Až budou pod patou se svíjet zemské strasti,
pod patou poutníka pro bytí vezdejší,
až mír se převalí proudem přes širý svět,
rány se zahojí, srdce se skonejší
a zlato dohraje ubohou svoji roli
a srdce člověka přezáří hvězdic tlum,
ten svatý těšitel, zapomenuty boly,
a jedno splněno, co vysnil v samotách
satanem pochyby mrazící pokoušen,
kdy všecko dřímalo v půlnočních temnotách,
až bude plesná zář a vůně lidský den,
On zvolna odchví se ku blízkým nebesům.