Já kolem školy chodil, kostela.
A k čemu vlastně všechno dření?
Člověk to všelijak udělá.
Dobré to přeci nikdy není!
Na svoje lože večer klesnu,
oko se tiše zavírá.
Můj bratr se mi mění ve snu
v divného, zlého upíra.
Marný je odpor, marný hněv,
ssaje mi krev, ssaje mi krev,
ssaje mi krev – a druhý den
malátný vstávám, unaven.
Poznámka stále ruší klid:
Moh’ bys si Jana za vzor vzít.