Smluv obsah zkoumán, zvážen, schválen, sepsán
a pečetěmi opatřen. A papež
nevěstu drahou s výbavnými vozy –
s osudem růžovým a s požehnáním
a s kavalkadou poslal v město Nizzu.
Sám potom s prelaty a kardinaly
jel za ní – sám chtěl požehnati sňatku.
Jel suchou zemí Italií vzhůru
a v Porto Pisano vstoup na loď skvělou
damaškem krytou, slavně provázenou
janovským loďstvem k břehům Marsilie.
Dle zvyků dávných podle lodi jeho
loď jela prázdná, zvaná Capitane,
v níž zlatá monstranc s tělem pána Krista
pastýři církve mocnou stráží byla.
Zahřměla děla v Marseille a lid jásal,
když papež přistál. Uvítán byl čestně
maršalem dvoru, šlechtou, duchovenstvem
a na svém trůně v rouše pontifika
byl nesen do paláce, jenž stál v blízku
paláci krále. Dřevěný most, krytý
damaškem rudým, spojoval ty domy
a po něm François král ubíral se
pozdravit hlavu církve. Poklek před ním
a nohu políbil mu, Svatý otec
jej zdvih a objal s velkou srdečností.
Den na to čteny smlouvy v tváři dvoru
a podepsány. Příští ráno papež
požehnal sňatku. Velikou mši četl
kardinal Bourbon s vážnou důstojností.
Hod svatební byl pýchou krále Franků.
K prvému stolu zased svatý otec
a královna a druhý zaujali
král, snoubenci a všichni kardinali,
k třetímu dámy dvora a květ pánů.
Svět neviděl snad hodu slavnějšího,
jak stolovníky, počtem vín i jídel
tak služebnictvem. Dvorné řeči kvetly
na retech pánů, roztomilé růže
na líčkách paní, blahoskloný úsměv
plál v zracích obou franckých Majestátů
a tiché štěstí v tváři papežově.