Po spičkách chtěl jsem odplížit se zticha,
než stál jsem dál, když známý malíř v tom
mě shléd a vlekl před svůj obraz nový,
kde nad chatrče zčernalými krovy
růžovým jarním květem září strom.
Vykládá, horlí. Zpět se ohlédám
a odtrhuji. Pozdě! Je ta tam.