Přišedv Přemil panoš drobet zase k sobě:
Na milenku pohlíd litostivě,
Pravě: „Proč mne voláš nazpět v smrti době,
Ty i v vykročení jednáš semnou křivě;
Vytrhnutý byl jsem ze zážehu,
Se srdce se kámen mého svalil;
Zpět mne voláš k obtížnému běhu.
Chceš snad, bych si mžitky vykročení zkalil?“