Och, zda se ubrání
té smečce, která na Ni, zuby ceníc, vyje,
těm příšerám, jež, obraz jejich z nitra na ven promítajíc,
půl v snu, půl v blouznění,
kol sebe řádit snů
tu již již vítězíc, tu znovu podléhajíc?