Babičko stoletá,
vráskami posetá,
bílého vlasu,
chvějného hlasu:
tak šalvěj odkvétá
na podzim pozdě,
tak ptáče odlétá,
co pělo v hvozdě –
tak volně, pomalu
v chvění a bolu,
dopadá na skálu,
se skály dolů,
borová suchá sněť,
jak ty opouštíš svěť,
babičko stoletá!