Spjatého v těžké řetězy
vodníka k městu vedou.
U brány k ženě vítězi,
pozvedl tvář svoji bledou.
„„Vesele, panno, vesele!
Pomstila’s záhy přítele,
dříve než došla Tě zvěsť,
hoch tvůj že utopen jest.““