Mahadé, pán všeho Míra,
Po šesté jde v lidí vlast,
Složiv dobu bohatýra
Čije s námi bol i slast;
U nás ráčí bytem dlíti,
Na sobě vše zkuse žít;
Má-li shovět, nebo mstíti,
Musí lidi lidsky zřít.
Když pak co pocestný město si prohled’,
Veliké skoumal a na malé dohled’:
Libo mu k večerou dále zas jít.