Vy si do ust nevidíte!
Zdali sobě na rozumu nesedíte?
Což pak z toho míti budete,
Jinochu když outlému
Život vezmete?
Hrob vám nezalehne žádnému.
Sudí! jste-li pak přec lidé?
To si pomyslit přec můžete:
Tím že, co mu vezmete,
Žádnému nic nepřibyde.
Pamatujte na nebe –
Vždyť je člověk tvorem věčným!
On vám může býti vděčným –
Pamatujte na sebe.