Fujara, fujara svěží je
jak mokré květy jabloně,
bylať právě vylovena
z říčky, kam Silénem pohozena,
a v které botná řeřicha.
A v lesním rohu taje halali,
které v něm zimní mrazy spoutaly,
halali, jímž naříká,
protože nastalo loučení
s břízkou, kde ho zapomněli
od loňské jeseni.
Jak jste se sem dostaly?
Oni nás poslali.
Kteří?
Ti, co věří.