Je těžko povědít, co trpěl jsem!
Já nebyl schopen ani myšlénky,
a divím se, že nezemřel jsem též...
co nyní stalo se, to uhodnout
by nemoh’ nikdo: Vedli v žalář mě
a řekli mi, že bídným vrahem jsem,
že trávil jsem svého pěstouna,
že dlouho tak mě mučit budou teď,
až přiznám se!... Já mlčel. Tup jsem byl
a čekal jsem, až tedy umučí
mě katani, tak trudu zbaví mě
a toho pekla, které životem
se zove na zemi... Však stalo se,
že jednou ráno vešel starý mnich
v mé vězení a ten mi pravil tak:
„Vím, že jsi nevinen, a kyne ti
teď spása, poslechneš  li rady mé.
Ve Španělích tě jistá čeká smrť,
kdybys vyšel volný z vězení
a očištěn a podezření prost.
Nuž, souhlasíš? Chceš prchnout daleko?”