„Vítejte mi, pane Ušatý,
do sboru našinců učených!“
vece na besedě
šilhavě na Osla hledě
Ježek ježatý.
„O čem pozdvihnete hlas?
Ze všech mudrců oslavených
toužím slyšet Vás.“ –
„„Znáte mne, můj pane Ježku,
nebýval jsem nikdy smělý,
nejsem připraven ku dnešku;
nechci úst svých otevříti,
dokudž jiní nezkoušeli
myšlének svých poklad odekrýtí.
Já, jak mi to sluší,
k poslouchání ostřím uši.““