A hřeje ho, – ni vlasem neporuší –
a jí tak mrazno je a pusto v duši,
jak v bílou zem a tmavé nebe zírá.
– „A já si myslila, jak to dnes bude,
zda vzpomene kdos na ty lidi chudé!“ –
– A dítě tmavé oči otevírá.