Ve stínu palem stála jeho chata.
Pod suchým listem její prosté střechy
zde ducha hroužil v rozjímání svatá,
své tužby, přání, modlitby a vzdechy
slal k nebesům a štíhlé kolem palmy
když dlouhé stíny kladly za večera,
kdy světla vzplála na obloze sterá,
pěl písně duchovní a svaté žalmy.
Pak v duchu svém, když ležel na svém loži
a přemítal, jak ztuhlé údy složí
kdys při smrti zde ve klín pouště chudé,
jak opuštěn tu v písku ležet bude, –
vždy vzdechl klidně: „Děj se vůle Boží!“