„A jakou zbraň chceš Ctiradovi dát,
by vstoupil mezi stíny jako rek?“
Tak tázal Přemysla se Ludislav.
V tom otevřela sama sebou se
dokořán zlatá brána vysoká,
a před žasnoucím zrakem mužů všech
se Šárka s bílým ořem zjevila.
Šat běloskvoucí měla na sobě,
a hlava byla kvítím zdobená,
mlat Trutův bílou rukou třímala,
a po boku jí visel modrý štít.
Od temena až k patám plynul jí
jak mlečná dráha závoj čarovný,
byl utkán jako z bělotřpytných hvězd,
a zářícími jeho záhyby
se Šárka zdála divukrásným snem,
zdála se Šárka býti bohyní,
a nikdo z mužů netázal se jí,
kým jest a co ji vede mezi ně.