Viz, kterak osamělý, ubledlý tam sedí,
Zsinalým zrakem v mdlý kmit lampy hledí.
Přemýšlí o tom, co mu v srdci zňalo,
Co duši hnětlo, mysl rozervalo?
Sestárnul při myšlenkách, jiným živ, ne sobě,
Nezískal ničeho po dlouhé strasti době,
Než otázku – jakž bude asi v hrobě?