Chrám temný byl a prázdný, příšerný,
jen věčné lampy zlaté, stříbrné
se před oltáři sem tam kmitaly
a vzplanutím vždy pohyb dávaly
těm velkým stínům, které padaly
od klenby smutně jako příkrovy;
dva oltáře jen světly zářily
a bledojasný průlom tvořily
v tmě hluboké: Ansana svatého
to oltář byl a Matky bolestné.
Ten druhý stranou stál hned u vchodu,
mříž vysoká z kutého železa
jej od prostory chrámu dělila,
a jemným, hustým mříže lupením
zář drahokamů hvězdně lila se
od koruny, jež zlatá skvěla se
na čele matky boží z mramoru,
a v jilci meče, jenž jí hluboce
ve svatém srdci trčel. Vcházejíc