Tu rozpjal Karel v šíro náručí,
zrak jeho vlh’ a zvolal rozechvěn:
„Blud byl můj celý život! Zjevil teď
mi Bůh, co pravé štěstí. Samota,
klid, odloučení pravým rájem jest!
Já našel ráj svůj zde, zde zůstanu.
Od sebe vrhám žezlo, korunu,
to jezero jest celým světem mým,
zde žíti chci, zde blaze zemříti.“