S mint szikla tenger hullámábul,
A nép közül bátran, szilárdul,
A Megváltó emelkedett fel,
S a szózat ajkirúl imigy kel:
Ki az közűletek, ki által-
Hat a sziklán pillantatával?
Avagy a sziv mélyébe nézhet...
Hogy ajkán ily kemény itélet!
A törvény mond: hogyha szombatnap
Barmod verembe hull, kivonjad!
Kik ünnepen szegény- s betegnek
Enyhűlést hoznak: jót mivelnek!
S bizony, bizony mondom tinéktek,
Kik az oltárnál ünneplétek,
S élvén kovásztalan kenyérrel,
Imádkoztatok nappal-éjjel:
Bizony, bizony mondom tinéktek:
Mind, annyi jót nem művelétek,
- S nem vagytok kedves Jehovának, -
Mint maga ez asszonyi állat!