Tragickou změnou nezmaten
v hlubinách chrám ten si nevzdych’ ani,
nehybně klidný jak nahoře stál,
rozkvetl pomalu na růži ranní,
jak s něho vody tam smývaly prach:
vzepialy se k matce zemi
něžné sloupy s růžicemi,
ale ten pohyb byl skoro jen maní,
jako když děcko se natáhne v snách...