Výhoň marně konal svou cestu na dráhu, do města
darmo i Živsa mladý za uprchlým po Praze pátral,
šíře i v umnou síť rozpřádal výzvědy různé.
Zvěsti o nezdaru jen smutné jeho ujci zasílal,
ten mu jevíval zas, žeť tam stopy rovně nižádné.
Míjeli takto dnové, až k týdnu se připjaly týdny,
Václav již pokusův těch marných vzdal se nadobro,
však přece ve svých zdech Praha stále ho poutala ještě.
Důtklivě otcův list po příčině průtahů ptal se,
v lístku pobídla vřelém ho k návratu láska mateřská,
odvěty on temné bez jádra vyhýbavě dával.