Ale vždycky jako smetí
ku obzoru jeho hrázím
v jeho kruh jej nazpět srazím.
Rozpnu větru plachty svoje,
vyzvu hrom a blesky v boje.
Větrnou loď jeho v kusy
roztříštím, on zpátky musí!
Kdyby chtěl bůh v hvězdná sídla
vznést vás, byl by dal vám křídla,
nemáte jich – závěr krátký –
děti země, na zem zpátky!