Rok co rok sychravý, bouřný vítr když v smršti se vzpříčil
Bílou tvou Horou, od zdí Hvězdy psovsky zavyl,
nesmířený se přízrak v hrůze nad tebou vztýčil
osmého listopadu,
ten, jenž tě vláčel krví, popravišti,
žaláři duševních hladů,
aby moc tvoje v bezmoci zašla shnilé,
za nemnohé tvé syny provinilé,
aby vin jejich nezměřená míra
porobou potupnou dána ti byla žít, –
tehdy se rodila pevná víra
v nové tvé panování.