Nad krásou, jež ji jímá v sladkém hnutí,
V modlitbě tiché se tu nebi koří;
Labutích ňader volné, vábné dmutí
Ukrývá cit, jenž tam, kde růže hoří,
Unáší duši v díků, lásky lnutí
Tam k trůnu skvoucímu se v slávě věčné.
Nevinnost tuto, milostnou tu děvu
Unáší anděl k nebeskému zjevu,
Kde v duchu klečí srdce její vděčné.