„Bůh rozhodl, ó Karle, naši při!
Choť můj jest mrtev. Srdce puklo mu,
to hrdé srdce, které podrobit
se zde na zemi nikdy nechtělo.
Kéž Bůh se na věčnosti smiluje.
Jsemť v moci tvé, jsemť tvojí zajatou.
Do pout mě vrhni, odvleč v Cáchy své,
bys na mé hlavě pomstu vykonal,
již chystal jsi pro krále Marsila.
Nechť jeho křivdu moje smyje krev.
Však duši mé pro spásu dopřej křest.“