A lampa shasla. Žena s lehčí tíží
se vrací z posvátného ústraní.
Jen stíny denní do kola se plíží
a tichem šumí křídlo havraní;
až chmurný den pak uhasínal zvolna,
i dokončena pouť ta jeho bolná.
Pak vzešly hvězdy v převelebnou noc...
Bůh bolu s rozpjatými lokty shlíží,
jak Ahasver, jenž cítí jeho velemoc,
v dál sněžnou jako stín se v stínech plíží.