Je, pravda, i v mé duši velmi hořko,
když summu křivd všech představím si někdy,
na nás jež přišly. Mnoho unesli jsme
v doufání milém, v časy blaženější
i snesem ještě leccos, páni milí,
je rod náš věru velmi houževnatý,
a v pokoře-li vezmem, co nám dáno,
snad smiluje se Pán. A časy lepší
zasvitnou všechněm pravdy milovníkům –
ne z naší vůle, ale z Jeho moci –
duch jasný oživí vše lidské mozky
a prolne láskou všecka srdce lidská.
Co Buquoi nám, co Dampier je tvrdý?
Prach prachů. Stéblo v ruce Hospodina,
když chce, je zlomí. Věřím, že je zlomí!