„Ach, tedy tak! – ty s dámou „válčil’s na parketu“.“ –
– „Mě nepomate posměch tvého slova.
V mích prsou dnes je výheň Cyklopova,
já směle zahřímal bych vůči všemu světu,
že národ náš je živ a že se ubít nedá,
své právo zná a nikdy neprodá je, –
čím na něj lítěj’ soptí ona láje,
že o a tím výše nad ni prapor jeho zvedá! –
Velebím za to osud, že můj národ malý,
a že mým úkole je píseň boje!
Ať velké národy se ve své hříčky halí
a opěvají všední city svoje! –