Tvé slzy uschly, očka zavřela se
a úsměv libý na rtu se ti třase,
a všechen bol již ulét’ jako stín,
a přece dnes ti, sirotečku malý,
matičku drahou pochovali
a uložili v země věrný klín.
Jak bříza bílá spícím nad potokem
nad tebou bdím teď starostlivým okem.