Co mníš, jak jsem asi stár?
Neuhodneš, znám se zduševnit,
Bych moh život déle upevnit,
Vyváznu tím jako nový tvar,
A tu zmlazen jako samolet
Žiji již tak přemnoho set let,
A tak vidíš, že jsem skvělý co den:
Pověz, jsi-li ty mně k potýkání hoden?“