„A přece krásy tu víc, než hostí parky boháčů,
vesny vykouzluje dech,“ promlouvá v zápalu Živsa.
„Nad keře postřižené, nad záhony Flory cizinské,
rozměřené cirklem, vyumělkované trety módní,
výše cením tu zeleň bujnou, moře trávy to volné,
pampelišek prostých vděkem ozdobené samorostlým,
nad nímž zářně visí tato květná oblaka bílá.“