Zahořklá síla
útrap a bolů
(již nevědomě
„já“ každé neslo
v sobě jak duši)
hnala je dále.
Prchalo před ní,
jak prchá zajíc
před rusou kolčavkou,
jež sedí mu v šíji.
Z malého bodu
vyletlo křivkou
v široký prostor.
Křivka se roztáčí,
roztáčí, roztáčí
v spiralu vířivou,
jí lidstvo žene se
hnáno jsouc bolestí,
síleno nadějí
klidu a jasných met.