Ten co tak lehce zapomíná
(nebesa jsou mu milostiva)
pozvedl sklenku svého vína
kde... však on ví co že tam dřímá
Očima hrozně dychtivýma
mlčelivýma půvabnýma
osmnáctiletýma očima
vyzývá lačný čas jenž dřímá
vyzývá svět jenž o něm sny má
a také sebe palatýna
poslušná kouzla též jež třímá
a poprvé ho závrať jímá
A je to závrať která snímá
bázeň a velí státi zpříma
Rukama osmnáctiletýma
krásnýma rukama kacířskýma
mrštil svým štěstím k nebi
a s očima za ním zvrácenýma
děl: – Káži. Bůh je-li se zjeví!