Svým dárcem se musí celá společnost stát
a nesmí se vytáčkou vykrucovat.
Je zbabělý, kdo se cynicky šklebí
a starat se jiným dá o rybičky a chleby.
Sám za pecí doma sedět a chrápat,
jen návrhy dávat, jak rybičky lapat.
A čekat, až zatroubí na revoluční kov
tam v Moskvě sádlem již zarůstající Oblomov.
Tak kolektivního Krista – toť malý je um,
je snadno zas ukřižovat, přivést ad absurdum.