To krutost lidská vryla znamení
jim šípy v útlá těla spanilá,
a v lunné noci hlasy sladkými
a k pláči tklivými svůj bol a žal
zde k nebi sýlali, a píseň ta
tak krásná v truchlivosti bývala,
že velké moře zamlčelo se,
by naslouchalo... Mistr konejšil
je šepotáním tajeplných slov,
v jichž smysl nikdo nemoh’ vniknout z nás.