A čím dál jdu, rozrůstal jsem
v černý mrak, jenž nasytil se
mlnnou sférou bouření.
A mrak visí nad krajinou
perutí ji zakryv stinnou
a tak visí vichry štván.
Vše je v něm: pláč nemluvněte,
vssátého na prsy kleté
proletářky zoufalé.
Vše je v něm: hled pomsty křivý
za násilné ušlápnutí.
Odveta, jež vraždit nutí.
Vražda, která nesmíří.
Vše je v něm, zlo povýšence,
který utkvěl na myšlence:
bídné v nic svou mocí zvrátit,
hladem jich se obohatit,
vykoupat své svědomí
v krvi, která zvolna kane,
modlí se a křičí: Pane!
ale hrůzu nezlomí.
Vše je v něm: Hlas vyděděnce,
házející smolné věnce
v Města privilegií.
Heroická odhodlání,
povýšená nad skonání,
která uštknou, zabijí.