Tak zvolal Roland, vyšel před chatu
a zora právě smavě zlatila
zem, les a nebe, svit svůj růžový
na reka lila. Roland do trávy
klek’ třpytící se rosou, pravil pak:
„Hle, otče můj, já sluha Páně jsem,
nechť vůle jeho svatá plní se
a ať se děje se mnou, On jak chce.“