Ó málo radosti! Ó velké hory žalu!
Ó touhy olbřímí! Ó malá sílo svalů!
Dnes krátké příměří
a zítra znova zas bít o Nutnosti skálu,
rvát s vlastními se stíny v zášeří,
dbát na ránu, jež udeří,
i na tu, kterou dává pěst,
za fantom – jenž jest sláva,
za slovo – jež zní čest,
za cetku – pojem práva,
za klam – jímž láska jest,
za naděj – světlo hvězd...
Ó nekonečný trest!
Ó málo radosti! Ó velké hory žalu!
Ó spráhlé koleje všech bludných lidských cest!