Jen v hodnosti jáhna Benedikt do vyhnanství poslán.
Teď na oltáře stupních té se nehanbí chvíle,
kdy vraceje papeže hodnost, navrátil se sobě,
by Bohu sloužil dále dobrými skutky jáhna:
ni neunavuje v péči o mocné slovo boží,
– když nerozumí mluvě lid nové vlasti jeho,
sám sobě láme v tichu chleby moudrosti spasné,
i modlitby jsa pilen v obcování čistém –
jde chudým stolům nuzných přisluhovat v lásce,
kam posílá jej biskup s dary štědré ruky,
a svatou křestní vodou mýti hlavy dětí,
i od nich učiti se mluvě cizích zvuků,
v níž aspoň jméno Boží do duší jim klade.
Výš Pavla kdys povolal Pán; však jáhnové dlí v stínu,
ač také i oni sili chudá a s námahou zrna
k žni věků bohaté v skrytě.
Papež je sluncem světa,
s ním pod paprsky by světla zem zrála v dobru ku žni,
když Bůh a Kristus denně pravd světlo k plápolu nítí.