Zařinčí řetěz na dno padna
a začeří se voda chladná;
a vlny hravě v řady splynou,
a v hladinu tonouce hynou,
až, novým rozechvěny dechem,
se rozpeřestí větru spěchem.
Po každém novém vesla hnutí,
modrého brodu rozedmutí,
se loďka brocí sněžnou pěnou,
a noří v tůň se rozpeřenou.
A v taktu s veslem vln se řady
rozstřiknou prachem plným vnady,
na Mariiny vlasy zlaté,
rozpuštěné na ňadry svaté,
se v krůpějích ta rosa sveze,
zablesknouc v luny zářné něze,
a vlna s vlnou v boji hyne,
a loďka tichou nocí plyne.