Já barbar! na ní vylákal
jsem přísahu, a snad
teď proto bude rmoutit se
a žalem umírat,
a v loktech svého ženicha
též omdlí, když ji juž
kněz s jiným spojí na věky.
Však uzří, jaký muž
jsem bídný proti manželu,
jenž své jí srdce dává
za jeden pohled horoucí,
jímž spita jeho hlava
jak stíny svatých na nebi,
jež věčná blaží sláva.