‘Hagyj hát meghalnom, hűtelen méh...!’
Nyögött a tettető virág;
S másnap jobban alákonyúla,
Aztán ugy elhagyá magát,
Hogy a méh e kínos zavarban
Magáról megfeledkezett,
S tölcsérét a ravasz virágnak
Szinmézzel rakta, tömte meg.