„Padnul Mstislav. Střeboru krev teče,
U své milenky si klekne,
Líbá usta, duch jí odlít z těla schrány;
Srdce lítostí víc nad ní měkne,
Praví: Tys mi byla za ratolest
Slávy, uprchlo ti živobytí jasné,
Nechci dél žít, svírá srdce bolest. –
Domluvil tak, život též mu hasne.“