Vše líbí se mu na ní. Mluví prostě,
když hledne na ni, rdít se začíná,
hlas lahodný se v srdce vrývá hostě,
jej dojímavým kouzlem opíná,
jí z tváře zírá naivní, dětská víra,
co pramen lesní průhledná je, čirá,
v nějž nebe chodí denně pro úsměv,
je ladný, etherický její zjev.