I nedivím se, Gastron smělý
že zapomněl, žes královnou,
že vášní slepý, zdivočelý
se pustil v půtku nerovnou;
zpěv jeho slavil plnou chválou
tvůj štíhlý pás,
zrak holubičí, nožku malou,
však nejvíc vlas,
ten dlouhý, zlatý vlas,
tvůj, krásná Elso, dlouhý, zlatý vlas!