«De így! de így! őt élve tudni,
S ellenség lánczain,
Távol honától, hű nejétől -
Ez a keserv, a kín!
De így!... hitetlen elhagyatva,
Honától, társitól;
A nagy hazában, a tanácsban
Mellette nincs, ki szól!
És a király... kiért csatázott,
Kit szolgált hős kara -
Oh e király;... az isteneknek
Szálljon rá ostora!
Fogj, vén Balázs! nyergelj mit állsz még?
A legfutóbbakat -
Melyek repülnek, mint a sólyom,
Szállnak mint gondolat,
Vagy mint a vágy e hő kebelben,
Mely éget és emészt,
Meglátni őt, megszabadítni
A kedvest, és vitézt, -
Hagyják a hőst el ők,... a férjet
Kettő nem hagyja el:
Az ég, ki védi hív szerelmünk,
S e szerető kebel.
S Isten ha van; ha díjazás van
Kínszenvedés után:
Megjő Velencze börtönéből
Nejével - Frangepán!»