Táhnou vichry divé s havrany a supy –
na našich však lebkách hlod váš brzy ztupí!
Nechte si řeč cizí, nedbáme my o ni –
nám ta naše rodná jiným kouzlem zvoní!
Nechte si řeč svoji – my chcem při své státi,
spíš ten celý svět se do propasti zvrátí!
Srdce dáme k srdci, páže dáme k páži –
o takovou hradbu blesk i mrak se sráží.
Neleknem se hrozby, přes ty vaše zlosti
velcí, nesklonění půjdem k budoucnosti!