„Divenko má, já oblak jsem
slunéčkem lásky ozářen;
spanilý sad jsou ústa tvá,
jako by květů ladný sen.
Aby tě nezžeh parný den,
děvčátko moje pojď v můj stín;
až tebe mučiť bude žár,
skryju tě v chlaďounký svůj klín.“