Ki voltam én, hajh! ez előtt? -
Oly víg, nyájas és vidám!
Előbb, hogy sem megláttam őt,
S rám vetődött ez a hám.
S ki vagyok most? Egészen más,
Amort s őt megesmervén;
Létem csak egy nagy sohajtás -
Magamból kifogytam én.
Csak midőn a végét érjük,
Akkor, s előbb ne dicsérjük
Örömünket, kedvünket,
Szerencsénket, éltünket.