U pěšiny, těsně před stavením,
strážce domu vedrem týrán denním
odpočívá, věrné oči mhouře.
Lehce plynou obláčkové kouře
z dýmky mojí do blankytné výše.
Kouzlo snění přikrádá se v duši,
němý klid jen cvrčka trilek ruší,
který vesel plesá u své skrýše.