Však větší nemohlas míť oslavy,
ni vřelej’ nemohla hruď lidská tlouci,
zrak nemohl Tě vítati tak vroucí
jak zraku mého vděčné pozdravy,
jak tlouklo srdce mé, jež v jásavý
se vzdulo zpěv jak vichrem doubravy.
Slasť větší nemohla chvěť duší Tvou
nad blaho to a rozkoš opojnou,
již vdechlas mému srdci jak pel rosný kvítí
a láskou zachránilas mladé jedno žití.