Byl bych žil bez hluku své žití pokojné
a v posled zemřel bych u hrobu otce svého
a hrobu matky své v svém městě Gabaa –
ó hvězdy stříbrné, ve výši nedosáhlé,
vy všudy přítomné a dobou nezměněné,
kdo vytrh život můj z té klidné šťastné dráhy?
Jak kámen u cesty, byv mrštěn, letí v dál
a nezná dráhy své a cíle letu svého,
tak se mnou stalo se... Děl ke mně otec Cis:
Vstaň, služebníka vem a vyjdi hledat oslic. –
Přes horu Efraim i zemí mnohou šli jsme
a nenalezli jich. I řekl sluha ke mně:
Muž prorok v Ramě jest a jistě o nich poví.
A prorok hostil mě a doprovázel cestou
a hlavu pomazal mi olejem a řekl:
Aj, vůdcem dědictví jsi nyní Hospodina!