Bdí markrabí však v loži nepokojný.
Zda zlý jej straší nástrahou?
Však v uších tajemná mu slova hučí
a otázka jej tížně mučí,
jsou hrozbou? věštbou neblahou?
Kdos révu řeže, sen mu krátký značí,
ne – údy v smrti tuhnoucí!
Kdos hrozny v lisu na krev rudou tlačí –
než k hrůze změnou snu se zračí
v nich lidská srdce živoucí!