„Do vznešených oblaků my hrdě strmíme,
I z prsů našich řeky se valí;
Co věčné sochy v dalekost hledíme,
I čela naše mračno obhalí.
Nad hlavami našími den a noc se mění,
Pod námi kvílí pustina planá,
U nohou našich moře se pění,
My do nebe sáháme: nám velikost dána!“