„Pomlčte! – Více toho, nežli v žertu volno! –
Zanechte struny této v mojí duši, –
jde ona hlouběj’, než to žert váš tuší! –
Ó slečno, slečno, – nyní je mi žalno, bolno...
Kde jsou ty hvězdy, co mi nedávno tu plály, –
kde letní noc, kde slavíkovy zpěvy, –
kde jsou ty sladké oči oné děvy,
které mne divným kouzlem svého míru jaly? –
Je pusto vše... Ta vaše země je mi cizí...
Já snad se nenarodil k blahu tomu;
ono je propastí, kde všechno krásno mizí...
Je chladno zde – nepůjdem raděj’ domů? –“