Ó chtěl bych napnout struny tvoje
na luky divé, vražedné,
by probodnul vždy prsa dvoje,
kam jediný šíp zaletne.
Tak ažby s tebe první střela
zvučela, letíc do světa,
pak nejlepší bys píseň pěla,
ty lýro moje prokletá!