„Vesny lidstva pochované nesem ve svých loktuších,
roztříštěné snahy dobra, věštců hlas a bláznů smích,
chaos vzdechů, křiků, stonů, nářků výbuch zlolajný,
vraha vztek s modlitbou světce, nevěstky škleb prodajný,
tichou dumu trpitele, jenž má hvězdy na svém čele,
sílu reka, každým dnem jenž v odboj nový vstává směle,
dětí pláč, jež prosí o chléb, slzy vdov a siroty,
orgie skřek v sledním vzplání, než kles’ v bezdno nicoty,
laury herců, pěvců pósy, potlesk frašných rhetorů,
thyrsy kněží, soudcův zákon, zdrané pruty liktorů,
lásky úsměv, půvab krásy, přísah svatost jako lež,
Thersity i Herostraty, Nymfy, Fauny, Bohy též
na hřbitově velkém lidstva vše to spolu nalezneš!“