Vystavěn chrám a obec spěchá celá
k chaloupce mojí úctou rozechvělá,
okénka věnčí ratolestí palmy
proroka zbožné prozpěvujíc žalmy,
v nadšení jásá, obět velkou chválí,
že ruce mé se s dcerou rozžehnaly
pro slávu boží, pro Jehovy stánek –
však pro mne přešla chvíle radovánek.
Myšlénky hrozné tepaly mi v čelo
černými křídly, srdce odumřelo.
Hle! krásný chrám jak černý les se chmuří
s hvězdami v oknech, s lunou na cimbuří,
lešení ještě v síť se kolem spíná,
již zítra posvětit mám stánek hospodina.
Zvuk písní z města, v skalinách jak ptáci,
ozvěnou smutnou v nitru mém se ztrácí,
dnů třicet trvám na modlitbách k bohu,
zda milost boží dosáhnouti mohu?
Prodal jsem duši, mrzkost bohopustá
ne k slávě boží, k záhubě mi vzrůstá.
Kmentový biret se korunou zlatou,
obléknu sukni, thoru vezmu svatou,
zapálím obět k odpuštění hříchu – – –