V čas pravý krok náš ved’ sem Hospodin!
Již doba zkoušky tvojí minula,
lve Judy, vstaň, čas k činům nadešel!
Což myslíš, že jsi dlel jen mezi hroby,
že se stíny jsi marný hovor ved?
To mýlíš se! Kdo jednou žil, dnes žije
a bude žít, jeť nesmrtelné žití!
Jeť síla jeho všady! Tyto hroby,
kde mnil jsi, s Bohem svým že hovoříš,
jsou našich zbraní jisté skladiště
a bezpečné, jsme silní, Bar-Kochbo!
Jak myslím já a ty – ó rozkoši!
tak myslí národ – víš, co je to národ?
Jsi hrdý na srdce i jeho tluk,
na svaly své, svou vůli? A teď mysli,
že tisíce jich myslí jako ty,
tluk srdcí jejich s tvým že v souzvuk jde,
že tisícerý sval se napíná
v tom jako tvůj – ó to jest velká věc,
to pravý zázrak! Jehož otcem ty’s!