Zřím dosud v tvém tě, Velehrade, svátku.
Těch barev jásavých, kam zrak jen hledne!
Běl rukávů a žhavá červeň šátků –
to makové je pole nepřehledné,
že maně člověk vzpomíná si,
jak blažené to byly časy,
kdy jako chlapec, noře
se v pestrých květů moře,
pil zrakem hltavým ty steré krásy.