„Pak již věříš v něho,“ šeptá Mila.
„Přijde jednou doba – tak prý učil
božský zakladatel míru díla,
jehož slepý lid na kříži zmučil –
jednu kde mít budou pouze víru
všichni národové v světě šíru.
Sestoupí snad jednou v srdce lidí,
tak že to, co nyní s hrůzou vidí:
že můž’ kohos blažit jiná víra –
shovívavě on jak zříti budou
na každou tu víru, třeba chudou,
na poklesky domnělé a hříchy
bratří, sester ubohých a bídných.
Někdy cítím čas ten v prsou klidných
jako anděl křídel šumot tichý.“ –