Pod starým hradem, v večerní době 
Žežhulka volá: „kuku“, na buku.
„Podej můj milý statnou mi ruku,
Podej mi ruku, podej mi obě;
Snad že již více nepřijdem k sobě,
Léč až žežhulka smutné si kuku
Zavolá sama v rozlehlém buku,
V rozlehlém buku na našem hrobě.“