My jdeme dál a jdeme výš,
kdo jinak o tom sníval,
to dávno snil, to dávno již
zlý vlastí táhl příval,
v nás touha pučí po díle
a láska k rodné zemi
jen k životu – ne k mohyle,
vlasť jedna – mezi všemi –
tu všickni stejně milujem,
kdo řekl by, že míň neb víc,
zde srdce je – i ruku sem – –
vše ostatní buď nic!