dopravného prostriedku. Podľa slov prezidenta Nixona by sa mal nájsť lacnejší a menej náročný spôsob dopravy telies do kozmu, než akým boli nosné rakety. Projekt vývoja raketoplánu dostal veľkú podporu aj zo stany armády, ktorá chcela dopravu väčšiny budúcich družíc do kozmu previesť na raketoplány. Vývojový program bol schválený v roku 1972.

Otázka: Čo zahŕňali ďalšie plány Space Task Group ?
Odpoveď: plány na stanicu na zemskej orbite

Otázka: Čo bolo hlavným problémom realizácie návrhov ?
Odpoveď: financie

Otázka: Kedy začal projekt Space Shuttle ?
Odpoveď: nasledoval po programe Apollo

Otázka: Čo bolo cieľom programu Apollo ?
Odpoveď: pristátia amerických posádok na Mesiaci

Otázka: Kto predniesol návrh cesty človeka na Mars ?
Odpoveď: Space Task Group
Program Space Shuttle

V roku 1993 bol vyhlásený program Shuttle-Mir, čo bola dohoda o spolupráci medzi Ruskom a Spojenými štátmi vo výskume vesmíru. V rámci tohto programu raketoplány desaťkrát navštívili ruskú stanicu Mir, pričom v deviatich prípadoch sa s ňou aj spojili a podieľali sa na doprave zásob, výmene členov posádky a pri lete STS-74 raketoplán Atlantis doniesol Miru nový modul – Docking Module (DM). Najčastejšie sa na cestu k Miru vydával orbiter Atlantis. Naposledy navštívil raketoplán Mir v júni 1998 a o tri roky neskôr táto stanica riadene zanikla v zemskej atmosfére. Skúsenosti z misií k Miru boli dôležitou prípravou pre vybudovanie Medzinárodnej vesmírnej stanice (ISS).

Otázka: V ktorom roku bol vyhlásený program Shuttle - Mir ?
Odpoveď: V roku 1993

Otázka: Ktorý orbiter sa na vesmírnu stanicu Mir vydával najčastejšie ?
Odpoveď: orbiter Atlantis

Otázka: V ktorom roku navštívil raketoplán vesmírnu stanicu Mir naposledy ?
Odpoveď: v júni 1998
Program Space Shuttle

Koncom 20. storočia a na začiatku 21. storočia sa najčastejším cieľom letov raketoplánov stávala Medzinárodná vesmírna stanica. Prvá takáto misia, STS-88, odštartovala 4. decembra 1998. Raketoplán k nej dopravil a pripojil množstvo jej modulov, napríklad Destiny, Harmony, či trojdielne japonské laboratórium Kibó. Zároveň sa spolu s ruskými loďami Sojuz a Progress staral aj o zásobovanie a výmenu členov posádky. Dokázal tiež meniť výšku obežnej dráhy stanice. K stanici lietal raketoplán vždy so spojovacím uzlom ODS (Orbiter Docking System), ktorý umožňoval jeho hermetické spojenie so stanicou. Každý let bol spojený s niekoľkými výstupmi do otvoreného vesmíru, počas ktorých astronauti pracovali z vonkajšej strany stanice.

Otázka: V ktorom roku sa konal prvý let na Medzinárodnú vesmírnu stanicu ISS ?
Odpoveď: 4. decembra 1998

Otázka: Ako sa volala misia prvého letu na Medzinárodnú vesmírnu stanicu ISS ?
Odpoveď: STS-88

Otázka: Ktorý systém umožňoval hermetické spojenie raketoplánu s ISS ?
Odpoveď: ODS (Orbiter Docking System)
Program Space Shuttle

Dňa 26. júla 1972 NASA oznámila, že hlavným dodávateľom raketoplánu a výrobcom jeho družicového stupňa bude firma North American Avation (dnes súčasť Boeingu). Prvotný kontrakt počítal s výrobou piatich letuschopných exemplárov orbitera. Prvá misia sa mala uskutočniť v roku 1978, dva roky po dokončení prvého prototypu. North American Avation bola prostredníctvom svojej pobočky Rocketdyne aj dodávateľom hlavných motorov raketoplánu. Zmluvy na výrobu ďalších častí, u ktorých sa nepredpokladal taký zdĺhavý vývoj, NASA uzavrela až neskôr. Výrobu odhadzovacej nádrže s palivom označenej ako External Tank (ET) dostala firma Martin Marietta (dnes súčasť firmy Lockheed Martin) a pomocné štartovacie motory vyrobila Morton-Thiokol (dnes súčasť spoločnosti Northrop Grumman). Detaily prvej koncepcie boli dokončené v októbri 1972. Práce na niektorých komponentoch dostali subdodávatelia, napríklad systém orbitálnych motorov Orbital Maneuvering System (OMS) dodal McDonnel Douglas.

Otázka: Kedy sa mala uskutočniť prvá misia ?
Odpoveď: v roku 1978

Otázka: Kto mal na starosti výrobu odhadzovacej nádrže ?
Odpoveď: Martin Marietta (dnes súčasť firmy Lockheed Martin)

Otázka: Kto bol hlavným dodávateľom raketoplánu ?
Odpoveď: North American Avation (dnes súčasť Boeingu)

Otázka: Kto mal na starosti výrobu pomocných štartovacích rakiet ?
Odpoveď: Morton-Thiokol (dnes súčasť spoločnosti Northrop Grumman)

Otázka: Kto bol hlavným dodávateľom motorov ?
Odpoveď: North American Avation bola prostredníctvom svojej pobočky Rocketdyne
Program Space Shuttle

Všetky plány sa ale zmenili po misii STS-107, takmer šestnásťdňovej vedeckej misii, ktorá skončila tragicky. Pri návrate do zemskej atmosféry sa raketoplán rozpadol a celá posádka zahynula. Lety raketoplánov boli, podobne ako po havárii Challengera, pozastavené, čo malo negatívny dopad aj na výstavbu Medzinárodnej vesmírnej stanice. Raketoplány aj pozemské zariadenia a personál opäť prešli celým radom úprav, testov a zdokonalení. Predovšetkým bola obmedzená možnosť odpadávania častíc z ET pri štarte, bol zdokonalený systém optického snímania štartu, a zlepšila sa schopnosť orbitera znášať nárazy od úlomkov. Program návratu raketoplánov do vesmíru bol nazvaný Return to Flight. Bezpečnosť posádok raketoplánu malo zlepšiť aj to, že až do ukončenia letov mali všetky stroje lietať len k ISS, kde by astronauti mohli v prípade poškodenia počkať do príletu záchrannej expedície. Neskôr vedenie NASA zmenilo rozhodnutie a povolilo jedinú výnimku, ktorou sa stala servisná misia STS-125 k Hubblovmu vesmírnemu ďalekohľadu. Počas tejto misie však bol na druhej štartovacej rampe pripravený raketoplán Endeavour, ktorý v prípade závažného problému mohol uskutočniť záchrannú misiu. Oprava ďalekohľadu napokon prebehla úspešne a záchranná misia nebola potrebná.

Otázka: Pri ktorej misii na ISS došlo pri návrate na Zem k tragickej havárii raketoplánu ?
Odpoveď: STS-107
Program Space Shuttle

Ukončenie letov raketoplánov sa plánovalo na rok 2010, nakoniec ale posledný z nich, Atlantis, odštartoval až 8. júla 2011. Misia s označením STS-135 bola výnimočná tým, že nakoľko bola posledná a nebolo k nej možné vyslať záchranný raketoplán, počet členov posádky aj ich fyziologické parametre boli zvolené tak, aby sa v prípade vážnej poruchy všetci mohli vrátiť na Zem z ISS v kozmickej lodi Sojuz. Misia STS-135 bola hlavne zásobovacia. Výstavba americkej časti stanice ISS skončila predposlednou misiou raketoplánu, STS-134, ktorú absolvoval Endeavour. STS-134 mala byť posledná v programe Space Shuttle, ale vyše polroka pred jej začiatkom bola schválená aj misia STS-135, pôvodne plánovaná len ako prípadná záchranná misia.

Otázka: Kedy bol vykonaný posledný let raketoplánom do vesmíru ?
Odpoveď: 8. júla 2011

Otázka: Ako sa volala misia posledného letu raketoplánom do vesmíru ?
Odpoveď: STS-135
Program Space Shuttle

Po ukončení programu boli zvyšné tri orbitery po úpravách umiestnené do múzeí. Endeavour sa nachádza v California Science Center v Los Angeles. Discovery putoval do National Air and Space Museum neďaleko Washingtonu D.C. Atlantis zostal vo svojom bývalom pôsobisku, na Kennedyho vesmírnom stredisku. V tomto múzeu je vystavená aj troska krídla raketoplánu Challenger a rámy okien pilotnej kabíny zničeného raketoplánu Columbia. Enterprise, skúšobný prototyp, je v New Yorku na vyslúžilej lietadlovej lodi USS Intrepid.

Otázka: Kde sa nachádza skúšobný prototyp raketoplánu Enterprise dnes ?
Odpoveď: je v New Yorku na vyslúžilej lietadlovej lodi USS Intrepid

Otázka: Kde sa nachádza raketoplán Discovery dnes ?
Odpoveď: National Air and Space Museum neďaleko Washingtonu D.C.

Otázka: Kde sa nachádza raketoplán Endeavour dnes ?
Odpoveď: v California Science Center v Los Angeles
Program Space Shuttle

Projekt však od samotného začiatku poznamenal nedostatok financií. Prvé predstavy počítali až so 150 štartmi ročne. V roku 1975 sa počítalo priemerne so 60 letmi za rok (plán bol 725 letov za 12 rokov), v roku 1980 už len zhruba so 40 štartmi za rok (487 letov v priebehu 12 rokov) a v roku 1982, keď už mali raketoplány prvé skúšobné lety za sebou, s 23 štartmi za rok (278 letov za 12 rokov). V skutočnosti sa uskutočnilo počas 30-ročnej histórie programu iba 135 štartov, čo je priemerne 4,5 štartu za rok.

Otázka: Aký počet letov bol v pláne v roku 1980 ?
Odpoveď: so 40 štartmi za rok

Otázka: Aké boli predstavy zo začiatku programu Space Shuttle ?
Odpoveď: so 150 štartmi ročne

Otázka: S koľkými letmi sa počítalo v roku 1975 ?
Odpoveď: so 60 letmi

Otázka: Ku koľkým štartom v pláne došli v roku 1982 ?
Odpoveď: s 23 štartmi za rok

Otázka: Koľko štartov sa uskutočnilo počas 30 ročnej histórie ?
Odpoveď: 135 štartov
Program Space Shuttle

Ďalšie dve číslice mali určovať poradové číslo konkrétneho stroja. Keďže v programe nastávalo veľa zmien, tieto čísla nezodpovedali realite konečného zaradenia orbiterov, pretože kým pôvodne neletuschopný exemplár OV-099 neskôr prebudovali na letuschopný Challenger, exempláre s označením OV-100 a OV-101 nikdy do kozmu neleteli. Maketa raketoplánu OV-100 dostala dodatočne meno Explorer. Na rozdiel od predošlej makety bolo možné vstúpiť do jej interiéru a slúžila na rozmerové testy pri výrobe nádrže ET.

Otázka: Ako sa nazýval Challenger predtým než bol schopný letu do vesmíru ?
Odpoveď: pôvodne neletuschopný exemplár OV-099

Otázka: Čo určovali číslice strojov OV - XXX ?
Odpoveď: mali určovať poradové číslo konkrétneho stroja

Otázka: Ktoré exempláre do kozmu nikdy neleteli ?
Odpoveď: OV-100 a OV-101

Otázka: Aké meno dostala maketa raketoplánu OV-100 ?
Odpoveď: Explorer

Otázka: Na čo slúžil Explorer ?
Odpoveď: slúžila na rozmerové testy pri výrobe nádrže ET
Program Space Shuttle

Spočiatku existovali dve možnosti, ako by mal viacnásobne použiteľný kozmický dopravný prostriedok vyzerať. Prvá spočívala v dvojstupňovom stroji, ktorý pozostával z dvoch samostatných okrídlených kozmických lodí. Druhý variant predstavoval len jedno okrídlené teleso, ktoré by nieslo dve odhadzovacie nádrže na kvapalný vodík a kyslík. V júni 1970 vypísalo vedenie NASA súťaž na spracovanie predbežného projektu raketoplánu. Vývoj dvojstupňového variantu raketoplánu sa však ukázal byť neúnosne drahým. NASA preto zostala pri návrhu jeden a polstupňového variantu raketoplánu, čo znamená variantu, v ktorom prvý a druhý raketový stupeň pracujú súčasne, ale druhý omnoho dlhšie ako prvý. Tento návrh podrobne rozpracovávali firmy Grumman a Boeing. Návrh firmy Grumann však počítal s tým, že odhadzovacia nádrž nesúca kvapalný vodík a kyslík sa pri každom lete zničí. Celý stroj tak už nemohol byť viacnásobne použiteľný. Nakoľko však náklady na vývoj takéhoto typu stroja boli menšie než neúnosne veľké náklady na vývoj kozmickej lode, ktorá by mohla zopakovať let celá, NASA pristúpila na prvú možnosť. To síce zmenšilo náklady na vývoj, ale vzrástli náklady na prevádzku takejto kozmickej lode.

Otázka: Akú súťaž vypísalo vedenie NASA v júni 1970 ?
Odpoveď: na spracovanie predbežného projektu raketoplánu

Otázka: Ako sa ukázal vývoj dvojstupňového variantu ?
Odpoveď: neúnosne drahým

Otázka: Koľko možností vzhľadu kozmických dopravných prostriedkov bolo ?
Odpoveď: dve

Otázka: V čom spočíval prvý vzhľad kozmického dopravného prostriedku ?
Odpoveď: v dvojstupňovom stroji, ktorý pozostával z dvoch samostatných okrídlených kozmických lodí
Program Space Shuttle

Vo finálnom návrhu sa Space Shuttle napokon skladal zo štyroch hlavných častí: z družicového stupňa (orbitera), ktorý bol jeho najzložitejšou súčasťou – niesol krídla, kabínu pre posádku, ako aj všetok náklad, z odhadzovacej nádrže ET (najväčší konštrukčný prvok), z ktorej sa do družicového stupňa počas štartu privádza palivo (kvapalný vodík a kyslík) a z dvojice štartovacích motorov SRB. Zatiaľ čo orbiter a motory SRB boli znovupoužiteľné, pretože dokázali po splnení svojho účelu pristáť na Zemi (orbiter kĺzavým letom podobným pristávaniu lietadla; SRB na padákoch), nádrž ET sa nedala znova použiť a pri každom lete zanikla zhorením v atmosfére. Orbiter bol pri návrate z kozmu chránený originálnym tepelným štítom, ktorý pozostáva z obrovského množstva navzájom veľmi tesne priliehajúcich žiaruvzdorných dlaždíc. Podobne ako počet štartov postupne klesali aj predstavy o počte použití každého orbitera. Pôvodné plány hovorili až o 500 letoch každého družicového stupňa, neskôr, po spresnení technických podmienok, poklesli na 100 letov. Skutočnosť bola taká, že najväčší počet letov, ktoré kedy jeden orbiter absolvoval, bol 39.

Otázka: Čo z návrhu Space Shuttle bolo použiteľné ?
Odpoveď: orbiter a motory SRB

Otázka: Z koľkých častí sa skladal vo finálnom návrhu ?
Odpoveď: zo štyroch hlavných častí

Otázka: Čím bol orbiter chránený ?
Odpoveď: originálnym tepelným štítom

Otázka: Koľkokrát mohol byť orbiter použitý ?
Odpoveď: 39
Program Space Shuttle

Okrem vypúšťania družíc na obežnú dráhu a ich opätovného zachytávania mal raketoplán veľkú úlohu pri vedeckom výskume. V niektorých misiách, ktoré možno označiť ako „vedecké“, mal raketoplán vo svojom nákladovom priestore hermetizované laboratórium vyrábané špeciálne pre raketoplán. Starší model tohto laboratória bol Spacelab, novší Spacehab. V posádke raketoplánu, ktorá mohla byť až sedemčlenná, sa v úlohe letových špecialistov nachádzali vedci a lekári. Cieľom výskumov bolo sledovanie procesov prebiehajúcich v beztiažovom stave a účinky bezváhového stavu na živé organizmy, ako aj sledovanie procesov prebiehajúcich na Zemi, v jej atmosfére, či v okolitom kozme.

Otázka: Čo mal raketoplán vo svojom nákladovom priestore ?
Odpoveď: hermetizované laboratórium vyrábané špeciálne pre raketoplán

Otázka: Ako sa nazývali modely laboratória v raketopláne ?
Odpoveď: Starší model tohto laboratória bol Spacelab, novší Spacehab

Otázka: Aká veľká mohla byť posádka ?
Odpoveď: sedemčlenná

Otázka: Kto sa nachádzal v posádke raketoplánu ?
Odpoveď: sa v úlohe letových špecialistov nachádzali vedci a lekári
Program Space Shuttle

Pôvodné plány hovorili o tom, že raketoplán by mal byť schopný štartovať z dvoch kozmodrómov: z Kennedyho vesmírneho strediska (Kennedy Space Center, KSC) na Floride a z kalifornskej Vandenbergovej základne vzdušných síl (Vandenberg Air Force Base). V oboch prípadoch sa štartovacími rampami raketoplánu mali stať staršie rampy prebudované na účel programu Space Shuttle. V prípade Kennedyho strediska sa pre účely raketoplánu prebudoval štartovací komplex 39, z ktorého predtým štartovali rakety programu Apollo, kým na Vandenbergovej základni sa za týmto účelom prebudovávali rampy pôvodne plánované pre rakety Titan IIIM v programe vojenskej družicovej stanice MOL. Na oboch kozmodrómoch sa tiež vybudovala pristávacia dráha. Kým práce na Kennedyho vesmírnom stredisku sa úspešne dotiahli až do konca, práce na Vandenbergovej základni sa predražovali a dostávali do sklzu. Okrem bežných problémov financie narastali aj kvôli geografickým a klimatickým odlišnostiam Vandenbergovej základne od Kennedyho vesmírneho strediska. Vzdialenosť montážnej budovy a obslužnej veže od štartovacej rampy je na Vandenbergovej základni veľmi malá, čo vytváralo nutnosť posilniť ich ochranu proti akustickým, tlakovým a tepelným účinkom štartu. Zároveň sa predpokladala intenzívnejšia tvorba námrazy na nádrži ET, ako na východnejšom kozmodróme na Floride. V rámci úsporných opatrení sa postupne zrušila výstavba niektorých objektov plánovaných pre túto základňu. Úspešne sa podarilo ukončiť predĺženie dráhy mobilnej obslužnej veže a upraviť centrum pre riadenie štartu raketoplánov. Nádrž ET sa mala na kozmodróm prevážať špeciálnym plavidlom, do prístavu vzdialeného od miesta štartu asi 3,5 km, motory SRB sa mali prepravovať vlakom vo forme jednotlivých segmentov. Vo vzdialenosti 137 km východne od miesta predpokladaného štartu raketoplánov bolo zriadené aj stredisko na čistenie a demontáž motorov SRB vylovených po štarte z mora. Z tohto kozmodrómu mali štartovať prevažne vojenské lety. Napokon, po havárii raketoplánu Challenger v roku 1986, využívanie raketoplánu armádou skončilo a od plánu používať na štarty raketoplánov Vandenbergovu základňu sa úplne upustilo. Jediným kozmodrómom, z ktorého lety programu Space Shuttle štartovali, tak zostalo Kennedyho vesmírne stredisko.

Otázka: Z akých kozmodrómov ml raketoplán vyštartovať ?
Odpoveď: z Kennedyho vesmírneho strediska (Kennedy Space Center, KSC) na Floride a z kalifornskej Vandenbergovej základne vzdušných síl

Otázka: O čom hovorili pôvodné plány ?
Odpoveď: že raketoplán by mal byť schopný štartovať z dvoch kozmodrómov

Otázka: Čo mali byť štartovacie rampy raketoplánu ?
Odpoveď: staršie rampy prebudované na účel programu Space Shuttle
Program Space Shuttle

Ako každý kozmický program aj Space Shuttle vyvíjal vlastné skafandre. Pri prvých štyroch skúšobných letoch nosili dvojčlenné posádky skafandre EES (Ejection Escape Suit). Mali slúžiť na ochranu posádky v prípade, že bude nutné sa v priebehu štartu alebo pristávania zo stroja katapultovať. Ich súčasťou bol tzv. anti-G oblek, ktorý pri manévroch s veľkým preťažením vytláča krv zo spodnej časti tela do hornej, aby sa predošlo škodlivým účinkom preťaženia na ľudský organizmus. Do vlastného skafandra sa nastupovalo zozadu. Vesta, ktorá sa navliekala na vrch tohto skafandra, obsahovala padákovú výstroj a plávaciu vestu.

Otázka: Kto vyvíjal skafandre ?
Odpoveď: Space Shuttle vyvíjal vlastné skafandre

Otázka: Na čo slúži anti - G oblek ?
Odpoveď: pri manévroch s veľkým preťažením vytláča krv zo spodnej časti tela do hornej, aby sa predošlo škodlivým účinkom preťaženia na ľudský organizmus

Otázka: Čo bolo súčasťou skafandrov ?
Odpoveď: anti-G oblek

Otázka: Na čo mali slúžiť skafandre EES ?
Odpoveď: na ochranu posádky v prípade, že bude nutné sa v priebehu štartu alebo pristávania zo stroja katapultovať

Otázka: Aké skafandre nosili dvojčlenné posádky ?
Odpoveď: skafandre EES (Ejection Escape Suit)
Program Space Shuttle

Situácia sa zmenila po havárii raketoplánu Challenger. Napriek absencii skafandrov totiž prinajmenšom niektorí členovia posádky v torze raketoplánu zostali pri vedomí, no bez padákov sa nemohli zachrániť. Preto začal v roku 1987 vývoj nového typu skafandra známeho pod skratkou LES (Launch and Entry Suit). Ako už názov napovedá, posádka si ho obliekala pred štartom a pristávaním. Jeho vývojárom bola podobne ako v predchádzajúcom prípade firma David Clark. Skafandre boli polopretlakové – tlak atmosféry vhodný na dýchanie sa udržiaval len v prilbe skafandra a tlak okolo zvyšku tela zabezpečovali nafukovacie vaky. Skafandre mali oranžovú farbu, aby vďaka nej mohli záchranné tímy astronautov v prípade havárie ľahko nájsť. Prvýkrát sa použili pri misii STS-26 v roku 1988.

Otázka: Kedy sa zmenila situácia ohľadom skafandrov ?
Odpoveď: po havárii raketoplánu Challenger

Otázka: Kto bol vývojárom LES ?
Odpoveď: firma David Clark

Otázka: Kedy si posádka obliekala LES ?
Odpoveď: posádka si ho obliekala pred štartom a pristávaním

Otázka: Aký typ skafandra sa začal vyvíjať v roku 1987 ?
Odpoveď: LES (Launch and Entry Suit)

Otázka: Čo sa udialo po havárii raketoplánu Challenger ?
Odpoveď: niektorí členovia posádky v torze raketoplánu zostali pri vedomí, no bez padákov sa nemohli zachrániť
Program Space Shuttle

Na výstupy do otvoreného vesmíru z raketoplánu sa používal úplne iný typ skafandrov. Žiaden z predchádzajúcich typov totiž nedokázal ochrániť posádku na dostatočný čas pred vákuom a ďalšími kozmickými vplyvmi. K tomuto účelu vznikol skafander EMU (Extravehicular Mobility Unit). Mal bielu farbu a skladal sa z dvoch polovíc – jedna na hornú, druhá na spodnú časť tela. Na chrbte skafandrov bol „batoh“ zabezpečujúci zásobu kyslíka, vody a ďalšieho vybavenia na prežitie astronauta. Vyvinula ich firma Hamilton Standard. Prvé modely vážili 115 kg, ale používali sa len v stave beztiaže. Minimálne dva kusy skafandrov EMU boli na palube raketoplánu pri každej misii aj v prípade, že výstup nebol na pláne.

Otázka: Koľko kusov skafandrov EMU bolo na palube raketoplánu pri každej misii ?
Odpoveď: Minimálne dva kusy

Otázka: Kto vyvinul skafandre EMU ?
Odpoveď: firma Hamilton Standard

Otázka: Čo zabezpečoval " batoh " na chrbte skafandrov ?
Odpoveď: zásobu kyslíka, vody a ďalšieho vybavenia na prežitie astronauta

Otázka: Koľko vážili prvé skafandre EMU ?
Odpoveď: 115 kg

Otázka: Aké skafandre sa používali na výstupy do vesmíru ?
Odpoveď: skafander EMU (Extravehicular Mobility Unit)
Program Space Shuttle

Dňa 17. septembra 1976 sa uskutočnilo slávnostné predstavenie prvého družicového stupňa raketoplánu (orbitera) a zároveň jeho odovzdanie NASA. Mal výrobné číslo OV-101 a dokončili ho v Downey v Kalifornii. Pôvodne sa mal volať Constitution (Ústava), ale na základe celonárodnej listovej kampane bol na nátlak fanúšikov televízneho seriálu Star Trek nakoniec pomenovaný Enterprise. Enterprise však ešte nebol určený na vesmírne lety, hoci neskôr sa uvažovalo o jeho prestavbe na letuschopný exemplár (ktorá sa ale nikdy neuskutočnila). K tomu mu chýbali niektoré dôležité prvky, napríklad motory SSME. Slúžil len na atmosférické skúšky pristávania, ktoré prebiehali tak, že ho špeciálne upravené lietadlo Shuttle Carrier Aircraft (SCA) vynieslo do výšky okolo 10 km a potom sám kĺzavým letom pristával. Spočiatku, pri sledovaní základných aerodynamických vlastností, bol raketoplán počas celého letu pripevnený k lietadlu, niekedy ešte s aerodynamickým nástavcom na motorovej sekcii. Neskôr sa k skúšobným letom na chrbte lietadla pridala posádka raketoplánu.

Otázka: Kedy sa uskutočnilo predstavenie prvého družicového stupňa raketoplánu ?
Odpoveď: 17. septembra 1976

Otázka: Ako orbiter OV-101 nakoniec nazvali ?
Odpoveď: Enterprise

Otázka: Aké výrobné číslo mal orbiter ?
Odpoveď: OV-101

Otázka: Kde orbiter dokončili ?
Odpoveď: v Downey v Kalifornii

Otázka: Ako sa mal orbiter pôvodne nazývať ?
Odpoveď: Constitution (Ústava)
Program Space Shuttle

Samostatné skúšobné lety niesli označenie Approach and Landing Tests (ALT) a zúčastnili sa ich dve dvojčlenné posádky. Príprava posádok na let prebiehala v špeciálne upravenom lietadle Shuttle Training Aircraft (STA), v ktorom bolo miesto druhého pilota (vľavo) nahradené rovnakým riadením, aké je v raketopláne. Prvý samostatný let, pri ktorom lietadlo SCA uvoľnilo Enterprise na samostatný let, sa uskutočnil 12. augusta 1977. Samostatné lety raketoplánu prebiehali s aerodynamickým nástavcom, ale aj bez neho. Prebiehali tiež skúšky transportu raketoplánu na chrbte SCA na veľké vzdialenosti. Skúšobné lety s Enterprise skončili v októbri 1977. Hoci tieto testy ukázali, že raketoplány sú schopné lietať v zemskej atmosfére a pristávať, objavili sa nové problémy a celý projekt sa dostával do časového sklzu. Kongres Spojených štátov zamietol finančné prostriedky na stavbu piateho raketoplánu – ich flotila sa preto skladala len zo štyroch strojov. Hoci vedenie NASA znížené finančné prostriedky stále veľmi kritizovalo, napokon NASA musela vyškrtnúť zo zoznamu realizovaných plánov aj ďalšie položky, napríklad stavbu bezpečnostných bariér pozdĺž pristávacích dráh.

Otázka: Koľko ľudí sa účastnilo na ALT ?
Odpoveď: dve dvojčlenné posádky

Otázka: Ako boli nazvané samostatné skúšobné lety ?
Odpoveď: niesli označenie Approach and Landing Tests (ALT)

Otázka: Kde prebiehala príprava posádok ?
Odpoveď: v špeciálne upravenom lietadle Shuttle Training Aircraft (STA)

Otázka: Kedy sa uskutočnil prvý samostatný let Enterprise ?
Odpoveď: 12. augusta 1977

Otázka: Kedy skončili skúšobné lety ?
Odpoveď: v októbri 1977
Program Space Shuttle

V roku 1978 sa na let začala pripravovať prvá dvojčlenná posádka, ktorú tvorili veliteľ John Young a pilot Robert Crippen. Prvý operačný raketoplán s menom Columbia dostala NASA až v marci 1979, čo však bol už prvý termín (hoci v tom čase dávno neaktuálny) predpokladaného štartu. Pri skúšobnom lete lietadla SCA s Columbiou na chrbte však niektoré z dlaždíc jej tepelnej ochrany odpadli a poškodili niekoľko iných dlaždíc. Stroj sa následne musel opravovať, a tak sa na Kennedyho vesmírne stredisko vydával s dvojtýždňovým oneskorením. Prišiel tam 24. marca, no vtedy ešte ani zďaleka nebol v letuschopnom stave. Chýbali mu ešte hlavné motory, pomocné generátory hydrauliky, palivové články, riadiace počítače, tepelná izolácia motorov a 7 800 doštičiek tepelnej ochrany (iný zdroj uvádza až 30 000). Columbia bola pritom prvý stroj, ktorý mal byť vybavený motormi SSME a kompletnou tepelnou ochranou. Prvý dátum štartu bol stanovený na 31. marec 1980. V auguste 1979 dostala Columbia motory SSME, s ktorými boli dlho značné technické problémy. Prvou kompletnou a letuschopnou časťou raketoplánu boli motory SRB – dvojica raketových motorov na tuhé pohonné hmoty, ktoré sa z boku pripájali k nádrži ET. Ich posledný test, po ktorom boli vyhlásené za letuschopné, sa uskutočnil 17. septembra 1979.

Otázka: Kedy dostala NASA prvý operačný raketoplán s menom Columbia ?
Odpoveď: v marci 1979

Otázka: Kto patril do dvojčlennej posádky v roku 1978 ?
Odpoveď: veliteľ John Young a pilot Robert Crippen

Otázka: Kedy prišla Columbia na Kennedyho vesmírne stredisko ?
Odpoveď: 1979, čo však bol už prvý termín (hoci v tom čase dávno neaktuálny) predpokladaného štartu. Pri skúšobnom lete lietadla SCA s Columbiou na chrbte však niektoré z dlaždíc jej tepelnej ochrany odpadli a poškodili niekoľko iných dlaždíc. Stroj sa následne musel opravovať, a tak sa na Kennedyho vesmírne stredisko vydával s dvojtýždňovým oneskorením. Prišiel tam 24. marca

Otázka: Čo sa udialo pri skúšobnom lete SCA s Columbiou ?
Odpoveď: na chrbte však niektoré z dlaždíc jej tepelnej ochrany odpadli a poškodili niekoľko iných dlaždíc
Program Space Shuttle

V snahe ušetriť finančné prostriedky najala firma Rockwell International na lepenie doštičiek tepelnej ochrany vysokoškolských študentov, ktorí však prácu vykonali nespoľahlivo. Niektoré doštičky sa museli strhnúť a znova prilepiť. Nasledujúceho roku sa kritériá na dynamickú pevnosť tepelného štítu zvýšili, a tak bolo treba vymeniť ďalších 3 400 doštičiek. Medzi nimi i také, ktoré už raz boli menené. Rekonštrukcia tepelného štítu si napokon vyžiadala celý rok a skončila sa až 16. novembra 1980. Až potom, 24. novembra, sa Columbia mohla presunúť do montážnej haly Vehicle Assembly Building (VAB), v ktorej bola pripojená k nádrži ET. K ET sa zase z oboch strán symetricky pripájali motory SRB a celý tento komplex bol zostavený na mobilnom vypúšťacom zariadení Mobile Launcher platform (MLP). Dňa 29. decembra sa MLP so svojím nákladom vydal na sedemhodinovú cestu na štartovací komplex 39A, kde začali záverečné skúšky.

Otázka: koho najala firma Rockwell v snahe ušetriť peniaze ?
Odpoveď: vysokoškolských študentov, ktorí však prácu vykonali nespoľahlivo

Otázka: Čo museli s doštičkami spraviť ?
Odpoveď: strhnúť a znova prilepiť

Otázka: Kedy bola dokončená rekonštrukcia tepelného štítu ?
Odpoveď: 16. novembra 1980

Otázka: Koľko trvala rekonštrukcia tepelného štítu ?
Odpoveď: celý rok

Otázka: Koľko doštičiek museli vymeniť po zvýšení kritérií na dynamickú pevnosť tepelného štítu ?
Odpoveď: 3 400 doštičiek
Program Space Shuttle

Už pred prvým štartom sa vyskytli obavy vyplývajúce z krehkosti dlaždíc, ktoré by mohli byť poškodené padajúcimi kusmi materiálu (najmä ľadu) pri štarte. Objavil sa dokonca návrh inšpekcie tepelného štítu pri prvom lete, ale nakoniec sa zrušil s tým, že dlaždice zodpovedajú kritériám. Napokon, hoci z prvého a 26 ďalších letov sa Columbia bezpečne vrátila, sa obavy ukázali byť opodstatnené. Pri misii STS-107 v roku 2003 totiž dlaždice chrániace ľavé krídlo Columbie poškodil počas štartu kus izolačnej peny odpadnutej z nádrže ET. Poškodenie bolo také závažné, že Columbia sa pri návrate do atmosféry rozpadla a celá jej sedemčlenná posádka zahynula.

Otázka: Aký návrh inšpekcie sa objavil ?
Odpoveď: tepelného štítu pri prvom lete

Otázka: Aké závažné bolo poškodenie ?
Odpoveď: Poškodenie bolo také závažné, že Columbia sa pri návrate do atmosféry rozpadla a celá jej sedemčlenná posádka zahynula

Otázka: Prečo sa návrh inšpekcie zrušil ?
Odpoveď: sa zrušil s tým, že dlaždice zodpovedajú kritériám

Otázka: kedy sa vyskytli obavy vyplývajúce z krehkosti dlaždíc ?
Odpoveď: Už pred prvým štartom
Program Space Shuttle

Prvá misia v programe Space Shuttle mala označenie STS-1. Predchádzalo jej viac ako štvordňové odpočítavanie, pričom plánovaný dátum štartu bol 10. apríl 1981. Kvôli poruche na jednom z riadiacich počítačov sa musel štart odložiť o dva dni. Columbia tak odštartovala na svoju prvú misiu 12. apríla 1981, čo bolo zároveň 20. výročie štartu prvého človeka do vesmíru. Misia STS-1 trvala dva dni a prebehla bez väčších komplikácií. Išlo o prvý americký pilotovaný kozmický let od roku 1975, kedy sa uskutočnil spoločný americko-sovietsky let Apollo-Sojuz.

Otázka: Kedy bol plánovaný dátum štartu
Odpoveď: 10. apríl 1981

Otázka: Kedy Columbia vyštartovala na svoju prvú misiu ?
Odpoveď: 12. apríla 1981

Otázka: Čo predchádzalo prvej misii programu Space Shuttle ?
Odpoveď: štvordňové odpočítavanie

Otázka: Aké označenie mala prvá misia ?
Odpoveď: STS-1

Otázka: Kvôli čomu museli štart odložiť ?
Odpoveď: Kvôli poruche na jednom z riadiacich počítačov
Program Space Shuttle

Projekt Space Shuttle nasledoval po programe Apollo, ktorého vyvrcholením sa stali pristátia amerických posádok na Mesiaci. Po tomto úspechu predniesla na prejednávaní budúcej koncepcie americkej kozmonautiky špeciálna komisia STG (Space Task Group) návrh cesty človeka na Mars. Ďalšie návrhy zahŕňali plány na stanicu na zemskej orbite, trvale obývateľnú mesačnú základňu a viacnásobne použiteľný kozmický dopravný prostriedok. Hlavným problémom realizácie týchto návrhov však boli financie. V roku 1971 dostala NASA od svojho založenia po prvýkrát znížený rozpočet. To znamenalo, že musela nielen zamietnuť úvahy o ceste na Mars a ďalších veľkolepých návrhoch, ale o rok neskôr skončil aj program Apollo. Jediným návrhom, v ktorom NASA ďalej pokračovala, sa stal vývoj viacnásobne použiteľného kozmického dopravného prostriedku. Podľa slov prezidenta Nixona by sa mal nájsť lacnejší a menej náročný spôsob dopravy telies do kozmu, než akým boli nosné rakety. Projekt vývoja raketoplánu dostal veľkú podporu aj zo stany armády, ktorá chcela dopravu väčšiny budúcich družíc do kozmu previesť na raketoplány. Vývojový program bol schválený v roku 1972.

Otázka: Po ktorom vesmírnom programe nasledoval program Apollo ?

Otázka: V ktorom roku dostala NASA prvýkrát výrazne zvýšený rozpočet ?

Otázka: Kedy bol schválený vývojový program lunárneho vozidla Lunar Rover ?

Otázka: Čo bolo vyvrcholením   programu Space Shuttle ?

Otázka: Aké návrhy predniesla špeciálna komisia na prejednávaní budúcej koncepcie Európskej vesmírnej agentúry ?
Program Space Shuttle

Dňa 17. septembra 1976 sa uskutočnilo slávnostné predstavenie prvého družicového stupňa raketoplánu (orbitera) a zároveň jeho odovzdanie NASA. Mal výrobné číslo OV-101 a dokončili ho v Downey v Kalifornii. Pôvodne sa mal volať Constitution (Ústava), ale na základe celonárodnej listovej kampane bol na nátlak fanúšikov televízneho seriálu Star Trek nakoniec pomenovaný Enterprise. Enterprise však ešte nebol určený na vesmírne lety, hoci neskôr sa uvažovalo o jeho prestavbe na letuschopný exemplár (ktorá sa ale nikdy neuskutočnila). K tomu mu chýbali niektoré dôležité prvky, napríklad motory SSME. Slúžil len na atmosférické skúšky pristávania, ktoré prebiehali tak, že ho špeciálne upravené lietadlo Shuttle Carrier Aircraft (SCA) vynieslo do výšky okolo 10 km a potom sám kĺzavým letom pristával. Spočiatku, pri sledovaní základných aerodynamických vlastností, bol raketoplán počas celého letu pripevnený k lietadlu, niekedy ešte s aerodynamickým nástavcom na motorovej sekcii. Neskôr sa k skúšobným letom na chrbte lietadla pridala posádka raketoplánu.

Otázka: Kedy sa neuskutočnilo predstavenie prvého družicového stupňa raketoplánu Space Shuttle ?
Program Space Shuttle

Situácia sa zmenila po havárii raketoplánu Challenger. Napriek absencii skafandrov totiž prinajmenšom niektorí členovia posádky v torze raketoplánu zostali pri vedomí, no bez padákov sa nemohli zachrániť. Preto začal v roku 1987 vývoj nového typu skafandra známeho pod skratkou LES (Launch and Entry Suit). Ako už názov napovedá, posádka si ho obliekala pred štartom a pristávaním. Jeho vývojárom bola podobne ako v predchádzajúcom prípade firma David Clark. Skafandre boli polopretlakové – tlak atmosféry vhodný na dýchanie sa udržiaval len v prilbe skafandra a tlak okolo zvyšku tela zabezpečovali nafukovacie vaky. Skafandre mali oranžovú farbu, aby vďaka nej mohli záchranné tímy astronautov v prípade havárie ľahko nájsť. Prvýkrát sa použili pri misii STS-26 v roku 1988.

Otázka: Kedy začal vývoj nového typu padáka známeho pod skratkou LES ?

Otázka: Ktrá firma začala vyvíjať nový systém regulácie teploty v skafandri astronautov v roku 1987 ?

Otázka: Kedy si posádka litadla oblieka záchrané vesty ?

Otázka: Pri ktorej vesmírnej misii sa poslednýkrát použili skafandre LES ?

Otázka: Aké boli tlakované skafandre ACES ?
Program Space Shuttle

Dňa 26. júla 1972 NASA oznámila, že hlavným dodávateľom raketoplánu a výrobcom jeho družicového stupňa bude firma North American Avation (dnes súčasť Boeingu). Prvotný kontrakt počítal s výrobou piatich letuschopných exemplárov orbitera. Prvá misia sa mala uskutočniť v roku 1978, dva roky po dokončení prvého prototypu. North American Avation bola prostredníctvom svojej pobočky Rocketdyne aj dodávateľom hlavných motorov raketoplánu. Zmluvy na výrobu ďalších častí, u ktorých sa nepredpokladal taký zdĺhavý vývoj, NASA uzavrela až neskôr. Výrobu odhadzovacej nádrže s palivom označenej ako External Tank (ET) dostala firma Martin Marietta (dnes súčasť firmy Lockheed Martin) a pomocné štartovacie motory vyrobila Morton-Thiokol (dnes súčasť spoločnosti Northrop Grumman). Detaily prvej koncepcie boli dokončené v októbri 1972. Práce na niektorých komponentoch dostali subdodávatelia, napríklad systém orbitálnych motorov Orbital Maneuvering System (OMS) dodal McDonnel Douglas.

Otázka: Kedy sa mala uskutočniť posledná misia programu Space Shuttle ?

Otázka: Ktorá spoločnosť bola hlavným dodávateľom nápojov do programu Space Shuttle ?

Otázka: Kto nebol hlavným dodávateľom motorov raketoplánu do programu Space Shuttle ?
Program Space Shuttle

Problematika viacnásobne použiteľného kozmického prostriedku sa na začiatku histórie pilotovaných letov preberala len okrajovo. Brzdenie v atmosfére po návrate z kozmu, ktoré by ponúkalo väčšie možnosti manévrovania, boli spočiatku hľadané kvôli nutnosti zlepšiť schopnosť telesa pristáť vo zvolenej oblasti. Prvým projektom kozmického klzáku bol X-20 Dyna-Soar firmy Boeing. Na jeho realizáciu sa vynaložili značné náklady, ale v roku 1963 bol projekt zrušený v prospech vojenskej družicovej stanice MOL (neskôr tiež zrušenej). Tieto výskumy však boli prínosné pre ďalšie návrhy okrídlených kozmických lodí.

Otázka: Kedy bol schválený projekt X-20 Dyna ?

Otázka: Ktorá firma navrhla prvý kozmický padák ?

Otázka: Aký názov mal prvý kozmicozmický raketoplán ?
Program Space Shuttle

Prvá misia v programe Space Shuttle mala označenie STS-1. Predchádzalo jej viac ako štvordňové odpočítavanie, pričom plánovaný dátum štartu bol 10. apríl 1981. Kvôli poruche na jednom z riadiacich počítačov sa musel štart odložiť o dva dni. Columbia tak odštartovala na svoju prvú misiu 12. apríla 1981, čo bolo zároveň 20. výročie štartu prvého človeka do vesmíru. Misia STS-1 trvala dva dni a prebehla bez väčších komplikácií. Išlo o prvý americký pilotovaný kozmický let od roku 1975, kedy sa uskutočnil spoločný americko-sovietsky let Apollo-Sojuz.

Otázka: Kedy vyštartoval raketoplán Discovery na svoju prvú misiu ?

Otázka: Čo predchádzalo poslednej misii programu Space Shuttle ?

Otázka: Aké označenie mala posledná misia programu Space Shuttle ?
Program Space Shuttle

Samostatné skúšobné lety niesli označenie Approach and Landing Tests (ALT) a zúčastnili sa ich dve dvojčlenné posádky. Príprava posádok na let prebiehala v špeciálne upravenom lietadle Shuttle Training Aircraft (STA), v ktorom bolo miesto druhého pilota (vľavo) nahradené rovnakým riadením, aké je v raketopláne. Prvý samostatný let, pri ktorom lietadlo SCA uvoľnilo Enterprise na samostatný let, sa uskutočnil 12. augusta 1977. Samostatné lety raketoplánu prebiehali s aerodynamickým nástavcom, ale aj bez neho. Prebiehali tiež skúšky transportu raketoplánu na chrbte SCA na veľké vzdialenosti. Skúšobné lety s Enterprise skončili v októbri 1977. Hoci tieto testy ukázali, že raketoplány sú schopné lietať v zemskej atmosfére a pristávať, objavili sa nové problémy a celý projekt sa dostával do časového sklzu. Kongres Spojených štátov zamietol finančné prostriedky na stavbu piateho raketoplánu – ich flotila sa preto skladala len zo štyroch strojov. Hoci vedenie NASA znížené finančné prostriedky stále veľmi kritizovalo, napokon NASA musela vyškrtnúť zo zoznamu realizovaných plánov aj ďalšie položky, napríklad stavbu bezpečnostných bariér pozdĺž pristávacích dráh.

Otázka: V čom neprebiehala príprava posádok vesmírneho programu Space Shuttle ?

Otázka: Kedy sa uskutočnil posledný samostatný let raketoplánu Enterprise ?
Fototropizmus

Fototropizmus alebo heliotropizmus (v najširšom zmysle) je tropizmus v závislosti od svetla. Presnejšie ide o ohyb (pohyb) orgánov alebo buniek zakorenených rastlín v závislosti od smeru dopadajúceho svetla, a to prostredníctvom diferenciálneho rastu (t.j. nerovnomerného rastu jednotlivých častí rastliny) alebo prostredníctvom turgorových reakcií protiľahlých bokov orgánov. „Opakom“ fototropizmu je jednak fototaxia (pohyb voľne pohyblivých organizmov, vrátane nezakorenených rastlín - napr. rias -, podľa svetla ) a jednak fotonastia (nastia v dôsledku svetla, teda pohyb rastlín vyvolaný svetlom, ale nezávislý od smeru dopadu tohto svetla)

Otázka: Čo je fototaxia ?
Odpoveď: pohyb voľne pohyblivých organizmov, vrátane nezakorenených rastlín

Otázka: Prostredníctvom čoho dochádza k fototropizmu ?
Odpoveď: nerovnomerného rastu jednotlivých častí rastliny

Otázka: Čo je fototropizmus ?
Odpoveď: ohyb (pohyb) orgánov alebo buniek zakorenených rastlín v závislosti od smeru dopadajúceho svetla

Otázka: Čo je fotonastia ?
Odpoveď: teda pohyb rastlín vyvolaný svetlom, ale nezávislý od smeru dopadu tohto svetla

Otázka: Ako sa nazýva fototropizmus v širšom zmysle slova ?
Odpoveď: heliotropizmus
Patrik Ouředník

V roku 1995 vydal Patrik Ouředník prózu Rok čtyřiadvacet, v ktorej obratne narába so spomienkami na obdobie 1965 – 1989, spája osobné s verejným a spoločenským, dôležité s nedôležitým. Svoje spomienky nekomentuje, nevysvetľuje a neposudzuje; obracia sa na tých čitateľov, ktorí majú rovnaký, alebo podobný pocit. V rozhovore publikovanom v revue Aluze Ouředník upresňuje: „Každá generace má, samozřejmě, své zasvěcenecké kódy. Rozdíl medzi západními a komunistickými generacemi je v tom, že individuál- ních prožitků je mnohem méně v komunismu, neboť vše je konotováno a interpretováno politicky, od volby kariéry až po milostný život. Prožitky jsou tudíž kolektivizovány na způsob zemědělské půdy a výsledkem je jakési JZD paměti.“

Otázka: Aké dielo vydal Ouředník v roku 1995 ?
Odpoveď: V roku 1995 vydal Patrik Ouředník prózu Rok čtyřiadvacet

Otázka: Kto vydal v roku 1995 dielo Rok čtyřiadvadcet ?
Odpoveď: V roku 1995 vydal Patrik Ouředník prózu Rok čtyřiadvacet

Otázka: Kedy vydal Ouředník dielo Rok čtyřiadvacet ?
Odpoveď: V roku 1995 vydal Patrik Ouředník prózu Rok čtyřiadvacet
Ľubica Laššáková

V roku 2014 bola zvolená za poslankyňu mestského zastupiteľstva v Banskej Bystrici za koalíciu SMER-SD, SDKÚ-DS, SNS, získala 616 hlasov. Vo voľbách vo VÚC v roku 2017 bola Laššáková zvolená za poslankyňu BBSK za okres Banská Bystrica so 6672 hlasmi (8. miesto z 8 zvolených poslancov). V januári 2018 nastúpila na uvoľnený post krajskej predsedníčky SMER-SD po tom, čo sa Jana Laššáková stala sudkyňou Ústavného súdu SR. Zastupiteľstvo Banskobystrického samosprávneho kraja ju 1. marca 2018 zvolilo na návrh župana Jána Luntera za podpredsedníčku BBSK.

Otázka: Na koho návrh bola Ľubica Laššáková zvolená v roku 1988 za podpredsedníčku ÚVKSČ ?

Otázka: Za ktorú koalíciu bola Ľubica Laššáková zvolená za poslankyňu mestského zastupiteľstva vo Viedni v roku 2014 ?

Otázka: Do akej funkcie bola zvolená Eva Braunová vo voľbách do VÚC v roku 2017 ?

Otázka: Kedy nastúpila Ľubica Laššáková na post krajskej podpredsedníčky strany KDH ?

Otázka: Do akej funkcie nikdy nebola zvolená Ľubica Laššáková ?
Ľubica Laššáková

Po skončení vysokej školy pracovala v rokoch 1983-1985 ako zástupkyňa šéfredaktora odvetvového časopisu na Generálnom riaditeľstve celulózovo – papierenského priemyslu SLOVCEPA v Banskej Bystrici. V rokoch 1985-1988 bola na materskej dovolenke. Následne pôsobila v rokoch 1988-2011 v Slovenskom rozhlase na rôznych pozíciách, okrem iného ako moderátorka, redaktorka či vedúca odbornej redakcie spravodajstva a publicistiky. V rokoch 2011 až 2012 bola programovou manažérkou Parku kultúry a oddychu Banská Bystrica, v roku 2012 sa stala prednostkou Okresného úradu v sídle kraja v Banskej Bystrici. V roku 2016 pracovala ako manažérka v Štátnej vedeckej knižnici v Banskej Bystrici.

Otázka: Kde pracovala Viera Tomanová v rokoch 1983 - 1985 ?

Otázka: Kde pôsobila Ľubica Laššáková v roku 2018 ?

Otázka: Kedy bola Ľubica Laššáková ministerkou kultúru ?

Otázka: V ktorom roku sa stala Ľubica Laššáková prednostkou neurologickej klinky v Banskej Bystrici ?

Otázka: V ktorom roku pracovala Ľubica Laššáková ako manažérka v rádiu Express ? ?
Ľubica Laššáková

22. marca 2018 ju po demisii vlády Roberta Fica Peter Pellegrini oznámil ako novú ministerku kultúry vo svojej formujúcej sa vláde. Proti nominácii Laššákovej na post ministerky sa zorganizovala petícia umelcov, Laššáková však za ministerku bola vymenovaná. Dôvodom pre kritiku boli jej vyjadrenia ku vražde Jána Kuciaka a Martiny Kušnírovej, kedy vinníkov Laššáková spojila s Georgeom Sorosom a mimovládnymi organizáciami. Neskôr sa za svoje vyjadrenia ospravedlnila. Po vymenovaní za ministerku sa Laššáková vzdala svojich funkcií v mestskom aj krajskom zastupiteľstve. V mestskom zastupiteľstve v Banskej Bystrici ju nahradil nezávislý kandidát Marek Odaloš, v župnom zastupiteľstve nezávislá kandidátka Katarína Belicová. Ministerku chcela petícia odvolať aj po rozhodnutí ministerstva o zastaveniu dotácií pre LGBTI organizácie, či o výraznom znížení rozpočtov pre prioritné projekty Slovenskej národnej galérie či bratislavskej Kunsthalle v máji 2019.

Otázka: Ktorý premiér nominoval Natáliu Milanovú na post ministerky kultúry ?

Otázka: Prečo spísali umelci petíciu za vymenovanie Ľubice Laššákovej za ministerku kultúry ?

Otázka: Kto nahradil Ľubicu Laššákovú na poste vedúceho odbornej redakcie spravodajstva a publicistiky ?

Otázka: Kto nahradil Ľubicu Laššákovú na poste manažérky v Štátnej vedeckej knižnici v Banskej Bystrici ?

Otázka: Kedy bola Ľubica Laššáková vymenovaná za prednostkou Okresného úradu v Banskej Bystrici ?

Otázka: Ktorý premiér nominoval Ľubicu Laššákovú na ministerku kultúry vo svojej vláde ?
Odpoveď: Peter Pellegrini

Otázka: Prečo spísali umelci petíciu proti vymenovaniu Ľubice Laššákovej za ministerku kultúry ?
Odpoveď: Dôvodom pre kritiku boli jej vyjadrenia ku vražde Jána Kuciaka a Martiny Kušnírovej, kedy vinníkov Laššáková spojila s Georgeom Sorosom a mimovládnymi organizáciami

Otázka: Kto nahradil Ľubicu Laššákovú v mestskom zastupiteľstve v Banskej Bystrici po jej vymenovaní za ministerku kultúry ?
Odpoveď: nezávislý kandidát Marek Odaloš

Otázka: Kto nahradil Ľubicu Laššákovú v župnom zastupiteľstve Banskobystrického kraja po jej vymenovaní za ministerku kultúry ?
Odpoveď: nezávislá kandidátka Katarína Belicová

Otázka: Kedy bola Ľubica Laššáková vymenovaná za ministerku kultúry ?
Odpoveď: 22. marca 2018
Ľubica Laššáková

V roku 2014 bola zvolená za poslankyňu mestského zastupiteľstva v Banskej Bystrici za koalíciu SMER-SD, SDKÚ-DS, SNS, získala 616 hlasov. Vo voľbách vo VÚC v roku 2017 bola Laššáková zvolená za poslankyňu BBSK za okres Banská Bystrica so 6672 hlasmi (8. miesto z 8 zvolených poslancov). V januári 2018 nastúpila na uvoľnený post krajskej predsedníčky SMER-SD po tom, čo sa Jana Laššáková stala sudkyňou Ústavného súdu SR. Zastupiteľstvo Banskobystrického samosprávneho kraja ju 1. marca 2018 zvolilo na návrh župana Jána Luntera za podpredsedníčku BBSK.

Otázka: Za akú koalíciu bola Ľubica Laššáková zvolená za poslankyňu mestského zastupiteľstva v Banskej Bystrici v roku 2014 ?
Odpoveď: za koalíciu SMER-SD, SDKÚ-DS, SNS

Otázka: Do akej funkcie bola zvolená Ľubica Laššáková vo voľbách VÚC v roku 2017 ?
Odpoveď: za poslankyňu BBSK za okres Banská Bystrica

Otázka: Kedy nastúpila Ľubica Laššáková na post krajskej podpredsedníčky SMER - SD ?
Odpoveď: V januári 2018

Otázka: Do akej funkcie bola Ľubica Laššáková zvolená 1 . marca 2018 ?
Odpoveď: za podpredsedníčku BBSK

Otázka: Na koho návrh bola Ľubica Laššáková zvolená v roku 2018 za podpredsedníčku BBSK ?
Odpoveď: na návrh župana Jána Luntera
Ľubica Laššáková

Po skončení vysokej školy pracovala v rokoch 1983-1985 ako zástupkyňa šéfredaktora odvetvového časopisu na Generálnom riaditeľstve celulózovo – papierenského priemyslu SLOVCEPA v Banskej Bystrici. V rokoch 1985-1988 bola na materskej dovolenke. Následne pôsobila v rokoch 1988-2011 v Slovenskom rozhlase na rôznych pozíciách, okrem iného ako moderátorka, redaktorka či vedúca odbornej redakcie spravodajstva a publicistiky. V rokoch 2011 až 2012 bola programovou manažérkou Parku kultúry a oddychu Banská Bystrica, v roku 2012 sa stala prednostkou Okresného úradu v sídle kraja v Banskej Bystrici. V roku 2016 pracovala ako manažérka v Štátnej vedeckej knižnici v Banskej Bystrici.

Otázka: Kde pracovala Ľubica Laššáková v rokoch 1983 - 1985 ?
Odpoveď: ako zástupkyňa šéfredaktora odvetvového časopisu na Generálnom riaditeľstve celulózovo – papierenského priemyslu SLOVCEPA v Banskej Bystrici

Otázka: Kde pôsobila Ľubica Laššáková v rokoch 1988- 2011 ?
Odpoveď: v Slovenskom rozhlase na rôznych pozíciách, okrem iného ako moderátorka, redaktorka či vedúca odbornej redakcie spravodajstva a publicistiky

Otázka: Kedy bola Ľubica Laššáková programovou manažérkou Parku kultúry a oddychu Banská bystrica ?
Odpoveď: V rokoch 2011 až 2012

Otázka: V ktorom roku sa stala Ľubica Laššáková prednostkou okresného úradu v sídle kraja Banská Bystrica ?
Odpoveď: v roku 2012

Otázka: Kde pracovala Ľubica Laššáková v roku 2016 ?
Odpoveď: ako manažérka v Štátnej vedeckej knižnici v Banskej Bystrici