V úžasu němém Sigmund stojí bledý
a žasnou páni kolem svého vůdce –
tu ozáří se náhle jeho hledy
a „na koně!“ provolá divě, prudce:
„Před žhářem bídným bát se na posledy?“
i pádí ven – a všichni v tlumu za ním.
Na koně vsedne, káže vozy strojit –
sotva se zdaří jemu upokojit
a ochranu poskytnout krásným paním.