Takto Fáma, zapoletnouc v dálné říše,
V roh stohlasný slavnovážně zahřměla,
To hrdé paláce, to i nízké chýše
V rouše oblakovém letmo projela;
A lid všecken hotoví se ku slavnosti,
V srdci každém hrá radost povýšená;
Jak by nastal věk Rudolfův, věk blahosti,
Jak by kletba dávná byla zničena.