Vlasti, proč jsi klesla za obět,
proč jsi kruté ve otroctví klesla,
pod jarmem proč této šíji dlet
spůsobné, by k výši hvězd se nesla? –
Vlasti má, ty lodi prostá vesla,
v středu bouře rozzuřené běd,
by tě shltil okeán se zved,
več ti doufat, lide, beze hesla? –
Sbořen oltář, brat kde s bratrem svářil,
sepjat pán, jenž v pouta roba spjal,
a ten lesk, jenž s hlavy cizí zářil,
s volností i slávou vítěz vzal.
Z reků nám jen mrtvá zbyla těla,
pusto tam, kde dříve radost zněla.