Viz, tam pod okénkem bílé růže v květu,
jedním hledem jeho kterak umírají
a lupeny jejich chladný vítr v letu
do šedin mu nosí, které vzduchem vlají.
Slunce dávno zašlo, – z roklí tma se zdvihá
a Žal chmurný ještě na svou kořisť číhá.