Leč ve chvíli prvé čtverlístek v lůně kočáru
půvabné tyto výjevy kol nevšímavě míjel:
Živsa otec v upomínkách dál do mladosti zalétal;
choť zas bázlivě jen k němu tiskla se v úkrytu boudy –
svah sice volný byl, však přec té jízdy se bála;
syn pak v jednu jenom, nejbližší krásu se hroužil –
byl to Lidušky profil, v kouzelném stříbru měsíce
vzdušným elfa rysům v líbezném půvabu rovný.