Za řekou širou, širokou,
na břehu v mlhu zahaleném
stavili chodci chůzi svou...
A v zraku pána udiveném
nezřené nikdy divadlo
údivu náhlé jiskry vzňalo,
a cos jak smích se přikradlo
a zbavilo ho pláčů; smálo
a smálo se tak dětinně,
tančíc po ledné hladině.