Holoubků mrak jí nad hlavou se vznáší
a labutí tlum amorety veden
vůz táhne její, zimy hrůzy plaší
a volá: Lidstvo, blíží se tvůj eden!
Z rubáše zimy démantů tříšť práší
se v zlatý vzduch a kde pad’ stařec leden,
tam konvalinek sedlo kolo celé
a vůní zvoní vstříc jim převesele.