Tys mnohdy metlou byla prostým davům
a leckdy cizím kořila se mravům,
však přece bylas’ českou – na tvých hradech
hřměl hlahol český v poradě i kvasu
a ze rtů děvic ve tvých pyšných sadech
zněl písní roven slavičímu hlasu
a na blankách, jež uctivě jsi četla,
zdob zlatých síť kol českých slov se pletla,
um tvůj, tvých skvostů zář, tvých mečů blesky
před světem slavily též národ český.