Světlo luny jasným třpytem plálo,
tmavou světnicí se rozlévalo –
v bledé záři, jež se line,
vidím stín – toť dítě jiné –
venku před malými okny stálo,
slabé zvuky, vzlyky spíše
zněly přitlumeně, tiše,
jak by vrnělo a hořce lkalo.