Táhne v tom dál. Kníže jme se za ní volat:
„Počkej ještě chvíli, kněžno bohorovná,
Duch tvůj jistě vlasti naše srovná.
Nemožno jest po tvé mysli neplápolat,
Utiš putku!“ Kněžně se tu rozprostírá
Niva půtky; vidí, že se ještě spírá
Zástup Nezamysla, Svatopluka:
Pomoci chce i tam její statná ruka.