„Je marno vše! Sotva mne uslyší!“
A znovu jal se na smrt mysliti.
„Čím život mi? Jen trýzní bezmeznou,
břemenem krutým, poutí bezcílnou...
Ni jediný mi úsměv milostný,
čistý jak ranní rosy perlička,
dní nudných šedou řadu nesladí...