Do ulic slunce proudilo
přes ploché střechy dílen, šikmé světlíky,
přes pravoúhlá zdiva, železné konstrukce
a po pás vroucně se hroužilo
do křehké zeleně stromů,
jež přišly sem z hořejších zahrad a niv
v zákoutí továren, na dvory domů
porůznu jedny, melancholické trochu,
husím pochodem jiné, za ruce se držíce,
aby tu kolem šedivých zdiv,
jako když láska se rozleje,
natáhly svoje aleje.