Jak malomocná je ta krásná země,
kdys říše velká, slavná, s hrdým lidem,
teď troska o zašlosti snící temně,
kde stony jenom znějí mrtvým klidem.
Má vlast tu leží v potupě a muce,
jí v líce stříká slina vzteklé záště,
kus po kuse jí loupeživé ruce
rvou z pokleslého královského pláště...