Loďka jest, jež proti proudu vždycky pluje, rozmar ženy, 
pro cit muže pavučinné sítě snuje rozmar ženy,
s hesly jeho, s láskou jeho hrá si jako s míčem dítě,
s démony i bohy jeho koketuje rozmar ženy.
Jesti střelkou magnetickou tvrdošíjnou, umíněnou,
zdánlivě jen, škádle chvilkou, povoluje rozmar ženy;
rafijí jest – škoda jen, že na povahy ciferníku
věčný problém v každou dobu ukazuje rozmar ženy.