A satan bleskem jeho tknutý z nenadání
zas v temno klesnul zpět – byl velký jeho pád!
s ním v propasti se bezdno řítí, sklání
i stínů chmurných, těžkých nekonečný řad –
teď na skráně se dumné země s kříže klad’,
jí dotknul se, hned celá tajemně se chvěla;
květ každý, co jich měla, na ňadrech jí svad’
a hory třásly se a chvílí s jejich čela
jak slza kamenná v hloub puklá skála sjela.