Světlo v kraji, jako za dne.
Po nezměrné nebes hloubi
Půvabně se blankyt loubí.
Měsíček se v jizbu vkradne,
Zticha probíhá snu stany,
Konejší hruď žalostící,
Zahřívá bolestné rány,
A celuje klidně spící.
Mrtvo, neveselo v sadě,
Jako v kryptě u zemřelých,
Jako v křišťálovém hradě
Prázdném živočichů bdělých.
Chvílemi se země zhostí
Právě záhrobního ticha,
Táhlý povzdech veškerostí
Plyne. Opět všecko zticha.