Toť štěstí života! Být zrovna určena
z tmy jiskry probouzet v nevinných duších dětí
a zřít, jak jejích slov zní nazpět ozvěna
z rtů dětí... Později pak zrní rozesetí
pravd prvních životních o Bohu, zemi své,
by v hloubce vkotveno vše rozkvetlo a zrálo
pod teplem lásky té, o které se jí zdálo,
a navždy tkvělo tam, i když bouř hruď nám rve,
i když se otevře nám propasť nenadálá
po děctví klidných dnech, v nichž pouze láska plála!...