Ó, trudno mu teď pomnít na tu dětstva bídu!
Zas procítil tu bolesť šlapaného lidu,
ten ústrk nuzoty a chudých ponížení,
snů skrytých v duši palčivé a hořké chvění...
Leč úsměv škub mu rtem a zraky svítily
při myšlénce, že v žití přec mu vzplanul den,
kdy hlavy Caesarů se před ním sklonily
a kdy se pomstil za Brienne!