Žár polední pad na hluboké lesy,
jež vlnily se od Vltavských břehů
po obou stranách výš až ku obzoru.
Žár dusný, v kterém ztrnulé spí všecko
jak zakleto; ni tráva nepohne se,
keř nezašustí, strom neskloní haluz,
jen z mechů stoupá vůně opojivá.