A ptá-li se mne, od koho jsem as 
v malých se verších mluvit naučil:
ach dobří lidé, to už drahný čas,
já tenkrát ještě ptáčkem v lese žil;
leč oko dívky na mne zasvítilo
a srdce moje plno veršů bylo;
teď když mi dala celou duši svou,
jsem králem – víc, víc! – já jsem poetou.