Dne tichý svatvečer teď zvoní na klekání.
Pan farář klobouk sňal – skráň stříbrem se mu sněží –
i má skráň pokorně se ku modlitbě sklání.
Hlas klekání tmy tichem konejšivě běží
a posléz přímluvně i za dušičky prosí.
Jdem domů v myšlénkách. Stín přistoupil k nám bosý – –