,Aj, duch Páně nade mnou,‘ dím s prorokem,
,onť mne pomazal a poslal chudým všem
kázat evangelium; kdo srdcem zkroušení,
uzdravovat je a zvěstovati
jatým propuštění, slepým vidění,
a kdož souženi, těm volnost dáti
a všem zvěstovati léto Páně vzácné...‘
Bylo veselo mi na vinici pracné.
Bylo, bylo – a zas bude, bude.
Plameny zřím vyšlehovat rudé,
plameny, v nichž na prach shoří chvatem
všechen troud, však zlato bude zlatem.
Ba i modla, samý pych a nach,
modla světová se skácí v prach,
z něhož vzejde pak, až vytratí se dým,
nový Jeruzalém, nový Řím.