Nyní zbožnosť otců dechem vřelým,
čistým provívá těch sadů krásu,
kteréž kněžna prstem zkostnatělým
v dar jim připsala pro duše spásu.
Satyr s flétnou, Amor s lukem svým
omšeni se kryjí v listů směsi,
před níž socha světce hlavu věsí,
líbajíc kříž retem kamenným.
Do skalisek v houští zbožná dlaň
jeskyni si zasmušilou vryla
oltářík tam vytesavši, naň
šklebící se lebku postavila,
kde teď, klekna do vlhkého mechu,
v nerušené novic samotě
rozjímati může v žalném vzdechu
o pozemských věcí nicotě.