„Ah – pravím – což vy všecku bídu moji znáte,
vím mnohem více, nežli sám se domníváte!
Své dítě chcete míti? Jak? Nu, chápu – ano –
je tmavá noc – dnes ne – až zítra – zítra ráno,
své rozhodnutí určité vám zítra zjevím,
dnes co bych s vámi ještě sděliti měl, nevím –
Však přece – Kde jste bytem? Ve vsi Vonoklanské?
Blud není ani možným, je tam sídlo panské –
Tam jste? Pak ještě sobě přeji“ „„Čeho? Rcete!““
„Jakmile zvíte vůli moji, odejděte!“