Jemně namítal otec: „Soud rychlý mládeže burné!
Zemřel krásně Hynek; leč krev jeho tekla nadarmo.
Snad moh’ žíti dosud; čas byl by žalosti vyléčil,
prácí ještě tichou moh’ platně prospívati vlasti.
Štěstí všecko není v jarošumné číši mladosti;
slastí dosti chová, vznešené i krásy duševní
stáří ještě pohár, nechť prchla mu síla opojná,
nechť i zatrpklý dost; duch pod vlasy ještě šedými,
až vystřízlivělý, ideál svůj může si chránit.“