Tak plujem tiše na vesmíru vlně
a cítíme, jak s našimi sny hrá
dech Nesmrtelnosti už tajuplně,
jež hroby naše v plesu zotvírá.“ – –
Já v dumách naslouchám tich jejich plesu
a slza hořká na řase mé schne,
jen v duši pohnuté se touhou třesu,
již vzbudily ty chóry tajemné.