Za tou chyškou má již snad
konec Mikulášův sad.
Viděti jen, toť se ví,
ještě hájek březový,
jak jich mnoho kraji všemi,
zvláště po slovanské zemi!
Mikuláš prý, když tu kráčí,
vždy se tuze vážně mračí,
ba i stane zamyšlen.
V hájku sice žert a smích,
v jednom chumlu rozjařeném
šotci rejdí po větvích –
ale nevěř! hájek ten
zaléván je perným křenem!