A sors ura bölcsen teszi,
Hogy a jó és rosz jövendőt
Szemünk elől elfedezi -
Áldjuk, áldjuk érte őt!
Kevélységgel dagadnánk fel,
Ha bizonyos jót látnánk;
Irtózattal tellenénk el,
Ha látnók, hogy rosz vár ránk.
Józan marad jó dolgában,
Nem csügged el bal sorsában,
Mit itt remél, - amott fél:
A bölcs ember imígy él.