Medicinae universae
doktor Řehák, v tváři zrudlý,
učinil zas notný doušek.
(Čtenáři můj, autor nijak
nečiní se solidárním
se Řehákem: on to mluvil,
jeho stihniž inkvisiční
velký nález. Autor čestně
myje ruce. Neslušnost to
od Řeháka, odporovat
pánu z Prahy. Tomu pánu,
jenž má vliv a ostré péro –
ať on na příslušném místě
udá vše a podle zvyku
Řehákovi dá, co proto.)