Jak v práci ke stehu se pojí steh,
myšlénka létla jedna za druhou
jí mladou hlavou –: v život vstupuje,
a co ten život asi podá jí
po jeho boku? Zda to neblahým
snad není znamením, že právě teď,
když viděla se v duchu klečící
na stupních oltáře a slyšela
své tiché „ano“, právě v chvíli té
že krve její krůpěj zbarvila
to šití bílé? Tečka krvavá,
dvě vedle sebe náhle skanuly
na bílé šití. Vzkřikla bolestí,
jak do prstu se bodla v myšlénkách
a jehla v ruce se jí zlomila...
Však znamením to jistě žádným není!
A dál jí duší létlo tiché snění.