Objala ji Valda s nadšením,
líbá ji a „Přišla! přišla!“ jásá.
„Kterak se ti, drahá, odměním?
jak jsi něžná! útlá! jaká krása!
jaká elegance líbezná,
z pohádky jsi jistě princezna!“
„Charmant!“ zní to kolem, „to dech jara
otevřeným oknem zavál sem!“
Hrabata se zvedli a baronka stará
lornět k očím klade s obdivem.
Mladé dámy s Blaženkou se mazlí
a sám kníže přišel – kdo mu zazlí? –
žlutým prstem – krása svádí ho –
ramínka se dotkl jejího.
A s úsměvem děvče prostřed stojí,
dnes nepoznal Vláďa sestry svojí!
Úsměv pro každého sladký má,
odpovídá vlídně na vše strany,
lichocení hladké, obdiv planý
s úsměvem a skromně přijímá.
Valda posavad ji objímá.
„Hle, Popelka! jak ji kmotra víla
čarovnou svou mocí vyzdobila!
Jak jí sluší všechno! jaký vděk
až i po ten drobný střevíček!“
„Jak? jak?“ ptal se kníže. Vlastní slova
Valda překládala ve spěchu.
„Vizte střevíček ten, než jej schová!
drobný je, jak slupka z ořechu!“
Nachýlil se, k oku zvedl sklíčko.
„Ach, ach! malé nožky! vždycky jsem
klaněl se jim s plným obdivem.
Věřte, kdybych – moje holubičko –
střevíčků těch rtem se dotknout směl,
půl života rád bych oželel!“
Vše se smálo. Trochu rozpačitě
ohlédlo se kolem zlaté dítě.
„Nerozumím!“ řekla. V ustrnutí
jeho jasnost kníže zavzdychal.
„Nerozumí! běda! jaký žal!
řekněte jí přece – ! S jakou chutí
dnes bych učit chtěl se řeči té,
tvrdé, po kacířsku zaryté,
luštit půvaby v ní ukryté!
Divná řeč! Však věru s dívčích rtíků
zní tak mile, měkce, čarovně,
jinak nežli z hrdel politiků
při obstrukci v naší sněmovně.
Tuším, jazykový zápas celý
jen tak sladké rty by řešit měly!“
Kníže pustil sklíčko, hlavu vznes,
dávno nebyl vtipným jako dnes!
Ještě smích zněl kolem. Stranou tiše
v udivení Vláďa sestře děl:
„Nikdy jsem tě takou neviděl!
velké dámě podobáš se spíše!
Kdo ten zázrak náhlý způsobil?
Kdo tě takým kouzlem vyzdobil?
Kdes odvahy vzala, plaché dítě,
že šum společnosti neděsí tě?
Kdo tě učil dvorným poklonám?
Jiná jsi! – tvé snivé oči září
divným ohněm, v nevinné tvé tváři
cos je nezvyklého, věř mi, sám
jenom stěží tebe poznávám!
Co se stalo s tebou? jaké divy?“