Buď pozdravena! – Věděl jsem, že přijdeš;
a čekal jsem s touhou, lačen tvé hrůzy.
Přilétla náhle. – V rámy oken vetkla své dlouhé ruce
a zalomcovala jimi
a zaštěkla, zavyla, zalkala v současném výkřiku
do ospalého klidu mé samoty.