„Co stalo se?! –“ teď Hynek, rozlícený hněvem
se prudceprudce, tázal. „Odbojníka jali,
co lidi sváděl, by se v odboj dali.“ –
a ret se Theodoru zachvěl pod úsměvem. –
„Že jali...! Boží blesk tě za ta stihni slova!
Kde jali? – Mluv, ty holobradý víchu,
sic vytřesu ti duši, plnou hříchu...“
a plamen sálá z očí – z líce jinochova,
kdy chopil Theodora. „Na vsi dole – v práci –
tam vojsko na něj vypadnulo z klestu –
teď v jejich průvodu se tuto cestou vrací,
vedou jej spoutaného dále k městu...“