Ó přátelé, zda vyslovím,
co lásky v srdci probouzíte?
Proč, běda, jeden za druhým
již bez návratu odcházíte?
Drn bujný zčeřiv prostých růvků
tam pod lipami na hřbitůvku,
nechť lehký vítr sdělí vám,
jak upřímně vás vzpomínám.
Jak upřímně vás vzpomínám,
kdo dobří jste a čisti byli,
jak upřímně vás vzpomínám,
kdo nečiníce zla jste žili,
jichž život cenný byl, ač tich
a neznámý, ač trn a hloží, –
a kdož, nikoli z nejmenších,
teď trůní na pravici boží...