pad prvý sníh. Já mašíroval vzadu
a viděl spousty: vozy zapadaly
v bezednou cestu, kola lámala se
a tu se vyvalily vnitřky jejich:
obrazy, lustry, nábytek a šatstvo,
talíře, šálky, gobeliny, knihy,
tak vzácný salon, celý splundrovaný,
tu mokval v blátě. Zdvihl jsem pár knížek –
Jean Jaquesův Emil, spisy Voltairovy
a Přírodopis Buffonův – jich vazby
z rudého maroquinu umné byly
a s tiskem zlatým. Jídla ubývalo,