Pan páter nejen duchovní dal ovcím chléb,
i po bochníčku chase nejbídnější;
ten hluch a něm byl, onen chrom a slep,
a jiný před zimou se chránil v skrejši...
Ó tehdy nikdo nešel prázden z fary!
Ty sporé krajíčky, jež krájel kněz,
– jak žehnala mu za ně celá ves! –
ó jaké vzácné bývaly to dary!