Tu tedy lidem otevřel se zrak,
neb říká se, že barva červená
je milou barvou panstev pekelných,
a v této barvě že chce k ďáblu jít
co k ženichovi jeho nevěsta –
i uznalo se, kterak důvtipně
pan děkan prohled jádro mydlářky.
Ba, litovali, že už nemožno
posadit Rosu v plamen hranice,
jak dělávalo se to po světě
za časů starých, přísných, poctivých.
Že však to byla milost jediná,
o kterou prosila, tu svolili,
však měli před tím hovor důkladný,
zda jim a městu škoda nevzejde
z té čertoviny. A když vedli ji