Vzlet’ jsi opět, nezhlíd’ jsem však tebe
zapadnouti v bílých keřů týn,
v řece jen, kde líbalo ji nebe,
chytlo oko mé tvých křídel stín;
voda pod ním třásla se a chvěla
přáním snad, by také pěvce měla,
jejž by hejčkal siný její klín.