Měl radost hoch a pyšně vzhled,
teď půjde reformovat svět:
„Z tisíce sosen, ba i z víc,
hned bude tisíc šibenic
(tehdy to byla na div světu
zvučivá fráze, plná květu,
již tuze lačen obnovy
jakémus odkouk mistrovi)
a na nich ať se klátí, klátí
ti buržoasní advokáti
a všichni, již se nebáli
a hlasně se mi vysmáli.
Podrtit mozky na kaši,
toť reformace nejsnazší,
mé já ať zbude, jen mé já
jak drahocenná kameja!
Buď konec bídné havěti,
a mnou se začniž století!“