Ticho. – Polibků rej časem vzduchem zatřese,
jak růžových listů vír když vítr odnese;
z dálky v skalách flétna zvoní,
v porfyr fontanu se líně voda roní.
Akmé neptá se juž více, co je láska.
Ve staré zdi nad tím fauna maska
ve poledním slunci hlučně směje se.