Ale blízko večer – už se hlásí chladem,
a růžové mráčky plují nad západem.
Z borků, kde se stmívá, všechno domů spěje,
jako když se z úlů včely vyrojí.
Pod návalem lidu starý most se chvěje,
purkmistr však, dobrák, doufá v pokoji:
„Pán Bůh dá, že dnes to ještě přestojí!“
A kdo v Boha věří, nikdy nezahyne.