Nuž zdráva buď, má chato milá,
v níž oné ruce žehnal Bůh,
jež první kleče vyrobila,
a první otku, první pluh,
by rolník otužilých údů
svou poděděnou brázdil půdu,
a z chleba klíčícího zpod
měl pro sebe a celý rod,
v němž zlobě k hněvu, záští k smíchu
vlasť jenom sílu má a pýchu.