Zde kleče, jal jsem přemítati se a sníti
o vlastních bolestech a lidském žití,
však jaký rmut plníval moji duši chudou,
když v boku Krista zřel jsem bodnou ránu rudou...
A dál, když rozjímaje snil jsem dumy svoje,
tu zřel jsem člověka, jak v krvavé se řítí boje,
a obraz, jež v mé mysli utkvěl prvý,
to byly hvězdy – Země – potřísněny krví! –