„Tys v tuto sluj se jako ve hrob schoval,
však nadarmo; mne nesklame tvé snění,
ty musíš ven, na světlo musíš denní,
kde hřešil jsi, tam smrtí musíš pykat;
leč zatím kříže jařmu uč se zvykat,
ve službě pekla dosti dnů jsi prožil.“
A stařec pozved’ hůl a zvolna vložil
ji na šij draka. Jako těžká kláda
když letí s výše, jako náhle padá
dub podťatý, hůl s křížem jen se blýskla
a jako balvan draka k zemi tiskla;
ten procit’ nyní, začal cukat údy
a svíjet se, jak ve výhni kov rudý,
jak červ pod nohou poutníka se točí.