„Jest ovšem správcem toho kraje,
však chudák nemůž’ za to sám,
čím týrat musí nás, tím báje
vždy krásnější tká písní nám.
– Jste, pane, volný!“ k Ariostu
se obrací, v němž tuhla krev,
„za výkupné když svého skvostu
sám jeden přečtete nám zpěv!“