V kovu dobrém odění
rytíř silných údů
– stoj! – což tuhne v kamení
od údivu bludů?
Vrah jde bratrův tudy
bez kopí a meče v pěsti,
kovu bez orudí,
jako jindy na rozcestí
chleba prosí chudí,
spíná pouze dlaň,
na modlitbách dosud,
naproti ač hněvu saň,
černý jeho osud!