Šel do ciziny sloužiti své vlasti.
A než se vrátil, srazili ho s výše,
kde vysoko čněl. Překážel až příliš.
Jen stát a národ stále! A co strany?
Chtěl, aby jazyk cizáky nám rvaný
teď celým státem plně zněl a volně,
a v domově svém Čech byl vskutku doma.
Hlas týraných od pomezních hor, dětí
i matek pláč, sluch zraňoval mu stále,
i chtěl jej ztišit. Je kdy na to všecko?
Teď radit se jen, co má žito platit,
jak mzda být velká, jaká ještě místa
a úřady si vymyslet, by všechněch,
kdo lační po nich, splnila se touha.
A tak šel do řad zas jak prostý vojín.