A když nůžky nastaly –
Komu pak se asi
Dlouhorostlé vlasy
Chtíc a nechtíc stříhaly?
Hříšníkům, vy milí páni!
Z pokuty a za pokání!
Přitom musil oholený,
V dlouhý rubáš oblečený,
Před kostelem stát.
Máte o tom vědomí?
Nehněte vás svědomí?
Neb i vás, vy neviňátka,
Vídám – ať to řeknu zkrátka –
Pro hřích před kostelem stát.
Že se ale zločincům až posaváde
Vlasy zkrátka oholí,
Zajisté z vás každý ví.
Či se to snad děje ku parádě?