De ti, kiknek ösét a dal édes gondja
Nem hizelgő verssel koszorúba fonja:
Felhat-e hozzátok az egyszerü ének,
Egyszerü kebléből a nép emberének?
Vagy hazai lantra fületek már gyönge?
Föl sem veszitek, bár neveteket zöngje?...
Sír bennem a lélek és e mai kortul
Vígaszképpen a mult dicsőséghez fordul. -