Vyzváněj, hlase vroucí a vlahý,
píseň svou, ztemnělou ozvukem pout,
kdo se dnes potácí bez chleba, vláhy,
z tebe nechť načerpá sílu si v pout.
Zítřky jsou bohatší nežli mní dnešek,
život je proměna, zrození, růst,
tisíci květů houpe se vršek
zlatého stromu, z tisíců úst
tisíce možností hlaholí světem,
ozáří stín a zachmuří svit.
Blažen, kdo nezhořkl, svatý, jenž květem
zvolá vstříc mrazů a vichřice dětem:
Žít chci, ó žít!