To, nedovedouc zahynouti,
– jsouc Kladu Bytí důkazem –
a byť by mělo věčno let
u bludném kruhu vpřed a zpět
kolovat, nesouc v lůně běd
prostorem mrazným dlouhou poutí
své krásné touhy žhavý květ –
i byť mělo vždy naposled
v zdánlivé smrti pousnouti:
to, v nitru tajný, skrytý vznět,
jenž zrál v něm jak v semenu klas
pod zemí skrytém v zimní čas,
v svůj pravý zákonitý čas
se rozdmýchá vždy v nový žár
a vytvoří, byť z mlh a par,
zas nový kosmos, nový svět,
jenž bude toužit znovu vpřed
obnovit toužebný svůj let
v průvodu slavném nových jar!