Used kmet, své k hrudi tiskna dceru:
„Hotov jsem! Hleď, v náručí tě beru,
v posled zde, než jinde shledáme se;
necítíš, jak úzkostně se třese
srdce v těle, v stařičkém tom hrobě?
vše, vše vykonať chci k vůli tobě!
Unikneme, pevně doufám v boha,
ach, že není pevnější má noha,
bych vám stačil, – ona stáří tíž
nechce s ramenou mi prchnouť již –
avšak slyš, jak vše je ujednáno,
třeba spěchu, brzo svitne ráno,
a při zlosti pánův na Hanuše
nelze otáleti, drahá duše.