V tvé měkké hnízdo rád bych patřit chtěl,
neb něco v žití rozruch divoký
a v nevražení, záští, útoky
my společného máme, ptáčku sladký;
že zpěv náš stejně světa sadem zněl,
že upřímný byl, stálý, byť i krátký –
pak radost tichou a klid hluboký.