Však co sním o prchlé blaženosti,
Jaká zmítá mnou zas mámení?
Proč na zhynulé jen mním radosti,
A své žhoucí množím trápení?
Jakáž touha, jaké marné vření
Vládne opět tesknou duší mou,
Jaká snaha, jaké hříšné chtění
Děvou nebi již zasnoubenou?