Jest dítětem chudých vřesovišť choť,
jíž veleba plane královská s čela?
Jí odhalit clony tížných chmur –
jí do hrudi dýka by vjela!
Král dumal a snil – ržal ve stáji oř,
mdle tučněl sokol, ohař se vztekal,
sliz na loď se sázel u fjordu.
Král Ragnar mlčel a čekal.
Vždyť neplatí Ella povinnou daň;
snad brzy tam na výpravu,
kde v boji umlkne úvah saň – –
Král Ragnar pozdvihnul hlavu: