Mně, Hospodine, připravils ten úkol,
já nástrojem jsem mocné vůle Tvojí!
Tys osvítiti ráčil Gorricia,
a frate Gorricio duchu mému,
– jenž od let dlouhých v nejistotě čekal,
tu jistotu jen maje, že je určen
k úkolům velkým – podal světlo ono
a řek mu: Vstaň a poslyš! Čas je tady,
jak svatý Augustinus, Aristotel
a Plinius a jiní oznámili.
A ty jsi onen, o němž Seneca děl,
že přijde v čas, kdy moře rozšíří se,
zem nová objeví se v slaných vodách
a Thule nebude už koncem světa.
A já mu řekl, že by nutno bylo
plout od Ultima Thule, z Hispanie,
a podle cesty sluneční loď řídit,
neb má-li země naše formu hrušky,
jak přesvědčen jsem, nebo tvar-li koule,
jak míní učených svět, pak že jistě
ta dráha na Západ je mnohem kratší
a snadněji že dovede nás v Ofír,
než dlouhá cesta kol Afrických břehů –
a on tak schválil. A mně důvod řekl
důvěry Boží: Vyvolil Bůh tebe,
zem Ofír najdeš, stokrát více zlata
tam leží, nežli lodi Šalamouna
pobrati mohly. Najdeš hory stříbra
a zlata lány, jak pšeničná pole
tam leží v šíř i dáli rozložena.
A Hospodin chce, bys je přivez domů
a králi dal, jenž zbytky nevěřících
chce právě vybít z končin Hispanie.
Dál Hospodin chce, by král najal vojska,
co širá Evropa ho skytnout může,
a vojsko připne kříže na svá prsa
a povalí se jako proudy vodstva
v zem zaslíbenou, svatou Palestynu,
a osvobodí Jerusalem město
a místa drahá z rukou Musulmanů...