Po kredu již. Dáma na kantora
zří jak v snách, mní slyšet z dáli hlas:
„Vaše vložka.“ – Andělíček shora
podává jí noty, z kterých jas
náhle vyblesk’. Bledne jako chorá,
vše kol víří, v oku svit jí zhas’ –
v tmách se kantor, kruchta, kostel ztrácí –
skřek – a v mdlobách zpěvačka se kácí.