Snad je to iluse,
jíž spíjíme se jenom.
Čas dále unáší svým nezměněným proudem
nás lidi, světla hvězd
i sluncí v Smrti kraje –
však Iluse ta štěstím je a věčnou sílu dává
i krásu, teplo životu,
ba životem je sama:
Buď tobě sláva, Iluse, Naděje sladká matko,
ó zdroji lidských štěstí!