Tak před zraky mými se vyrojí
Přízrakem směs vzešlých obrazů – a již
Zponenáhle díl se k dílu pojí,
Vždy živěji postupují blíž,
V celé pravdě až přede mnou stojí! –
Věštkyně! přej čarovnou tu říš,
By mé harfě zjevit bylo dáno,
By co sám zřím, též od jiných bylo znáno!