A zástup stanul. Moře hlav se vlní
širokým prostorem. To muži, ženy, děti
zažloutlých lící, vpadlé zraky plají
hrozivým ohněm, hrubé silné pěsti
se pozdvihují, červenými cáry
na holích nesenými vlaje vítr.
Povyjel Žižka. Sivým jedním okem
na vozy pozřel! „Kdo se odvážil z vás,“
hněvivým hlasem ptá se božích bojců,
„mé vozy vzíti?“ Ticho, hrozné ticho.