Jen tam, kde víra v Krista vládne,
se nezjevují spory žádné,
tam blah jest člověk, blah i rod;
kde nevěrecké není chatry,
tam láska pojí sestry, bratry,
tam otupen jest záští hrot.
Jen samospasná víra v Krista
všem blaho zde i v nebi chystá
a plodí v duších klid a mír;
kde v srdci hasne láska k Bohu,
tam uhostí se osten hlohu
a zahnízdí se morný štír.
Tam po pravém jest blahu veta,
tam plemení se zloba kletá
a rdousí bratry jako mor;
zlý sobec své jen blaho vidí,
kde může, bratry, sestry šidí,
Kde nevěra, tam lásky pravé,
i pod škraboškou tváře smavé
v zlé duši nikdy nenajdeš;
i sype-li zloch z hlučných retů,
své lásky k vlasti malou špetu,
věz, že mu z úst jde podlá lež.
Náš národ, znalcům zřejmou měrou,
jen silnou v Boha Krista věrou
svůj život hájil tisíc let,
jen na čas klesal ve svém blahu,
když otrávil mu spasnou snahu
těch zlopověstných bludů jed.
A opět nastala nám doba,
kdy nerozum a bídná zloba
zas národu cpe bludy v hruď;
snad zahynout má národ drahý?
Bůh milosrdný jeho vrahy
v zlém díle stav a mírně suď!