Oj, napjal sokol sílu křídel svých
jak ze mříže by tuhé vysvobozen
a letěl vlastí od niv pohorských
až k rovinám, kde réva uzrá v hrozen!
Ba zaletěl i ve měst hlučný klín
a vznes’ se ve azurný baldachýn
i v chaty prosté stín
ten sokol náš, jenž nadšením byl zrozen!