Samá kost a samý strach,
Kmotra-Smrt tím božím, širým světem,
jako zloděj, chodívala po špičkách.
Zde ji odehnali, jinde vrátka
na sedmerý pevně zamkli zámek.
Posléz o půlnoci, ustrašená, vrátká,
(svítili a sýček cestu ukazoval)
pod řimsou se shýbla u sousedů,
jako nitka tenká,
spárou u okénka
k lůžku vplížila se,
choré lidské krve napila se,
lačná vešla – s hladem odcházela.