Pět přešlo jar přes obzor plný vřavy...
V bídném Ghetta klíně zasmušilém
pět jar jsem pohřbil. V tmavém doupěti
si křižák v koutě splétal bezstarostně
své sítě jemné, hřbitov zlatých mušek...
To neskonale dlouhé noci byly...
Umrlá luna kolem oken táhla,
mdlou reflexí mé rozbíjela vise
a do snů rozházela bílé stříbro...