Sám klečím ještě vlasti nad mohylou,
a píseň v posledním se nese lkání,
kol pusto, prázdno – tiché umírání,
já sám tu nad zdrcenou vlasti silou,
nad rovem všeho – v srdci žal a vzdechy,
a krok jde dál – vždy dále bez útěchy...