lucaswychan/mrtydi-reasoning-embedding huggingface dataset:
Vuosi, Kuun vaiheisiin perustuva kuukausi sekä vuorokausi on tunnettu aikayksikköinä jo kauan. Muut aikayksiköt perustuvat sopimukseen. Eri kulttuureissa on ollut omat viikkonsa, joiden pituus vaihteli viidestä kymmeneen päivään.[5] Babylonialaiset jakoivat vuorokauden 12 osaan mutta egyptiläiset ja kiinalaiset jakoivat 12 osaan vain päivän. Kun egyptiläiset ryhtyivät pitämään aikaa myös yöllä, heidän vuorokauteensa tuli yhteensä 24 tuntia, minkä tavan myös babylonialaiset ottivat käyttöön. Tunnit olivat tuolloin vielä eripituisia päivän valoisan ajan pituudesta riippuen. Vakiomittaisiin tunteihin siirryttiin vasta 1300–1400-luvuilla. Minuutteja ja sekunteja opittiin mittaamaan kelloilla 1600-luvulla. Niitä oli käytetty jo paljon aikaisemmin tähtitieteessä, mihin niiden kantaluku 60 oli otettu babylonialaisilta. Sekuntia lyhyemmistä ajoista alettiin käyttää sekunnin desimaaliosia.[6]
Eläinlääketieteellinen opetus alkoi Turun akatemiassa 1786, kun sen filosofiseen tiedekuntaan perustettiin luonnontieteen ja eläinlääkintäopin professorin virka. Tarvittavat varat saatiin Suomen lääketieteen isäksi kutsutun professori Johan Haartmanin (1725–1787) lahjoituksesta. Virkaan nimitettiin anatomian ja kirurgian professori Gabriel von Bonsdorff (1762–1831), joka hoiti sitä vuoteen 1811, jolloin eläinlääketiede poistettiin akatemian opetusohjelmasta. Bonsdorff ja lääkäri Mårten J. Lindfors yrittivät saada kannattajia eläinlääkärikorkeakoulun perustamisen taakse, mutta vaikka senaatti myönsi tällaisen opinahjon tarpeelliseksi, se katsoi ettei valtion taloustilanne mahdollistanut sellaisen perustamista. Vuosien varrella tehtiin monia esityksiä, mutta vasta 1945 säädettiin laki eläinlääketieteellisestä korkeakoulusta, jossa opetus alkoi 1946. Aluksi siellä oli mahdollista suorittaa vain eläinlääketieteen kandidaatin tutkinto ja loput opinnoista tuli tehdä Tukholmassa tai Oslossa. Ensimmäiset kokonaan Suomessa opiskelleet eläinlääkärit valmistuivat 1968.[2]
Veden normaali happamuustaso on neutraalia esittävä pH-arvo 7. Vesien eliöstö on sopeutunut elämään pH-arvovälillä 6–8. Meret ovat lievästi happamia, ja niiden pH on 8,0. Suomalaiset järvet ovat yleensä pH 6,5–6,8 johtuen runsaasta humuksen määrästä. Vesien pH-arvo syntyy, kun veteen liukenee kallioperästä, maaperästä tai ihmisen toiminnasta erilaisia emäksiä ja happoja, joiden keskinäiset happo-emäs-reaktiot tuottavat vesistön luontaisen pH-arvon. Ihmisen toiminta tuottaa vesistöihin jätevesipäästöjä, pintavalumia ja sateen tuomia laskeumia, joiden sisältämissä aineissa on myös emäksisiä ja happoja. Näiden vaikutukset ovat luonnossa pääsääntöisesti happamoittavia.[2]
Toisen maailmansodan sytyttyä Rikkinen & Lievonen Oy joutui supistamaan liikenteensä noin puoleen ja talvisodan alla osa yhtiön autoista otettiin puolustusvoimien käyttöön. Vaikeuksista huolimatta yhtiö pystyi hoitamaan Jyväskylän kaupunkiliikennettä Mercedes-Benz -autoillaan, jotka eivät liian suurina ja raskaina sopineet rintamakäyttöön. Vuonna 1941 Toivo Rikkinen myi omistusosuutensa yhtiöstä jyväskyläläiselle Are Oy:lle (entinen Keski-Suomen Auto Oy) ja seuraavana vuonna yhtiön nimi muutettiin Jyväskylän Liikenne Oy:ksi. Uudeksi toimitusjohtajaksi siirtyi Oskar Lievonen. Jatkosodan aikana liikennettä jouduttiin edelleen vähentämään kalusto- ja rengaspulan vuoksi, jotka haittasivat liikenteen hoitoa vielä vuosia sodan loppumisen jälkeenkin. Esimerkiksi vuonna 1947 pystyttiin liikennöimään vain seitsemällä autolla. Sotien jälkeen poliittinen vasemmisto ajoi Jyväskylän paikallisliikenteen kunnallistamista, mikä ei kuitenkaan toteutunut. Sen sijaan kilpailu kiristyi yrittäjien määrän lisääntyessä. Vuonna 1946 Jyväskylän Liikenne luovutti Pyhäjärvelle ja Haapajärvelle suuntautuneet kaukolinjansa toiselle liikennöitsijälle ja sai vastineeksi linjat Jyväskylästä Äänekoskelle ja Tikkakoskelle. Jyväskylän Liikenne saavutti talvisotaa edeltäneen automääränsä (22 kpl) vasta vuonna 1952. Yhtiön kaluston erikoisuutena oli kaksi Yhdysvaltain armeijan ylijäämävarastoista vuonna 1948 ostettua ja linja-autoksi rakennettua 10-pyöräistä Internationalia.[4]
Akaki Tsereteli (; s. 9. kesäkuuta 1840, Skhvitori, k. 26. tammikuuta 1915, Satškhere) oli georgialainen kirjailija, hyväntekijä ja yksi Georgian itsenäisyysliikkeen johtajista.
latinalaisten aakkosten kolme ensimmäistä kirjainta, kuvaannollisesti "alkeet" ABC-ketju, suomalainen huoltoasemaketju ABC, yhdysvaltalainen televisioyhtiö American Broadcasting Company ABC, australialainen televisioyhtiö ABC, entinen moottoripyörävalmistaja. ABC, Diario ABC, espanjalainen sanomalehti ABC, ohjelmointikieli ABC, BitTorrent-asiakasohjelma abc, ASCII-pohjainen musiikinkuvauskieli ABC, , ydin-, biologisen ja kemiallisen sodankäynnin lyhenne ABC, brittiläinen popyhtye ABC, Pelle Miljoona & Rockersin albumi ABC, The Jackson 5 -yhtyeen albumi, ja yksi sen kappaleista. ABC, , kustannuslaskentamalli ABC-kaupunki, ruotsalainen 1950-luvun kaupunkisuunnitteluperiaate. ABC-piirustuskoulu, Helsingissä kirjeopistona toiminut piirustuskoulu ABC-valtiot, yhteisnimitys Argentiinalle, Brasilialle ja Chilelle ABC-saaret, Alaskassa ja Alankomaiden Antilleilla on kummassakin ABC-saariksi kutsuttu kolmen saaren ryhmä. ABC Motors Ltd, moottorivalmistaja Walton-on-Thamesista Surreysta Englannista ABC Records, ABC-Paramount Records, amerikkalainen levymerkki ABC-projekti Juhani Hytösen vuonna 1975 käynnistämä alkuopetuksen tutkimusprojekti
Chaplinin terveys oli alkanut heikentyä 1960-luvun lopussa, ja hän sai viimeisinä vuosinaan useita aivoinfarkteja ja kykeni liikkumaan enää vain pyörätuolin avulla.[100][101] Hän kuoli nukkuessaan kotonaan Sveitsissä 25. joulukuuta 1977, ja hänet haudattiin kahden päivän kuluttua pienimuotoisessa yksityisessä tilaisuudessa Corsier-sur-Veveyn hautausmaalle.[102]
Asiantuntijaryhmä alkoi suunnitella tiikereille suojelualueita. Hanke nimettiin Tiikeriprojektiksi ja sen toteuttaminen alkoi vuonna 1973, kun Intiaan perustettiin yhdeksän tiikerireservaattia. Seuraavana vuonna hankkeeseen liittyivät mukaan myös Nepal, Bangladesh, Kiina, Neuvostoliitto ja Bhutan. Suojelutöillä alkoi olla kiire, sillä tiikerien lukumäärä oli romahtanut erittäin nopeasti 1900-luvun aikana. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen niitä oli ollut jäljellä vielä 100000 yksilöä, mutta 1960-luvun lopulla kanta oli enää 2500. Suojelutyö tuotti kuitenkin tulosta ja vuonna 1984 jo yksistään Bengalissa eli 4000 tiikeriä.
Etelän keskikesällä etelän kesäpäivän seisauksen aikoihin vuorokauden keskilämpötila on noin −25°C. Maaliskuun kaamosyön alkamisen ja syyskuun kaamosyön päättymisen aikoihin vuorokauden keskilämpötila on −45°C. Talvella lämpötila pysyttelee suunnilleen −65°C:n tienoilla. Korkein mitattu lämpötila etelänavalla on −13,6°C ja alin −82,8°C. Vuoden lumisadetta vastaa 60–80 millimetriä korkea vesipatsas. Eläimet ja kasvit eivät siedä kylmää ilmastoa. Lumen hitaan kasautumisen takia lumi kerrottu hiljalleen jäätiköksi. Etelänavalla on joskus nähty lentävän kurssistaan eksyneitä kihuja. Vuonna 2000 tutkijat sanoivat havainneensa mikrobeja Antarktiksen jäässä.
Ensimmäinen Digimon-animesarja alkoi Japanissa 7. maaliskuuta 1999, Yhdysvalloissa 14. elokuuta 1999 ja Suomessa 10. tammikuuta 2001. Seitsemän lasta Taichi Yagami, Yamato Ishida, Sora Takenouchi, Koushiro Izumi, Mimi Tachikawa, Jou Kido ja Takeru Takaishi päätyvät kesäleiriltä Digimaailmaan, jota asuttavat digimonit eli digitaaliset hirviöt. Lapset saavat kuulla olevansa "Valittuja lapsia", joiden tehtävä on pelastaa todellinen maailma ja Digimaailma pahuudelta. Jokainen lapsi saa käsiinsä laitteen nimeltä Digivice sekä oman digimon-kumppanin. Digivicejen avulla he voivat saada digimoninsa muuttumaan/digivoitumaan Champion-muotoihinsa. He saavat myös paljon arvokasta apua salaperäiseltä mieheltä nimeltä Gennai. Kukistettuaan Devimonin ja taistellessaan Etemonia vastaan, lapset löytävät kukin Tuntolevyt, joiden tunnuksia vastaavat ominaisuudet auttavat heidän kumppaneitaan digivoitumaan Ultimate-muotoihin. Lopulta he joutuvat seuraamaan Vandemonia takaisin omaan maailmaansa löytääkseen kahdeksannen Valitun lapsen, Hikari Yagamin, ja estääkseen Vandemonia tuhoamasta häntä. Kun kaikki kahdeksan lasta ovat koossa, he palaavat Digimaailmaan tuhoamaan kaiken pahan alkulähteenä toimineet neljä Pimeyden Valtiasta sekä Apocalymonin.
Alun perin British Broadcasting Company Ltd. -nimisen yhtiön perusti British General Post Office (GPO) ja joukko tietoliikenneyrityksiä 18. lokakuuta vuonna 1922 tarjoamaan kokeellisesti radiolähetyksiä.[2] Tästä radioyhtiöstä tuli British Broadcasting Corporation vuonna 1927, ja ensimmäisenä pääjohtajana toimi John Reith. Toisin kuin Yhdysvalloissa, jossa radio toimi kaupallisesti, Reith halusi BBC:n toimivan lupamaksujen avulla.
Ihmiskeho ei tuota kasvistanoleita tai -steroleita, eikä niiden estereitä, vaan kaikki tulee ravinnosta. Tyypillisestä länsimaisesta ruokavaliosta stanoleita saadaan noin 50mg per päivä, joista valtaosa on sitostanolia ja kampestanolia. Päivittäinen sterolien saanti puolestaan on 200–400mg. Suurin osa stanoleista ja steroleista tulee kasviöljyistä, kuten oliiviöljystä ja pähkinöistä.[1]
Kongon eteläiset maakunnat Katanga ja Etelä-Kasai julistautuivat itsenäisiksi 14. kesäkuuta ja 11. heinäkuuta. Näissä maakunnissa sijaitsivat Kongon merkittävämmät luonnonvarat kuten timantit. Armeija kapinoi 5. heinäkuuta 1960 ja hyökkäsi eurooppalaisia asukkaita, lähinnä belgialaisia, vastaan. Heimokahakat, lakot ja levottomuudet puhkesivat avoimeksi konfliktiksi 6. heinäkuuta. Sotilaat piirittivät Leopoldvillessä parlamenttitaloa ja pääministerin virka-asuntoa. He vaativat eurooppalaisen väestön karkottamista.
Tove Marika Jansson (9. elokuuta 1914 Helsinki – 27. kesäkuuta 2001 Helsinki) oli suomenruotsalainen kirjailija, taidemaalari, pilapiirtäjä ja sarjakuvataiteilija, joka tunnetaan parhaiten muumihahmojen luojana. Taiteilijaperheeseen syntynyt Jansson oli jo lapsuudestaan asti tuottelias, ensin etenkin kuvataiteilijana ja myöhemmin kirjailijana ja kuvittajana. Menestykseen Jansson nousi 1940-luvulla, kun ensimmäiset muumikirjat ilmestyivät. Muumitarinoita valmistui Janssonin elämän aikana proosana ja kuvakirjoina toistakymmentä, sanomalehtien sarjakuvina kaikkiaan tuhatviisisataa sarjaa.
Vuonna 1966 muodostetun osavaltion nähtävyyksiä ovat muun muassa vuorivaellusreitit, Kulu-laakso sekä Dalai Laman nykyinen asuinpaikka, Dharamsala. Hindi ja pahari ovat Himachal Pradeshin viralliset kielet.[2]
Alus poistettiin Tyneen saavuttuaan palveluksesta tammikuussa 1944 ja sen varastot tyhjennettiin ennen reserviin siirtoa. Tammikuussa 1945 alus sijoitettiin poistolistalle ja se myytiin 21. maaliskuuta Clayton & Davie'lle romutettavaksi. Alus saapui 10. huhtikuuta hinattuna Dunston-on-Tyneen romutettavaksi.[2]
Libanon on melko pieni maa (10400 neliökilometriä) ja lähes suorakulmion muotoinen. Se on keskimäärin 56 kilometriä leveä, leveimmillään keskeltä 88 kilometriä, ja kapenee siitä etelään ja aivan pohjoiseen.[2] Sillä on rantaviivaa 210kilometriä sekä maarajaa Syyrian kanssa 375kilometriä ja Israelin kanssa 79kilometriä.[3]
Yritys perustettiin vuonna 1919. Alun perin sen nimi oli Asahi Kogaku Kogyo Goshi Gaisha, josta se lyheni muotoon Asahi Optical Corporation Limited vuonna 1938.Yritys valmisti aluksi silmälasilinssejä, optiikkaa valokuvaus- ja elokuvakameroihin sekä kiikareita. Kun Pentax-kameroista tuli yhtiön tunnetuin tuote, Asahi-nimi jätettiin ensin pois kamerarungoista ja 2002 otettiin käyttöön nimi Pentax Corporation(ペンタックス株式会社,Pentakkusu Kabushiki-gaisha).
Aleksandr Aleksandrovitš Alehin[1] (; 31. lokakuuta (J: 19. lokakuuta) 1892 Moskova – 24. maaliskuuta 1946 Estoril) oli venäläinen shakin suurmestari ja neljäs maailmanmestari. 22-vuotiaana hän oli yksi maailman parhaista shakinpelaajista ja yksi niistä viidestä pelaajasta, joille keisari Nikolai II myönsi suurmestarin arvonimen.[2] 1920-luvulla Alehin voitti useimmat niistä turnauksista, joihin osallistui. Vuonna 1927 hänestä tuli shakin neljäs maailmanmestari voitollaan José Raúl Capablancasta.[3]
Neulojen vaihto-ohjelmia on toteutettu useissa kaupungeissa ja valtioissa. Vaihto-ohjelmalla pyritään ehkäisemään tartuntatautien, kuten B- ja C-hepatiitin ja AIDSin leviämistä suonensisäisesti käyttävien keskuudessa. Samalla käyttäjille tarjotaan terveysneuvontaa ja heitä pyritään ohjaamaan hoitoon. Aloitetuilla neulojen vaihto-ohjelmilla on onnistuttu ehkäisemään tartuntatautien leviämistä aineita suonensisäisesti käyttävien keskuudessa ja samalla ehkäistyä tartuntojen leviämistä muun väestön keskuuteen. Suomessa neulojenvaihto aloitettiin ensimmäisen kerran 1997, kun Helsinkiin perustettiin huumeita suonensisäisesti käyttäville suunnattu terveysneuvontapiste.[1][2] Suomessa arvioidaan olevan noin 20 000 suonensisäistä käyttäjää.[3][4]
Marvin Hagler voitti vuonna 1973 amatöörinä AAU:n nyrkkeilymestaruuden. Hänet valittiin turnauksen parhaaksi nyrkkeilijäksi.[1] Hagler siirtyi samana vuonna ammattilaiseksi. Apulaisvalmentaja Roger Perronin mukaan Hagler ei halunnut odottaa kolmea vuotta seuraavia olympialaisia vaan halusi tienata rahaa. Perronin mukaan Hagler tienasi ensimmäisestä ammattilaisottelustaan 40 dollaria.[2] Hänellä meni aikaa nousta huipulle: "Joe Frazier sanoi minulle kerran, että minulla on kolme hutia vastassani: olen vasenkätinen (southpaw), musta ja osaan lyödä. Ehkä minun olisi pitänyt syntyä oikeakätiseksi valkoiseksi neidiksi".[1] Hagler otteli vuodesta 1976 lähtien tappotta ja hänelle oli vaikea löytää vastustajia. Asiat muuttuivat, kun Haglerin valmentajat Pat ja Goody Petronelli veivät suojattinsa Bob Arumin johtamaan Top Rank -nyrkkeilytalliin, jonka jälkeen hän pääsi pian ottelemaan ensimmäisestä maailmanmestaruudestaan.[2] Viidennessäkymmenennessä ottelussaan Hagler kohtasi keskisarjan maailmanmestaari Vito Antuofermon, mutta 15 eräinen ottelu päättyi yllättäen tasapeliin. Tasatilanteessa maailmanmestari Antuofermo sai pitää tittelinsä. Kehätuomari Mills Lane oli varma, että Hagler oli voittanut, ja antoi hänelle ennen voittajan julkistamista neuvoja siitä, minne päin hänen pitää katsoa.[3] Tasatilanne katkaisi Haglerin kahdenkymmenen ottelun mittaisen voittoputken.[1]
Rom Harré syntyi ja varttui Uudessa-Seelannissa Apati-nimisellä paikkakunnalla Palmerston Northin lähistöllä. Ensimmäiset yliopisto-opintonsa hän niin ikään suoritti Uudessa-Seelannissa matematiikan ja fysiikan laitoksella Aucklandin yliopistossa, joka aiemmin tunnettiin Uuden-Seelannin yliopistona.
Imppaus eli imppaaminen on haihtuvien aineiden, kuten nestekaasujen ja teknisten liuottimien, hengittämistä päihtymistarkoituksessa. Yleisiä impattavia aineita ovat muun muassa erilaiset liimat, tinneri ja butaani, jotka ovat helposti saatavilla. Teknisten liuottimien ja kaasujen imppaus lamaannuttaa yleisesti keskushermostoa, ja päihtymystila muistuttaa alkoholihumalaa. Monien impattavien aineiden käytössä on suuri yliannostuksen ja äkkikuoleman riski. Imppaus aiheuttaa psyykkistä ja fyysistä riippuvuutta. Suomessa imppaus on verrattain harvinainen ilmiö.[1][2][3]
Kehitysvamma merkitsee yksilönkehityksellisiä eli lapsuudesta asti ilmeneviä vaikeuksia käsityskyvyssä. Asioiden ymmärtäminen, oppiminen ja käsitteellinen ajattelu on kehitysvammaisille usein vaikeampaa kuin muille, minkä vuoksi he eivät pysty yleensä tulemaan toimeen ilman erityistä hoitoa, apua tai opetusta. Kehitysvammaisilla on usein myös ongelmia suunnitelmallisuudessa ja ennakoinnissa.[1]
Viimeiset numerot osoittavat kausia, joiden ajan presidentti oli vallassa. Esimerkiksi George Washington oli toimessaan kaksi perättäistä kautta ja hänet lasketaan ensimmäiseksi presidentiksi (ei ensimmäiseksi ja toiseksi). Gerald Ford nousi presidentiksi sen jälkeen, kun Richard Nixon oli eronnut, ja toimi presidenttinä loput Nixonin toisesta kaudesta. Grover Cleveland taas oli virassa kaksi kautta, jotka eivät olleet peräkkäisiä, joten hänet lasketaan sekä 22. että 24. presidentiksi. Sen vuoksi luettelossa on 45 ”presidenttiyttä” mutta vain 44 henkilöä.
Aikaisemmin muuttovoitosta nauttineen Satakunnan väkiluku on 1980-luvun puolivälistä laskenut noin 15 000 hengellä. 2000-luvun ensimmäisen vuosikymmenen jälkipuoliskolta lähtien väestönlasku on tasaantunut ja joinakin vuosina on ollut jopa väestönkasvua.[5] Vuoden 2018 elokuussa Satakunnassa oli 219 337 asukasta eli 4,2% koko maan väestöstä. Satakunta on asukasluvultaan Suomen seitsemänneksi suurin maakunta.[6] Suurimmat kunnat ovat Pori (84585 asukasta), Rauma (39 492), Ulvila (13 156) ja Eura (11 880). Porin keskustaajama on asukasluvultaan Suomen seitsemänneksi suurin taajama.
Maorit ovat Uuden-Seelannin alkuperäiskansa. Maorit ovat polynesialainen kansa, joka saapui Aotearoaan (Uusi-Seelanti maoriksi) 1300-luvulla. Eurooppalaisten tultua Uuteen-Seelantiin 1700-luvun lopulla maorien määrä väheni dramaattisesti, mutta kääntyi jälleen kasvuun 1900-luvulla. Maorien kulttuurinen jälleenherääminen tapahtui 1960-luvulla.
Van Halen on myös perustanut EVH-nimisen sähkökitaroita valmistavan yrityksen.
Padasjoen historian mukaan[3] vanhin Padasjokea koskeva oikeuden pöytäkirja on vuodelta 1438. Tuolloin määriteltiin Erik Akselinpojan johdolla Maakesken kylän rajat sekä suhteessa nykyisen Padasjoen Nyystölän kylään että nykyisen Asikkalan Iso-Äiniön kylään. Vuonna 1442 Henrik Gårdshagen antoi tuomion nykyisen Padasjoen Toritun kylän ja nykyisen Kuhmoisten Harmoisten kylän rajariidasta[4].
Rakentaminen alkoi kesäkuussa 1915. Rakentamiseen tarvittiin 70000 rakentajaa: 30000 Keski-Venäjän kuvernementista, 5000 Suomesta, 25000 pääasiassa itävaltalaista, saksalaista ja unkarilaista sotavankia, 10000 värvättyä kiinalaista. Jo vuonna 1914 oli radan valmisteluihin käytetty rangaistusvankeja, joita kuoli runsaasti lavantautiin. Kahdessa vuodessa radanrakentajia väitetään kuolleen 25000.
Matti Ilmari Luostarinen (s. 10. heinäkuuta 1951 Iisalmi) on filosofian (luonnontieteet) ja valtiotieteiden (yhteiskuntatieteet) tohtori, sosiologian dosentti ja maantieteen (sosiaali- ja suunnittelumaantiede) pitkäaikainen myös biologisen koulutuksen saanut opettaja hoitaen maantieteen professorin, sosiologian dosentin ja MTT:n (nykyinen LuKe) erikoistutkijan sekä Suomen Akatemian tutkijan tehtäviä (1).Tutkijan ja opettajan työn ohella Luostarinen tunnetaan myös kirjailijana, kuvataiteilijana, tieteen popularisoijana, luonnonvaratalouden ja maaseudun tutkijana, innovaattorina ja innovaatio- ja mediatutkijana, innovaatiopolitiikan kehittäjänä. Nykyisin Luostarinen työskentelee vapaana toimittajana, tutkijana sekä bloggaajana, yhteiskunnallisena keskustelijana sekä kriitikkona. Monialaisuuden rinnalla Luostarista luonnehtii poikkitieteisyys ja runsas kirjallinen tuotanto sekä tieteen popularisointi. Professorin pätevyyksiä Luostariselle on myönnetty Suomessa Helsingin, Turun ja Oulun yliopistojen ohella tutkimuslaitoksiin ja useaan eri tiedekuntaan. Yliopistojen ja tutkimuslaitosten rinnalla Luostarinen on työskennellyt myös yritysten, kuntien ja kuntaliittojen palveluksessa sekä lukuisissa asiantuntijatehtävissä etenkin Yhdysvalloissa mutta myös Etelä-Amerikassa, Aasiassa ja Afrikassa (lähteet 1, 3, 4, 5, 6).
Naomi Klein (s. 8. toukokuuta 1970 Montreal, Kanada)[1] on kanadalainen toimittaja, kirjailija ja aktivisti. Hänet tunnetaan erityisesti globalisaatiota ja kapitalismia arvostelevista teoksistaan No Logo (2000), Tuhokapitalismin nousu (2007) ja Tämä muuttaa kaiken (2014).
Johannes Vasilinpoika Karhapää (kirkonkirjoissa , kanonisoituna Johannes Ilomantsilainen, 13. heinäkuuta 1884 Ilomantsi[1] – 7. maaliskuuta 1918 Joensuu[2]) oli suomalainen uskonnonopettaja ja ortodoksinen lähetystyöntekijä. Hän oli kotipaikkakunnallaan merkittävä sivistystyön edistäjä, jonka ”ryssänuskon”, eli ortodoksisuuden levittämisenä pidetty toiminta kuitenkin herätti vihaa suomalaissa nationalisteissa. Lopulta valkoiset teloittivat Karhapään Suomen sisällissodan aikana keväällä 1918.
Ugarit (nykyinen Ras Šamra, arabiaksi رأس شمرة 2 "fenkoliniemi") oli muinainen kaupunki Foinikiassa. Ugarit oli kooltaan melko pieni, mutta sieltä on löydetty nuolenpäätekstejä. Ugaritin kieli on keskiseemiläinen, ja vanhempaa perua kuin kanaanin kieli. Paikka sijaitsee Välimeren rannalla Pohjois-Syyriassa Latakian lähellä. Kaupunki kukoisti 1450–1195 eaa. Egypti ulotti vaikutuksensa tänne. Ugarit kävi kauppaa Mesopotamian ja mykeneläisten kanssa. Kaupungissa kehitettiin nuolenpääkirjoitus-aakkoset. Ryöstelevien merikansojen hyökkäys 1190 eaa. tuhosi Ugaritin.
HIV:n tiedetään leviävän suonensisäisten huumeiden käyttäjien keskuudessa, kun käytettyjä neuloja käytetään uudelleen. AIDSin vastaiset kampanjat varoittavat neulojen yhteiskäytön vaaroista ja kehottavat hankkimaan uudet tai huolellisesti steriloidut neulat jokaista pistosta varten. Useissa länsimaissa on mahdollista vaihtaa käytetyt neulat ja ruiskut uusiin ilmaiseksi esimerkiksi erillisissä terveysneuvontapisteissä.[28]
Charlotta Maria Lönnqvist (4. helmikuuta 1815 Siuntio – 27. huhtikuuta 1891 Siuntio) oli kirjailija Aleksis Kiven hyväntekijä, jonka luona Fanjunkarsin torpassa Siuntiossa Kivi asui vuosina 1864–1871. Tänä aikana Kivi kirjoitti keskeisen osan tuotannostaan, muun muassa pääteoksensa Seitsemän veljestä.[1] Lönnqvist oli perinyt torpan vanhemmiltaan, ja hän auttoi monia varsinkin suurten nälkävuosien aikana. Tästä syystä hän ajautui taloudellisiin vaikeuksiin, ja Aleksis Kivi esti vuonna 1869 torpan pakkohuutokaupan Seitsemästä veljeksestä saamiensa tulojen avulla. Jotkut Aleksis Kiveä tutkineet ovat olettaneet Kiven ja Lönnqvistin olleen myös rakastavaisia. Kiven kuoleman jälkeen Lönnqvist sai J. V. Snellmanin anomuksesta valtion eläkettä.
Bezina syntyi Kroatiassa, mutta kasvoi Sveitsissä ja on Monthey-Chablais HC:n kasvatti. Hän debytoi miesten peleissä kuitenkin Villars HC:ssä Sveitsin kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla 1. Ligassa kaudella 1997–1998. Kaudeksi 1998–1999 Bezina siirtyi Fribourg-Gottéroniin, jossa hän teki debyyttinsä Nationalliga A:ssa pelaten siellä 38 runkosarja-, neljä karsintasarja- ja kuusi EHL-ottelua ilman tehopisteitä. Phoenix Coyotes varasi Bezinan kahdeksannella kierroksella 234. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 1999. Kaudella 1999–2000 hän avasi pistetilinsä NLA:ssa teki 44 runkosarjaottelussa tehot 3+6=9. Kaudella 2000–2001 Bezina teki liigan runkosarjassa 20 tehopistettä ja hän oli kymmenellä osumallaan Gottéronin eniten maaleja tehnyt puolustaja.[1]
Edda on 1200-luvulla koottu skandinaavisten muinaistarujen kokoelma. Edda-tekstit ovat tärkeimmät skandinaavisesta mytologiasta kertovat tiedonlähteet. Eddan sisältö syntyi luultavasti suureksi osaksi Skandinaviassa, ja se koottiin viikinkien aikaisessa keskiajan Islannissa.[1]
Tuvalu on Kansainyhteisöön kuuluva Tyynellämerellä sijaitseva saarivaltio ja perustuslaillinen monarkia. Se kuuluu maailman pienimpiin maihin. Pinta-alaltaan se on maailman neljänneksi pienin valtio. Asukkaita Tuvalulla on 11192, ja itsenäisistä valtioista vain Vatikaanissa ja Naurulla on vähemmän asukkaita. Näiden kahden lisäksi vain Monaco on pinta-alaltaan Tuvalua pienempi. Sen lähimmät naapurimaat ovat Kiribati, Salomonsaaret, Fidži, Samoa, Wallis ja Futuna (Ranska) sekä Tokelau (Uusi-Seelanti). Tuvaluun kuuluu yhdeksän atollia, joissa on yhteensä 129 saarta. Maan hallinnollinen keskus on Funafutin atollilla. Tuvalun korkein kohta on vain noin viisi metriä merenpinnan yläpuolella, joten ilmaston lämpenemisestä johtuva merenpinnan nousu on suuri uhka koko valtion olemassaololle.