Já těším se už věru na kritiku,
jak nadá mlhavých předc romantiků,
jak o nejasném smutku mluvit bude,
že málo příčin a předc boly všude.
Co chcem, my romantici dobře víme,
však zdaž to také směle říci smíme?
Což jest to div, když z citelnějších mnohý,
v mlhavé dálce vida květ svých přání,
si zažaluje trochu pro okřání
a „Dumky“ sype národ na nebohý?
Když zasteskne si nade časem skoupým,
nad vámi (obecenstvem předc jen trochu hloupým)?