O lípo, lípo, slovanský ty kmene!
co as to v tobě pučí od kořene,
co mohutným tvým tělem as to proudí
a do tvých rozepjatých ramen žene,
co z hrudi tvé se do tvých větvic lije
a kouzlem do haluzek tvých se loudí,
že každý lístek, jak se porozvije,
hned srdcem jest, jež tklivě na tvém srdci bije!