než dozní v tíši našich kroků stopy,
než svět se v šer a bezetvárnosť ztopí,
sfinx zírající v němý děs a hlucho,
noc nežli černé brvy stínů svraští,
já, drahá, stajen v ticha toho plášti,
chci tobě něco pošeptati v ucho.