„Zatvrzelče,“ Kravařský zas ruče,
„což i tys pil z černé draka žluče,
kterou tajně při oběti chystá
predikantský travič v kalich Krista?
Chceš snad míť ne ráje květné luhy,
ale peklo, ďábly za soudruhy?
Sprav se, pojď a své mi hříchy sděl,
či bys s nimi před trůn boží chtěl?
pojd!“„Ó nechte,“ v řeč pad Maradas,
„zbožný otče, tady času není,
také lidstvu třeba schystať kvas;
slavněj učiníte na lešení.
Leč jak s Krepim?“„Tomu jistě bůh,“
dí zas páter, „všaký smaže dluh,
kdyby skonal, umřelť v povolání!“ –