Tu se k dívce jinoch statný blíží,
Zbraní lovčí švarně oděný,
Žaluje jí srdce svého tíži,
Vroucí láskou jsa k ní raněný.
„Dávno tvůj, dí, skrze husté listí,
Dívko! pozoruji život čistý;
Ach kyž slovům jemným věřit smím,
Ježto právě prchly ustům tvým!“