Ó vánoce! – jak dojemně a tklivě
vy prochvíváte naše hlubiny!
Vy sladkým nimbem dětské neviny
vždy vzrušíte je náhle tak a snivě,
že bezděky se opět navracíme
v ta zaniklá a krásná léta mládí,
a upomínkou co v nás o nich dříme –
zas družně spol si sdělujeme rádi!
Ó, je to milý, drahý, vzácný čas,
kdy velebně se v naše zpěvy mísí
ten zvonů vašich čarovábný hlas,
jímž všecka srdce k životu se křísí,
jenž stejně blaží všecky země tvory,
jímž okřívá i chuďas, i ten chorý,
když dozní k němu v mukách strnulému,
a dí mu: „Pán mne poslal k srdci tvému,
bych zjevil ti, že dnešek posledním
je ze dnů těch; jež spoután v hoři ležíš...
Cel svět je vesel, – raduj též se s ním
a vstaň a choď!– dnes přišel k lidem Ježíš!“ –