Ba vyklídil se tak, že deset let
nezvěděl o něm tento hříšný svět. –
Po letech farář pokašlává, chřadne
a cítí že mu hodinka už padne,
i pošle pro bábu si, divně ovdovělou,
řka tíše k ní a s duši rozechvělou:
„Ach, dobrá Marto, prosím Vás,
zůstaňte u mne všechen čas,
pomáhejte mi v boji mém,
po smrti mé jste – Vy mým dědicem!“