To tuší, – a tři posli již
na černých brůnách dojíždějí,
tři zprávy, každou jako tíž,
jak balvan nesou s beznadějí,
pod každou víc je nahrben,
až k zemi zničeně se sklání,
již věří, že to nebyl sen,
jak černí posli mizí strání; –
v té chvíli – pryč je přátel vděk,
pryč zlato, láska milenek...