Což jak slyší Karavlašský Radul,
rozlítí se, s obnaženou šavlí
na ni vyjde: „S koně dolů sestup,
zlobo ty, ne ženo má a zdobo!
S koně dolů a to hned v tu chvíli,
nebo setnu šavlí já ti hlavu!
Nepřivedla’s od otce si koně;
můj to, na němž přijela jsi, kůň jest!“