Ještě rokovali, v stuhlém zboru
Stařec šedivý se kulhal k kněžím:
„Ach! Čech na mne jako na potvoru
Míří, an co mrzák v prachu ležím.
Já mám osyřelec milou horu,
Kde jsem plésal, kde teď k cýli běžím,
Bohy své a děti opustiti,
V pouště nemilé se ukliditi?