Sestra k sestře, baba k babě, –
Klekanice šedivá
a s ní Vodník čelo krabě
na kameni prodlívá.
Tělo k tělu juž se vírem
chytá, splítá, zmítá, lítá,
havran krouží s netopýrem.
Šeré cáry, mlhy vločky
vlají, plají, polétají,
černí štíři svítí očky,
pod nohy se připletají.
Krákor vran hrá k tanci hru
do plesu a do víru.
Vášeň k vášni, tělo k tělu
v lásky divém zážehu,
měsíc tiše klouzá v bělu
sivých mraků po břehu,
tone za ním, propadá se,
a tma hlubší ještě zdá se,
a bludičky rudnou žhavěj,
hlasy řijí pronikavěj,
lítne plamen nahoru
a zas v jiskrách zpět se kácí.