Na temeni svaté hory
ctěte bohy, stavte chrámy,
živte duše otců skryté,
které v mocných kmenech bují,
nebo jako ptáků sbory
nad roklemi poletují. –
Čím jsou hvězdy bez tmy noci,
čím je malý keřík hlohu
beze světla: tím je člověk
osamělý, bez pomoci,
bez podpory velkých bohů.
Radí mu a vládnou po věk! –
Zrodila se v jejich lůně,
nad propastí světa bezdnou,
nad všech lidských vášní tůně
láska zvedla peruť hvězdnou,
a v ní žije a v ní trvá
kámen, voda, kmínek svislý
i ta jarní snítka prvá,
zvíře, člověk s velkou myslí. –
Milujte se! Láska čistá
jako hvězda ve tmách září,
jako snět se na květ chystá,
a v ní člověk s klidnou tváří
bratra svého v náruč jímá,
o svobodě věčně pěje,
o volnosti věčně hřímá,
nesmrtelné koná děje.