By Arkona svatosvatá klesla,
udeřily na ni dánské lodě,
dánské lodě počtem nesčíslné,
ozbrojené reky zkušenými.
Naše lodě neměli jsme doma.
Naši reci statně bojovali
v krajích těchto v krutých bitvách vašich;
co však byli doma pozůstali,
bránili se statně nepřátelům,
klesajíce mečem vraha,
zubem hladu, jedem moru.
Širokými plameny se zdvihl
nenadále oheň z městské brány,
sáhající kolem sebe žravě,
až dosáhl svatosvatý chrám.
Ejhle, božská socha obrovská
zbořila se v moři ohnivém.
Aj tu nejvyšší kněz Svantovitův
k bohu svému skočil do ohně –
do ohně se za ním vrhal lid.
Běda! do Arkony svatosvaté
vítěz divoký se vedral a
postavil kříž nad zbořeným chrámem.