A kněz se vroucně s všemi modlí
za jednu duši ztracenou,
již vraždí v živlech osud podlý
pod klenbou, vztekem zastřenou.
– Och, Svatá Panno, schyl se k němu
a pomoz poloubitému!
Jej vynes z tůně žalosti
a z moci zlých ho vyprosti! –
Jsou lidé... modlí se a pláčí...
jsou jiní – hledí hněvivě...
Zda Tonko dosud na živě?
To pro ně i část víry značí –
nevěrou duch už krvácí –
leč Tonko zpět se nevrací!