Ježek po tom opáčí:
„Neráčí-li opatrný pán
hledati ve básnění
své zalíbení,
mám pro Vašnost jiný plán.
Dle příkladu moudrých Sov
vystupte co filosof.
Jméno to Vám, milý brachu,
nenaháněj strachu;
K mudrcké pověsti
jediná
vidina,
věta cestu klestí.
Pro své průpovědi slavní
bývali mudrci starodávní;
nyní též ten sluje filosof,
který starý rozum slov
samolibě převrací
a na ruby obrací.
Slyš, můj příteli,
nějaká snad příčina
přec tvým mozkem zavrtí,
buď to třeba vidina
kým a kdekolivěk ztracená:
tebou zas nalezena
oslaví tě před smrtí.
Mluv jen něco nového,
nikdy neslýchaného,
třeba slina řeč tvou vedla,
brada na rozum si sedla.
Co kdo tvrdí, upírej;
co popře, za pravdu měj.
Uhodí-li kdo tě holí,
dokazuj, že to nebolí.
Upři starodávné přísloví:
„Komu s hůry dáno není,
z apatiky nekoupí.“
Upři: „Kde nic v mozku není,
rozum snadno prohloupí.“
A já pokud sám netřeštím,
slávu mezi mudrci ti věštím.“