Süvegén egy büszke katona strucctollat viselt;
Mellyet látván a páva, kezdé tollait
Dicsérni, s velek kérkedni, a felduzmadott!
Enyimek, mond, szebbek, és farkát abroncsra feszesen
Terjeszté.
Megkedvelte a büszke katona,
S a nyalka pávát véletlen körmei közé
Kerítette: legeslegtündöklőbb tollait
Kihúzta; s azonokban süvege kevélykedett.
Most jött eszére, s oktalanságát hiu
Torokkal vádolta; jeles kincsét rejteni
Kellett volna, nem árulni szemnek gőgösen.
Így jár ma, s így járt régenten, sok kérkedő:
Pénzt, drágaságot a szem mástól elkiván.