Pak jsem se vzchopil, k oknu odvrátil
a opřel hlavu o ledové sklo...
Já hleděl někam v pustou dálavu –
snad tam, kam také nyní hleděla
ta modrá očka malé Anninky,
přistřená na vždy noci perutí...
A myšlenky, jež táhly duší mou,
nemohu, nesmím nikdy vyslovit...