Pozdní večer. Dívky pilně předly
Hoši v kolo k dívčinám si sedli;
Plamen z krbu smutně ktomu svítil.
Pocestný u prostřed síně sedí,
Poslouchaje naň čeládka hledí;
Mluvil takto však i tak též cítil:
„Hoiho, slyšte! Kteří ještě bdíte,
Dobrý pozor na má slova dejte,
Neslýchané, nové věci zvíte!
Však jak pravím, pilně poslouchejte,
Neb jak slova jenom vypustíte,
Nikdy víc mně neporozumíte.