Sultán praviv k prudké se hotovil bitvě.
Náhle co střela, co drtivé kroupy se shrnuv
Na křižovníky, y ohněm y mečem je hubil.
Jakoby hromové v skalách čtveřili hřmoty,
Vichrové diví v praskavém bouřili lese,
Povstaly zmatené hluky, a vůdcové spití
S zástupy uleknutými se točili kolem,
Strachem sy křížili pád, a pitomě v sýti
Nepřátelům klesnouc hynuli meči.
Potoky hrčely krve, a z mrtvého lidu
Vyrostl vrch, smrt s posměchem stříkala zmatky,
Sypala rány, a oběti volila v zápal.
Křesťany na těle zbité y na duši hrůzou
Z táboru vypudil král jak bázlivé ovce,
Vybral sy rozkošné ženy a poklady vábné,
Tepal co mor pluk hrdin, a zbystřuje zbraň co
Peklo se hnal, by nepozůstalo muže.
Ladislav proud zvodněné řeky se blíže
Zakalil vítězy slávu. Co vévoda moudrý
Křesťany znal a y chytrého Saladýna;
Nepřátelského stíhaje pohybování
Vyvalil s hor pluk mužného lidu, a bouři
Rozrazyv záhuby jisté y pyšného třeskem
Vítěze zmátl y plachého Křesťana spasyl.
Křižovnícy chvátali k táboru svému.
Vidouc zloupené stany a přátely mrtvé
Klesali v prach, a co dívčice hořekujíce
Pro ženy krásné a vybité poklady, vlasy
Trhali s hlav, bíd tvářili potvory sobě.
Hrdina Český zmatené ztišiti hledě
Sliboval vítězství a y kořisti hojné
Statnému vojsku. Co ze sna se protrhli muží,
Zvětříc naděje hvězdou zmocnili duchy,
Ztužili srdce, a spíjeli pěnami slávy
Z bouří zvýšené mysli, že zázraky plodíc
Drtili vítězy moc, a y nevěry sýdlo.
Lítosti žádné a Turkům milosti žádné!
Zkřikli, a vztekem se k činům pevnili mocným.