Duch volnosti zašuměl kol skrání mých,
jenž z hlubin věků a prostorů přináší hlasy všech porobených
a světů budoucích vůni vydychuje –
na jeho perutích zářících z hvězd utkvěl jiskřivý prach,
v něm krve krůpěje hoří jak granátů ohnivý nach
a perla slzí probleskuje.
Tou nocí máje tajuplnou zazvučel jeho hlas,
zjev rostl bez konce, jak bílého dálného světla jas –
jej touhou jen lze přivolati...
Ti, kteří zápasí pro blaho trpících lidí všech,
ti bratři, jako v bolestných mučivých snech,
jak vítr slyší jej vláti...