Snů tolik záře, tolik života,
přeletných tolik dojmů v duši sahá...
Odstínem každá chvíle blyskotá...
a nezmařena-li, je nad vše drahá...
Noc, hloubek ticho... Jako moře rozlité
až v nedohledný obzor nepohne se...
Temnými květy voní tužby rozvité,
jich zavanutí pozdrav z dálky nese...