Ať tedy sopky na cestu nám svítí,
ať z lesů volá nočních ptáků kvil,
ať třepeme se jako kořist v síti,
nám v srdce strach se ještě nevloudil.
Však s námi osud vždycky dosud byl
a jeho přízeň ráda – nerada!
Již duní příliv věčně živých sil –
Však měsíc denně jinak zapadá...