Krásná jako růže, kterou vzteku
Lítá bouře s stromku srazyla,
Krásná Pinka u kvetoucým věku
Do hrobu svou hlavu sklonila.
Sklonila? – a mne jest zůstavila
Na tom světě samého,
Dříve nežli sňatku okusyla,
Sňatku přežádaného!