S hor vysokých se dívám
na města trpasličí,
na hnízda pídimužů,
kde maličké je všecko,
tak směšně nepatrné –
zřím jejich shon a vřavu,
jich malicherné půtky,
jich pře a sny a touhy,
jež mravenčí tak mírou
chtí obsáhnout svět šírý,
jej podmanit a skrušit,
– co Osud s výše zírá
a útrpně se směje.