Blesky, jež se křížily den celý,
brzy po té na Svatoně sjely:
došlo ho sem za několik dní
vybídnutí cestou úřední,
po jiném by ohlédl se místě.
Čí to dílo, Svatoň věděl jistě,
tušilť, soudcova že mstivá žena,
jeho dramatem jsouc uražena,
muže přinutí, svým aby slovem
odklidil, co v cestě jí teď stálo.
Mladý muž byl zarmoucen tím málo,
vždyť tu dávno rozžhaveným kovem
pod nohama půda pálila ho;
proto také, naposled když šel
z Javorníka, nezajal ho žel,
hruď mu spíše naplnilo blaho – – –