Neslušně předc s vámi jedná příroda;
V mládí jste se jako kvítí skvěly,
Bývaly jste světa ozdoba,
Vše se kořilo vám, kam jste zřely;
A jak zmizelo to vnadné osidlo!
Vyhlížeti máte jako strašidlo!
To jest pravé lásky hanobení;
Zpořádám to.“ – Odchází ta v nadešení.