Kdys cítil jsem: K zemi jsem přissát, však ranou vždy probuzen.
Jsem obdarován, však v chvíli té o vše vždy ochuzen...
Vše hlásalo krásu i nicotu, zpívalo život i smrt,
přede mnou paprsek slunce, však za mnou šel hladový chrt,
stůl přede mnou prostřený čekal, cíl v dáli se zlatil jak sen.
A za mnou, hle, vyhlídka na hřbitov okny, den co den...