„nechať tedy oknem, vejdeš předce!
Zhurta, mistře! Prolomte tu mříž,
abych do domu tím vchodem novým
uvedl si hospodyňku již!
Hleď, má zlatá: choutce tvojí hovím,
ale abych neshýbl své plece
pode jho tvé, k svojí pohaně,
musíš ty též za mnou oddaně,
kudy já chci, ptáčku, do mé klece!“