Já cítím v snech svých vůni jeho,
vran jeho slyším teskný hlas –
do toho lesa vzdáleného
já nepřišel už dlouhý čas –
a dobře vím, že v mlžné dáli
on ztopený v svit namodralý,
jenž v jeho hloubi shasíná – –
ó, dobře vím, že v tuto chvíli
po větru, který v jih sem kvílí,
mi vzkazuje, že vzpomíná! –