Král Hakon celý den tvář slavnostní,
cedulky pilně soukal z rukávu
a gratulantům odpovídal, jak
mu předepsala dvorní kancelář,
jíž v čele stáli Orkel Frankenštejn
(byl z Duryňk), Olaf Friborgský
(to Nor byl), dlouhý Wilburn Cumberland –
a zmýlil-li se, dvůr se nesměl smát,
neb král se přece nikdy nemýlí
a mýlí-li se, je to jeho věc.
Co na tom, přál li slečně dvojčata,
jež paní kněžně ze Seaborgu spíš
by hodila se, Hjaltu Medvědu,
když za zpěv děkoval (Hjalt nezpíval)
a Svendsenovi za čin rytířský
(byl Svendsen zbabělec), čert poplet to,
či spíše kancelář ta cizácká,
buď Frankenštejn, či Cumberland.