Když jsem procitl, mír svatý kol.
Bez hnutí, jak ve snách jsem se díval,
jak mi nad hlavou svým zvoncem kýval
azurovým zelenavý stvol,
jak tam blankyt zářil převysoko,
jak tu kolem krunýř těžký, velký
želva vlékla, travin za stebélky
vyhlíželo květů rudé oko,
a jak had se svíjel v lepé kruhy
a hrál šíjí ve všech barvách duhy.
Zřel jsem na vše, jakbych volným duchem
již se vznášel nad tím zemským ruchem.