Ale sálám jen, Bůh že ve mně. Tak hořelo křovisko v poušti –
místo jsem jen, a tam padá ne velká milost časem.
Vděčnost ji uvěční v štěstí, které mě neopouští,
a pokorný před štěstím, vím tu, že strůjce mých radostí já jsem.