– Což mohu vůbec čekati? –
Já smál se: brachu, učení tvé skromné
není pro mne.
Čekejte, čekejte pro svoje děti,
vývoj vám dá něco po století,
úmornou, postupnou dlouhých let prací,
získáte právo hlasovací.
Co z něho čekáte?! Úlevu snad?!
Zkrácení práce? A žádný hlad?