Na cestu se vyptal do Vambeřic,
neboť myslil, že by nešla jinam.
Tedy v stranu, kde se nebe šeříc
nejdřív na pohorské vzchází lesy,
k modravým on mířil ku výšinám
pod Kozákov, potom v pravo za ním
přes pahrbky, skály, přes údolí,
mnohý potok přeskočil a říčku,
necítil již, zda ho nohy bolí,
vzhůru stoupal ku vysokým stráním
rozhlédnout se v kraji, po nebíčku,
když mu bylo teskno v horském dole;
a tu hle, kraj zjevil se mu jiný:
neviděl on nic než vrchoviny,
hory, hory, kam jen okem sáhl.
Lidé hakem příkré hačí pole.
Když se ptal jich, kudy průvod táhl,
jinak mluvili než lidé v kraji:
„Nynčko jsem jej víďal, zpívať slyšal,
ch půlseduma hodiny sem přišal.“