Prchlo jaro mého štěstí,
naděje list svadlý chřestí,
smutnou jeseň mlhy věstí;
matko má, ó nech mne jít.
Nech mne jít, kde ticho vládne,
nech mne jít, kde bouře žádné,
tam, kde více štěstí zrádné
věnce klamné nemůž vít.