MIRJAM má krásná, Mirjam má snědá,
proč jsi tak smutna, proč jsi tak bleda?
V očí tvých plamu cosi je skryto,
v duši tvé bílé pevně je vryto,
Mirjam má milá, Sulamith moje,
proč se dnes hrůzou tělo chví tvoje?
– – Mirjam, ty mlčíš, vím však, co tebe
v nitru tvém drásá, mučí a střebe,
vím i, co něžné srdce tvé cítí,
budou nás vraždit, budou nás bíti,
černé sem sotně zase dnes vtrhnou:
s výkřikem divým na nás se vrhnou.
Židům všem zhouba buď a zmar!
Pozdraven budiž dobrý car!