Nezbývá nic než čekat, čekat.
Ale snad nečekat lhostejně?
Ne, ne! Než sdružit se k zápasu tomu,
navzájem chuti si dodávat,
krokem jít družným a zpívat píseň,
na zádech nésti vesele
batohy plné vtipů, smíchů
na sebe, na celičký svět,
batohy plné vtipů, smíchů
jak staré dudy čtverácké.
Nebudu však tě unavovat
jak starý bajkář morálkou,
dvakráte dvě že prý jsou čtyři.
Zatím, můj čtenáři, buď zdráv!