Když slunce zapadalo, lehli jsme,
by spánek síly dal nám na zítřek,
a v řadách našich kolovala číš,
již bratry jsme do dna prázdnili.
Když přišla na mne řada, soused můj
mi podal zbylý doušek s úsměvem
tak záhadným, že jsem se zarazil,
a sotva že sem dopil, cítil jsem
tak těžkou dřímotu, že potácel
jsem na lůžko se, kde jsem zdříml hned.