Dnes divná tucha jímá Karla mysl svěží;
na ploše stolu před ním jedva tknuté leží
i milé knihy řezba z dřeva lípy.
Ač pevné hradu zdi, dnes Karel stále vidí
tu v přítmí síně splosklá čela zvrhlých lidí,
svit očí tygřích, lotrů nahé typy.