Přilbici mu rychle odepíná,
Vzkřiknouc: „Běda, Přemil!“ ruce spíná,
„On jest mrtev! jaký osud lichý
Tlačí ke zemi mne, který neunesu!
Strachem trnu, celičká se třesu.
Nehýbá se, bude věčně tichý:
Snad jest pomoc!“ Rychle reka svláčí,
Váže rány, rek již nekrvácí.