Pohlédněte se mnou v jaře při klekání
do Šumavských luhů, úbočí a strání,
když za krásné doby večer déle prodlí
a při slunka pádu příroda se modlí –
divné věci zříte, k nepopsání ladné,
že vám z toho náhle píseň v srdce spadne.
Nasypalať krása na každičkou snítku
na tisíce poupat, na tisíce kvítků,
diamanty luhu, zlato černé stráni,
srdečník a hořec svahovité pláni,
do mladistvých srdcí pro útulnou lásku
z růží svitá hnízda, plná sedmihlásků,
na pokraji lesa stařičkému buku
plné letorosti pěnkavčího zvuku.
Do kapradí skryla zmúcené skal stěny,
studánce přinesla štítec vyleštěný,
jezeru plášť krásný, jak ho nebe nosí,
travině a vřesu aspoň krůpěj rosy,
bílé chudobičky zelenému drnu,
pěkné parůženky mladistvému srnu,
pancéř šupinový proudníku a pstruhu,
nebes modré klenbě sedmibarvou duhu,
stařičkému kmeni štíhlorostlé vnuky,
jívám prostovláskám drobných mušek zvuky,
dřínu šedobradci lék pro větve chory
a živůtek bříze pěkný, bělokorý,
stkvostné vážce síťky k těkavému letu,
střemše samotářce hrozny plné květu.
Stověkému dubu pás z lýkových pruhů,
proudu horoběžci zátočiny v luhu,
mladé javořině slunka na chytání
na sta otevřených zelenavých dlaní;
pampuliškám duté pod svítilny stonky,
v hrdlo kukavice utěšené zvonky,
mladým borovičkám outlé, žluté svíce,
bílé náprsníčky rodu vlaštovice,
pilným hrobaříkům nekované rýčky,
svatojanským muškám malé pochodničky,
motýlům a můrám pláště různých střihů,
kalině a růži políbení z jihu,
dlouhé náušnice lísce u pramenu,
plané hruši v poli úbělovou plenu,
novou v prsou sílu Vltavskému zdroji,
vír prostranný v jilmu včel mladému roji,
lípě ukloněné hojné květy v těchu,
bubláků sbor pěkný na myslivny střechu,
suchá stébla k hnízdu pro maličké ptence,
buclatého kluka myslivcově žence.
Vidíte ji tamo onu sličnou paní,
jak svou hlavu zbožně kloní při klekání,
aby ruka Páně v hojnosti a zdraví
štědře žehnala jim v krásném Pošumaví,
aby zachránila na bohaté sněti
zlatá potěšení pro Šumavské děti. –