A jiný prchá odjinud,
než probudí se doma jeho žena,
jež v hlubokém snu pohřížena
snad o té chvíli právě sní,
jak jednou klečel před ní v touze
a při písni,
jíž jásal drozd, on sám tak seděl s ní,
dva oni sami pouze,
tak sami byli ve svých snách,
když jarní večer kolem táh’
a v srdce jejich štěstím pad’
a láskou v jejich duše –