„Předce jsi v mých očích nejprvnější z Čech,
Nápodobná denničnímu svitu!
A ač půtky tebe volá stkvělý běh,
Vnadíš srdce outlostí tvých citů;
Ty jsi děvic převznešeným vzorem,
Podjímáš mne víc a více vzdorem;
Po tobě předc stále srdce práhne,
Ačkolivěk naděje své nedosáhne.“