Umělci s mužíkem přátelsky zacházeli
a umělkyně, když ho napadly,
ho milerády k sobě sprovázely,
Kdož neomluví mého chuděru,
že nové vnady přec zas povadly,
a lhostejně on z svého parteru
že na svět se co komedii dívá,
při nejstrašnějších dějech volně zívá,
že divadelním králům slova víc nevěří,
že divadelní ctnost dle zkušenosti měří,
že lhostejně i po lóžích již hledí,
v nichž u výboru vzorném fádně sedí
krás ženských sněm, slečinky, svůdné paní,
na něž zvlášť s galerie pěkné podívání?!