než tys vzal péro do ruky. Hleď, brachu,
teď přítel můj má ono renomée,
teď druhům dávným bude ku postrachu
(viz výše, jak znal zcuchat jméno mé),
a dobře tak. Když po člověku sáhne
a s hlavy, s lící kůži tobě stáhne,
a ty zříš tetelící maso své –
tu aspoň vidíš, co to v tobě je!