Srdce tvé by nedůvěra jala,
Kdyby zprávu tobě ústa dala,
Ústa, jež ten zmatkuplný svět,
Nepoznav než bídnou pídi let,
Nazývává klamu nádobou;
Arci, každý hudec hude svou!
Pročež tobě z tmavých hrobů
Vzkřísím dávno zhaslou dobu,
By se leskem žití přiodilo,
Co se dávno v popel proměnilo;
Svědectví nechť skutečnost ti dává,
Kterouž moc má z hrobu vyvolává.