V časném ránu se vzbouzím, všecko žilo,
vše se již dávno probudilo.
Práce ta nikdy nespí za dnů ni za nocí,
práce je věčná, my věční její otroci.
Nespí kotle, nespí komíny, vlaky tmou duní,
lodi za noci svítí po mořské tůni.
A i zde v malé a začouzené světnici
celou noc za zdí u tvého lože
nějaká práce jak smrtník maličký tiká:
Příštipkář přirost‘ k bědnému střevíci,
švadlena s živůtkem probděla, šicí stroj vzlyká.
Svítání modlí se: Na nebesích jenž jsi, Bože.