Má krčmář Janek hojné žně,
i starý brach, jenž při loutně
těm pitcům zpívá o pití,
leckterý grošík pochytí –
však hrdlo jak by chraptělo
a do zpěvu se nechtělo.
Co chvíli hlavou zatočí
a slza tře se do očí,
jak hořký smutek v leb by sed
a tesknou zahrál naposled: