Jak v mých, v nich svítí celé jaro v kraji,
se štěstím svým i láskou, dětskou nostalgií:
Že vidíš dívky, které věnce vijí
na stráních květnatých, na břehu svazích v máji.
Že cítíš v nich jich ruček, šatu vůni,
že vidíš vtělenou v nich dívčí něhu jich,
křehkost a svěžest, vše, čím sny jich stůní –
sám symbol dívek – květin subtilních!
Že duší cítíš zde příbuznost Bytí všeho,
květin a dívek, duše se zemí –
že cítíš: Něžné kouzlo smyslného,
je květ z Vyššího Žití Mystického,
a blahořečíš tomu spojení!