Tak mi věstil Globe, ku závěrku pravě:
Snad se zdaří kněžnu vymknout z jeho spárů,
dřív než hrad ten vzplane ve válečném žáru.
Ty jsi v zakuklení sklamal strážců zraky –
snad i královně vhod bude způsob taký.
A hned zítra, kněžna přijme-li tu radu,
sděl mi dobu, směr a přestrojení v listě,
jejž luk tajně s šípem sešle za ohradu
severní, kde ve křích na ukrytém místě
důvěrník můj sečká za prvního tmění.
Já však uchystám vše, aby bez prodlení
Dagmar ve průvodu bezpečném se dala
na cestu, kam zrádce moc by nesahala.
Však nechť její mysl kamkoli se skloní,
to jí sděl, že chví se tisíc věrných o ni –
a že mezi nimi touží nejvřeleji
Globe cedit krev svou na ochranu její.“