Tam, kde Česká země se zavírá,
Šumava svou řízu, z černých borů
Tkanou, velebně prostírá
Přes rozsáhlou dolinu a horu.
Na nejvyšší vrchů Českých báni
Čnějí žuloví tam velikáni,
Jako pěstě obrovské se pnoucí
Na vrahy se přes meze hrnoucí. –
Poutník stojí na výstupku skály
V sukni šeré, deštěm rozedrané,
Bolestně teď jeho oko plane
Po milostně ozářené dáli.
Skvíť se Česká země, jakby plný
Krásy proud se valil prostorem;
Proud ten rudozlatý rdí se všady,
Líbá tamo vrchů modrých vlny,
Zlatí jasně tmavých borů lem,
Protkává zde růžovými lesky
Luhy zelené a květné sady,
Zavítaje tamto k stínům lesa
Klade míle odlesk svůj nebeský
Na potoky, jezera a plesa.