...A žena umlkla. V té chvíli právě
kdos vešel. Někdo těžce stůně kdes.
Jí smutno bylo při té náhlé zprávě:
mám jíti k nemocnému ještě dnes.
Povinnost volá. Půjdu. Končím tudíž.
Buď hodně zdráv a vždy se dobře měj,
můj hochu milý, zdráv a šťasten budiž
a v příštích dnech si na mne vzpomínej!