A čte se něco? Ano. Roman.
Ti drobní národové zmlkli,
neb velká Amerika vládne,
i nad čtenáři. Ujařmila
je na těle i duši. Hází
sta romanů v svět každodeně.
Pět, deset svazků dílo každé
má v rozsahu, a silné svazky.
O prapodivných dobrodružstvích,
o bojích velkokapitálu,
o cestách ve vzduchu a v moři,
technických divech, děje z krajů
na Martu, Luně, Jupiteru,
pro metafysiku pak duše
jsou sensace tu ze záhrobí –
do toho časem vpadne z Číny
kuriosita žlutých lidí,
i černý autor z Afriky se
bizarní jakous prací hlásí –
a svět, dne požívači chtiví,
hladové duše vším tím sytí
a nenasytí. I zde vymřel
hlas kritiků, neb nestačili
číst, třídit. Čilí žurnalisti,
jimž nakladatel platí paušál,
bombastem vítají ty knihy,
a lidé čtou, či dávají si,
by slabý zrak se nenamáhal,
reprodukovat tyto plody
deskami levných gramofonů.