Což odnikud již nekyne mu spása?
V svých útrapách co počne sobě dále?
Les nad ním šumí, jeseň listí střásá,
jež nad jamou se točí ve spirále
a k Slavatově skráni s výše padá
jak z jeho žití upomínek řada,
a v ratolesti, jež se v otvor dívá,
zní píseň kosa, píseň zádumčivá.