– Hle, způsob, stařeno, by vyšel z hrobu duch,
jejž pojmenuji ti! – – Však víš, že vyhladit dal
Saul všecky hadače! Proč v osidla mě lákáš
a hrdla zbavit chceš? – – Živť Hospodin, že ne! –
– A koho vidět chceš? – – Chci vidět Samuele! –
– Proč klameš mě? Tys Saul! – – Já přisáh, neboj se.
Rci, co lze viděti? – – Muž starý, pláštěm oděn
a v očích divnou tmu – A Saul pad na tvář svou
a mlha šedivá na smysly lehla jeho
a jeho vlastní hlas jak z těžkého sna zněl:
– Jsem sevřín úzkostmi, neb nastává mi boj,
má duše malá jest a plná nejistoty.
A Jahve nemluví. Rci, Samueli, rci,
co činiti mi jest? – A tak se zdálo jemu,
že mluví Samuel; – Jak Hospodin ti pravil,
už mými ústy kdys: Jsem nepřítelem tvojím
a odtrh království jsem navždy od tvé ruky
a synu Isai dal. Tys slyšeti mě nechtěl
a přikázání mých jsi nechtěl ostříhati.
Já neodpouštím nic, já nikdy nezapomním,
a hněv můj kvačí dnes jak vichernatý blesk
a zítra zvolna jde jak vody tiché řeky.
Je zítra hodina, kdy dopadne má ruka.
I tebe i tvůj voj a syny, kdož jsou s tebou,
dám v ruce nepřátel a sestoupíte v Šeol. –