Velmi dlouho nebe milostivé
Shovívalo Žibřidovi zlému,
Polepšení hříšných že jest žádostivé,
Tamní kněz to kázal zboru svému,
Tenť y rytířův dům s milou upřímností
K obrácení často věrně napomínal,
Prosyl, žehral, ruce k nebi zpínal,
Kazatele šetře vážných povinností.
Z Bůhdarma vše. Rytíř s lehkomyslností
Všemu, dobrý kněz co pravil,
Smál se, žerty s hroznou svévolností
Z božího sy muže stroje,
Aniž nebes již se boje
Byl rád, když se ho jen brzo zbavil,
Zlosti vršil zatvrdile,
Letěl k hříchům shovadile.
Svaté vypovědi nic již neplatily
U rytíře nešťastného,
Již se přehluboce byly vkořenily
Žádosti zlé v černé srdce jeho;
U zlobivé jeho ženy
Svatá stratila ctnost z drahé ceny,
Každé dobré slovo bylo při něm, při ní
Drahá perla, jenž se mece svini.