To byla smutná noc. Na krbu oheň zhasínal
a venku ve tmách do sněhové vánice
psi vyli někde v polích zavátých.
Klid ležel nepohnutý v ustydlé mé duši,
posupný klid a ticho vyplýtvaných smutků,
klid únavy a mdloby po těch bouřích rozvratu
a němé mlčení před přísnou tváří Smrti.