„Ďábla, děvo, vím já, co se sluší,“
odpovídá mládec uražen,
„žertík malý slušnost neporuší,
znám já přece dívek mrav a žen –
nejedu snad domů v zálety,
zasloužím si lepší odvety –
nuže, pověz, chceš už býti jiná?
Jak ti říkají?“ „Mně? Kateřina.“