Z dob Ludvíků až v naše časy smutné,
kdy k podzimu vše dozrává a žlutne,
tys živa jediná a záříš slavně, sukně!
Moc světa v každém záhybu tvém leží,
ty trůny převracíš, ty stavíš je zas, sukně;
šust ovruby tvé hudba rajsky svěží,
jež miliony krotí, opojuje, sukně!