„„Co to, blázne, může býti,
tam přec nemáš taje žití,
velké světa zdroje, páky,
výš se skryjí nad oblaky,
malému jak ty jsi čertu
svěří se jen něco k žertu.
Co tam neseš? Snad pár copů
na hlavy těch lidských skopů,
paruky na bláznů lebky,
filosofů staré trepky,
trosky divadelních kytek,
vatu na pár tuctů lýtek,
akta, jimiž odsoudili
básníka ke dlouhé chvíli,
žezla, meče, jabko říšské
aneb škapulíře mnišské,
řádů a hvězd plné putny,
uniformy, třapce, kutny,
klobouky snad kardinálské
nebo hole admirálské,
staré mince, bronzy, kruhy,
popelnice, hadry, stuhy,
jež zakopáš ze svévole
archeologu kams v pole?
Pověz, co v tom pytli skrýváš?““