Žena vidí, že mu neodolá,
Bere ke lichotě outočiště.
„Sladký mede!“ přeoulisně volá,
„Co rceš? chci se tobě starat o ohniště.“
Usmíval se, v tom tu po něm ženouc dýku,
Praví: „Za odměnu to měj, krahulíku!“
Ale při klesnutí se ji hbitě chopil,
Tak zem její krví také skropil.