Co staří manželé? Snad někde z pohřbu jedou.
Jen jaké bolné myšlénky as paní vedou,
že k palci od malíčku na rukou si čítá,
prst klade proti prstu, spíná je a splítá,
a citlivě jim od „mazlíčka“ do „bratříčka“
jmén dává lahodných a láme „prostředníčka“,
jim hlasem žehnavým cos tlumí do nezvučna
a věřivě, jak mluví láska nerozlučná;
kams hledí do prázdna, jak po hasnoucích svíčkách,
co ruce mdle se třesou v černých rukavičkách,
až v rukou mužových klid na chvilku si dluží
dlaň levá od srdce, dlaň pravá k srdci muži.