S perutí orlovou, zhnětenou z vosku, hochu, tak mlád!
Jaký to nadějný povzlet a jaký tragický pád!
Ikarů za tebou co jde v života klopot a děs,
illusí laciný vosk tvůj na ceně ztratil již dnes.
Letět, ach, letět, ke slunci zlatému dále a výš!
Opojný sen to bájný je, jistě jej procítil’s již!
Sražený palnými střelami Hélia, skácen v změť trosk,
ubohý hrdino mladý, roztál’s jak křídel tvých vosk.
Ve chvilce smrti bělostných vidin kol tebe vír,
poslední snění o slunci – potom věčná noc, mír!