Vrzla dvířka, uzavřena byla pouze na petlici.
Ano, to je vnučka jeho Lida... vidí, s bledou lící
stojí náhle v středu síňky, na děcko zří poděšena,
náhle křikne a v tom křiku ne víc dítě, ale žena:
„Moje dítě... vrátilo se!“ – Stařec chvátá k ní, však bledá
ona rve si černé vlasy, upokojiti se víc nedá:
„Vrátilo se... přišlo za mnou!“ – Co to pravíš, tvoje dítě? –
„Ano moje, do rybníka po porodu okamžitě
vrhla jsem je, ale, bože, ono nyní vrátilo se!“