Já nechápal ten jeho křik a žal.
„Proč pláčeš, kvílíš?“ v žertu jsem se ptal,
leč věku půl jsem čekal bez odvěti
až náhle poznal jsem ten jeho děs,
když s výkřikem jsem na postýlku kles’,
z níž anděl smrti odnášel mé děti.