Čas míjel. V rozhovoru takém
nasedali a jeli vlakem,
a na konec když při rozluce
srdečně potřásli si ruce,
s úsměvem černý děl v své líci:
„Tož sbohem! V milé paměti
zábavu naši budu chovat.
Kdybychom ale na ulici
se měli někde viděti,
nemusíme se pozdravovat.“