I kýho kováříka, ten tu hezky sedí
a zdá se, jako by se na svět smál;
nu, kousek redaktora z jeho očí hledí, – –
chlapíčku, víš už, co je kriminál?
Kdybych jen věděla, jak heslo jeho zní,
co asi on v něm prones’ za kuráž, – –
však tuhle leží před ním „Listy Národní“
a to bude nejspíše Grégr náš.
Nu, ty jsi, chudáčku náš, dost dlouho už seděl –
ba divná věc, že jsem to neuhodla hned,
vždyť, když se fotografovat dal, snad to věděl,
a proto si už napřed na obrázku sed’.