Mně však klouček poněkud přec mate.
Do předsíně tvé již nerad vkročím,
Poněvadž tam znamení to svaté,
Jemuž od dávna se vyhýbám –
Neb já též svou slabou stránku mám
V každém koutě zavěšené zočím.
K čemu takovýchto šperků máš?
Proč se jako nedospělý klas
Semo tamo v mysli kolotáš?
Pokáním snad mařiti chceš čas?
Heslo tvé teď: hojné kořistění
Z blaženosti pozemského ráje.
Mimo sebe pusť to zbožné chvění;
Blb a slaboch na licho se kaje!