„Kteréž doupě, kýhož dravce sídlo,
Vece kníže v strašném obdivu,
Tento děsný netvor uplodilo,
V milovlídném lidském oděvu?
Ještěří snad kojilo tě vémě,
Pekla hnusný vysoptil tě klín.
Chop se otce, ty mu rovné plémě,
Nespatříť snad tato svatá země
Nikdy více tak nezdárný čin!“