Večerní vzduch sem oknem libě vane,
a kučery tvé větrem rozvívané
tě hladí něžně po líci.
Mně, starci, tebe, dítě mladé,
osudu ruka ve klín klade –
já hladím tebe rukou chvějící.
Vždyť sličné tvojí tváře rysy
mou tají pohádku, tak bolnou kdysi.