Nagy Felség! reszketek, s alíg bírom kezem
Ha végső órámba arról emlékezem
Mit fogadtak legyen a sok fő emberek
Hocher, és Lobkovitz első Miniszterek.
Mit fogadott Forstal, s a Püspök levele
Nem de nem Felséged tett hitének jele?
S ime, mind azoknak félre tételével
Játszik eggy Császári Udvar a hitével
Nóha a Pogányt is, ha azt fel bontotta
A nagy Isten, példás képen meg rontotta,
Várna is híres lett László esetével
Mivel nem gondola a Török frígyével.
De, Szent az Igazság, meg kell álni ennek
Nincs is semmi baja az érdemetlennek.
Én, nagy bűnös vagyok, és ez eggy vétkemmel
Kockáztam hibáson, fejem, s életemmel.
És ha törvényünknek szent parancsolatja
Meg nem változhatván fejem el csapatja
Nem zúgolódhatom, s nem szólok ellene
Mert a halandóknak törvény az Istene.
De mivel a fiam üres e hibától
Szabadíttasson fel a fogság kínjától.
Légy ó igaz Felség! eggy kis kedvezéssel
Ne ölj búsúltodba kettőt eggy ütéssel.
Ha már én el veszek adj néki életet
Ne írtsd ki eggyszerre a Zrínyi nemzetet.
Talán meg gondolván halálomnak okát
S dicső eleinek követvén nyomdokát
Igazabb híve lessz Felséged házának
S más úton akarja javát hazájának.