Smějí se druh druhu,
směje se všecko v kruhu,
až pojednou v ráz
do vody vše skáče zas
a znova všecko se do bláta skloní.
Poznovu radostný rej
a veselý smích, až ozve se zdálky:
„Děti, hej,
domů už, klekání zvoní,
v západu slunce se nítí,
dost už těch radostí z žití!“