Ač plakala a rty se chvěly, (zpozdilá!) připravila se k noci,
přec šla a každý krok váhala, slouchala vzlykajíc chvíli
oddech matky, když klaply dveře, – vzpomněla dávných přítelkyň
a tanečních sálů a jarního večera a řeky blíže rodných lesů.