Se stěny teď zahrčely
hodiny, jak chorý člověk,
jenž chce kašlat, a teď bijí:
jedenáctá. „Ach, schon zehne!“
vyskočila purkmistrová,
„Mittagessen!“ Dámy za ní.
Purkmistrová otevírá
dvéře. Clotild v tváři žhavá,
lesklé vypoulené zraky,
nepadla div do pokoje.
Purkmistrová usmála se.