Promiňte, prosím,
přicházím rušit –
jak těžká služba, víte,
je služba veřejnosti.
Nesčetné oči
pnou se teď na vás;
o zlatém ptáku báje
letí již světem
nadšená zvěst.
Promiňte, prosím,
že i svým perem
přispět chci k slávě
velkého dne.
Neboť sloupce novin jsou suché a moje duše dosud neumřela,
to bylo dávno, leč bylo to, když sladkou nadějí se chvěla,
kdy pýcha stoupala mi k hlavě opojivě
a milovalo se snivě!
Teď hvězdy shasínají, mistře; den váš bude
vítězství zářného den!
Krásnějších neozáří východu slunce rudé,
buď pozdraven, buď pozdraven!