Meg ne ítéljetek, emberek, ha kérdem,
Ez-é a valódi virtus és az érdem,
Melyért nagy híre lett sok gyilkos hóhérnak,
Pennáján az őtet dícsérő Homérnak.
Hát már a gyilkosság, szent egek, isteni,
Dicső virtus? annyi embert öldökleni!
Az ártatlanoknak felkoncoltatása,
A szelíd városok s faluk feldúlása
Olyanok-e, melyek által lehettenek
Sok száz gaz emberek hérók és istenek?
Ha valaki megöl egy embert magába,
Függesztik a Hámán szellős ablakába;
De akik ezt sok százezrekkel cselekszik,
A nép még azoknak nevével dicsekszik.
Azt kerékre teszik, a neve pírata,
Ennek örök márvány oszlopot írat a’.