A po všech bocích zelenavých hor se vodstva s výše valí,
za břehy vzpínají se daleko a v kraj se rozlévají,
jak klíče jara brány pramenů by tajně zotvíraly.
Údolí hluboká svou náručí se v šíři rozpínají,
bělostná těla v skoku zachytí až s převysoké skály
v panenském proudu vody vrhnou se, jež v lůně země spaly.
I samotářské lesní studánky po mechu přetékají,
jak ptačí znavené by zástupy si na ně posedaly.