Ve snu jsem tě shlídla pod sosnami
na pěšině, jež se k rokli točí,
což, ó hvězdy svítily ti z očí
pod sosnami!
Ale náhle nebyli jsme sami, –
lidí pestřila se divná směs
po borůvčí, trávě, po rokytí,
v tichý, útulný, náš milý les –
jako v žití!