Hned po ruce jsou miliony
ku vraždy novým přístrojům,
leč nešťastných kdo spočte stony,
jichž kletby vzletí k nebesům?
Což není třeba – kam zrak hledne, –
tam ztišit hlad, tu zdeptat zášť?
Tam zahřát prsy matek ledné
a prostřít nad vše lásky plášť?
Do žalářů vjít, do doupat,
chléb světla s chlebem těla dát?