Šleh tisícerý v skálu těla tříská,
juž purpurný zdroj v pramenů stech tryská,
a duch se ztrácí v rajském vznícení,
v říš vidin otvírá svůj jasný zor:
Hle, Kristus, sladké duše zjevení,
juž s nebe sstoupá, přes vrchy jde hor,
má ruce rozpiaté a rány rdící,
bok otevřen, krev rudě splývající!