Začasto pak pilaříka zřeli,
kterak bloudí lesem osamělý,
ba kdys chasa z mlýna zahlídla,
kterak hráze zkoumá, splav i stavidla,
jakby v lebce jeho záští kukla
v činu stvůru zlou se byla pukla,
jakby v ňádrech vášní vznícených
divný záměr jakýs byl se zlíh'.
Ale slova, jež se z úst mu smekla:
,Kéž dá peklo bouř, ať vody tém
soudů mých je smrtným popravcem‘ –
sluchu jich se nikdy nedotekla. –