Tu pod kůží hned srdce hmatáš,
jak bije v tempu hrdinném,
zde, Seveřane, marně chvátáš
za životem, jsi prostě v něm...
Stůj, usedni a naslouchej mu –
a chceš-li, svoje srdce dej mu –
však pozor, aby s krví tvou
hru nezahrál si ošidnou –!
Zde nechtěj rázem všechno míti!
Zde naslouchat je nejlépe.
Čas už ti lecos vytepe,
co skvostem doma zazáří ti...
Čas dá ti možná klidu kus –
Seď! Mlč! A svoje štěstí zkus!