A když tak hraje, náhle zdá se mu,
země že rozlohy se šíré chvějí,
zpěvu že jeho větí odpověď,
a vše že tančí v kolotavém reji.
Zpívají bory, hory kloní se,
pukají s třeskem nachlumené skály.
Z přírody celé hřmotem obrovským
kolácí zvuk se šílenými valy,
a bouří píseň jeho v prostory,
k oblohy klenutí jí nese letem,
valí jí do podzemí temného,
v útrobách země hrochotá ji změtem.
Pod ním i nad ním, vedle něho, v něm
hýbe se vše, vše kotoučí se, zmítá,
vyvíjí luky, krouží v kolesách,
vzedmutím dme se, chvěje se a kmitá,
romoní, šumí, šeptá, rokotá,
lepetá, zpívá, hraje kolýchavě,
zvoní jak vichrem rozhoupaný zvon,
hučí a kypí v rozvlněné vřavě.