Smrt držela ho jednou rukou juž,
a nebránil se déle. Ulehl
do trávy vonné, která šeptajíc
se vlnila přes stupně mramorné;
pod hlavu Durandala, olifant
si položil a tváří obrátil
se stranou k pohanskému táboru,
by zvěděl Karel, celá Francie,
že nepřemožen zemřel vítězem.
Tak ležel tiše, silou poslední
se kajicně do prsou udeřil
a prosil boha: „Pane, odpusť mi
mé hříchy všechny, které spáchal jsem
po celý život až v tu hodinu!“