To juž tvůj úděl, písni, v české zemi
že slétáš z pěvce ruky mezi rumy,
buď hřbitovních že stromů haluzemi
se míhá peruť tvá, buď snivé dumy
že spřádáš v starých hradů rozvalinách
neb v tichých koutech opuštěných měst
a kvílíš hvozdy, u rybníků v třtinách
pak s větrem v závod žaluješ svou zvěst
na zašlé myslíc doby,
ty zvykla jsi juž pouti mezi hroby.