Na svět patřím z hlubokého hlediště,
Vše mi přichází tak hnusné, bídné, těsné,
Mnohého zřím, brát se z bludiště,
Namáhá se, až pak posléz klesne.
V sobě cítím výtečnější vznik,
Ten mi nedopřává nižádného klidu,
Musím stíhat tmavých vidů,
Pomůže mi mnohý jasný mžik.