Polou v hněvu, polou v rozechvění
rozhlédl se chrámem bílý mnich
po Pražanů pestrém shromáždění
a zas kalné oko k nebi zdvih;
však když hlavu pozvedá a níží,
bezvolně k té zbožné dívce shlíží,
jíž se z očí, vroucím citů vřením,
kříšťálový řinul slzí proud,
pro tak nelítostný kněze soud
nad ubohé země utrpením.