A nad Vasila Blaženého rakví pevně zavřenou
lucerny nepohnutě visely jak hvězdy ve tmě tonoucí,
Madonny s vysokostí klenby dolů blahosklonně hleděly,
jak do propasti světa s věčně věčnou proměnou,
nejsoucích křídel tajuplné písně tiše šuměly,
hodiny odbíjely vážné, odměřené veto v jitro budoucí.