Vznášej pravdy pochodeň při svíticích v dálku požárech,
Ku předu postupuj, v blahu, v světle stoje, v lásce žije.
Duchu kloň se, nedej mysli v podlých utonouti svárech;
Špínou zapáchne, z poháru nečistého kal kdo pije,
Drobné, shrnuté kaménky vzrůstat bylině nedají,
A na malicherných snahách veliké se ztroskotají!
Sprostotě dej výhost, kráse přístupu přej do svých chýží,
Nechť se klokotem slavíka neb barvami duhy blíží;
Básníkův naslouchej slovům, odvrať se od nevědomců,
Od úlisných svést se nedej marnomluvných věrolomců,
Jenž tvá světla udušují, by jen sami se třpytili,
Na popředí se tlačíce, by se nad tě povýšili!