„Věz, že marně okovy své hryže
Milek tvůj, zde u vězení jat,
A že zejtra ztrýzněného svíže
Na kříž, světům na odivu, kat.
Uzřím, ve lvárnu když otce vhodím,
Mrtvolu když krví zhyzděnou
S tarpejského hřbetu v propast shodím,
Zdali skrotím tvrdou mysl tvou!“