Ne, stádem nebuď, v nebezpečí
tak rozptýleným, vlk-li bdí,
sluch porozumí smrti řeči,
zvuk nebezpečí uvidí.
Či rozdávat chceš řemeslně
s tyranskou chladnokrevností
své rány, vše kol nářkem plně,
kde doufat měly radosti?
Či klesnout láskou, nenávistí
předsudků zdržet tisíc ran,
z visí jiných chceš-li soud svůj přísti,
závěrem lživým podpírán?
Tak ještě znovu čas od času
bratrský chorál uslyšíš
nábožných srdcí zníti,
když k záchraně se schází celé plémě
v tisíců zpěvů, v jednom hlasu,
jak předků dávných z dávné země
by oživla zas bratrská ta říš
a z vůle svorné budovala žití
na věky věků.