V pramen Života, jenž sám už dost byl kalný,
(neb v něj tekly stoky z velkých, drobných fabrik,
postavených ochotnými vůdci
k rozdrcení hlav a ku přemletí duší)
vplynul hnusný, sžírající jed
plným stavidlem, jež zvedly bílé ruce
vycvičených, otrlých už katů,
katů hladce oholených tváří,
v bílých rukavicích,
s oslnivou bělí skvělých náprsenek,
z kterých vyzývavě svítí bílé, zlaté blesky,
katů v pestrobarvých stejnokrojích,
břinkajících pyšně ostruhami,
zlatem kryjících své prázdné nitro,
katů v černých, fialových rouchách,
s pleší vyholenou, s vypaseným břichem.
Všecko, všecko tak, jak před třemi sty léty.