Pár slunných podzimních dnů minulo,
pak začly deště. Cesty neschůdné,
po kterých potahy a kolony
se nekonečné vlekly, změněny
v bezedná blata. Vázly kanony,
muniční káry, vozy zapadly
a v bahně zůstaly i s kořistí,
jež na ně snesena. Pak přišly mrazy,
neb toho roku (kdo kdy vysvětlí
tu záhadu zlou?) zima udeřila
o měsíc dřív. Jen ten, kdo prožil sám
děs zimy v těchto nedozírných pláních,
pochopit může hrůzy ústupu,
když začal fičet vítr ledový
vojákům v tvář a hustá metelice
je zahalila bílým oblakem.