A tak že hodil jim to srdce své
a štěstí její a šel v dálný svět
tam za mořem, kde bídný jest jen ten,
kdo srdcem bídný – a tam pracovat
chtěl k úmoru a pak se vrátit zas
a říci jí: Jak živ je nad ní Bůh,
by odpustila mu ten velký žal
a říci jim, že chudák, žebrák víc
se nejde šatit statkem Potockých.