Ach, máti, matičko,
domovino rodná,
jak jsi byla dobrá,
jak jsi byla hodná!
Snášela’s mi kvítí,
za jižního vánku
a za noci hvězdy
do klidného spánku;
spěchám k tobě v snění,
za zimy i léta,
i kdybysi byla
třeba konec světa;
vráskovitou rukou
na prsa tě vinu
a svou hlavu těžkou
ukrývám ti v klínu.