Fel a porból, hugám, katona jő!
Szól a lovag, s heven száguld elé,
Adj egy csókot, ha nem lesz is kettő,
Vígan hadd rohanjak sírom felé!
„Oly vígan, o hadfia, mégse rohanj,
Lód lába előtt
Ül hű szeretőd,
S mellére lecsügg feje bánatosan.”