jak ta hnědá tvoje zem,
rozvažuj, co řek’ jsem, chvíli,
k slávě tvé a štěstí všem.
Však i to ti musím říci:
dálnými jsem kraji jel,
všelico jsem uslyšel,
také píseň, – děti v kole
zpívaly ji ze svévole,
komu patří, nevím sám,
ale zde ji zazpívám: