Nad lesy měsíc, loutna mlčenlivá,
se míhá mezi mraky průsvitnými,
květ dýchá vůni, na stonku se kývá,
jak nebylo by vadnutí a zimy;
má hlava klesla tobě na rameno,
má ústa tvoje šepotají jmeno
jak v letu tknuta kadeřemi tvými.