U stolu sedí mladí manželé;
uplynul jim již den a šest hodin,
co je byl na vždy spojil Hospodin;
jaký div tedy, že si vesele
o štěstí svém a blahu povídají,
a že jim andělíčky skočnou hrají.
On její cení krásu, ona jeho vděk,
a tak jim plyne rajský, přerozkošný věk.