Oj, v kaštěli svadba velká!
Zemanova lepá Elka
za srdečkem ruku svoji
nejkrasšímu hochu z kraje
dala za ty čerstvé máje –
u kaštěla ještě stojí.
Starý zeman svadbu strojí!
V pyšné síni u dvorany
dlouhý stůl je přichystaný,
za vrch-stolem mladí sedí:
dívka – jako růže líčka,
šuhaj jako makovička,
a pan Adam na ně hledí –
jak je šťasten – což ti vědí!
Níže hosty, družky, družby
sedět zříti podle tužby,
a na dolním konci stolu
starý svat a farář spolu.
U druhého stolu stranou,
cigánů hle, chasa smědá!
Dnes tu, zítra u souseda.
Nikde déle nepostanou,
než co cymbál, housle zvučí,
barborka co hučí, bručí,
v kloboučky než dary skanou.