„Nezapírám,“ Vít děl, dále buše.
Za vraty vtom bylo slyšet kroky,
potom závory ruch posunuté,
a hned chraptivý hlas zazněl drsný:
– „Kdo tak pozdě v noci tady bouří?
Teprv před chvílí jsme lehli v lože,
a pak nevím, bude-li tu místa...“