Křemen doma od onoho dne,
pro traťmistra se ženou co svojí
v rozmluvě se utkal osudné,
nepromluvil. Také dnes se strojí
tvářiti, jak by se ani málo
Martiny ho nedotekly slzy;
darmo však se přetvařoval: brzy
jíní kolem jeho srdce tálo,
a než by se nadál, ovíjí
pravici jí náhle kolem pasu,
retem pak se dotknuv hebkých vlasů
táže se, co k slzám nutí ji.