Však když přicházeli k mostu blíž a blíže,
opět přetékala blahem ústa jí –
jaká velká spadne její mamá tíže,
až jí vletí v náruč a nic nestají –
ach, on zřel již v duchu,
jak se její vlásky
v jemné nitky lásky
a ty na poruchu
klidu jeho mysli v pouta spřádají!