Tam dva muži stojí v světle bledém;
První hledí tiše do vysosti,
Druhý dolů zírá, jakby hledem
Proniknout chtěl matky země kosti.
A teď slova z ust se jeho lejí,
Zbuzující hrůzu v šírém kruhu;
Vichr skučí po háji a luhu,
Luna se i hvězdy mračnem krejí.