Na pouti světem i na dráze žití,
vždy’s u nás kříži, Tebou srdce cítí,
naším tys heslem, jež nás doprovází,
nechť trpí srdce, nechť nám slouží štěstí,
jasnou jsi hvězdou, která tam vychází,
kde by moh’ poutník zbloudit na bezcestí.
Jestli pak poutník v hodině kdys bludné,
zapoměv na kříž pro světélko svůdné,
k záhubě své se již již schyluje
a zří snad propasť strašnou na úbočí:
ó nechť jen hříchu rychle lituje,
a kříž zas Páně otevře mu oči,
ukáže otcovskými rameny,
kudy jde chodník pravý, ztracený. –