Felvezette őket az első terembe,
Váltig szabadkozott, hogy nincs semmi rendbe’
(Toldiné is váltig mondta, hogy nincsen mit) -
Letörlé a székről a sok tiszta semmit.
Csakhamar beszédbe ízeledtek hárman,
Előbb tartózkodva, hanem aztán bátran,
Mert kis gyermek a szó ismeretlen körbe’;
Elébb búvik, aztán maga fut az ölbe.