Zřel na ně Flamininus s křesla svého.
Laur zkrvavený, který utrh sobě
u Kynoskephal, věnčil skráně jeho,
a seděl v pýše síly svého mládí,
a hrdost římská ležela mu v lících.
Však duší jeho chvěla sláva jejich,
těch Hellenů, jichž bědné, smutné stíny
se pohybovat zdály po divadle.
Miloval Helladu již od dnů mládí
a zde ji poprvé a takto spatřil...