A starosta, jakby do něj hrom
Udeřil, bez duchu stojí;
„Vojslave! Božena vkřikne v tom,
Počkej nevěstu na svoji;
Věrnáť jest!“ – S pavlače skočila
Vedlé Vojoslava svého.
On se usmál – skonal – vylila
Z bledých ust se krev mu, zbarvila
Děvu mrtvou v lůně jeho.