Tu ona zpět se rychlým krokem vrací,
šat její temní, tvář se ztrácí
v tmě večera, jen bílou kytici,
v náruči její šerem svítící,
zřím blížiti se víc a víc –
tu všechny touhy mé a snění
jak noční motýli jí letí vstříc
a zapadají v květy kytice,
jež stkví se šerem září měsíce.