Světem jsem bloudil, znavená, raněná duše – –
V přírody zahradách hledám své kytice stromů,
neznámé známé v příbuzné nalézám tuše,
samotář cizí hledám si cestičku domů.
Domů? kde domov, když všude je pusto a smutno?
Srdce mé jediné samoty mlčení měří,
naděje nemajíc přírodě pouze se svěří,
dobře ví, zítra že dále je putovat nutno.