Třesou se všechny listy háje jasného
v zelené vlně kadeřavého větru,
slunné třepetání dlouho teskní,
jak by odtrhnout se chtěly bolné plátky
od plného, vzdouvavého srdce světa.
Háji, moudrý je tvůj spánek
v skvoucím fluidu slunce
a v bezvýsledném hourání
zapomněně dlouho trvá
jak neměnný pád starodávných vod.
Jako by stříbrného ptáka-boha
píseň stoletá tvým doznívala snem.