Vzala dítě, zulíbala,
na loktech je hýčká,
na novo se zaklopují
dlouhořasá víčka;
hlavičku to tíží, tíží,
v podušky se kloní,
zlaté vlasy na čelíčko
v pramenech se roní,
ručka volně po peřince
padá k jedné straně,
a kytička chudobková
z baculaté dlaně;
babička však zpívá, zpívá:
„Spi, hlavičko zlatá,
už snů houfec kropenatý
po louce k nám chvátá,
pospíchá ti ku potěše...“
a za krátkou chvíli
v skráni drobné křepeličky
snů se popelily.