I v loži divadelní živo zvlášť.
Teď znovu se tam otevřely dvéře
a, odkládajíc nádherný svůj plášť,
snad schválně šitý k této premieře,
se objevuje divadelní hvězda
a lhostejně si sedá u kraje.
Ve tváři účast jeviti se nezdá –
vždyť ona v dnešním kuse nehraje,
ji dnešní autor neobmyslil rolí,
a kus, jenž k vůli ní se nepíše,
v němž pro ni úloha se nevyvolí,
nestojí asi za nic nejspíše
a jistě bídně propadnouti musí.
Jet’ známo, dobré jsou jen ony kusy,
jen ony výborné jsou, bez řeči,
v nichž ona úlohu má největší...