Zastenala, zakvílela,
zalkala a zaplakala:
„Zlatému jen slunci v náruč
vykvétalo poupě zlaté,
ale nikdy nerozkvetlo
pro tatarské plémě klaté.
Na mně nebuď za to vina!
Bůh mne soudí, Bůh mne vidí
nejbídnější z bídných lidí.“