A sehnul se tak k spíci Libuši,
a v hrůze a přec v sladké rozkoši,
jak svatokrádežně by svatého
se dotek’ plamene, jí na rty tisk
svůj první polibek – tak nekonečný.
Však dříve nežli mohl odejít,
se probudila Libuše... jak sen
by plynul dál jí líbezný, tak sladce
se usmála a víčka přivřela
a snila dál svůj bílý dívčí sen.