Kam chci, tam bodnu, více nebo méně.
Mne rozmar vede, ale rána moje
cit nítí hluboký a žalné boje,
z nichž v muži rozkoš, život vzniká vžene
a něha vzpomínky a blaho touhy.
Tak, básníku, když třeba rozmar pouhý
se tobě látkou hravé písně stane –
kéž celý ideal tvůj přec v ní vzplane!