A v polo rozbořeném portálu
stál chudý tento farář vesnický,
kol hlavy slunce zlatou záři měl
a úsměv štěstí na rtech jemu hrál
a hluboký klid tkvěl mu na čele;
k nám blížil se a z dálky volal juž:
„Aj konečně vás přece nalezám,
vše prošel jsem – jest čas juž k svačině!“