A tak jsem učil, k čemu jsem sám došel.
Dal rád jsem, co mi dáno bylo kdysi.
K pramenu vody živé, k bibli, ved jsem
rty žíznivé, já učil chápat Krista
a věřit jemu – víra patří Bohu,
tak jako činy lidské lidem patří.
A Bůh náš není kdesi v modru nebes –
ne – v tobě, v něm i ve mně – každá duše
je stánkem Jeho, k tomu si nás stvořil.
A toho nemá lidská kreatura
zapomnít nikdy, nežít jako zvíře
a neurážet v sobě Boha svého.
My sami ničím nejsme, všecko máme
od Boha pouze. V knihy Augustina