Ó pampelišky zlaté a chvojky bujné chvosty
tu pod smrky stříbrnými s obalů žlutých letorosty –
můj bože – a já tě v odkvétání vidím všeho,
tak na vše pozorlivého, tak pečlivého,
jak hlídáš třešní bobulky zvědavě vykukující
a rybízů, angreštů plůdky, jež smějí se, pidimužíci,
a v husté i vysoké trávě jak zrosené sedmikrásy
se rozdívaly zdivené do prosté, rdící se krásy.