Hogy először láttam én őt,
Az elfelejthetetlent,
Őt, a napként istenkedőt,
A megnevezhetetlent:
Mint lövellett szívem felé
A vér minden eremből,
Szemem, fülem mohón nyelé -
Nem mozdúlék helyemből.
Mint vonaglott minden ideg,
Majd kilelt a forró hideg;
Szívem miként remegett!
Lelkem miként rebegett!