Je pravda, zvykli jsme si v málo dnech
se korsem večer zavěšeni vléci,
tak romanticky žvatlat o květech,
noc spolu žít a jiné nudné věci.
To okno v zahradu, zkad vánek vál!
Já zpíval, Vy jste snivě hrála,
a maman vedle klidně usínala,
my žili, což! – již nelze dál.