Váhal hezkou chvíli malý Jeník,
krutý boj se rozzuřil mu v ňadrech,
má-li říci pravdu poustevníku,
má-li pečlivě v svém skrýti ňadru,
čím jen dýchala a žila posud
řadu neděl mladá jeho duše.
O své tajemství se začal báti,
žárlivě je posud střežil v srdci,
najednou je celé nechtěl říci,
aspoň po částech chtěl si je dáti
skoro násilím rvát kus po kuse.
Z druhé strany špetka zvědavosti
hnala jej, by něco napověděl,
toužil znát, co řekne Matouš tomu,
a tak váhavě, hlas jemu chvěl se
v odpovědi pracně sestavené.