Ty o svém ovšem prospěchu sníš,
bys hlučno měl v krčmě, chyba však přece
jak stín se na tvé kročeje věsí,
a ohlížet za ní se neumíš.
Když nápoj z ruky tvé medem chutná,
rci, komu by napadlo v útěk se dát?
Kdo jedenkrát
by ochutnal sladkost, rád sedět by zůstal.