Ty, který ve svém letu jistém
si diadém i křídla dáš,
vše rozvrhneš si v pouhý systém,
vším mimo sebe pohrdáš,
jenž přírody se pánem mníš
a teď, když v háv svůj neskonalý
noc ohromná tě stínem halí,
zrak v bázni sotva zvednout smíš,
ó jak jsi děsně malý! –
Jak malý! –