Tábor v bitvu! Každý své se chápej zbroje!
Hrčí vozy. Na kůň, na vůz, v šiky!
Jezdci v letu. „Vrahů četných blízko voje!“
Země duní. Zříš je, honce, harcovníky,
vůz za vozem? Jako bouře rozzuřená!
Míhají se kusy, bojovníci, zbraně – –
A tu Tábor a s ním mladá jeho žena
s lože svatebního patří smrti v líci.
Nezalkají, vždyť to volá zákon Páně:
„Kdož jste boží bojovníci!“