S podivením v ustrnutí
naslouchaly davy svatých
této divné, dlouhé řeči.
Mlčeli, však v jejich tvářích
František moh’ lépe čísti,
co si asi myslí o něm.
Svatý Petr stáhl čelo,
a Jan Křtitel kroutil hlavou,
papež Řehoř naklonil se
k uchu Jana Chrysostoma
šeptaje a při tom prstem
na své čelo ukazuje:
„Já to říkal odjakživa:
podivín jest, byl a bude.“