Žili tu muž a žena. Daleko kdesi byl svět,
bůh jeho zůstal tam s ním.
Jak snadné tajemství. Jen rozumět,
zanikne v mlhách s postrachem svým.
Život dvou duší, dvou těl.
Vašíček porozuměl.
Prchají věci i pojem času,
výskají tóny v jediném hlasu,
v úměrném slohu vyrůstá sám
milosti velebný chrám.