V tom Roland povstal. Rázem tichnou davy.
Vše kouzlem upoutal zrak jeho tmavý,
planoucí hrozně. Šepot jeho rtů
zní ztlumený jak hukot bouře dalné:
Dnes kyne čin! Buď jarmo střásti žalné,
pochopů zdrtit bídnou kohortu,
neb v krvi klesnout přes paluby lemy –
slavnější smrť to sklonu za mřížemi!
Vše uchystáno – spojencem nám zrada –
zbraň poskytne – otevře východy –
až dennice nad mořem svitne mladá,
pozdraví bohdá vlajku svobody!