Jak slzy se mu v tváři vyschlé chvěly,
a já jsem v každé zřela tisíc květů!
Či tušil v nich, že věnec smutku spletu,
že za rok plakat budu po věk celý?
Mně shasla hvězda! Křehkosť vjela do žil
a v mojí mysli tkví jen obraz tklivý:
jak jsem tam stála jako kámen živý –
ach, vždyť mi hrobník do hlíny jej složil!