Na louce děvčata,
jako dvě poupata,
seděla,
všelicos povídať věděla.
S kopce šel mladík té chvíle;
ve tváři měl něco krásy,
vlasy však do šeda bílé.
Slečinky, jak známo, milují špásy,
proto se optala smělejší z nich:
„Což pak již na kopci sletuje sníh?“
Mladík však, nezmaten nápadem děvím,
odsekl: „O tom já ničeho nevím.
Jakž pak by padaly sněhové kusy,
dokud se loudají po lukách husy?“