Chtěl mluviti dále; zajícové ale
Překonáni tužbou, u velikém spěchu
Se vší udatností do boje se dali,
Aniž na hlas jeho více dbali,
Všady vraždili, a zraňovali všady,
Tento zuřil tam, a onen tady;
Ach, jak řídly nepřátelské řady!
Morana tu kojila svůj hněv;
Svodotokem zelená se valí krev –
Tamto leží kus – a hrůzo! kousek tady
zelné hlavy! –
Ale slyšte! – „hav!“ a opět „hav!“
„„Dav!““ a zase: „„Dav je, dav!““
Hoj! tu každý ze zajíců:
„Stůjte!“ – „Braňte se!“ volati chtěl,
Ale dnes „mlčet“ za dobré mněl;
Prr! tu všecko na útěk se dalo,
Jeden do klusu a druhý do skoku,
A tak celé vojsko utíkalo
V časoměrném poskoku.