Král Darius se rozhled po svém vojště.
Do šíře, dáli bělaly se stany
a hemžili se pěšáci i jezdci.
Výkřiky zněly bujných jednotlivců,
smích, hovor, zpěvy – sytý život šuměl...
I vplížila se tesknost ve hruď krále.
K východu hledl – v daleku tam černal
se tábor Scythů... Vstal a vydal rozkaz.
I vrátily se perské voje směrem,
jímž nad hlavami jejich slunce spělo.