A v tom kmet už před chaloupkou stojí.
„Časný pták jsi, Janíčku, ty věru!
Nu, jsi dosti posilněn už k boji,
že nemyslíš ani na snídaní,
k valašce že cvičíš ruku v šeru?
Jistě slaba bude na rubání? –
V chatě stůl už prostřen hosta čeká,
chutě sedni, poobčerstvi tělo,
potom přijď a pevně nes’ mi čelo, –
tak se šarkan tebe nepoleká? –“