Trudně Miloň vydutou si dlaní zakrývaje víka,
Ívanu vypravovať strastné teď příběhy přestal.
Ještě byla spanilého němá poslouchače usta,
Jak milený učitel skončil svá vypravování.
Hojně rosil koberec pode ním proud s tváři tekoucí.
Až hluboká trudnost outlému ulehčila srdci,
Počne, nabyv mluvu, pak k pěstounovi citlivě Ívan: