tu k Zosimovi řekla Marie:
„Teď odejdi! jak sama žila jsem,
chci umřít sama! Jdi, jsem smířena!
Až jitřenka se vznítí na nebi,
mne nebude! Můj hrob jest připraven.
Bouř zavěje ho. Vezmi s sebou lva,
jak mně on tobě bude přítelem!
Jdi! hvězdy blednou, vítám červánek!“
A plačíc padla jemu v objetí.