Ai v zlatě tomhletom ctíme tebe
Jak světa krále a krále nebe.
O dej ty nám za to
Lásky svojí zlato!
V tomhle kadidle, co libě voní,
Srdce se tobě, že Bůh jsi, kloní.
Rozžehni nám, Boží robě,
Svatou zbožnost po útrobě.
V té pak mirry masti
Značíme dav strasti,
Jenžto tebe čeká
Jako proudní řeka.
O! i masť tu přijmi v lásce,
Podrob se těch strastí částce,
Smiluj nad zemí se nad ubohou,
Pošlap hada zlého svojí nohou.“