„Co ptáky, ryby rád – president ostře vzkřikl
a zle se rozkohoutil, div se nezajíkl –
já líčím zcela správně, nedbám liché zdoby,
a jest mi lhostejným, zdali se kdo snad zlobí;
však přece napomenouti vás ještě musím,
ač ovšem plnou míru nelibosti zkusím,
abyste nevěřili Štěpánskému míru.
Zaběhnu někdy diplomatům do revíru,
že ve Štěpánském míru najdou mnohou díru,
chci pevně zaručiti vám svou vlastní hlavou,
vždyť každá věc, jež prospěšnou má být a zdravou,
dřív musí přezkoušena býti vahou pravou –
pak zvědí teprve slovanští vaši bratři,
nač spoléhati mohou, co jim vskutku patří.“