Vlk se tlačí ku předu,
a s tribuny propoví:
„Nedivím se panu předkovi,
pochopuji ochotenství;
neb jest Pana
Pařížana
přirozený strýc.
Nač podnětů víc?
A však já bez pochlebenství
nový zavrhuji plán.
Ačkoliv nemálo zkusil pán,
mnoho sobě slibuje:
ale skutek často chybuje.
Mnohý mladý Archimed,
maje hlavu plnou slávy,
zedníkům nakreslil pěkný vzor;
dle něho zedníci staví:
než, nastojte, plánu vzdor,
sotva mine neděl pět,
vylíčený dům
padá v rum.
Pročež nezadám svou víru
plánům na papíru.“