Lid rozprchal se žasnoucí;
jen jedna panna, jediná
tu stojí jako z kamene
a líbá rty mu studené
a líbá čelo vychladlé
a líbá oči zapadlé.
I zaleskla se rosa v nich
jak na lučině první sníh;
a on zaplakal v lůno skal
a zvony zněly smutně dál,
a jejich zvuk ho rozsmutněl,
že probudiv se znovu mřel
a mřel a mřel, až odumřel.