A olbřím vidí ty mraky,
zří pověstných havranů shon,
jak klovají v kalicha znaky
a věští všech nadějí skon.
I hněvným v to pohledem míří,
pak roh nese ke rtům mu dlaň
a do síní hradu to víří:
„Ó probuď se, Sione! Vstaň!“