A do rána vstal Robinson, však Cyril umírá!
Již poslední mu síla urvána, –
to srdce všecku vydalo svou krev...
stín smrti, jenž se v stíny chaty smýká,
vlá k běloskvoucí skráni mučedníka...
A blouznění mu smysly zastírá,
sen poslední mu kouzlí blaha zjev;
vše zapomněl, – již o zlém losu neví,
a s usmíváním, v loktech drahé děvy
vzdech poslední mu lehce ze rtů plyne...