Jdou časy, všednost s věčností kdy splývá,
kde v tichu hřímá jejich silný proud.
Pojď ke mně, opři se! Zde jedno jenom zbývá:
na zemi oddaně se, pevně přitisknout!
Tam srdce rodí se, jež zbavena jsou pout,
a za volností jdou. Což neslyšíš je bít?
Po věčném klidu ptá se jenom bloud.
Pro kouzlo vzpomínek už potřeba je žít!