Tu buřiči, zaklínající věky,
jež za věky jdou se mstít,
svůj svolávají a řadí si lid.
Vpřed! Za bubny! Vzpourou se vyřítit!
Jít, paličkou smrti rachotit
vždy ráz a ráz a ráz,
i krve se neštítit prolít řeky,
dnes, zítra, zas a zas,
neb lásky každé přísný soud:
že bez trestu není
ni smíru vykoupení –
a světem že jinak nelze hnout.