„Sláva hrdinovi Břeňku!“
zvolá Mikuláš z Husince.
„Skonal na nejkrásnějším
Loži, na mrtvolách našich
Škůdcův. Nechť nás potká stejný
Osud, jen když zvítězí věc
Naše svatá! I byl osud
Můj trpčejší, nežli jeho,
Když jsem bez vítězství musel
Pustit od Zelené hory,
A pak nečinně přihlížet,
Jak se v Písku pokladnice
Podobojích dostala
Ve drápy železných pánů.“