On nevěděl, že mocnější kdos dole zvolna vzrůstá,
jenž nedovolí v oblačnu se vznášet Asmavethu
a měnit starých kultur sídla v místa samot pustá,
sok onen, který desky volných zákonů dal světu.
Jím proklán byl a v bolestech se svíjí. Nyní zmírá
a zemřít musí ten, jenž mínil žíti věky věků.
Tam dolů na kvetoucí nivy, na paláce zírá
a plachý pohled jeho spočívá též na člověku.
Všech ostatních tří jezdců strašnějším byl, s nimiž spolu
v oblačnu vznášeje se, lidstvo bez milosti hubil.
Zla nejvíc způsobil a nejvíc trýzní, muk a bolů,
naději činů velkých v pouhém zárodku již ubil.