– Ostatně sama mona Bianca
náš pohled snese. Neníť poprvé,
co tak se v světle slunce objeví.
Tu historku já Vašim Milostem
chci vypovědít a mám přesný pramen.
Bydlila tenkrát mona Bianca
na Piazze San Marco. Její muž,
Bonaventuri, přivedl ji sem
z Benátek mocných, kde se poznali
a svátost stavu manželského vzali
přes odpor otcův. Ale náhlá láska
jest jako mladé víno: omámí
a duši rozveselí divoce,
však potom mrzutost se dostaví,
a kalné myšlenky si vyvolí
za hnízdo hlavu. Mona Bianca
z domova prchla, messer Pietro
též pranic nezval tady statkem svým,
a moně Biance se chtělo žít
v radostech světa. Často stávala
v své nahé kráse před svým zrcadlem
a zrcadlo jí povídalo vždy,
že mládí s krásou výnosnější jsou,
než všecky ctnosti tiché, šedivé.