Vesnická idylla: Houšť olší u potoka,
pěšinka bílá podle nich se vine;
za houštím podál přívětivě kyne
stará věž kostelíka, štíhlá, nevysoká. –
Pod modrým nebe všechno prodechnuto jasem
dne letního. A ticho bylo kolem;
žár slunka leží hájem, vsí a polem –
jen motýl po květinách poletuje časem. –
Hynek se tady viděl na potočním břehu;
to zátiší jej klidem napájelo,
a potůček jej bavil, v jehož bystrém běhu
se vidmo barev kmitalo a chvělo.