A krajem opět zněly písně ptačí
a z ňader lidských dral se lásky dech,
neb byla lidská srdce plna rosy,
jak bylo dálné nebe plno hvězd.
„Nuž s Bohem!“ zvolal Lubor v citů rozechvění,
kráčeje v širý svět, za slavnostního ptactva pění.