Vždy květ svěží někdo v dlani stiská,
od úst odtrhne ti plod již zralý,
kovem almužny zní duše miska.
Ó, jak v touhách bezmocni jsme, malí.
Cítím, jaks mně vzdálená i blízká,
jak má loď se tříští o skaliska,
a mé duši se tak stýská, stýská...