Proč ještě nestojíš, dál tančíš přede mnou?
Můj vnitřní žár že k tanci takt ti dává?
Ted stojíš přec, leč co to zří má hlava:
jak teď jsi změnil svou zas tvářnost tajemnou?
Jak jehně – lidské ztratilo je stádo –
v mé oči děcko zří, že všechno ztratilo tu
a že prý jako já by v noci domů rádo...