Když se slunéčko v večerní záři
k obzoru chýlí blankytem,
a k jeho smutné, růžené tváři
pěje slavíček v žalu svém:
Tu srdce mé se zachvěje
a slza lásky oko zarosí,
tu tichá v srdci naděje
„ach buď mi věrna!“ toužebně prosí.