Nejprve v Tuileriích konány
vojsk přehlídky, k nimž z celé Francie
se tolik hostů sjelo, prefektů,
zástupců krajů, šlechty vznešené,
i krásných dam, že staré arkády
se pestřily jak zkvetlé zahrady
barvami jejich šatů; nádvoří,
sypané pískem, v slunci jiskřícím,
mlčelo slavně; za ním pluky vojsk;
nejprve garda v dlouhých, nesmírných,
nehybných řadách, jež se modraly
jak lány chrp, pak všechny druhy jízd,
od kyrysníků v těžkých krunýřích
až k chasseurům a bílým husarům,
nakonec pěchota. Vše čekalo
na vzrušující velký okamžik,
až zazní povely a všichni vpřed
se bráti budou kolem císaře
na bílém koni. V slunce paprscích
šlehalo na tisíce bodáků,
kyrysy žhnuly, přílby blýskaly,
hýřily prudké barvy uniforem,
svítilo zlato dolmanů a čák.