Jen kynul jsem – a pominul ji chvatem. –
Kus posed’, plaše ohléd’ jsem se po ní:
už baby neshléd’ jsem, jen Krista s křížem,
jak upadnul a toužně za mnou hledí
svým okem černým, jež mi vyčítalo:
„Ó, kazateli! – Slova – slova – slova...!“