Dále pravím s myslí plachou:
„Erbena viz tedy s Máchou,
na Rukopis, vím, že nedáš
v skepsi svojí zcela nic.“
V domněnky pak padám zcela,
duše má se zamlčela,
jistě tato šelma stmělá
novější zná líp a víc.
Na novější chytím tebe,
zahřímám ti z plných plic:
„Pohleď semo!“ A pták: „Nic!“