Tu poklekla a knězi řekla tak:
„Ze všech se hříchů svých zde zpovídám,
buď milostiv mi sladký spasitel,
však onen, pro který zde umírám,
jsem nespáchala ani myšlénkou,
ni hnutím svého srdce. Čistá jsem
a proto bez bázně též umírám.
Jen dvojí cítím bolest: Samoten
že choť můj zůstane a druhou pak,
že sama nezemru, neb otče, věz,
že nové žití pohnulo se dnes
pod srdcem mým, tak krutě trýzněným.
Však svatá vůle boží staniž se.“