Tvé dětské tváře nach, tvé čelo jasně bílé,
tvé rysy, hochu můj, tak prostě ušlechtilé,
tvých očí modrý jas –
mi kreslí obraz čárné barvy tahem,
jejž zřel jsem kdysi s utajeným blahem
a který navždy, navždy zhas’!
V té vůni večera, kdy větřík libě vane,
tvé matky zjev mi blahý v duši mojí tane.