V symbolů bludiště jsme vkouzleni, 
symbolem vesmír, myšlenka též jím
té slovo zas, jich metafora, rým – – –
Má bolest symbol, já, má láska, tušení –
Svět zrcadlová síň. – V ní srdce moje sní,
co za mou tváří skryto, nevím kým,
s tím rysem chmurným, teskným, pátravým,
jejž kreslím v sladkých mukách básnění,
bych pochopil, co možno pochopit
vše vnímaje zas rytmů šepotem
v svém srdci smyslném, leč něžném, hudbou spit.
Spěch časovosti budí u mně smích,
kdys nad zítřky, dnes zamyšlený jsem
NAD ZBYTKEM ZAŠLÝCH KULTUR BÁJEČNÝCH. –