Avšak ušel za měsícem měsíc,
za druhým pak třetí, pak i čtvrtý,
a vše ticho po horách a klidno; –
nehne z pochvy zbraň, nehne se ruka.
Za to zase od Skadra tu písmo:
„Ze zajetí, Černohorský mniše,
propustil jsem já tě, tobě život
daroval, – ty za to však se špatně
odsluhuješ! Proti mně tu luzu
černohorskou stále pobuřuješ;
sám pak na té Černé Hoře sobě
počínáš, jak nad ní bys byl pánem,
kdežto mou si přece jenom rajou
ty a s tebou Černohorci všickni!
Pročež, mniše, sestřence ať svého
Mustaf-agu vladařem vám vsadím,
s Cetyně ty ihned vystěhuj se!
Hrdla-li si vážíš – nezpěčuj se!“