Rány s věže. – Stín se plížil valy němý;
obchází snad tady posud nesmířený
velký stín ten báje? Jakými mám jmeny
zastavit jej v dráze? – Skláním oko k zemi.
Cítím, jak má život lidský málo ceny,
věčnost mraznými jak vlá kol perutěmi!