Ruch, život, práce, chvat zírá zde odevšad,
muži a ženy jdou tou cestou zblácenou
schváceni po práci. V prsou jim burácí
chuť silná k životu, a přes tu mrákotu,
jež se jich zmocňuje po tíží kladiva,
ženu muž obejme, v zrak se jí zadívá,
děti si z ulice zavolá, jak roj včel
kdyby to do chudé světnice přiletěl!
V těch hlavách co vře snů, myšlének výbojných,
za dvacet, třicet let – co činů bude z nich!