A Vuk jemu Dojčevićů na to:
„Pobratřenče Crnojević Gjuro,
nezapomněl na tebe já, bratře,
chlebem, solí nijak nepohrdnul!
Nebo plný dnestě tomu měsíc,
co tu stojím u králových u vrat,
u vrat stojím, latinského krále
pilně prosím, snažně neustále,
ze žaláře by tě za peníze
propustiti na svobodu ráčil.
Ale nechce peníze král žádné!
Dříve kterých za tebe již žádal
trojích statků, těchže žádá podnes:
a to předně na přímoří solny,
za druhé pak hradu kotorského,
a za třetí oře bratra tvého
Crnojević-Iva bělavého!“