A má mne ráda. K večeru vždy z dáli
mně spěchá vstříc a ručičkama tleská,
k pusince špoulí ústa malá hezká;
pak za ruku mne chopí šotek malý,
„strýčku pojď,“ tak praví
a vede k hračkám do besídky,
jež v zahradě u naší přistavěna zídky.