Ó jaká hrozná vina!
Slav hlavu malátnou s Hildina zvedl klína,
plod sladký mateřství kdež ozýval se chvěje,
a jako na božství zřel na dceř Tiuseje.
V ní soujem půvabů zřel, skvostů všech a ctností
na místě lstí a zrad a mrzkých nepravostí.
Vždy netvor zlíhne se, když pouště přede tváří
lev tamo královský se s hyenou v druž spáří.