Szegény fiú...
Már férfigondok gyermek-gondjaid.
Már ízetlen a diligentia,
S jaj, nincsen íze a vakációnak!
Az én gondtalan diák-éveimből
Szeretnék olykor reád-aranyozni
Egy-egy vidámabb, mosolygóbb vonást,
Mert a te ajkad összeszorított,
Sötét, és hallgatag,
Mint hogyha minden óra minden percén
Hangtalan „Ave Caesar”-t mondanál.