A roztančeny jak nové vlny ženou a v nové nebe
své stožáry tyčí,
si pomalu osvojí drsných svých dobyvatelů zvyky,
jichž silou zpěněné kormidlo řičí,
ba není již času si vzpomenout, neb vzdát díky
těm, kteří tu sletěli paluby přes brlení
k dnu moře, jež nad nimi zavírajíc se zpění:
nad zašlými kormidelníky...