V boku vrchu na obrázku
vidíš altán – to je správné.
„Heinrichsitz“ – též shoduje se.
Jenže nyní statisíce
kapek bije v olše, lípy,
v trávu kolem, až to šumí.
Po údolí podél říčky
lezou mlhy. Jen tam v dálce,
daleko až na obzoru
vidět chlumy Rudohoří
a tam – bůhví, jak a kudy
prodralo se zlaté světlo
z proklaté té pytloviny:
leží osluněné stráně
s bělavými čtverci města
s kusy lesů, pastvin, polí,
jako sen to, jako přelud –
vidíš, takto mám zde slunce.