Žebrákem jsem, hochu zlatý –“
a po jizbě okem bloudí,
„za chvílku mne z této chaty
bez milosti vyženou.
Pozdě plakat, – škoda vzdechů, –
nějak bude, – bůh to soudí! –
zůstanou mi pro potěchu
husle mé i Lidunka!“