Mert én most nem bírok magammal:
megáradt bennem a tavasz,
lüktet és zeng az ifjúság:
Hozsanna, ki a Jövendőé,
kinek vonata már felém
távol síneken sistereg! –
Hozsanna, akit várva-várok,
hozsanna, aki az enyém lesz,
akit – még nem is ismerek!