se přiblížil jsa rád, že rozhovor
se jinak obrací než v nový spor,
jichž mnoho mezi ,doktorem‘ a radou
již porušilo společnosti lad.
Pan ,doktor‘ – host to vzácný peněz vnadou,
a rada vlivem – kdo ví, k čemu snad
by mohl prospěti? a konečně
host jako host; však přece po úvaze
víc váží ,doktor‘, neboť s rodinou
víc jí a pije, všecko platí draze,
jak Ruf jen žádá. „Věru výtečně
dnes pochodil jsem s vaší zvěřinou;
hle, pane doktore!“ děl Ruf a zvedl
dvé bažantů, jež nesl ve svém plášti.
Pan rada při tom do zelena zbledl.
„Ta chlouba!“ šeptl dceři plný zášti. –
„Však šel jsem hezký kousek pro ty ptáčky,
vždy rovně lesem, přes vrch, bez zatáčky,
dvě hodiny přec tam, dvě zase zpět.“
Tu pravil ,doktor‘: „Nuž a je tam hezky
v té myslivně? Nač slézať lesní stezky?
Dva vozy, děti, zjednám na výlet
vám do obory; může někdo známý –
pan rada se slečnou se svézti s námi!“