Jen to mně, Bože, dej v tom vážném věku,
až listem sprchá mládí jarý květ,
bych v srdci bohat, s duší plnou vděku
v svá léta zašlá mohl patřit zpět;
a co jen pravou cenou při člověku:
těch činů duhu, můj tam spatřil hled,
při nichž i nuzák králem ve chudobě –
jen to mně, Bože, dej v té pozdní době!