Chtěl báseň psát jsem tobě, básni živá,
však z péra vyšlo, co na srdci leží,
a to je pravda trpká, zádumčivá...
Dost času na ni máš, ty květe svěží,
až dojdeš někdy v práci, snaze, žalu,
kam mne s tvým otcem nesla touha divá,
nás, prosté bojovníky idealu.