Ó, jak často stejná skořepina
uzavírá jádra zcela jiná!
Mladší bratr – ve královském šatě
na bujnou se vyšvihuje brunu,
k háje cválá zeleného lůnu
za sebou své služebnictvo tratě.
Nahoru a dolů, širou plání,
upocená bruna s ním uhání, –
před ním srna černooká letí,
anděl-tě jí smrti u zápětí.
U večer pak v pochlebníků kole
poháru se za pohárem chytá,
až ta družina již celá spitá,
pod stolem se povaluje dole.
Jiný starší bratr – jemu záhy
jasnější se otevřely dráhy: