Vstal od modlitby Cid a jitro vzplálo.
Než na kůň sed’, juž proti němu stálo
víc nežli tisíc Maurů, obzor celý
se oštěpy tměl, ale sotva zřeli
jej na koni a chochol přilby jeho,
jak Iblise by zřeli, ducha zlého,
se obrátili v útěk nepořádný,
a v běhu tom se nezastavil žádný,
v kotoučích prachu skryl se muž i vůdce.
Děl Fadrik Cidovi: – Nač nyní v půtce
bys pokračoval, nech je a jdi domů,
jsi vítěz bez boje, blesk beze hromu
tak řádí rovněž, k čemu bitvy vřavu?