Samo to po cestách kutých jede,
Samo to již za člověka přede,
Samo to již tká a počítá,
Samo to již orá, seje, mlátí,
Dějstvo samo prý se k cíli klátí,
A bez vůle čin se k činu přichytá.
Slunce samo malovat již umí,
Z nástrojů již hudba sama šumí,
A co ještě duch prý přemítá!
Přemítej si, přemítej chudáku,
Mnoho umě bojíš se bubáků,
Kteří tě děsí, než zasvítá.