Však proč to píšu? Zda vše za to stojí?
Cos jiného se vtisklo v paměť moji!
Když s Liduškou se loučil učitel,
tu podvakrát jí – tuším – „Slečno!“ děl! –
Můj bože! „slečno!“ vždyť to dítě jen!
Či opravdu snad naše Lidka malá
již pomaličku slečinkou se stala
a já snad zaspal velký zázrak ten?