Hei alle saman, kjekt å sjå dokker her og velkommen til Nasjonalbiblioteket. Eg heiter Eline Kleven og er programsjef her. I programkonseptet Arkivert som vi skal vere med på i kveld så det arrangerer vi med litt sånn ujamne mellomrom gjennom året så går vi tett på små og store ting frå samlinga her på Nasjonalbiblioteket, materiale som ligg i dei fire etasjane under bakken her i arkiva våre og kanskje sjeldan blir løfta fram, eller ting som ofte blir løfta fram men som vi ser på med eit nytt blikk. Og i kveld så skal vi sjå nærmare på breva til Camilla Collett og enda nærmare bestemt på breva frå ein viktig periode i hennar liv, åra mellom attenfemtito og sekstitre i tida etter at ho blei enke, og enda tettare inn på eitt spesielt brev frå eit spesielt år attenfemtitre, eit brev som skildra attkoma hennar til Christiania etter ei tid i København og tilbake til ein by som var herja av kolera, ein epidemi som tok livet av eitt tusen seks hundre av byens førti tusen innbyggarar. Det er eit høgt tal. I fjor så gav Marius Wulfsberg og Mette Witting ut ei kommentert e-bok i serien NB kilder der dei transkriberte dei breva frå den perioden og kommenterte dei i den utgåva. Og det er første gong dei har blitt gjort tilgjengelege akkurat dei breva her for både folk og forskarar og i arbeidet med det her så gjekk Wulfsberg tett på både breva og perioden og inn i krokar og labyrinter på jakt etter meir kunnskap om både Collett og om byen Christiania i attenfemtitre og folka som budde her. Og i den Arkivert-serien som vi er her for i dag så er det Aslak Sira Myhre og Erling Sandmo som er faste programleiarar. Erling Sandmo han er dessverre heime med feber og sjukdom som herjar kroppen, ikkje verken kolera eller korona trur eg, men han klarte ikkje å stavre seg hit i kveld men Aslak og Marius dei dykkar djupt inn i det på jakt etter svar og kanskje nokre spørsmål. Ta dei godt imot begge to!

Tusen takk for det Eline og hjertelig velkommen til Marius.

Takk

Og tusen takk til alle dere som er her. Sånn så Eline sa så er noe av tanken med dette konseptet Arkivert det er ikke at vi snakker ikke om Camilla Collett bare eller bare et tema. Vi prøver å ta utgangspunkt i en kilde, i ett objekt, i en ting fra samlinga og se hva forteller den oss? Hva kan vi lære av den? Hva kan vi lese ut av den? Hvor kan vi gå derfra gjerne rundt i dette tilfellet her Collett først men og inn i samfunnet rundt i verden rundt. Vi har jeg vet ikke hvor mange millioner men vi nærmer oss vel det er hundre millioner ulike objekter i samlingen til Nasjonalbiblioteket stort og smått, lyd og film, bilde, kringkasting, trykk, plakater, musikk, bøker aviser, og så videre. De er fantastiske. De gir oss en mulighet til å gjøre tidsreiser tilbake i historien, men de er og bare interessante når de får en fortelling rundt seg av en eller annen sort. Og det er noe av det vi prøver å vise. Vi prøver å vise potensialet til fortelling og læring i samlinga vår.  så det er det vi jobber med så hvis dere synes vi er smale så er det meininga. Vi skal være smale her og så er tanken at da kan dere gå ut og være smale etterpå for det vi snakker om er tilgjengelig for dere, enten på nettet eller i samlingene våre her, så det er en invitasjon egentlig hele tanken med dette er en invitasjon til dere til å gå og gjøre det samme. Gå å kikk! Gå å se hva vi finner! Og en av de første jeg hadde lyst å invitere til dette det var forskningsbibliotekar Marius Wulfsberg som sitter her nå. Han har som Mette Witting begravd seg i Collett over lang tid og jeg tror ikke tanken til Marius Wulfsberg var i utgangspunktet at han skulle gifte seg med Camilla Collett og brevene til Camilla Collett når han begynte arbeidet men det har han gjort. Vi har ikke sett han på mange år egentlig han har lært seg å lese gotisk håndskrift som er vanskelig og han har lært seg å lese Camilla Colletts håndskrift som visstnok er enda verre og gjør og arbeidet med transkripsjon, så han er ekstremt tett på disse kildene.  og det var noe av det som fasinerte meg og hadde lyst til det sant og høre hva Marius finner så da før vi snakker om dette ene brevet vi snart skal se på skjermen og inngangen til Collett Marius så lurer jeg på om kan du si noe om det arbeidet dere nå gjør med brev? Hvordan går det for seg?

Vi det er heldigvis en liten gruppe med veldig kompetente transkriptører og som har lang erfaring med tekstkritiske utgivelser, blant annet fra Ibsen. Og vi er jeg er ikke den som har transkribert mest. Det er vi har det er vel Mette Witting og Elisabeth Parmeggiani og Nina Korbu og så har vi en som heter Tone Modalsli som henger over oss med falkeblikk og korrekturleser med det vi våre transkripsjoner. Og det er et møysommelig og tidkrevende arbeid hvis man tror man har lest sakte, før så har man tatt feil å lese Camilla Colletts håndskrift krever at man leser linje for linje strek for strek og sitter og lurer på om det er en V eller en R. Og så setter man disse tegnene sammen og så blir det ord og noen ganger ikke helord men noe som tyder på et ord. Og så leser man videre og så kjenner man igjen en bokstav som fra på et senere tidspunkt og så føyer man inn den og så sakte men sikkert så blir håndskriften et brev med setninger, meningsfulle ord, men også med noe usikkerhet.  men det tar man må virkelig øve seg på å være tålmodig og tenke litt sånn og like det og det er en veldig sånn det kanskje hvis man liker å tegne man får noen ganger den samme type konsentrasjon liksom fokus. Man jobber med en tekst på en helt annen måte enn hva jeg har vært vant til tidligere da selv om jeg har vokst opp med under mottoet les sakte, så det mente min veileder og sånt på universitetet var viktig, men det er først nå jeg leser ordentlig sakte

Men disse breva bare for å spørre om det ryktet her på Nasjonalbiblioteket sier at det varierer i hvor grad de er lesbare ut ifra hva språk Collett skriver. Og da er mitt spørsmål vet ikke om det stemmer en gang men hvem hvis du ser på de samla breva, hvem er det hun skriver til og hvor mange er det og hva språk skriver hun på og så videre?

Altså i denne altså vi har utgitt et par eller bolker med disse brevene da. Vi startet med å utgi brevene til Suzannah og Henrik Ibsen, fortsatte med Bjørnstjerne brevene til Bjørnstjerne Bjørnson, og så til Jonas Lie.  og så tenkte vi nå har vi liksom gitt ut Colletts brev til norske kjente forfattere men vi tenker vi ikke litt liksom gammeldags? Det er jo Collett vi er interessert i, ikke nødvendigvis de godt ennå mer kjente eller for mange mer kjente forfatterne. Så da endret vi utgivelsen til å gikk over til å utgi brevene kronologisk det vi kaller tentativ kronologi da for vi kan ikke være alltid helt sikre men det er ambisjonen. Og så utga vi brevene til ektemannen Peter Jonas Collett som da er fra attenførtien til femtien. Og så nå har vi utgitt brevene til fra perioden attenfemtito til sekstitre og de er først og fremst til hennes svogere til venninner og til sønnene. Hun hadde fire sønner. Og så er det noen andre brev til han som hjalp henne med å utgi Amtmannens Døtre og på en måte var redaktøren Bernard Dunker, som var en høyesterettsadvokat og blant annet han som forsvarte Markus Trane omtrent samtidig med at Amtmannens Døtre kom ut. Og til andre offentlige personer da en universitetssekretær ja og flere den typen men først og fremst liksom til den nærmeste kretsen i denne bolken. Men så vil det endre seg når vi begynner nå med neste bolk på seks attensekstitallet hvor det blir nye kontakter, nye bekjentskaper, nye venninner, for da endrer livet til Collett seg.  hun lever egentlig resten av livet altså fra attensekstitre og til hun dør som nomade på det europeiske kontinent med jevnlige eller årlige besøk i Christiania.

Men når jeg da spurte deg om du kunne finne ett brev som vi kunne bruke som utgangspunkt for å snakke og så sa jeg jo i oppdraget at vi vil skal snakke liksom om Collett i samfunnet i Christiania hvordan denne byen var, da valgte du det brevet som dukka opp på skjermen der. Ja at da jeg tror det med sakte lesing sklei inn i publikum akkurat da. Jeg ser her at hun forholder seg jo og til margene på en sparsommelig måte og skriver inn der og ja hvorfor valgte du akkurat dette brevet?

Altså hovedgrunnen det er at i dette brevet så skildrer Collett situasjonen og atmosfæren og stemningen i Christiania under koleraepidemien i attenfemtitre. Og akkurat den passasjen som vi kommer tilbake til den er en av de jeg har brukt jeg har jobbet da men kommentarene, det vil si å identifisere personene som omtales, finne ut når de ble født, når de døde og hvem de var. Og det avsnittet om koleraen og hvordan den hadde rammet nabolaget og bekjentskapskretsen brukte jeg utrolig lang tid på. Det var en av de siste passasjene jeg greide å hvor jeg greide å identifisere navnene personen etter flere forsøk fordi jeg hadde blitt litt flinkere å søke og lete og fått mer kunnskap.  og så og det ga en sånn veldig sterk følelse av å liksom komme så tett på Christiania i attenfemtitre som jeg følte det var mulig ikke sant. Men i tillegg er det jo et brev til broren Oscar Wergeland som det er mange andre brev til og som hun hadde. Det er den broren hun hadde tettest kontakt med gjennom hele livet fra ungdommen av og i alle fall i helt til attensekstiårene og  det er skrevet til ham som er i Wien. Han var kaptein i militæret, hadde en militær karriere, var en flott karttegner blant annet. Han befinner seg i Wien og har reist dit etter at Collett og Oscar har bodd sammen en periode i København våren attenfemtito nei femtitre mener jeg og så han er liksom en skikkelse da men det var først og det er ikke egentlig at det er et brev til Oscar Wergeland som er grunnen. Det er denne skildringen av koleraen og så tenkte jeg at det da på en måte tok oss ut av den litterære Collett og inn i den historiske situasjonen Collett befant seg i

Ok da er det liksom to ting som dukket opp her som vi må ta og jeg er litt usikker på rekkefølgen. Du kan få bestemme for det er to nøkkelord som dukker opp her altså det er du beskriver altså Collett kommer til Christiania under en koleraepidemi. Og hun drar fra København som nettopp har hatt sin koleraepidemi som har vært enorm som hun dels har flyktet fra bodd ute på Klampenborg ut forbi og i det hele tatt og så kommer hun inn til en by i kolera og det er to ting det er Christiania og kolera. Hvor skal vi starte, Christiania eller koleraen? Det er kanskje best med Christiania eller?

Skal vi begynne med Christiania?

Ja da har vi juksa litt å tatt med litt flere kilder her. Skal vi finne først denne? Den har vi tatt med av to grunner. Dette er Morgenbladet. Det klarer de fleste å lese. Resten blir nok litt smått men her er de døde av kolera. Og så er det ja her kommer det opp og så er det på baksida her et sted så står det hvor hen der nede så forteller vi at Camilla Collett kommer, stemmer ikke det?

Jo Fru Collett med to sønner fra København.

Ankommer Christiania. Det meldes i nyhetene. Det meldes aldri når jeg ankommer Oslo her anmeldte reisende. Hvorfor har ikke Aftenposten dette lenger? Men her er det hun ankommer. Dette er Christiania. Er det ikke sånn?

Dette er Christiania et kart over Christiania eller en kroki tror jeg det kalles men det er jo et kart over Christiania attenfemtiseks og det tilsvarer langt på vei attenfemtitre. Det hadde ikke skjedd så store endringer. Og ikke sant vi ser jo her hvis jeg kan peke.

Hvis du øverste knappen så kan du peke. Nei altså kan bare peke på den

Jeg kan peke her der ja. Hun altså hun ankommer så vidt jeg har forstått så legger dampskipene til her. Hun tar seg gjennom Christiania. Jeg vet ikke helt hvordan men hun har to sønner og av den lille Morgenbladnotisen som så ser vi at hun tar inn i Nye slottsgate som nå skal jeg bare gå litt nærmere som ligger her. Der står det Nye slottsgate selv om jeg skjelver litt på hånden ser jeg. Og for meg var det å Nye slottsgate. Nå vet jeg altså hvem som bodde der for det har jeg også lett og lett etter. Hvor i alle dager bodde Oscar Wergeland? Fordi jeg vi vet av andre brev at hun flyttet inn i Oscar Wergelands gård. Han ga henne litt motvillig lov til å flytte inn i gården fordi han var redd for at sønnene skulle ødelegge tapeten og dørhåndtakene. Og det ble en ganske hva skal vi si en diskusjon mellom fru mellom Collett og broren om dette som man kan lese om i brevene, blant annet i det brevet som vi har tatt utgangspunkt i. Og der var det jo også mange andre som bodde en Kjærulf som var en kollega vil jeg tro av Oscar Wergeland. Han var også i det militære. Det var jo tjenestepiker. Det var hva skal vi si elle altså den som liksom bestyrte i huset og som var veldig krass og Collett følte seg veldig dårlig behandlet av henne. De kom vel på kant med hverandre. Så hun er da en av mange sånne tjenestekvinner som Collett kommer på kant med gjennom livet. Og hun får lov til å bo der en kort stund og finner seg da etter hvert et en leilighet i gård tror jeg det er som ligger i Østre gate dagens Karl Johan. Østre gate begynte der Akersgaten krysset vårt vår Karl Johan da liksom derfra ned til Sentralbanestasjonen det var Østre gate og da er vi her. Og dette er jo det gamle Christiania her hadde jo når Collett og Peter Jonas ektemannen flyttet til Christiania i førtito så flyttet de inn i en leilighet Nicolai Wergeland hadde leid til dem i Dronningens gate vis-a-vis Vår Frelsers kirke også etter hvert og det var her i Kvadraturen hva skal vi si borgere eller folk bodde i København ikke bare borgerskapet handelsfolk alle bodde her i Kvadraturen frem. Men dette begynte å endre seg kraftig i omkring attenfemti hvor det var stor befolkningsvekst. Denne Bernhard Dunker for eksempel som jeg nevnte han bodde her. Anton Martin Schweigaard som også var en venn og bekjent av Collet bodde i Kvadraturen. Hennes svoger Holger Collett som bodde her  og det var også her da for å nå ta den berømte episoden om hvordan hun hørte Welhavens stemme så skjedde det også her i Kvadraturen i Herres ved Herres gård i attentretti. Så her var det alle bodde og promenerte og dette var faktisk et sted altså jeg ble helt overrasket når jeg begynte å se på hva var det der? Det var altså ti tolv forlag, masse avisredaksjoner, bokhandlere, note eller musikkforhandlere, det var virkelig det bodde seks syv tusen mennesker der. Og det var vi kan si det må ha vært et kulturelt interessant sted med mye større kulturell og litterær og aktivitet enn jeg var klar over med kafeer og ja i gård i Østre gate så flytter Collett inn i tredje etasje. Og jeg oppdaget at han som eier den hadde akkurat åpnet et spisested i andre etasje med meny og det var da øl- og brennevinsutsalg eller en kafe i førsteetasje.

Dette er byen hun kommer til.

Ja.

Her kommer hun og det er en by i vekst og den Nye slottsgate som du peker på ligger jo her oppe med det nye relativt nye slottet som om det akkurat har blitt ferdig på det tidspunktet dagens Wergelandsvei er anlagt langs den krysser Slottsgaten der oppe og det ligger bygges og ekspanderes men så komme hun altså til en by som er ramma av kolera. Og da vil jeg gjerne kanskje at vi skal lese. Kan du lese fra brevet, så skal jeg gå tilbake vi har jo så fantastisk teknologi.

Ja.

Så nå skal Marius tolke litt av dette for oss.

Jeg leser det avsnittet jeg hvor som jeg jobbet mye med eller tok lang tid å identifisere personene. Den første Nikolai er en pleiebror Nicolai Storm Wergeland.  Nicolai har jeg sett en gang men han reiste straks til Stockholm igjen hvorfra han ventes igjen neste uke. Sofie hennes svigerinne Sofie Steenstrup gift med Peter Severin Steenstrup som grunnla Akers mekaniske verksted sammen med en annen.

Jeg tenker kanskje å aller først å si noe hun beskriver sine bekjente som dør i kolera og det høres på en måte tilforlatelig ut fordi at det er da fem prosent av byens befolkning de strides om det er fire eller fem prosent som dør av koleraen. Og så er det dobbelt så mange som er rammet så det er bare å se i salen her så er det ja det er fem til ti av dere som forsvinner og det er tjue som ligger syke bare her. Det er svære tall og så må vi og huske på at det skjer på tre fire måneder. Altså det er ikke en sånn det er ikke vi snakker ikke lange perioder lange dødsleier og et dødsleie i kolera kan vare i tjuefire timer fra du er smittet til du er død og dør du ikke etter en uke så lever du antakeligvis det går veldig fort og det smitter enormt raskt. Men det er noe interessant med denne koleraepidemien her og det er at Camilla Colletts bekjente dør i kolera og det er vel ikke helt vanlig fordi at dette er jo ikke fattigfolk. Dette er jo bemidlede borgere som og rammes av denne koleraepidemien. Vet du hvor vanlig det var altså hvem er det som rammes i Christiania?

Når man leser både det den offentlige beretningen som kom om koleraepidemien i attenfemtifire altså boken kom i femtifire og når man leser det er skrevet en stor doktoravhandling om den epidemien og. Så gjøres det et poeng av at koleraepidemien rammet begge kjønn omtrent likt eller likt det er bare snakk om en prosent forskjell knapt det og den rammet alle klasser omtrent likt. Den denne offentlige beretningen den begynner med å nevne to tilfeller av kolera som skjedde litt før den store epidemien og det ene var en embetsmann som bodde vest for byen og det den andre var en arbeider som bodde øst i byen. Og dette er gjennomgående i alle fremstillinger, men hvis man ser på tallene hvem var det som på en måte i fra hvilken klasse samfunnsklasse mistet flest om ikke altså i antall så var det arbeidere. Nå har jeg ikke med det men jeg tror liksom at det var snakk om syv over syv hundre arbeidere eller som er oppført som arbeidere som døde og der blant embetsmennene er det langt færre så sånn sett så var det arbeiderklassen som ble hardest rammet fordi flest av dem døde og det hadde ja hva kan grunnen være fordi koleraen var litt sånn at den ja de visste jo ikke hvordan den men den rammet på en måte alle. Den hoppet fra sted til sted heter det blant annet.

Ja og de hadde jo jeg har drevet å prøvd å forberede meg så jeg kunne matche Marius så jeg har lest og noe av det som de trodde på det tidspunktet her så vet de jo ikke hva kolera er altså de har ikke de vet ikke hvordan det smitter. Det finnes en teori om at det smitter via lufta men ikke som dråpesmitte som klimasmitte det finnes teorier om at du ikke skal spise agurker for eksempel, da kan du få kolera og veldig mye annet. Det de ikke vet er at det smitter via vann og de men de vet at det treffer der mange bor tett. Og de ser at det har noe med hygieniske forhold å gjøre og i København for eksempel så var det nesten bare arbeiderklassen som dør. Det de må ha funnet etterpå det er at denne koleraepidemien den oppstår i det en sjømann, hvis jeg ikke husker feil, du må korrigere meg hvis jeg tar feil, blir lagt inn på Rikshospitalet med kolera. Det er jo ofte sjøfolk. Det var det og i Drammen i attentrettitre. Det kom med sjøen inn til Drammen den gangen og. Smitten kommer. Det er en sykdom som stammer fra Asia som var relativt ny. Altså attenhundretallet er koleraens hundre år. Det finnes ikke en sekstenhundretalls-kolera eller noen annen som kommer. Men det at vedkommende da blir lagt inn på Rikshospitalet og Rikshospitalet reint fysisk ligger så langt vest i byen som det gjør, det gjør at vaskevannet antar man da man har brukt på det rommet hvor han ligger det blir kasta ut med Rikshospitalets kloakk eller vaskevann men det går da inn i vannkilden. Det smitter over fra vannrør til vannrør inn i vannkilden og inn i drikkevannet og dermed så treffer du ikke bare de fattigste bystrøka men du tar og inn for andre. Men det må tenker altså det må jo ha vært det å ha en den type vi har jo nå denne her koronaviruset som vi kan lese om hver dag i Dagbladet VG ikke sant og vi kan følge det og vi ser sykehus bygges i Wuhan og vi ser alt dette. Men her rammes man av en pest kan man si som man ikke vet hva er. Det må jo være skrekkelig.

Ja og kanskje altså noe av det jeg har stusset på når jeg leste Colletts brev for hun har to brev om kolera, det ene er det i Christiania og det andre er den i København. Da bor hun i Klampenborg og så skriver hun til Sofie Steenstrup og hun er hun sier da, enten det nå smitter med luften eller hva det er, jeg har ingen frykt i disse engstelige tider. Og jeg er sikker på at gud holder en hånd over barnene. Så og da så rart at for jeg ville jeg også tenkte liksom la oss si i Christiania da femtito mennesker har dødd siste døgn da ville jeg jo hatt en voldsom vært redd selv men Collett virker ikke å være redd.  og så fant jeg en tekst av en tysk forfatter som heter Heinrich Heine som skriver om koleraen i Paris på trettitallet og han er heller ikke redd.  han skriver det essayet mens han hører en som en dø av kolera på naborommet og han er heller ikke liksom rammet av frykt og hva kan det komme av? Jo det er ikke liksom bare personlige egenskaper det hadde også med hvordan man forestilte seg at koleraen spredde seg, for til å begynne med trodde man at det var en pest, men så var det noe med smittemønsteret som ikke fikk som de skjønte at det ikke var pest. Og da gikk de bort fra nå må der her er det mange detaljer da men det er to teorier, det ene er kontaguistene som mente at koleraen smittet ved berøring, og for eksempel har vi i vår samling et brev av Hansteen som er perforert og eddikdampet for at det skulle bli fritt for kolerasmitte. Det er fra attentrettitallet men etter hvert så gikk man bort fra den tanken, eller den ble svekket og så trodde man da at det hadde med atmosfæriske forhold, med temperatur, med fuktighet og varme og at det smittet det er den såkalte miasmatiske teorien. Og den var nok det er den ikke sant som da gjør at Collett ikke sant og da er det sånn hvordan kan den ramme noen fremfor andre og ikke ramme alle og det har da med den hva skal vi si den fysiske og kanskje psykiske konstitusjonen til hver enkelt. Drikkfeldighet øker sannsynligheten for kolera og eldre blir lettere rammet og dør av kolera. Så det har noe med den fysiske konstitusjonen først og fremst men det er også en sånn hva skal vi si det ligger nevnes også dette med moralsk levemåte. Så det er liksom og da i attenfemtitre så var det den såkalte miasmatisk dette med temperatur, fuktighet og varme som var liksom forklaringen den rådende forklaringen. Men i vitenskapelige kretser så var det uenighet.

Nettopp så man tror på en måte det der er veldig interessant for i tidligere i dette brevet hvis man da tror på den miasmatiske teorien det er på en måte min konstitusjon og min personlighet og mitt levned gjør at jeg ikke blir syk. Men så la jeg merke til noe tidligere i dette brevet det er transkribert og ligger altså ute på Bokselskapet kan alle lese det der beskriver hun da sine klagemål mot den der tjenestekvinnen som bestyrer huset hun da har fått låne av sin bror. Og det er jo et veldig mye av den teksten dere ser der er klaging bare så det er sagt. Det er veldig mye klaging.

Ja over små ting

Veldig små ting altså det er ikke et du tenker ikke hun vil jeg på fest med når du leser det der. For det er mye sånn ja og så men noe av det hun da klager på er at hun kommer ikke opp med kokt vann til henne på rommet. Sjøl ikke det gjør hun og da leser jo jeg ah du koker vatnet. Du drikker bare kokt vann og hun skjønner jo da tydeligvis ikke at det har med altså samfunnet skjønner ikke at dette forhindrer kolera men det gjør det jo. Den kokingen av vatnet som hun insisterer på å få levert det er jo beskyttelse som de sikkert skal beskytte mot noe annet men hun men hun klager altså over for det vatnet må hun tydeligvis koke sjøl og sønnene hennes de to hun har med seg de må hente brød sjøl. Og hun er jo så forbanna. Hun er altså ja vi stemmer det Marius

Ja og hun mener at denne bestyreren har kastet støvlene etter dem og liksom de blir behandlet som pakk føler hun.

Ja og så har hun vært å henta blomsten i det andre huset til broren for å vanne de og så får hun kjeft for at hun har tatt blomstene dertil fordi at det var noen andre som skulle vanne de og det du må bare ikke tro hva de sier om meg når de skriver til deg har bare gjort gode ting. Men og men det bringer meg over på noe annet fordi at hvis vi går tilbake her til fram går vi til den her til Morgenbladet. Og så har vi koleraen på framsida og det er mye kolera i denne utgaven av Morgenbladet. Det hele avissamlingen ligger ute og dere kan se det og det er altså det er det står så mye om det. Det jeg har leste en periode avisa fra første verdenskrig hvor for å se hvor mye første verdenskrig prega alle avissidene og det er det samme her altså det er kolera på hver side i ulike varianter. Men her er altså de anmeldt reisende. Her er da nyheten om at Collett kommer. Kan du klarer du lese dette for oss? For der er det noe som du har fortalt meg om når man ser disse det er jo fantastisk å vite hvem som kommer til byen da og hvor de bor hvis du vil treffe mister Macken og McKelten så drar jeg til Hotel du Nord, det er greit, men hun kommer da altså som fru Collett. Og så kommer det ei som jomfru. Forteller meg litt om dette! Hva altså hva sier det oss at hun heter fru Collett?

Altså jeg satt nesten en hel dag jeg og leste på den listen eller notisen her for å prøve å finne ut. Fordi ikke sant jeg ble slått av alle mennene de nevnes med titler eller yrke eller ikke sant så de har jo en ganske tydelig identitet knyttet til offentlig yrke. Mens kvinnene der har vi madammer vi har jomfruer og vi har en fru sant altså da begynte jeg hva er hvorfor jomfru en ugift ung kvinne en ikke sant men litt sånn hva er en madam.  er det en eldre

Hva er forskjellen på en madam og en fru?

Ja er det en kvinne som kanskje eier noe eller noe så jeg ble liksom sittende å prøve å finne ut av det ikke bare sånn ta det for gitt at jeg visste det og så stusset jeg på fru Collett. Hvorfor står det for eksempel ikke enkefru Collett? Fordi i Christianias adressebok over attenfemtiåtte så er ikke Camilla Collett oppført som enkefru Collett. Da hun i attensekstitre reiser til København så skriver hun seg inn på Hotell Føniks som Fru professorinde Collett og her da fru Collett. Og det jeg tror det skyldes at det ikke er enkefru men fru, det er at Collett selv har registrert seg eller skrevet seg inn i passasjerlisten oppgitt tittelen, og at hun ikke sånn som i denne adresseboken ble innført i de offentlige registrene. For der når man ser på de offentlige registrene så er det enkefru Collett i eller dødsboken så er hun står det at enkefru Collett er død. Ikke sant og i ja i andre offentlige registre men her er fru Collett. Så det viser jo at kanskje skal ikke en viss distanse fra det som på en måte var blitt hennes sosiale stilling og offentlige stilling at hun var enkefru. Hun vil være fru og også Fru professorinde. Hun vil i alle fall ikke være enkefru Collett.

Nei og men det henger jo sammen med noe som vi og finner i disse brevene og som er Camilla Colletts valg når mannen hennes dør. Han dør ung altså ekte ung. De har vært gift i knappe ti år, har fire unger, og et stort hus et stort hus som for så vidt er bygd på Camilla Collett sine penger altså farsarven hennes som har bygd det og hun gjør jo da et valg som preger resten av livet hennes som jeg tenker kan være noe av det samme som det du peker på der og hun velger å ikke bli boende i huset og holde det og holde stuer og være mor til avdøde Colletts barn. Hva er det hun sier selv om det? Du jeg har det ikke i hodet.

Får jeg lov til å lese? For jeg synes virkelig det er kanskje det sterkeste brevet i denne utgivelsen og et av tror jeg er et av de sterkeste brevene i norsk brevlitteratur.

Får han lov ja.

Dere må unnskyld hvis det tar ikke lang tid altså jeg må bare.

Han skal få lov til å finne det. Det er verdt å høre på.

Skal vi se? Det er det tredje brevet her. Sånn det er til da Johan Christian Collett som var svogeren til Camilla og som også representerte hennes de øvrige svogerne og svigerinnen skal vi se? Og når Peter Jonas Collett døde så hadde han skrevet en testamentarisk opptegnelse hvor han redegjør for sin økonomiske situasjon. Og han oppfordrer eller ber sine søsken om å bidra økonomisk slik at Collett kan bli boende nei at barna kan bli boende hos Collett og kanskje på et i en mindre leilighet et uten et annet sted i byen. Og så har tydeligvis svogerne og svigerinnen lagt en plan om at de skal hjelpe Collett til å beholde huset og at familien kan vokse opp der eller barna kan vokse opp der. Til å begynne med så eller det tilbudet vil ikke Collett ha ta imot. Hun kommer dem til og med i forkjøpet og avviser det fordi hun har et annet ønske og jeg istedenfor at jeg sier hvordan hun formulerer seg så leser jeg. Så her hva gjør hun? Hun har kommet fram til at det er noe som er viktigere for henne, å være fri i alle sine handlinger, enn å leve på kanskje det hun oppfatter som svogernes nåde og svigerfamiliens nåde i en murvilla i Uraniunborgveien sammen med sine fire sønner.

Det tror jeg du har helt rett i og det er noe med det ropet i det brevet som du sier som er det at jeg vil være fri. Sant den friheten og jeg tenker for å vende tilbake til der vi er nå så tenker jeg at det den Fru Collett som ankommer meldt i Morgenbladet til Christiania bare to år etter ektemannens død, er denne Camilla Collett. Det er et menneske som og en dame som og en kvinne og en intellektuell som gjør seg fri og som kommer tilbake som Camilla Collett. Hun kan ikke skrive Camilla Collett men hun er i hvert fall ikke enkefru. Hun er i alle fall ikke plassert på en hylle hvor hun skal være resten av livet og utelukkende være det.

Skyte inn altså det er jo lett å si sånn hun gjør dette fordi hun vil bli forfatter ikke sant tar det valget. Det tror jeg er for enkelt fordi det her det er ikke sånn at det å være forfatter tror jeg for Collett utelukker det å oppdra alle fire barna eller sønnene. Det har med økonomi å gjøre og at Johan Christian Collett og hans kone som tok til seg eldstemann Robert satt i bedre kår. Han hadde en høy inntekt. Han var den mest velstående av svogerne så det var og dessuten hadde han ingen egen sønn. Dette skriver Collett om i et annet sted. Så derfor gir hun fra seg Robert, plasserer den yngste, Emil, hos en slektning på Hadeland, og reiser i oktober attenfemtito til København med Alf og Oscar for å komme unna, for å få grunn under føttene. Det er veldig triste de brevene hun skriver der. Men i bagasjen så hadde hun også manuskriptet til det som skulle bli Amtmannens Døtre. Vi vet at hun ikke det er ingenting som tyder på at hun skrev på det mens hun bodde i København men da København ble rammet av kolera og hun flyttet i Klampenborg utenfor København så tok hun frem manuskriptet skriver hun i en senere tekst og begynte litt lettere til sinns å fortsette å skrive på det. Så når hun kommer til Christiania tiende september attenfemtitre så har hun skrevet videre på det manuskriptet som senere da så det finnes liksom en forfatterinne bak denne Fru Collett.

Og der det leder meg over på noe annet som jeg har lyst til å snakke om som er beslekta for det at det å dra til København for å bli fri, for å være intellektuell, for å være forfatter, eller for å komme i kontakt med åndsstrømninger på kontinentet sånn som det var jo ikke bare Camilla Collett som gjorde det. Det ser man hos Kielland, man ser det hos Bjørnson, vi ser det hos mange av disse samtidige mannlig forfatterne som gjør denne reisen eller har leiligheten der og så videre. Men i det så kommer vi da til Bjørnson. Og vi har allerede gitt ut Colletts brev til Bjørnson og arbeidet rundt det, men koleraen den prega jo ikke bare Camilla Collett og den prega jo ikke bare Morgenbladet, den prega jo et helt samfunn. Og du har pekt på noe Marius så skal vi se om jeg finner det her. Her er det utspredelsen av kolera men her har vi Morgenbladet. Dette er leser dere sjølsagt flytende alle sammen. Hvis jeg ikke tar feil så er ser vi her på et morgenblad med en førstesidetekst som er alt dette her som er av Bjørnstjerne Bjørnson, og som er hans anmeldelse av ei bok som ble gitt ut til nyttår eller jul attenfemtitre, ei nyttårsbok, ei kolerabok. Kan du fortell med egne ord Marius, hva er dette for noe og hva har det med kolera å gjøre?

Jo hvert år kom det ut en altså kom ut såkalt julelitteratur og årlig en nyttårsbok. Og Johan Dahl forleggeren trommet sammen hva skal man si den eldre garde av forfattere, Welhaven, Andreas Munch, avdøde Peter Jonas Collett, Teodor Kjærulf til å bidra. Kanskje ikke med nyskrevne tekster, men med litt eldre tekster og i det jeg tror var en vanskelig altså en vanskelig situasjon så kom denne nyttårsboken ut i desember. Vinje omtaler den i sine korrespondansebrevet i Drammens tidende som en kolerabok. Og Bjørnson anmelder den da i Morgenbladet femtende januar attenfemtifire. Og han nevner at det er en kolerabok, ikke med ordet kolera, men til vi det går frem av avsnitt at vi ikke lenger vet helt hvem som har dødd. Det er en litt sånn uoversiktlig situasjon. Men dette Bjørnson har alt annet enn respekt for den eldre garde. Dette er en raljerende, drepende kritikk av nyttårsboken og av den eldre garde forfattere. Og det går altså den er nådeløs og den svir å lese. Bjørnson er jo tjueen år og tøff i trynet og vil etablere eller vise at det er behov for en ny generasjon forfattere, at det nå skal skapes en ny norsk litteratur som ikke henter sine impulser fra Tyskland og Danmark, men som skal reise seg liksom fra det norske. Og dette regnes som skribenten Bjørnsons debut og når og når jeg når man leser den så er det ikke sånn at man tenker at dette har noe med kolera. Man må vite at Christiania hadde vært rammet av kolera for å forstå enkelte av avsnittene i anmeldelsen. Så hva skal vi si? Dette er jo et altså det finnes jo i litteraturhistorien så er det jo vanlig at unge forfattere tar et oppgjør med de eldre og dette er kanskje det kraftigste generasjonsoppgjøret i norsk litteraturhistorie. Det kan vi i hvert fall foreslå i kveld da  ikke sant fordi Bjørnson legger alle disse forfatterne døde og maktesløse og rydder grunnen, selvfølgelig først og fremst for seg selv, fordi selv andre unge skribenter som Paul Botten Hansen får svi litt og det liksom åpner seg noe nytt. Så kan man jo liksom si går han langt over streken? Var dette liksom sånn at Morgenbladets lesere tenkte ja det var på sin plass og sette Andreas Munch Asbjørnsen og liksom ta et oppgjør med dem.

Asbjørnsen og de andre.

Eller tenkte de hvordan kan denne skribenten ta et oppgjør med en nyttårsbok som disse forfatterne og forleggerne hadde greid å få ut til tross for at byen hadde vært rammet av kolera? Jeg har ikke noe sikkert svar på dette, men jeg synes det er interessant.

Og hvis dere da går videre hvis vi går videre her og ser at dette er altså et dikt av den samme Bjørnson hvis jeg ikke tar feil og der står det hvilken tid det er gitt ut i attenfemtifire så kan man spørre seg var raljeringen med i anmeldelsen og gå over streken eller hvordan skulle du oppfatte han? Denne kan man finne i Bjørnson samlende verk samla verk.  altså nå hvis jeg ikke hadde truffet Marius, altså hvis jeg ikke hadde hvis vi nå ikke hadde vært gjennom det brevet til Camilla Collett, hvis vi ikke hadde snakket om koleraen, hvis vi ikke hadde sett kartene og sett talla og visst hva som skjedde, så vil dette sett ut som et barnedikt. Det hadde sett ut som sånn ja Bjørnson lagde sånne små rim fallera og kolera og kolera og det høres jo ut som ordrim for oss i dag ikke sant. Det har ikke noe mening det er abrakadabra og sånn ja. Dette kommer altså dette skriver han mindre enn et halvt år etter at seksten hundre mennesker har daua av kolera og så bruker han det i et rim for å gjøre narr av Asbjørnsen og de andre eldre forfatterne.

Pappen er jo forlegger Johan Dahl. Han ble kalt Pappen. Kjærulf er denne Theodor Kjærulf jeg nevnte. Og sjøl Bombastian, det er Johan Sebastian Welhaven og herr Asbjørn holdt et spyd, det er selvfølgelig Per Christian Asbjørnsen og så videre. Og er P.A. Jensen som virkelig får gjennomgå. Jeg tror ikke han kan ha skrevet en linje etter Bjørnsons anmeldelse, men jeg har ikke fått sjekket da men det er ja det er ikke mye igjen av han i hvert fall så ja.

Nei men det ja nei du først.

Altså hvis jeg kan ta et steg et stykke videre inn i norsk litteraturhistorie da fordi det som jeg har liksom lett etter koleraskildringer hos Collett i Colletts altså forfatterskap, ikke brev. Det har jeg ikke funnet. Så jeg har tenkt liksom er det en vei tilbake til litteraturen og det var denne nyttårsboken som liksom ble et spor tilbake til litteraturen. Og denne anmeldelsen i Morgenbladet er den teksten Francis Bull siterer først i sitt bind om norsk litteratur fra attenførtiåtte til verdenskrigen. Ikke sant så og Bull liksom for Bull blir anmeldelsen liksom inngangen til den nye store generasjonen i norsk litteraturhistorie med Ibsen, Bjørnson, Kielland, Lie og så videre og han men hos Bull så er alle blitt friske og koleraen nevnes ikke med et ord det går ikke frem av litteraturhistorien at det var en kontekst og en situasjon omkring Bjørnsons anmeldelse og nyttårsboken. I dag kunne eller hva ville skjedd hvis Bull hadde startet med den sangen der? Ikke sant hva hadde da vært det hadde jo vært jeg vil ikke si det er jo kraft i dette her og. Det er jo sånn hva skal vi si det er jo satire, humor, galgenhumor kanskje. Kolera er bare blitt et abrakadabra

Det

Så det jeg syns liksom hva skal vi si den visen da den ga liksom en klang liksom i eller pekte mot denne anmeldelsen og viste liksom en helt annen side av Bjørnson.  og dette er jo også like et raljerende oppgjør med denne generasjonen forfattere som han kritiserer her.

Ja for jeg tenker to ting når du sier dette. Det ene er jo at jeg må innrømme at jeg ikke visste at det var en koleraepidemi i Oslo i attenfemtitre. Det er jo min svakhet å ikke vite det. Og jeg har aldri lest litteraturen ut ifra det eller tenkt på hvordan det påvirker altså hvordan påvirker disse omgivelsene og hendelsene litteraturen, forfatterne, de intellektuelle? Og det i seg sjøl tenker jeg er interessant når du trekker det fram at når vi skaper en kanon så tar vi jo teksten ofte ut av konteksten og sier at denne teksten er autonom. Den står i seg sjøl. Se den vakre teksten! Se den flotte teksten! Se alt den har! Og det har vi jo ofte rett i og. Det er jo derfor de ofte blir en del av kanon men vi mister samtidig kanskje forfatteren som skriver det og konteksten det står i og hva det er. Og når jeg leser dette og så ser at det ikke er et mororim, men det er tvert imot skrevet oppi noe som heile befolkningen må ha opplevd som dødsens alvorlig, så er det jo en form for både som du sier raljering og utrydding, men det er og et rom for en morbid form for humor og da. Altså det er jo Monty Python på speed i forhold til hva du er villig til å gjøre. Altså tenk hvor krenka altså tenk altså i dag hvis noen hadde gjort dette i dag, hvor mange hadde blitt krenka? Altså hvor mange ville vært og fortalt at mine barn er døde, min onkel er død, og så skriver du dette. Hvordan er det mulig? Hvordan kan man trykke, hvordan kan man og så videre altså? Det gir meg et innblikk altså kombinasjonen da av tekst og kontekst lærer meg noe og om teksten jeg aldri ville klart å lese ut av han som autonom. Gir det mening?

Absolutt og i dag så ville man kanskje altså nå skal jeg ikke si men det finnes forsøk på å skrive litteraturhistorier som trekker hva skal vi si overraskende forbindelseslinjer da. Og man kunne jo her tenke seg at norsk litteraturhistorie siden det nå er man gjør et poeng at den var hva skal vi si transnasjonal og global fra begynnelsen og ikke nasjonal at norsk litteraturhistorie begynte med at man oppdaget koleraepidemien. Det er altså den moderne norske litteraturhistorien begynte med at koleraen spredde seg fra Gangesdeltaet i attensytten og rammet Europa for første gang. Og det hadde ikke vært så rart, altså det Christiania ble rammet av kolera første gang tror jeg i attentrettito. I attentrettitre eller trettifire utga Henrik Wergeland Den Asiatiske Kolera et drama sant ett år etterpå. Det er den tidligste teksten jeg har litterære teksten jeg har funnet om kolera. Welhaven nevner kolera i Norges Demring og der er det selvfølgelig blitt en metafor på liksom den svekkede tilstanden i nasjonen og behovet for kulturell opprustning og sånn. Og så dukker den da ennå sterkere opp hos Bjørnson og blir hva skal vi si det som lager en altså jeg sier ikke den eneste men en av forutsetningene for at en ny generasjon diktere kan entre scenen. Og hvis man ikke hadde tatt utgangspunkt i den anmeldelsen, så vil jeg jo si her at vi kunne jo gått herfra til Einar Økland. Det hadde vel ikke vært så vanskelig, eller Jan Erik Vold eller ikke sant fordi det er denne lette altså det er ikke denne tunge alvorlige melankolske eller stemningen.

Absolutt ikke.

Det er morbid humor.

Morbid humor og så kunne vi ha droppet innom Obstfelder på veien bort så ville vi hatt en liten litteraturhistorie for den lyrikken. Men du Marius vi nærmer oss slutten og det er noen ting som jeg skulle ønske vi fikk snakket om som vi ikke får snakket om og det er den som jeg gjerne vil gjøre neste gang. Og det er kretsen rundt Collett og disse menneskene i borgerskapet i Christiania på den tida som hun brevveksler med alt det andre. Men jeg synes det er noe som er viktigere enn kretsen rundt når vi nærmer oss slutt, for nå har vi vært i attenfemtitre og tatt et dykk inn, et lite sånt punktmerke inn i et liv og et forfatterskap og en historie. Men min følelse med det som du og vi jobber med og Mette jobber med og andre jobber med meg og Collett-prosjektet vårt her på Nasjonalbiblioteket så er min følelse at hvert fall oppfatning at du har en slags underliggende tese her, en hypotese eller påstand fra din side som er at den Camilla Collett som finnes i vår kollektive bevissthet, den Camilla Collett vi møter i litteraturhistorien men kanskje enda mer i historiehistorien, Welhaven, Wergeland har vi. De er her oppe på hver sin side. Bernard Herre og så videre er reduksjonistiske i forhold til hvem Camilla Collett var og den skikkelsen hun har vært og var på attenhundretallet. Og at hun er en mye større intellektuell europeisk intellektuell, enn det denne historien om Welhaven egentlig gir noe som helst rom for å fortelle. Og det er jo et liv som begynner etter disse breva altså fra attensekstitre og utover, men stemmer det? Har eg har jeg lest deg riktig?

Ja altså det er jo det som man blir mer og mer overbevist om når man jobber med disse brevene at Collett liv handlet ikke om en ungdomsforelskelse i Welhaven, selv om en flere generasjoner med litteraturhistorikere har hevdet det. Men det skyldes at man til nå bare har hatt ungdomsbrevene, så det er et bare det vi har visst om henne at hun var forelsket i Welhaven fra hun var seksten til noe og tjue, mens med disse brevene så foldes det jo ut en helt annen Collett, en Collett som vil være fri i alle sine handlinger. Og så ser vi jo på forfatterskapet altså sånn men bare tenk Amtmannens Døtre er jo ikke uten grunn at den allerede i attenfemtifire ble regnet som et moderne fenomen noe nytt og siden har blitt stående som noe nytt, altså som den moderne romanens begynnelse i Norge. Og den kommer da omtrent samtidig med Flauberts Madame Bovary, med Baudelaires Det Ondes Blomster ikke sant. Det er ikke hun er ikke noen sånn representant for at alt kommer til Norge etter at det har kommet til på kontinentet, tvert i mot. Hun er jo i forkant. Jeg tror Bovary kom i femtiseks. Og så kommer det jo altså Karl Marx og Engels er jo kjent for Det Kommunistiske Manifest. Hvorfor er ikke Camilla Collett kjent like kjent for det Fra De Stummes Leir? Altså når man leser Fra De Stummes Leir fra attensyttisyv eller syttini så er jo det i hvert fall den norske kvinnekampens dirrende manifest. Altså les det, er en sånn kraft i de i den teksten at man blir jo slått liksom det er jo en pamflett uten like. Og det er jo et der er jo tar jo hun et oppgjør da med fremstillingen av kvinner i litteraturen. Og det er jo skrevet da i polemikk indirekte stilt inn polemikk med Georg Brandes påstand om det moderne gjennombruddets menn ikke sant som Collett jeg tror hun hadde avfunnet seg med at hun aldri ville liksom bli nevnt av Brandes på den måten. Men med det Fra De Stummes Leir så prøver hun å vise hvordan disse mannlige forfatterne har fremstilt kvinner da, og maner kvinnene til å ikke identifisere seg med de rollene alene identifisere seg med de rollene familielivet tildeler dem, og som men å gå ut av familielivet og inn i samfunnet og kjempe kamp en kamp for sine rettigheter, muligheter, posisjoner. Og det skjer på en hva skal vi si men i en mye sterkere ordelag da enn i Amtmannens Døtre. Og vi kunne ha nevnt andre verker og ja i hvert fall i mine øyne så gjør det Collett liksom til ja skal jeg si sånn også en av de en mye større eller kraftigere forfatter enn jeg hadde forestilt meg da, og som er sånn helt på høyde med ja det den europeiske kanon og kanskje burde hva skal vi si hatt en hun skulle hvert fall vært den femte store. Det skulle vært det minste for å være helt men det har en forlagshistorie det er en forlagshistorie bak det og som også handler om at det litteraturen var en arena først og fremst for menn og at Collett kjempet både mot dem og tidvis med dem litt sånn ettersom. Så men det er liksom noe av eller den historiske konteksten for at hun ikke ble en av de fire store i norsk litteraturhistorie, så det er ikke sånn det var ikke fordi folk liksom var onde eller dumme og sånn. Det var folk at de tenkte annerledes. De levde i et mye mer patriarkalsk samfunn. Det tok lang tid før selv Bjørnson og Ibsen og sånt skjønte hva Collett holdt på med. Det skjønte jo først i attenåtti-årene hadde jo holdt på i tretti år men de var kanskje litt sånn trengte tid på å forstå hva som foregikk selv om det ikke alltid står det i litteraturhistoriene.

Marius Wulfsberg jeg tror at dette er et godt tidspunkt å slutte på. Det tok Ibsen og Bjørnson tretti år å forstå hva Camilla Collett holdt på med. Og så er det sånn at dere har fått et lite blikk inn både i vår samling her på Nasjonalbiblioteket i ett brev fra Collett og konteksten rundt det, og som dere forstår, dere kan se fram til mer. Nå har vi kommet til attensekstitre. Alt er tilgjengelig på Bokselskap. Alt er transkribert av våre fantastiske forskningsbibliotekarer. Det er lesbart. Det er med kommentarer.  og det gir altså ikke bare interessant informasjon for den som er opptatt av Amtmannens Døtre eller Camilla Colletts liv og forfattervirke, men og til alle som er opptatt av historien og vil se litt av det livet som folk mennesker har levd før oss. Tusen takk til Marius Wulfsberg og tusen takk til dere som kom.

Eg snik meg opp med ein viktig melding som på slutten her. Det her som dokker har skjønt så har vi ikkje berre ein stor vi jobbar masse med brev og har ein enorm brevsamling og i programkonseptet Levende brev så trekk vi fram fleire av dei breva. Nå om to veker den tjueandre februar så er det Levende brev og da er det brev om kamp, både kvinnekamp, identitetskamp, arbeidarkamp og meir, og da kjem det skodespelarar hit både Gisken Armand og Bjørn Skagestad og Henriette Stenstrup og Petter Winther som kjem for å lese brev om kamp. Kari Slåtsveen er programleiar og Nils Bekk skal spele for oss så velkommen tilbake da og tusen takk Marius og Aslak. Gje dei ein applaus til!


Dagens gjest har sin ekspertise inn i vår tids viktigste tema klimaendringer, rettferdighet og ressursforvaltning. Hør om da Øyvind Stokke møtte filosofien og aldri klarte å bli kvitt den! Vi skal i dag snakke om rettferdighetsteori og miljøetikk, og vi skal sjekke ut hva anvendt politisk filosofi kan gjøre for oss med dagens utfordringer. Vi har besøk av filosofen Øyvind Stokke. Hva vet du noe om anvendt politisk filosofi Geir?

Nei jeg trudde hele poenget med filosofi var at det er noe som foregår inni hodet. Det skal ikke omsettes i noe jeg vet ikke. Kanskje jeg er for dum til å vite sånn her ting.

Nei du tenker på den der Tenkeren, men når Tenkeren kommer ut hva får vi da? Hva er anvendt politisk filosofi Øyvind?

Anvendt politisk filosofi det er politisk filosofi som det som ligger i ordet anvendt på virkeligheten det er snakk om altså filosofer politiske filosofer jobber jo med prinsipper for rettferdighet for de diskuterer legitimitet i forhold til beslutningsprosesser og det er engasjerte mennesker sånn at jeg tenker at det ligger i den politiske filosofien et ønske om at de prinsippene og de ideene vi har om legitimitet og rettferdighet og så videre, og at det på et eller annet tidspunkt kommer i berøring med virkeligheten. Jeg tenker at det kanskje er litt rart å drive med politisk filosofi hvis du ikke er opptatt av samfunnet av enten det er lokalsamfunnet eller det er den globale virkeligheten som vi nå gjerne også kommer på agendaen som vi sikkert skal berøre litt i dag så.

Så nå er det sånn at man biologene og oseanografene og de som forsker sier at sytti prosent av isen i Arktis er tint ned.

Oi Marit jeg vet ikke om vi kan ture videre helt med en gang.

Jo

Jeg må jeg må nesten både spørre fordi vi snakker om prinsipper om rettferdighet. Kan du bare spole bitte lite grann tilbake og så si litt mere om hva slags altså eksempler på de her prinsippene? Skal komme tilbake til mer altså men ja.

Ja det er mange det er mange prinsipper for rettferdighet. Du har jo prinsipper for fordelingsrettferdighet. De står de står sentralt i den i de prosjektene som jeg jobber med da.

Ja for eksempel?

Ja for eksempel prinsipper for fordeling av kvoter for utslipp av karbondioksid. Apropos havis altså ikke sant man har den herre og her må vi bygge på klimaforskning ikke sant. Altså man har vitenskapelig kunnskap om sammenhenger her da mellom utslipp ikke sant våre atferd som personer enkeltpersoner som men også som kollektiv som stater ikke sant og det som skjer på opp i havisen da. Og det kan være prinsipper som sier at som det heter på norsk. Altså du har du har dere har levd over evne så å si i Norge som stor oljenasjon verdens sjuende største oljeeksportør og så videre. Ok dere da har så mye skyld i det her. Da må dere være med å reparere. Og da kan det være og det har man jo det er et slags historisk prinsipp også ikke sant at vi har en skyld så å si av gjennom altså at vi som kollektiv altså våre forfedre altså tidligere generasjoner har sluppet ut ikke sant. Men så kan man diskutere er det rettferdig da ikke sant fordi de tidligere generasjonene våre oldefedre hadde og mødre hadde jo ingen anelse om dette sånn at da kommer det andre diskusjoner igjen. Nei sånn kan du ikke og der kommer moralfilosofen inn og pekefingeren.

Det var det var det der jeg ville plassere deg for det er der du som filosof kommer inn å egentlig ikke tar parti med noen heller men kanskje forsøker å balansere litt den diskusjonen om ansvaret da.

Ja. Ja. I høyeste grad i høyeste grad det er interessant det du sa med å ta parti ta standpunkt.

Ja

Jeg tenker at jeg såpass si enkel i mitt filosofiske hode at for meg så handler det her om god bedre eller mindre altså gode eller mindre gode argumenter. Sånn at føler at jeg har gode grunner til å hevde det jeg hevder så vel så tar jeg på en måte et standpunkt så sant.

Så hvis filosofen går inn i fattigdomsbekjempelsen så tar dem faktisk et parti for altså ta stille spørsmål ved hvordan kan vi fordele dette så vi får en annen fordeling av godene og da har vi kan noen påstå at man har tatt parti for de fattige. Er det?

Ja det vil jeg ikke legge skjul på og det er mange grunner til at man kan ta så å si parti med verdens fattige som også er står høyt på agendaen i klimarettferdighet ikke sant for de anses å være de som rammes hardest. Så det har det har noe med skal vi si altså man kan jo vise til menneskerettigheter. Det er jo Simon Caney en av de mest kjente tenkende i dag har jo det som et viktig utgangspunkt, at i den grad de her menneskene mister grunnleggende eller får sine grunnleggende menneskerettigheter skada av konsekvensene av våre utslipp for å si det på den måten så har står vi her i en slags ansvarsrelasjon.

Herlig men takk for at du er liksom greier ut det der og vi skal snakke mer om klima. Men først er det sånn at det finnes liksom sånn her høyreside politiske filosofer og venstreside politiske filosofer og folk som står midt i det og hvor vil du i så fall plassere deg sjøl?

Jeg vel ikke så veldig begeistra for å knytte det her til høyre-venstre-aksen og jeg veit ikke hvor opplysende den er for akkurat klima rettferdighet

Har du filosofer som benekter menneskelig klimapåvirkning?

Ja altså det er hvert fall klimaskeptikere finner du i mange leire og de skal vi ta på alvor også fordi altså også fordi de har muligens. Altså de har de kan ha et poeng men også fordi det finnes tendenser blant enkelte av de til å skal vi si ha som en slags strategi å holde ordet ta ordet og holde det uten egentlig å ville noen vei. Altså du kommer da med mot det kommer da motargumenter, vitenskapelig begrunnet og så videre fra eksperter og så er det akkurat som det preller av sånn at men så av flere grunner bør vi ta på ta de på alvor. Altså det er viktig med motstand i vitenskapelig diskusjon, men det er også viktig å vere klar over og være kritisk til hvordan den type skal vi si klimaskepsis inn kan innta et offentlig rom og på en måte skade debatten og egentlig uten egentlig å bringe den videre. Og det da skal du være skeptisk. Med høyre venstre for meg for meg er det viktige argumenter og du kan du kan finne veldig kloke folk på høyresida og mindre kloke folk på venstresida og omvendt.

Men det handler jo kanskje også om en om en fra et forskningsperspektiv å være situert og så forklare hvor man står. Og da forklarer vi jo ofte det med hvor vi lever og hva vi kan og ikke hvordan politiske parti vi stemme på. Sånn at det er veldig spennende at du trekker det opp Geir fordi at det er en av og til så glemmer forskerne å melde hvor for fra hva slags ståsted de tar sine tankegods med seg videre inn i et felt. Så det flott trukket inn.

Takk skal du ha føler jeg meg litt smartere starta som ganske dum no litt smartere, men nå skal vi kanskje inn på det som er liksom din ditt hjertesak da.

Ja ja nå skal vi ja. Ja for øyeblikket øyeblikkets hjertesak kan vi si den som du det som Øyvind holder på med for tida hvis forklarer publikum jeg har lyst til å gå tilbake til det jeg sa. Så mye av isen tiner som sytti prosent påstås det og det er karbon får veldig mye av skylda for dette. Altså den oppvarminga av klima som vi som alle kjenner til og diskusjonen er neste uunngåelig for alle som kan lese. I på Longyearbyen så begynte ingeniørene å grave hull i bakken og så skulle de fange CO-to-en og så skulle de dytte den ned i lage sånne hvelv eller jeg vet ikke hva man tenkte var. Men man skulle forsøke det så de det sto liksom noen å pikka ned i bakken for å lage hull dype nok hull for å fange CO-to. Det prosjektet har det vært veldig lite snakk om i det siste, men det prosjektet med CO-to-fangst som virkelig har vært mye snakk om det er det som er på Finnfjordbotn, ferrosilisiumverket i Finnfjordbotn. Og der i Troms fylke ja og der har jo den kjente algeforsker Hans Kristian Eilertsen gått høyt på banen. Han er en ekspert på kiselalge blant anna som tåler å leve i nord hvor det er mørketid og lite lys i perioder og som allikevel tar til seg næring og vokser og formerer seg.  og han har et prosjekt der hvor han tenker seg at algene kan spise opp CO-to-en og så kan mengden alger bli en del av fôret for krill og det var vel i hovedsak krill sånn som jeg har forstått det og inn i dette nå skjønner de at en algeforsker holder på med sånne type ting.

En biolog tenker jeg

Biologer ikke sant og kanskje også ingeniører for hvordan gjør vi det da. Men hva gjør en filosof inn i dette CO-to-prosjektet? Du må redegjøre for oss nå. Hva er din hva er din posisjon i dette prosjektet og hva gjør du?

Ja det kan jo høres ut som noe veldig mystisk men vi kan jo egentlig bare fortsette der vi slapp. Det er her snakk om som vi vet CO-to om å ta CO-to ut av fabrikkrøyken i det her tilfellet da og gjennom nesten som noe som for en filosof nesten vil være magisk transformere det til noen verdifulle produkt da. Og det er jo kjemi. Det er jo ikke magi. Vi må holde også vi må holde oss på den sida av det men det kan det kan nesten virke magisk ja. Og da handler det om å skal vi si se på det her i både i et lokalt perspektiv men i et større bilde og faktisk et globalt bilde. Vi er tilbake med andre ord til CO-to og utslipp. Finnfjord er i hvert fall det er sånn cirka tiende største utslippspunkt i Norge sånn at det er det er en betydelig en betydelig forurenser på den måten Norge har og det er norsk bedrift jeg trur muligens den siste familieeide i tre generasjoner lokale større bedriften altså fabrikken i landet  i et men altså i et land som har store forpliktelser kan komme tilbake til hvor store til å redusere utslipp av CO-to med tanke på igjen på havisen og andre og de fattige som vi har vært inne på.  og det er jo så sånn sett så handler det også om i hvor for å være for å knytte det til Finfjord da hvordan kan den her teknologien skal vi si eller hvor hvordan kan Finnfjord ferrosilisium A S gjennom denne teknologien skal vi si bidra til å ta at Norge kan ta et lite skritt til å oppfylle sine forpliktelser.

I forhold til Parisavtalen.

I forhold til Parisavtalen. Men også hvordan kan denne teknologien etter hvert kanskje videreformidles altså brukes av andre?

Men du er det noen ting ser du ser du også på hva som står på spill for vi har det har jo vært det ser jo ikke ut som noe særlig av disse her karbonfangstteknologiene har vært noe særlig vellykka. Hvorfor ikke det og ser du hva som står på spill i en sånn sammenheng?

Det er ganske mye som står på spill og det er ikke gitt at det her skal vi si lykkes i klimaøyemed eller enn si eller for den slags skyld i miljøøyemed. Altså du vi snakker jo også om en lokal bedrift med et lokalt forurensingspotensiale nær sjøen. Det er snakk om å knytte dette til laksefôr og oppdrettsnæringa er jo under lupen sånn at her er mange ting. Men for å bare svare på det spørsmålet om teknologien her så er det jo en risiko i det som bedriften jo tar vårt prosjekt handler ikke minst om å se på se kritisk på det på dette oljeprosjektet. Vil det skal vi si eller vil vi kunne få utløst det potensialet som vi meiner ligger i det i forhold til klimaet og i forhold til lønnsomhet ikke minst? For det er snakk om som jeg sa å få ut ved andre enden da verdifulle produkter. Laksefôr er ett. Det kan være snakk om drivstoff altså biodrivstoff og andre produkter altså produkter som brukes i andre produkter igjen og som er verdifulle. Og i den grad det her blir lønnsomt så og det er en viktig poeng så tror vi at det har mye for seg. For noe av problemet med den teknologien du nevnte innledningsvis Marit CCS lagring da av dette i hulrom så har den teknologien støtt på mange problemer. Jeg var nede i Bonn i under det siste COP tjuetre og da var det snakk om CCS som skal vi si altså motorveien til framtidens CO-to-håndtering. Men alle forskere vi har vært i kontakt med for eksempel Peter Høyland i geologiprofessor ved Universitetet i Bergen har jobba med det her i mange år og er jo veldig skeptisk holdt på å si klok av skade i forhold til problemene knyttet til både lønnsomhet og gjennomføring.

Ikke sant for meg som tok ex.phil. i yngre steinalder så må jeg jo stille spørsmålet kan Aristoteles hjelpe deg, for Aristoteles har vi jo alle hørt om vi som har tatt utdannelse. Og de andre som ikke har tatt utdannelse de har sett han på statuer når de har reist på ferie rundt omkring de som ikke har tatt ex.phil. Kan du bruke Aristoteles til å snakke om CO-to-problematikk eller rettferdighetsetikk?

I høyeste grad og det gjorde jeg seinest offentlig i Lofoten rett etter Lofoten som der er en rekke internasjonale forskere innafor klima og samfunnsfag og filosofi da undertegna en erklæring der Norge ble bedt om å gå i front for å begrense produksjon og salg av olje og gass. Og da snakker vi om skal vi si som var liksom det engelske ordet for denne konferansen. Alså den her man har man har fokusert både i filosofer har gjort det og politisk og den politiske debatten generelt har gått fram til de siste årene kan vi si, fram til kanskje Marrakech-møtet for to år sia snart klimatoppmøtet der. Da kom det på dagsorden dette med at vi kan ikke bare snakke om det vi har gjort hittil nemlig konsumet altså forbruket altså staters byers individers bruk av CO-to. For det er jo noen som leverer dette bak ryggen på oss hele tida og som tjener penger på det. Og får vi ikke gjort noe med det har de sagt som har vært kritiske da til den tidligere debatten så som så har vi tapt på en måte så vi må ha vært i det minste snakke om begge deler.  og det her og da vi da er i Lofoten i Norge så er det jo symboltungt. Da er det igjen altså Norges verdens syvende største eksportør av olje og med en historie i hvert fall tilbake til nittennitti, som jo regnes som det offisielle årstallet da man ikke lengre kan skylde på de det som oldeforeldrene våre kunne si nemlig vi visste jo ikke noe om sammenhengen mellom forurensning og global oppvarming og to grader og de tingene der.  så sier man da at altså så er det da derfra fra nittennitti ikke noe det er ikke noe pent syn den historien. Vi har økt faktisk fra vi fikk beskjed fra klimapanelet om at hør her det her er det her er det her er det her er livsfarlig for jorda så har vi altså økt produksjonen med tjuefem prosent.

Aristoteles.

Og Aristoteles som nå endelig skal komme inn det er jo han er da i Lofoten og visker oss i øret. Hvis du hvis Norge går foran og begrenser sin produksjon og sitt salg av olje og gass som de jo dere tjener jo mye på så vil dere stå fram som et forbilde. Og Aristoteles' store innsikt i etikken er jo å så å si ta den ned i det sosiale fellesskapet og vise at moralsk læring det er noe som skjer mellom barn og foreldre, mellom borgere i landsbyen og mellom borgere og politikere. Altså at man i bystaten i Aten ikke sant skal vi si utvikler holdninger for hvordan vi skal forholde oss til ulike handlingsvalg, og som er en form for klokskap altså som vi ikke som Aristoteles sier det er ikke noe vi kan som har det gir oss ikke noe verdi å sitte å studere disse holdningene som prinsipper abstrakt og så og si ta en eksamen og vær etikkekspert. Tvert imot så er det her noe du viser i praksis. Det her ikke sant det å det å ta et valg er noe du gjør i en av og til konfliktfylt situasjon der det er mange hensyn å ta og der det ikke er lett å vite nøyaktig hva du skal gjøre.

Hvordan blei du filosof? Hvordan blei disse temaene ditt levebrød? Hvilken tid hvilken tid våkna den der inspirasjonen til å havne i dette feltet og ta så store dramatiske spørsmål innover deg?

Nei de kom vel de kom vel de store dramatiske altså miljø miljøspørsmålet kom jo allerede i gymnasdagene eller i videregående som det vel hadde akkurat hadde begynt å kalles da. Og da gikk det på Sør-Helgeland natur og miljøvern og vern av et vassdrag som for øvrig har blitt ble verne vernepark eller nasjonalpark. I dag har det blitt nasjonalpark så det førte fram.

Lomdal-Visten er det?

Lomsdal–Visten ja.  så det er jeg litt stolt av. Vi var vi satt i de første møtene i stua hjemme hos lederen Morten Linseth så apropos det er viktig å hive seg med. I dag er det ikke vassdrag og i dag er det litt sånn også litt sånn paradoks for må tenke fordi da det den reine energien det vassdraget og så videre ville gitt sant men vi må videre og jeg tok vel med meg det engasjementet inn i inn i universitetsutdanninga mi da. Men jeg begynte før det på Nansenskolen på Lillehammer og gikk et år der, og der ble jeg nok som jeg har sagt trur jeg noen ganger i familien der ble jeg nok skada, for der møtte jeg filosofien og jeg klarte ikke å bli kvitt den, for det er et akademi som de kaller seg som der filosofi på mange måter stod i sentrum skulle man ikke tro men det fins faktisk et sted man kan gå et nesten et år og stort sett snakke med student medstudentene sine om filosofi og samfunnsspørsmål.

Vakker reklame for Nansenskolen. Dem må vi bare si at altfor få fra nord nordfra som har gått der

Det er nok riktig. De aller fleste kom fra Viken altså ikke sant Oslo-området.

Men du har du har jobba med mange spennende tema. Vi har holdt oss på CO-to og klima i dag, du har jobba med Antarktis spørsmål om og forståelse av våre rettigheter der, og du har jobba også med samisk problematikk ressursutnytting. Vi har med store utfordringer nå i de samiske områdene, blant anna med Nussir som vil inn og deponere spillet fra gruvedrift i fjorden og Havforskningsinstituttet har sagt at det bør dem ikke gjøre og det bør dem ikke gjøre. Men vi klarer ikke vi har ikke tid til å komme inn på dette her, men det er jo et sånt enormt ansvar vi snakker om. Finnes det noen kan du dra opp et eksempel på et tema som vi i samfunnet har begynt å bry oss om som kan være til etterfølgelse hvis vi skal få folk til å ha mindre forbruk og mindre karbonutslipp og sånn? Er det har vi fått noe til har vi begynt med noen ting i samfunnet som vi kan være stolte av? Slutte å røyke selvfølgelig det var jo en ting

Røykeloven sto på dagsordenen på et møte i regi av Forskningsrådet her for to år sia. Dagfinn Høybråtens modige alle trodde at den blir ble skutt ned med en gang. Til slutt så ja i dag står vi der med røykelov og at det er det er for så vidt derfor et ett eksempel på et eksempel som virka, altså et forbilde. Det var man det var mange som var oppe fra Cicero og sa akkurat det at sånn det her må vi på en måte også tenk sånn må vi også tenke om klimaet og om forbruket vårt i forhold til miljø miljøskade.  jeg tenker jo at det som jo nå skjer den her plastrevolusjonen som er i gang er et eksempel på det du spør om nå. Er vel det jeg kommer på først og den gir meg sånn håp altså fordi det i fjor så hadde vi vårt første møte i noe som heter nettverket her i Tromsø som er et UiT Fram Norut-nettverk for forskere innafor humaniora og samfunnsfag som jobber med miljø. Altså så etter det møtet så bar vi alle de her plastflaskene vi hadde kjøpt inn til lunsjmøtet eller det var et stiftelsesmøte da altså så vi herlighet vi kan ikke ha møte om miljøforskning på UiT og Fram og Norut og så sitter vi her med plastflasker oppetter tak opp til taket. Så det neste møtet så må vi ha.

Vannglass.

Ja.

Det er faktisk derfor du får glass her på podkasten Observatoriet ja veldig bra.

Sånn er det sant sånn er det sånn at det er viktig.

Men det tenker jeg det som har med plast å gjøre det er litt sånn lett å engasjere seg i for at det ser vi hver dag og vi blir veldig berørt av de bildene med av en skilpadde med en sånn her sånn her plastring rundt halsen ett eller anna sånt. Men akkurat det med CO-to det er kanskje litt vanskelig kjenner jeg for meg sjøl også engasjere meg ordentlig i. Jeg skjønner at det er alvorlig, men det er litt vanskelig å forstå.

Men vi kan jo si at plasten var et problem i flere tiår før noen klarte å knekke koden til hvordan det skulle fortelles. Det var jo når kvalen blei døde og man åpna den også ja det visuelle.

Det visuelle

Hva

Kunst trur jeg også kan være viktig sant i den her sammenhengen. Det er jeg helt sikker på er viktig i den i den sammenhengen sånn som i andre.

CO-to ja.

Ja altså miljø og ja og CO-to også og CO-to. Jens Galschiot dansk kunstner var jo offisiell kunstner under Paris-toppmøtet og han har jo fantastiske bilder som visualiserer både at de fattige rammes og at isbjørnene rammes og så det var jo plakaten for Parisavtalen var jo en sånn her et bilde som fanga opp alle de her tingene.  også i sentrum så gikk grafen altså som viser da økte utslipp av CO-to fra industrielle revolusjon attenfemti cirka opp til i dag som plutselig eksponentielt da går opp til tjuefemten da som er visualisert som en oljerørledning. Så det er veldig sterk kunst, men jeg vil trekke fram en et eksempel til og det er for det er helt enig med deg. Jeg sjøl klarer heller ikke å relatere meg til den kjemiske gassen CO-to så det blir det blir teori altså.  og da tenker jeg liker å trekke fram Bærekraftige liv som oppstod i Bergen for en del år sia, som var rett og slett at man i på Landås en bydel i Bergen satt i gang i et nabolag og fokusere på forbruk altså deleøkonomi dyrke mat bruke vekster i Landåsskogen opp mot Ulriken der. Salat ikke sant vokser jo rundt oss i stedet for og så frakte den fra med biler som da slipper ut CO-to så kan vi altså her vokser det jo rundt føttene våre når vi går på tur på Ulriken og så videre. Bærekraftige liv Landås ble til ti Bærekraftige liv-nabolag i Bergensområdet i dag og jeg tenker at og herved så er da ballen spilt til den de som de første som lager Bærekraftige liv i Tromsø. Det må vi få på plass.  jeg tenker at den type den type initiativ er uhyre viktig fordi det gir oss et personlig forhold til rett og slett de materielle og naturlige omgivelsene våre, som til syvende og sist er det vi forholder oss til og som våre praksiser inngår i og som vi ser hele tida.  og så vet vi jo at for eksempel det å kle byene våre med trær og planter vil være kanskje en måte også å fange CO-to på ikke sant å gjøre lufta reinere og så videre. Og det er sånn at jeg tenker at den urbane den type urbaninitiativ er veldig viktig fordi vi kommer til å bo i byer ikke mindre men mere ja ikke sant.

Ja kanskje vi starter på et nytt tema der men vi skal begynne å avrunde nå. Men jeg tenkte liksom det var en liksom fin tone å slutte på fordi at nei det er jeg er enig med deg at jeg det er kanskje akkurat det å bli påmint selv om man bor i en by med asfalt rundt seg at man ikke distanserer seg helt ifra naturen og blir omgitt av grønne trær og planter og sånn, for å kanskje neste gang kjøpe noe mere bærekraftig av emballasje eller hva det måtte være. Vi er tom for tid

Vi er tom for tid, men vi må bare si jeg har bare lyst til å si Geir at disse her temaene det har Øyvind Stokke i sin kronikk sagt at vi må snakke om ved middagsbordet. Vi må snakke med de unge. Vi må snakke med hverandre. Vi må ha det som et gjennomgangstema. Så skal ikke vi bli enige om det Geir at neste kan vi møtes uansett hvor så snakker vi litt om miljøetikk.

Ja det kan vi gjøre og kanskje særlig CO-to sia det er en av de vanskelige

Ja. Tusen takk for at du kom Øyvind Stokke.

Tusen takk, det var veldig hyggelig å diskutere med dere.

Takk for at du hørte på oss i dag. Hvis du vil høre mer om Øyvind sin forskning, følg med på nettsida UiT punktum N O skråstrek femti, eller følg Facebook-sida vår Observatoriet podkast! Du kan også abonnere på podkasten via Soundcloud iTunes eller andre podkastapper du måtte bruke. Vi høres i neste sending.


DNA-et vårt er det same frå vi blir fødde til vi parkerer tøflane og kler på oss trepyjamasen, eller kor sant er eigentleg det? Therese Haugdal Nøst, takk for at du kjem hit og velkommen

Jo

Du er postdoktor ved Institutt for samfunnsmedisin, opphavleg feltbiolog du har tenk å prøve og forklare til meg og Marit. Før du før du kom inn i vårt studio så diskuterte vi litt noko som vi researcha på deg, nemleg at DNA-et i kroppane våre kan endre seg på ein eller anna måte, og det var litt sånn derre, det var litt merkeleg. Eg trudde DNA var noko som var sånn absolutt det liksom uansett kva som skjer i livet ditt, DNA-et blir_verande det same. Det er i ditt DNA liksom.

Ja.

Det er ein sånn ein saying. Har du lyst å forklare korleis ein kan forandra på det?

Jo nei det er jo som du seier, DNA-et er jo litt fast, og det er jo det som er så fasinerande fordi DNA-et er jo det same i alle cellene dine, så korleis i all verda har du då ein augecelle og ei levercelle og eit hårstrå når DNA-et som ligg bak det er akkurat det same.

Ja.

Så cellene har fått ein kode som dei behandlar på ulikt vis, og då bruker eg å forklara det med at som ei notebok så er DNA-et, så på kvar sånn notestrek så står det jo koda inn kva det betyr og viss du kan å spela eit instrument, så kan ein ta den notelinja og spela det, men det blir ulikt om ein gir det til ein trompet, eller om ein gir det til eit piano så blir jo det litt annleis. Og all cellene har ulike notesekvensar som dei spelar av, men noteboka er den same, men ei celle den kan spela ein song, og ei anna celle kan spela ein anna song.

For så at då det som blir_verande heilt identisk uansett korleis du vrir og vender på det, er melodien, altså tonehøgd og sånt, men du kan forandre på uttrykket?

Yes.

Riffet på gitaren for eksempel til Eric Clapton, eller altså det.

Kan du forandre på tempoet og lydstyrke.

Ja sånn at det som då er det kan endre nokon små ting i DNA, og det har ein gjerne høyrt om då som mutasjonar som skjer at den koden endrar seg bitte litt.

Ja.

Men for deg så er jo alle cellene dine allereie ute i verksemd, så det er kjønnscellene sine mutasjonar som vil ha nokon ting å seia for ditt avkom, men for deg sjølv så er jo alle cellene utskiftbar heile tida, men epigenetikken styrer då uttrykket til noteboka i kvar celle.

Det er veldig interessant altså epigenetikken styrar uttrykket. Alt er så episk i vår tid så film er episk og vêret er episk og maten er episk.

Ja.

Kva betyr epigenetikken?

Ordet epi betyr berre over, så det er det som ligg utapå DNA-et, sånn at DNA-strengen er jo gjerne ein sånn vridd stige som ein har sett bilete av, og så ligg då epigenetikken som innpakninga. Og jo meir innpakka, jo mindre tilgjengeleg er jo DNA-et, så kvar celle har ulik innpakking sånn at ein kan gå inn og så få ulikt genuttrykk fordi at cellene har ulike delar tilgjengeleg, og det kallar ein då epigenetikken, det som ligg over DNA-et. Og epigenetikken er sånn sett volumknappen i noteboka, så det er kor høgt speler du, så kvar gen kan liksom skruast av og på med genetikken, så kor mykje du får av det den gensekvensen er liksom epigenetikken.

Ja det er den fløyelsmjuke kva heiter det for noko sånn derre nei eg prøvde å komma på eit eksempel på eit soft instrument og så og så setja det i kontrast.

Ei harpe?

Faen eg var ikkje så fornøgd med meg sjølv. Det her burde eg vita. Eg kan namnet på nok instrument.

Men det som det som eg kanskje synest er litt sånn vanskeleg å forstå det er altså epi det er det som er over så eg forstår at det er ei ramme rundt DNA-et så det kanskje beskyttar det. Men så men så er viss det må beskyttast så er det jo for at det kan påverkast.

Yes.

Altså elles så hadde det jo ikkje trengt å beskyttast.

Nei så det den stabiliteten som ligg i DNA-et for at det skal vera fast er jo veldig avhengig av at det er pakka inn, sånn at viss ikkje så hadde jo DNA-strengen vår vore ganske utsett og sårbar, viss den ikkje hadde vore så godt innpakka, og så har det jo og med lagringsplass å gjera, viss den ikkje er kveila opp og pakka inn så tar den jo stor plass.

Men er vi er vi menneske i vårt kvardagslege liv, driv vi og pakkar opp?

Ja og det er der det blir så spennande fordi at DNA-et er jo litt sånn fast som du seier, og det er jo den arvelege biten som vi snakkar om, men kvar kjem miljøet inn fordi miljøet kan påverka epigenetikken.

Ja.

Så korleis du lever livet ditt, kva du er utsett for både tidleg i livet og opp gjennom vaksenåra påverkar kva uttrykk du har gjennom då epigenetikken som eit eksempel på at miljø påverkar då uttrykket av det arvelege.

Herleg for at no har vi liksom no har vi komme til det som er etter ein sånn litt lang intro så er det du forskar på då, så det er det eg kanskje burde ha sagt i starten, men du tilhøyrer forskingsgruppa i systemepidemiologi.

Yes. Ja. Å seia det

Ja som forskar på korleis ulike miljøeksponeringar påverkar kroppen vår.

Ja.

Og nokon veit vi og nokon faktorar er det no i totusenogatten nitten så er det såpass opplese og vedtatt at viss du røyker så påverkar du genetikken på ein miljømessig måte.

Ja veit vi det? Eg veit jo at ein kan få lungekreft og bli sjuk av røyk, men eg visste ikkje at ein at det gjorde noko med genetikken det.

Det er akkurat det her eg jobbar med.

Ja.

Så vi har gjort eit studie på lungekreft og sett på røykemarkørar fordi det epigenetikken då det er sånne små flagg inni DNA-tråden. Og vi har då sett på kor mange sånne flagg som vi kan knyta til, og så sjå då i blodprøver frå ein studie vi har, Kvinner og kreft, der vi har sjeldan materiale der vi kan gå inn og så i kvar blodprøve analysera den her DNA-metyleringa som eit eksempel på ein epigenetikk, sånne flagg, og sjå er dei ulik hos dei som røyker og dei som ikkje røykjer. Og saman med forskarar verda over så veit ein om mange sånne flagg som er knytt til røyking. Er du røyker no? Har du røyka før, sånn at det visast i epigenetikken om du slutta å røyka

Har du røyka før Marit

Eg har røyka før. Kva du ser viss du hadde sett mine gena eller mitt blod, kva du såg då?

I Kvinner og kreft-studien så har ein vist at opptil tretti år etterpå så finn ein igjen sånne flagg som er knytt til om dei røyka, så sjølv om ein har slutta så går jo lungekreftrisikoen veldig ned med ein gong, men dei der epigenetiske markørane dei kan ein gå inn og sjå i lang tid etterpå.

Og det påverkar ikkje berre det er ikkje vi snakkar ikkje berre om lungekreft. Vi snakkar ikkje berre om at røyking har noko har ein sånn epigenetisk innverknad som gir oss lungekreft men det er andre ting og?

Ja vi ser mest då på dei markørane som har med den eksponeringa du har hatt då, sånn at vi prøver å finna markørar som seier nokon ting om framtidig sjukdom, men for å komma dit så må vi studera meir og kva vi skjønner av dei epigenetiske markørane om eksponering. Så vi har no då jobba mest med lungekreft og røyking og eg skal få lov til å fortsetta å jobba med det, men det finst jo mange studiar som knyter det til anna type livsstilsfaktorar. BMI, nokon ser på trening, nokon ser på. At faktisk så kan ein gå inn i epigenetikken og sjå kor gammal ein er og kor lang tid i livet ein har levd, og ein kan predikera altså estimera kor gammal ein person er basert på dei her markørane i ei blodprøve.

Så du treng ikkje å vita det. Du kan få blodet mitt og så treng du ikkje vita kva tid eg er fødd og kor gammal eg er?

Ein kan gjera det.

Stilig.

Jøsse namn.

Ja.

Å.

Men dei er då ikkje nøyaktig nok til at ein bruker det til noko anna enn forsking per i dag. Det kan ikkje bruka det til å estimera alder på kven som helst.

Nei så det er ikkje noko som politiet har fått

Dei gjer ikkje sånt

Nei.

Nei fordi at det var eit stort gjennombrot innanfor både kreftbehandling og forsking i totusenogtre der vi fekk kartlagt DNA-et vårt.

Ja.

Og er det då liksom frå start til slutt i den her litle vindeltrappa som vi kjenner igjen frå bileta så veit vi kva alt er og korleis det skal sjå ut eller?

Ja. Å det høyrest bra ut, men vi gjer nok ikkje det og sjølv om ein kjenner notesekvensen så har ein ikkje skjønt det derre med kva som står om volumet enda og kva instrument som tolkar kvar notesekvens. Ein kjenner liksom den genetiske koden som ein seier, men vi har enda ikkje skjønt alle ledda i at DNA-et ligg i cellekjernen til at du får eit protein ut i cella. Det er mange småsteg der som enda ikkje er heilt kjent.

Eg har kan eg har litt lyst å gripe fatt i dette at du også er statistikar.

Eg let som eg er

Ja du let som du er statistikar for.

Eg har brukt statistikk som verktøy oppigjennom det har eg gjort.

Ja fordi at ikkje sant når du bruker statistikk i forskinga di, kor mange pasientar må du ha? Kor mange gonger må du gjere same øvinga før du har ein validitet som gjer at du at du kan seia noko fast?  no kan du no skjønner eg at vi er på antydingas nivå eller vi er på vi ser nokon teikn ja.

Ja. Ja. Vi kartlegg akkurat no.

Ja

Vi har.

Fortel litt om det der korleis!

I heile Kvinner og kreft då, som er hundre og sytti tusen damer, så må ein opp i så mange damer. Av dei så har vi blodprøver frå cirka femti tusen av dei, og igjen av dei femti tusen så har vi no då venta i tolv år kanskje og vi har hundre og tretti lungekrefttilfelle, og så har vi funne nokon som ikkje har lungekreft. Og herre blodprøva gav dei før dei fekk lungekreft då, sånn at vi prøver og så sjå etter signal som er knytt til framtidig sjukdom men eksponeringstatusen i det dei gir blodprøva. Dei hundre og tretti fortel oss berre det fortel som det eg skal i gang med er eit forskingsprosjekt der ein prøver å gå utover Kvinner og kreft og sjå på tilsvarande type studiar sånn at vi får fleire. For vi må ha fleire, og vi må sjå om det er likeins andre plassar fordi det her statistikken inkluderer nokon ting som vi omtaler som omicsdata.

Omics?

Omics så og det er veldig mykje sånn artige namn ein kan henga seg opp i, men alt det der refererast då til som omicsdata, og for eksempel det der markørane for kvar blodprøve så har eg fire hundre og femti tusen tal. Sånn at ein må gjera ein god del statistikk og ein må halda tunga beint i munnen når ein held på med det her då, for kva har vi eigentleg funne ut? Og så er det litt som du seier då, kva har vi eigentleg funne ut imot kva kjenner ein om den genetiske koden og dagens forståing?

Men femti tusen blodprøver.

Ja.

Og hundre og tretti som har fått kreft. Det er jo ikkje noko rasande høgt tal, er det

Nei, men vi har norske damer sånn at heldigvis så er det ikkje sånn sett veldig mykje lungekreft iblant dei.

Å ja ok. Vi er liksom på den andre den andre sida eller på den.

Men i dag i Noreg då så er det jo like mange damer som menn som får lungekreft og damene har tatt igjen menn sånn at no er det likestilling i på lungekreftstatistikken.

Det var ikkje vanleg for damer å røyke før på kva det var femti sekstitalet, sånn at det tidlegare så har lungekreft vore ein sånn typisk sånn gubbesjukdom men i.

Nemleg.

Men i min generasjon så endra vi på det der.

Ja dokker

Yes.

Vi var likestilte

Dokker tok sneipen.

Vi tok sneipen

Ja

Det er sant.

Men. Men er det altså vi har jo nemnt røyking for at det er jo ein ganske sånn kjend miljøfaktor.

Og sterk ja.

Er det og sterk ja ikkje minst. Er det andre sånn miljøfaktorar som folk kanskje ville bli litt sånn overraska over at påverkar den her som gir ein ekstra crescendo her eller ein liten stakkato der?

Ja nemleg. Ja nei det er dei litt som du seier då dei intuitive sterke miljøfaktorane dei kjenner ein jo kanskje til at har meir påverking medisinbruk, sånn luftforureining, ja, men det kjem litt an på kva av dei her omicsnivåene ein kikkar på. Vi når vi kikkar på epigenetikken så er den nærare DNA-et. Den er meir stabil enn om du skulle ha sett på genuttrykket for eksempel, så eg har og vore mykje studiar der vi har sett på om kaffidrikking har nokon ting å seia for genuttrykket i blodet til damene vi har der og då.

Fann dokker noko?

Litt men problemet der er jo at dei som drikk veldig mykje kaffi det er dei same som røyker veldig mykje, så kva er det ein ser signalet frå? Der må ein igjen halda tunga rett i munnen.

Ja det er vel der ein får liksom tabloide overskrifter når det ikkje det der er distingvert klart nok nei.

Men du har jo den her altså det er jo litt sånn interessant. Vi hadde jo ein stor debatt rundt er du fødd sånn eller blir du sånn ikkje sant.

Ja.

Det var jo særleg kanskje knytt til Harald Eia sitt litt spekulative eller nokså spekulative tv-serie som kor han brukte metodar som sette alt ting på spissen ikkje sant når det gjaldt kjønn og kjønnsforsking og sånn.

Ja.

Det er altså sånn at vi er fødde sånn men vi endrar sånn.

Ja.

Er det sånn

Og epigenetikken har litt meir i vorte sånn, at DNA-koden er meir eller mindre uforandra, men det du lever som det kan vera med å påverka epigenetikken din.

Ja det har vorte sånn ja. Ja.

Alt som er sunne vanar kan ein tru at har ein påverking på stabiliteten til det her då.

Men viss vi då viss vi då tar dette her med at folk sluttar å røyke eller jenter kvinner sluttar å røyke og sånn så seier du tretti år enda tretti år etterpå så ser ein at dei kan få lungekreft, så det er ikkje noko håp. Dei kunne berre fortsette å røyke altså du.

Jo det er det som er det fine. Lungekreftrisikoen dett eigentleg ganske fort, sånn at det er berre den påverkinga på epigenetikken som hugsar at du har røykt, men kva den funksjonelt betyr i kroppen som heilskap det kjenner ein jo ikkje godt nok sia det tydelegvis er sånn at lungekreftrisikoen dett med ein gong.

Så i den herren den herre DNA-kjeda så etter kvart som åra går utan altså som røykfri så firast det eine varselflagget etter det andre ned også.

Ja. Så nokon endrar seg med ein gong og nokon endrar seg sakte, og sånn er det litt med epigenetikkene då.

Ja.

Den er litt påverkeleg med ein gong og nokon ting er litt tregt, men den er tregare enn genuttrykket i alle cellene då.

Ja. Men kort fortalt så kjem vi til verda med eitt sett med DNA, og vi forlet verda med nøyaktig det same settet med DNA.

Yes. Nesten ja.

Nesten.

Ja og når vi reproduserer oss så det er der du seier at der kan det oppstå mutasjonar som

Ja. Ja viss det skal ha nokon ting å seia for noko anna enn berre ditt liv så då på ein måte døyr du med den mutasjonen som skjedde, men viss den mutasjonen i ein av kjønnskromosoma så blir den jo med vidare.

Ja.

Er det nokon eksempel på det? Har vi altså er det er det blir det er det noko dårleg som blir med vidare eller er det noko svakt eller?

Der har ein jo slumpspel ofte då sånn at det skal ein del til før det blir med vidare, og sånn sett så har jo kroppen reparasjonsmekanismar for å sjekke altså sånn korrekturlesing på DNA-tråden sånn at den kan reparera ting som har blitt skifta om i koden då.

Ja

Einegga tvillingar burde vel ha relativt same DNA-samansetning?

Nemleg.

Einegga er vel det same heilt det same ja?

Er ikkje det

Der skal koden vera akkurat den same.

Heilt identisk, men så enkelt er det ikkje

Ja, men så enkelt er det ikkje og der kjem epigenetikken for eksempel inn. Du kan styra korleis uttrykket av den DNA-tråden som er identisk blir uttrykt i cellene, så inni mors liv så kan to tvillingar ha det litt forskjellig, så når dei kjem ut så er dei ikkje identisk.

Så dei kan ha dei er jo i same livmor og dei er jo dei får jo same næringa men korleis kan dei ha det? Den eine blir puffa bak og den andre fram, eller kva korleis har dei det?

Litt sånn litt sånn.

Å ja er det sånn rett og slett miljøet i og berre.

Og der er då er då der miljøet kjem etter arven. Der har ein eit eksempel på at miljø kan komma og påverka genetisk kode som er lik. Ja.

For det har eg sett i det eg liker veldig godt det britiske programmet QI som har gått på BBC og der mora dei seg veldig over ein katt som var klona.

Ja.

Og det herre avkommet då likna jo hadde ein heilt anna farge enn den herre stammora då frå genetikken, men då er det ein sånn type faktor at det er ein litt sånn anna prosess som skjer i utviklinga av det her fosteret då.

Ja. Ja og no hugsar ikkje eg heilt kva den katta heiter, men eg ser ikkje bort frå at derre er eit døme på epigenetikk for derre mønsteret i sånn kattefarging det er ein epigenetisk mekanisme.

Men du kva altså vi vil jo like å tru at den forskinga som drivast på UiT Noregs arktiske universitet at den faktisk er med på forandra verda. Kva tenker du om denne epigenetiske forskinga? Kan den har den potensialet for å for å gjera verda til ein betre stad å vere på?

Ein kan håpa det. Nei det eg synest spennande det er at det her er markørar at vi er på jakt etter nokon ting som seier oss nokon ting om eksponeringa og om sjukdom, og per i dag så er ein ikkje der at ein kan seia at. Eg har tatt ei blodprøve av deg, du har sånne og sånne markørar i blodet så din risiko for den her sjukdommen i løpet av dei fem neste åra er forhøgd sånn at ein kan bruka dei her markørane til også si nokon ting om risiko for sjukdom før den kjem, og derfor synest eg det er spennande med lungekreft for eksempel. Den oppdagast for seint, og vi har ikkje noko bra verktøy anna enn den diagnoseforløpet som skjer i dag kor du går til legen med symptom som kanskje fangast opp tidleg nok fordi lungekrefttilfella er i stor grad med spreiing.

Å.

Og då er du på ein måte komme for seint inn i sjukdommen.

Til å bergast.

Du må litt tidlegare med behandling, så viss epigenetikken og markørar som vi bidreg med å få fram kan bidra til at ein dag hamnar vi der så er eg fornøgd.

Kunne ein funne ein måte og så reversere dei her markørane på at ein tok ein sånn her anti-røyk etterpå som påverka ja som påverka i motsett retning av det nikotinet og tobakk, tjære og alle dei andre giftstoffa

Ja

Ja er det sånn at er det sånn at sunt liv godt sunt liv er den typen motmiddel?

Motmiddel ja

Jo litt sånn. Ein veit jo ikkje heilt nok då, men sånn at her hamnar vi tilbake til statistikken og kor kva styrke vi har til å kartlegga det her men antioksidantar for eksempel kan vera med til å trur ein då stabilisera den her markørflagget i DNA-tråden. Så sånn sett ja.

Og forutan om det så er det vel alt med måte som vanleg som er svaret.

Ja.

Det er jo altså det er store det skal store tal til altså mange eksempel på ein skal ha masse materiale.

Ja.

Og det skal tenkast rundt og gjerast sikkert nokon sånne statistiske øvingar fleire gonger mange gonger, men du har allereie nemnt store tal og mange gonger skal det gjerast.

Masse. Ja.

Korleis hamnar ein i ein sånn type jobb? Korleis blir ein systemepidemiolog?

Ja det er ingen rett strek for min del iallfall, men det er statistikken som verktøy som har vore med meg dit eg er i dag. Eg gjorde ein doktorgrad på miljøgifter i Tromsøundersøkelsen. Og der og var det at eg kunne gjera statistikken sjølv som gjorde at eg fekk gjort mykje spennande der, og det var ein god utdanning med bra statistisk innføring som gjorde at eg har vore klar for å seia ja eg kan gjera det der så.

Men det starta jo på ein gard i Nord-Trøndelag med ei nysgjerrig lita jente

Ja ja.

Er det noko der du hugsar at har bidrege til at det er noko du har valt å ta med deg inn i som ein profesjonell karriere rett og slett det å søke svar på ting som du lurer på?

Litt sånn nysgjerrigheit. Eg har vakse opp i fjøra og gå å spekulera på kvifor ein har blekksprutar som går opp og ned i vatnet, kva gjer ei glasmanet, sånne ting.

Kan du forklare med blekkspruten?

Nei altså kva er det som det var det som bringa meg inn i å studera biologi då at eg lurte på korleis ting fungerte.

Ja.

Korleis kroppen fungerte til ulike dyr og dermed så hamna eg på biologi, og så gjekk eg vidare på toksikologi, og så hadde vi ein god del statistikk.

Og toksikologi kan vi seia kan du forklare kva det er for dei som ikkje kjenner det ordet frå før av?

Ja det er jo då eksponering for skadelege stoff då, så eg begynte med dyr, men så blei eg og inkludert i forsking som hadde med menneske å gjera, og så hamna eg inn i tromsøundersøkelsesprøva.

Kan du svara kort på kvifor blekksprutar går opp og ned i vatnet?

Å nei du skulle spørja om det ja. Nei dei har sånn derre eit sånn veldig porøst skal kor dei då bruker trykket til å styra kor mykje luft som går inn og ut, så jo lenger ned, jo mindre luft kan det ha, noko sånt.

Det var den korte varianten så er det heilt sikkert ei heil avhandling om berre det å.

Ja eg hugsar det fysiologibiten når eg studerte det var det eg synest var spennande, så det er kanskje det som driv meg litt vidare no og då.

Du har allereie nemnt Tromsøundersøkelsen som vi må jo seia to ord om. Det er ein undersøking som har gått_føre_seg no over mange tiår kor Tromsøs befolkning i ulike mengder og variantar kjem til og blir tatt blodprøve av og målt og vegen og alle desse her tinga som brukast til forsking og som er kanskje i alle fall er Norges største helseundersøking og som står på statsbudsjettet.

Ja.

Men sei meg når eg har vore på Tromsøundersøkelse, har du sjekka eller har nokon sjekka mine blodprøvar for miljøgifter?

Det skal godt gjerast at du er ein av dei, men det har vore ein studie der vi har sett på eit veldig spesielt design som ingen kunne gjera elles i verda kor dei same folka har møtt opp sia syttitalet. Og når dei har gitt blodprøve så har vi fiska opp dei same, og så såg vi på at trendane av miljøgiftene gjekk ned for dei som var forbodne, så det var ei gladsak.

Å DDT mindre ja.

Mindre DDT.

Mindre DDT ja

Så det som ligg i frysarane borte på Institutt for samfunnsmedisin av blodprøvar det er verkeleg gullmateriale.

Å ja fantastisk.

Så bra Marit at du og dine medsøstrer og etter kvart også menn møter opp og gjer dei her greiene men vegen vidare.

Ja.

Eg tenker det her er jo det høyrest jo ut som eit sånn uuttømmeleg tema for forsking vidare. Kva er det du gir deg ut på no?

Ja nei det veit ein jo eigentleg ikkje kvar det endar.

Følge pengane sei.

Ja det er litt sånn då, vi må jo få pengar til å gjera dei her studiane sånn at og dei her analysane av DNA-metylering i blod, det er dyrt, så vi treng ganske mykje pengar for å få til og med gjort dei hundre og tretti blodprøvene så gitt at ein får pengar til å fortsette å halda på med det her så synest eg det er såpass spennande at det vil eg vera med på.

Ja. Ja.

Vi kan vel seia at dette miljøet som du tilhøyrer er eit ganske stolt og anerkjent miljø leidde av Eilif Unn i mange år så som no er pensjonert forskar men sikkert er der innimellom å trekker ein tråd eller ikkje.

Ja absolutt.

Sånn at eg reknar med at dokker har litt status når det når dokker er ute og søker pengar men dokker har også ein ny og ung generasjon inn i dette. Kor mange folk er det som tilhøyrer den gruppa i dag?

Vi er vel mellom tjuefem og tretti stykk og vi prøver jo å bringa arven vidare. Vi skal prøva å forvalte dei blodprøvane og dei spørjeskjemaa som alle damene har gitt, sånn at det blir mykje nyttig helseforsking ut av det.

Og vi det er det her noko som går_føre_seg ved alle universitet i Noreg?

ISM er veldig flinke på undersøkingane sine.

Ja Institutt for samfunnsmedisin ved UiT Noregs arktiske universitet?

Ja. Det stemmer og det Kvinner og kreft-studien og Tromøsundersøkelsen er to veldig store, fine studiar.

Som er ganske unik.

Ja.

Ja.

Ja.

Ja eg har sett det etter kvart eg som er litt sånn frå utsida av universitetet at skal vera stolt av Tromøsundersøkelsen her ved universitet i Tromsø Noregs arktiske universitet.

Ja.

Rullar betre og betre på tunga det her no ja

Men vi er jo då og avhengig av at folk møter opp når det spørst at folk spør fyller ut spørjeskjemaa sine og senda inn blodprøver og møter opp.

Ja. Ja nei det er klart om dokker blir litt sånn prisgitt det.

Ja.

Forskingsfeltet om femti år er det igjen same at det har med pengar å gjera eller ser du allereie no nokon sånne her moglege ting som du kunne tenke deg veldig å sjå vidare på? Det er sånn her, får vi meir plast i blodet, eller sånn ting som er litt opp i dagen no då?

Ja det har vi faktisk diskutert men eg har jobba med blodprøvene i då i ganske mange år og eg synest det er veldig mykje spennande kor mykje vi kan læra ifrå ein blodprøve, og det å kartlegga markørar i blod som eit relativt tilgjengeleg prøvemateriale frå eit menneske, der kan vi læra mykje.

Ja.

Så om femti år så håpar eg vi har lært massevis og fortsett å leita etter nye ting ta med oss det vi har lært av og så sjekka nye ting, det vere seg plast, eller kva vi trur vi har eksponert for i dag. Har vi det i blodet så er det jo inni oss.

Og då vil det også kanskje vere utvikla ein kunnskap som ikkje berre forskarane på Institutt for samfunnsmedisin kan, men også legane blir utdanna i fordi at eg antar at i dag så kjem ingen lege til meg og seier ja Marit, det er så og så lenge sidan du slutta å røyke og no ser vi at det er ein liten fare for at du utviklar lungekreft. Det er ingen som kan gjera det i dag?

Nei. Vi er nok meir på grunnforsking, og så kjem då det og så omsetja det til ein klinisk kvardag til noko som er i praksis på sjukehusa det er vi eit stykke unna, men vi håpar jo at det vi gjer, bidreg til at det ein dag hamnar i ein sånn setting.

Ja.

Ja.

Fantastisk.

Veit du vi seier Therese Haugdahl Nøst, tusen hjarteleg takk for at du kom hit og køyrde det litt sånn vaksenopplæring i kva som bevegar seg inn i kroppane våre og også den spennande vegen vidare innanfor eit viktig forskingsfelt, så tusen takk for at du kom.

Ja. Jo tusen takk for meg.

Ho Therese Haugdal Nøst kan du lese meir om på UiT punktum N O skråstrek femti, elles kan du høyra fleire forskarar på i iTunes, Soundcloud, og då heiter vi Observatoriet. Søk opp Facebooksida vår som er Observatoriet podkast og vi høyrest! Ha det godt!