V smrti mé poslední myšlenkou budeš na dně všech,
před rukou Smrti plenící v nejtišších svých snech
tebe žárlivě uzavru! Dej mi ruku v ruku,
na čelo polibek přitiskni, klidně čekat hodlám
ozdravení či záhubu, niveč, ples i muku.
Ty však, otče vznešený, dopověz vše pravdy,
kterés' bál se vyslovit, že už unikají
řeči rozumné naprosto,
a co měl jsem životem k vlastním přesvědčením
vypěstiti, k uzrání, přece snaž se sdělit,
jak jen můžeš nejrychlej, než snad zamlžením
smyslů veškerých nadobro ztratím cestu k tobě
v krátké snad, kratičké době.