„Ha, tak udatně, ty statný reku! –
Zkřikne mládec – vraždíš ženštiny?“
Aj tu vrah v svém nezkroceném vzteku
Jej též vleče na kraj skaliny.
Zoufalství jme oba; rozkaceni
Silou obrovskou se popadnou,
A hle, v zdivočilém zápasení
Oba sletí v propast bezednou.