Již druhý den jim psala mama milá,
že zázrakem ji nemoc opustila,
a velebila moudrost doktorovu,
jež pomohla jí hrozných od pupenců.
Však odkud vzešly, v srdcích zasvěcenců
to tajemství spí jako na dně rovu.
Mně svěřila je Barča boubelatá,
já v důvěře pak v poctivost tvou jisté
je svěřím tobě, mládeži má zlatá.
Vy všichni, kteří v sladké naději jste,
že budete kdys tchyní oblaženi,
mně na okamžik přejte svého ucha!
Věc ta je velmi, velmi jednoducha:
pan Karel totiž v onom okamžení,