Bylo tak, ba bývávalo!
Dnes je toho, věř, již málo.
Přišla jeseň, přišla zima,
tu se to jen klímá, dřímá,
samý sníh kdy před očima!
Kdys tvá ruka lehce ťukla,
kůra mého srdce pukla,
to se celé otevřelo,
co v něm vřelo, ihned znělo,
a se kolem písní chvělo.
Dnes jak zaklepat máš – nevím.
Ale klepej, kouzlem děvím,
které v hlásku tvém se třese,
i mé srdce otevře se.