Čas letí. Na lov šel zas král.
K rybáři žízniv přichvátal,
„Mou žízeň uhas!“ požádal.
– „Jaká to čest pro nás, pane náš, králi!
Kéž bychom pohárek vína ti dali!
Než teče nám jen ze skály.
Hej, hochu!“ – Džbánek hliněný
už nese hoch, džbán zrosený.
„To voda jako křišťály!“
dí rybář ke králi.