Dleli v poušti v rozjímání.
Indhyštyra pravil k ránu
jednou, sedě pod palmami:
„Indrův ráj na hoře Meru
metou naší. Moje zdání,
bratři, jest, že nebes bránu
samochtě lze dosáhnouti.
K čemu věk zde čekat, věru,
na smrt línou? Můžem sami
přikročiti bez ní k pouti.“