A teď? Ó veliké Ti vzešlo hoře!
Šat královský Ti strhán, metropole
Tvá zašla – nezbyly ni rumy holé.
Však spanilá jsi přece, sirá vdovo!
Královských hávů vznešenější slovo
jak hvězda betlémská tu vzplálo jasně,
zde věhlas trůnil – – noc však přišla časně...
Však zřím-li Tebe, hluboké Tvé nitro,
jak zrakem plným víry vítáš jitro,
mně prsa šíří se, mně nelze věřiť,
že nad Tebou zas mělo by se šeřiť – –