Tam půjdu, tam
v ohromné výše nad moře a zem
v končiny obestřené snem,
kde obzor nesmírný přijímá srdce horoucnost,
jak stín svých plamenů,
kde průsvitností věků spatřím Všeho budoucnost
a zapomněna nezapomenu –
ničeho nezapomenu, čím duše dotčena,
čím její Vise v ohni srdce skončena.