I Pavlu divná opřádala vnada –
sen lásky prvé, jarní, teplý dech,
hned nechápala hlava její mladá,
dál duše čistá v pestrých plula snech,
až slova vroucí: „Václava mám ráda!”
se zachvěla jí jemně na ústech.
Ten vzdech pak letěl v říši hvězdných světel...
Kol byla noc, a voněl rmen i jetel.