Jdeš, siláku, máš čelo skloněné,
máš rohy k strašné ráně stavené,
máš podezřívavý a rudý zrak,
máš vůli řídit se tak a tak –
leč, pošetilče, výhost dej svým snům:
ty musíš míti vládce svojich dum,
ty řetěz musíš vzít, jimž svážou tě,
ty hlavu musíš nésti v chomoutě
a jíti tam, kam oni káži ti,
na rozkaz tich, na rozkaz bouřiti
a hrozit rohem tam, kde libo jim –
ne, nebudeš a nejsi pánem svým!