že bylo vždycky spojit ve Francii
to vše, co bouřné časy rozervaly.
Je řada lidí, děti staré šlechty,
kdož netroufají sobě přímo přijít
a složit vůli svou, Sire, k nohoum vašim,
tož při zastávce vstoupí do mých dveří,
jak rekruti, když k odvodu se staví.
Já prozkoumám je, základy jim vpravím
nového císařského reglementu –
a teprv potom dovolím si předvést
je očím svého císařského pána –
což Talleyrand zve: Fouché kuje pikle
zas s emigranty... Víte, milý Fouché,