Zlatá rosa plála v šťavné trávě,
vánek luzný šeptal v cedrů loubí
lahodné své zpěvy po vyspání;
ze studánek modré páry kvetly,
v dáli první zazvonila halže...
Judas zvolna stoupal do údolí,
sivý stařec Híras odollamský
po boku mu rosu s trávy stíral
bosou nohou. Do údolí Thamnas
ku stříhání ovec vedla cesta
časně z rána oba statné muže.
Jako bílé páry nad jezerem,
tak se v dáli zvolna rozvlnila
bělorouná stáda Judasova.
Svěžím vzduchem libě hrály zvuky
stříbrných a harmonických halží...
Híras zbystřil kroky, tato hudba
nejsladší mu byla ze všech zvuků,
které slýchal zníti od mladosti.
Ale Judas s nachýlenou hlavou
nazpět zůstal v hlubém zadumání.