Ulice pustá jeho láním zněla.
A s věže nad ním ještě nehnutě
o římsu oprouc dračí perutě
Smrt tupě dolů zřela.
Jen naklonila trošku hlavu svou,
plesnivou lebku dutou děravou, –
snad lépe vidět chtěla.
A sedlák Hurt šel dále klopýtaje,
všem měšťákům a magistrátu laje,
do ruda spražen ve svém kožichu.