A již písně kmeta utichnuly,
Zlatá lýra odpočívala,
Všem se vůkol ještě prsa dmuly,
Ve které cit božský vlívala;
Jenom Medon reptá mysli kalné:
„Tedy skončil již svůj dlouhý zpěv?
Doufal já, že on mé skutky chvalné
Veleslavně provede tu v jev.“