Hekal, krkal, sípal, frkal,
pak zved’ k ústům pochoutku.
Delší byla nežli jindy,
tuku však jak z kornoutku,
voněla sic rybou, vínem –
leč ó běda, nečistí! –
pět zubů mu zůstalo v ní,
když ji pustil z čelistí!