Na štít si udeřil mečem a směje se Asker Ryg:
„Důstojný opate Hane, vzdech marný jest, kletba i vzlyk!
Na lup nám bohatý velel – kdy kleteb i pekla se bál? –
udatný Valdemar král.
Zlatý má v koruně kříž, plášť nachu, leč chudý má rub, –
jen mnich se rád s chudobou snub!
Zlato a stříbro a skvosty a klenoty, peníz i kov,
nám vydej bez teskných slov –
však duch poklady hromadí v nebi, na zemi – pěst;
králi, co od země jest!“