Proč, proč se zoveš svobodou,
ty sladká do budoucna přípovědi
dob šťastnějších? – nechť jsi jen dítě touhy
a sen snad pouhý,
či zvěstí vážným tuchám sourodou,
jež věky po věcích jak víru dědí:
proč, v děj kdy zhutníš, jménem záludným
jak ohněm vína zpíjíš rušné mozky,
štveš ku překotným činům osudným
a hromadíš v nich křivdy, krev a trosky?