Odsouzen bez soudu falešným svědectvím,
jen obviňován, ale neusvědčen.
„Zhyň, Hus, zhyň!“ biskupové, mniši, lidé
zběsile křičeli, a císař rděl se v tváři.
Pak na Brühl k hranici jej vedli,
a skonal v kouři hledě k západu,
žalm zpívaje až do poslední chvíle,
co nad hlavou mu skřivan hlaholil.
„Vzdálené vlasti mé zvěstujte“ –
tak děl – „že nebyl jsem si nevěren.“
A když jsme vraceli se tryskem domů,
tu v nočním táboře se zjevil nám,
byl jako slunce oslaven a svatý.
Vše, co kdy kázal, psal a zač i umřel,
to máme ctíti a se milovati.
A báti nemáme se, věrní Pravdě,
jíž hájit máme třeba proti všem.