„Kéž změní v peň se tělo moje,
vlas v listy, ruce ve sněti,
chci raděj zírat ve vln roje
a nad tou řekou šuměti!“...
A div! Jí nohy v zemi tkvěly,
ji kryla kůra ztemnělá –
a sněti vavřínu se chvěly
nad řekou, která šuměla...