Nu, hrůzný byl to čas
těch čtvero války let,
kdy rděl se jako požárem
ten celý širý svět.
Kde koho na vojnu brali,
ať chromý, sláb neb malý,
a děti a starce zas skorem,
šli všichni s němým vzdorem
a v duchu proklínali.
A ženy obilí síkly,
a kmeti orali v polích,
žně byly potom smutné
v těch lánech na půl holých.
A nejhorší z běd všech:
vlast, národ v okovech,
a na rtech nesměla ozvati se píseň,
ba ni vzdech.