Přeslička se pyšnila v tom kole
věž co štíhlá, hrdě vypjatá,
kolem nížto s paty do vrchole
zábradlí se vila zubatá.
Zelenavým stínem lupení
propínaly růžové se žíly
a jak pestré, stinné lože víly
vlnilo se květů třepení.
V lunu většil měsíček se hebký,
pantoflíčky zlaté v obří trepky.
Sluníčko to květu na korunce
v zářivé se rozšířilo slunce.
Ba i tichý, luční koník ten
válečný co komoň v plné slávě
červenavým okem blýskal v trávě,
zelenými pláty obrněn.