A že všetečka je slunko boží,
nakouklo hned první žalusií – – –
Na nizounkém, sněhobílém loži,
„nebesa“ jež částečně jen kryjí,
leží Jeho Milost, zámku vládce,
úsměv blažený mu sedí v líci,
a pan hrabě nekonečně sladce
chrápe jako všichni smrtelníci.