Chvěl se mu hlas, zraky vlhly také, svou náruč otevřel.
Objal jsem ho blažen, pak matku i Pavlu políbil,
Hynka i hošky malé; lidi byl bych všecky zulíbal.
Pak svou dívku teprv, jež v roh se uchýlila temný,
tam jsem v pláči našel; bylť ovšem pláč to radosti.