Tož padli holoubci jak nový snížek všady,
v zem zobci ťukali, až na ošatku vzletli,
a Jaroš mluvil k nim a volal do zahrádky
přes plůtek z otýpek a srovnaného chvojí,
skrz které protékal a kloktal pramen světlý;
tam jabloň košatá se přes plot chýlí zpátky –
jak dívky na slůvko když s milým u vrat stojí –
a visí s jabloně sněť košatá, v ní ptáčků,
tož ptáčků sýkorek, co na stromě je listů.
Ti snítky sčítají jak v klítce hopkujíce
po větvičkách. – V té zeleni hle šněrovačku
jak kvítek červenou, a k tomu Jaroš místu
zřel opět volaje, ač neviděl tam líce
k té šněrovačce rudé, jaká líc k ní sluší;
ta byla ukryta v chumáči ratolestí
a švitořila s ptáky, hádala se s nimi.
V tom ruka panenská z těch listů mihla k nůši,
skrz chumáč větviček si na jev cestu klestí
a drží jablíčko za štopku prsty svými
tak rudé, spanilé, jak z lupenu teď zlíhlé,
a nechá spadnouť v nůšku je ze žlutých proutků.
Hned za ním shýblo se však tělo dívčí, štíhlé,
a nad to jablíčko, jak schválně obložena
kol listem zeleným, líc, oku na pochoutku
a srdci pro touhu se náhle objevila.
A sotva zjevila se, červená jí plena
na větvích uvízla – a hned se hlava skryla.
Však Jaroš volal: „Pohleď, jak se vydařili!
Hleď, Evo, holoubek, co je ti tolik milý,
mně do klobouku vlezl!“ Zasmál se tak pravě,
však marně pátral zrakem po té pěkné hlavě,
jež v listí úkrytu zas bzučela jen cosi.
Tož hleděl dál si ptáků: ti však rázem jedním,
jak rukami by zatleskali, vzletli prudce
u volný vzduch, jenž ptáky, syny své, rád nosí,
i zakrouživše sedli domě na sousedním,
co Jaroš poslední hrsť drže ještě v ruce
se díval vyjeven, jak před ním dál se kulí
jablíčko červené a z polou pěkně žluté,
tak čisté, netknuté, jak z kůry vyloupnuté
a vnadné jako líc, jež k polibku se špulí.
Však nesplašilo jablíčko ty ptáky bílé,
neb spatřil Jaroš zástup stoupati sem právě,
jenž s různým pokřikem se blížil k chatě chudé.
Tož Jaroš poskočil, a již se k zemi chýle
chtěl jabko zdvihnouti, když jiná ruka v trávě
již sáhla po něm, ruka tmavá, prsty rudé,
a vztyčiv se zří Jaroš, cikánka jak snědá
zakřoupla v jablko, a jiné ještě hledá.