Pravda, moudře můj hostitel mluvil?
Byl to též zkušený otec a děd též,
dlouho tu býval majáku strážcem.
Snad také proto tak hovořil vážně,
že tady seděl pruský ten farář.
„Snad bude východ slunce dnes krásný.
Mám snad zbudit? Stojí to za to.“
Takto mluvil hostitel dvorný,
když tu služka červenolící
se svíčkou přišla a k dřevěným schodům
na půdu vedla mě v pokojík světlý.
Měsíc v něj šilhal jak zvědavý chlapec.