Jede svatý, jede, kam ho srdce vede.
Nejraděj by zpříma, ale když už jede,
těžko nezastavit v monastýrech svatých,
na Athonské hoře, v Lavře Athanáše,
zvlášť pak u svých mnichů u Svatého Pavla!
Aj, tam bude ještě častěj víno píti,
tam si bude chtíti častěj zaskočiti!
Aj, jaký to klášter! Pokrytý je všecek
olovem a stříbrem, zlatem září sloupy,
a jak nade hvězdy dennice se třpytí,
tak ty báně jeho mezi hrady svítí.