Tři sudičky se u kolébky sešly,
a prvá z nich se k děcku uklání.
„Ó, dítě,“ praví, „básníkem být chceš-li,
nechť Poesie tebe zaclání
svým hvězdným křídlem, nechať provází tě
na cestách všech, až do konce tvých dní!
Zde lyru měj, buď básníkem, ó, dítě,
a věštcem jitra, jež se rozední!“