„Prokope!“ volá, „dlouho jsem tě čekal,
že konečně jsi ke mně přišel zas!
Povědět musíš, kde jsi stále těkal,
kdes byl ten celý nekonečný čas?“ –
„Ve službách vlasti!“ Prokop vážně praví.
„Ať kdekolivěk vděčný národ slaví
své syny velké, kterých více není, –
já pomáhat tam spěchám bez prodlení.