Matku zradil syn, dí, což mi zbývá?
Jako zaplašená srna zběhnu
Do pustotin, jako nerozumná
Větrnice do jeskyně skryji
Hanbu svou a zemru. Či-li lvice
Vstáti, svazky lásky roztrhati,
Obryně se vztýčíc s trůnu slávy
Dítě slabé svrhnouti, a s mužem
Panovati mám? Jak sladké břímě
Panování! Kyž – ó Bohové, proč
Mdlíte nedbajíce o ctitele
Věrné? Smím-li? Mám-li překročiti
Meze? Vojno, zuř! Ha! pomatená,
Kam tě slepé zanášejí vášně?
Stín-li obra zmohu? Naděje mi
Zhasla. Umru. Ženo, proč mdlíš? Vyleť
K činům. Odváženost divy plodí.
Moc-li slabne, vzdychání a slzy
Vítězství se zmocní. Matko ozbroj
Lásku, za své dítě vyceď krev, a
Divby stal se, kdyby láska srdcem
Nepohnula outlým. Nový život,
Matka zvítězý, a můj sok klesne.