Můj let byl divý kdys... A země pode mnou
zdvihala vrcholy a mořem dýchla sivým,
shon lidský burácel, tak vlna za vlnou,
a města výseky výskaly echem živým,
a často nad střechami, nízko jako duch
uzřených bytostí jsem proplul kolem lásek,
když večer prochvíval chlad z pobořených hlásek
a tisíc nadějí z tmy volalo a tuch...