Po celou noc jak útočily prudce,
co gigantické měly v sobě síly!
Všem světům obří podaly své ruce
a s oblaky se vichry spřátelily.
Slyš jejich hukot v kymácivé chvíli:
Zda z hrůzy té se – láska vynoří?
Slyš, jakým smíchem země lká a kvílí!
Slyš, jarní vichry kterak hovoří!