A píseň má, ta opuštěná, sirá,
jíž nepochopil dav, ta zvedne křídla;
a zrak tvůj, který v nekonečnost zírá,
se vyjasní a kovová tvá lyra
se vnoří zas ve staré lásky zřídla,
v těch píseň, kteří milují a věří,
jak utkví její hnědé na kadeři.