Co zřel bratr Ivan v lese,
co tam slyšel, co tam dělal,
kapradí zda viděl kvésti
na omšené skále zlatem
a je chtěje utrhnouti
do hlubiny v ráz se zřítil,
zda se potkal s čarodějek
nahých davem na košťatech,
zda snad viděl – chraň nás hříšné
svatý Michal, svatý Jiří! –
samotného Belzebuba,
o tom nikdy nikdo slova
neslyšel z úst Prokopových.
Neslyšel z úst Jimramových,
neslyšel z úst Benešových,
neb ti svatou pod přísahu
vzati byvše na mlčení
v pláči od té doby žili
pouze o chlebu a vodě
v neustálém bičování
hříšných těl a o samotě.