A žena zakryvši tvář úpěnlivě prosí:
„Ctihodný otče! Vyslyš moje lkání,
můj hřích i moji hroznou útrapu!
Ó jak se stalo, že jsem smrti jisté
unikla, nevím ani nechápu;
jen tolik vím, že milenec můj zrádný
mne opustil – ty víš, o Pane Kriste,
jak vrhla jsem se v mořský hrob ten chladný –
však marně! Vytáhli mne ještě živou,
pak na břeh vyvrhli v zem pustou, cizí;
když prohlédla jsem, vidím, mořskou nivou
že ochranná loď víc a více mizí.