Ke bránám města tohoto, jež hrdě
sto hlav svých ku obloze věžilo,
zamířil Lubor krokem svým a myslí. –
Ó, jaké city, jaké myšlénky
mu chvěly jeho duší rozervanou,
když zvolal: „Sny mé v tobě nechť se skutkem stanou!“