Však brzy Pan svůj pohled stočí zpátky,
kde triumf jeseně se pod ním stáčí,
zří v pochod plesný, v tanců rej a zmatky,
přes které babí léto hon svůj vláčí,
a brzy pocit blaha, štěstí, sladký
jak hrozen, který jitřní rosa smáčí,
mu rozhostí se v ňadrech převesele,
zříť Dionysa kráčet v jejich čele.