Slep jest Frank, mně otvíraje zrak,
na něho my kam a kudy pak!
Rychle, jistě pod Balkánu stíny
na vše strany topory a klíny!
Můj tu man i onde, pod můj soud,
potom do okovů rab a pout!
A kde zlata prameny se řítí
samochtě mi v dobrovolnou daň –
žízně v úpalu, bloud váhá píti,
plna vod ač nastavená dlaň!