U tvých bílých nohou, mladá moje ženo,
nediv se, že zmírám divou touhou jat,
nediv se, že šílím, volám tvoje jméno,
nediv se, že pláču, kde bych měl se smát,
nediv se, že klnu svojí minulosti,
nediv se, že děsí mne tvých ňader sníh –
zabiju tě jednou pudem žárlivosti,
aby nikdo jiný neumíral v nich.