To boží vidět velké: Umění 
a touhu mít své Jemu síly dát
a touhu mít jen Jemu pouze žít
a Jemu odevzdat dech poslední,
pro Jeho božství sebe zašlapat,
pro Jeho svatost rdousit vášně své,
pro Jeho božství trnů věnec vzít,
z šarlatu šat a třtinu za scéptr
pro Jeho božství – nésti ústrky
a místo obdivu vzít úsměchy
já sobě přál – –
Já všechny sily svoje vyčerpal
a zašlapal jsem touhy své i sny,
já na čele mám trní korunu
a ku posměchu nalíčenou tvář,
mám z šarlatu šat, třtinu za zcéptr
a bytostí svou bavím zvrhlý dav,
za skývu chleba hnusným stávám se
a na tváře si nechám naplvat...
A z tužeb svatých, kterým chtěl jsem žít,
zbyl v duši dutý výkřik:
– Harlekýn! –