„„Po lovu se tážeš,““ vládce praví
s úsměvem, „„ty, která plaše z dáli
vyhybáš se zvukům lovčí vřavy?
Ó bys rozkoš poznala, kdy lesy
zbouří rohů břesk a lovců hluk,
když psů láním plachá zvěř se děsí,
koně řehtají a zvoní luk,
když jak střela do oblasti vzdušné
sokol kmitne, v kořisť zatne drápy,
neb když lesklé kopí v půtce krušné
medvědu v bok huňatý se ztápí!““