Vůbec vědomo, že divadlo
U lidí jest mocné hýbadlo.
Krásná tanečnice,
Líbohlasá zpěvkyně,
Outlá, mladá herkyně,
Světa jsou teď panovnice.
Učenost jí suchý chléb a pije vodu:
Oněch krásek ale berně čistá
Víc obnáší, než civilní lista
Knížat z královského rodu.
Malá noha, slíčná tvář, a pěkný vlas,
Ku sopránu připojený ženský bas
Královsky se odměňuje,
Královsky se oslavuje!
Místo hřebců šviháci se pár po páru
U divadla zapřahují do kočáru,
A svou, hlučíce po cestě,
Vozí královnu po městě.
Ano dobrá-li má pamět jest,
Tuším, že tu samu čest
Přetvářené prokázali Žábě,
Vozivše ji u vítězoslávě.
A tu poctu lidé vzdávali
Požabilcům a Opicem nepravým:
Nuže, což by nám opravdovým
Zvířatům udělali,
Kdybychom my sami pravidelní
Spolek zarazili divadelní?
Věru, jak mile co herci vystoupíme,
Sláva lidí zopičatělých uhasne,
Podivem Evropa se užásne;
A my na věky se proslavíme.
Za připití v pivnici
Nejslavnější básníci
Geniálních,
Bestiálních
Frašek a komedií,
Oper a tragoedií,
Baletů a melodram
Napíší nám plný krám.
Ty v ouplňku času
Naplní nám kassu.
My pak sami živi moudře, spoře,
Schránku míti budem na komoře.
I počestní lidé pocítí pak tužbu,
Za chléb konati nám nejsprostější službu.
Tak budeme světa, ano lidstva páni
Zponenáhla jmenováni!