Ze krásna se těšíc moře
K živlu dívka u pokoře
S lahodou se mílela:
„Bohu! tvář ti neklamlivá!
Ona ústa byla lživá,
Jenž tvou vírou spílela;
Klamné pokolení lidské,
Krutý otce mého zpor,
Ale ty jsi dobrotivo,
Tebou pohne lásky mor!“