V temnotě, ve které topím se, jiskry jen skáčou
zřítelnic, v černu jež nevidím, vztekem či pomstou?
cítím jen hrůzu, nepřátel šik se mi blíží;
strach, bdělý strážce, juž chodbami nervů sem běží,
na zámek srdce mi tluče a ve dveřích leží:
pryč odtud! vzhůru! Kdo mě tu provazy víží?!