Dýchl seveřík – kraj ztrnul rázem;
přihnaly se černé mraky, z nich
za krátko se hustě sypal sníh,
příkrovem se těžkým kladl na zem.
Krutá zima vlády ujala se. –
Domek Křemenův v tom smutném čase,
s šerem večera kdy splývá den,
od všeho je světa odloučen,
daleko ač není nádraží.
Kam zrak zaletí, pláň bílá šírá,
od níž nápadně se odráží
peruť havrana, jenž hladem zmírá.