Ach, již se blíží... Jásejte
vy blázni, ať můj smích
kol samoten tu nekrouží
po kobkách příšerných
jak netopýr, jenž v polotmě
naráží krvavou
svou hlavou v sloupy, které zde
jak umrlci se pnou,
ať hymnus v chrám ji uvítá,
zkad navrátí se ženou
se srdcem slabým, s duší však
poznáním očištěnou
v dny příští, které nade mnou
se v chrámy velké sklenou.