V daleku kyne ti vzácnější krása? Odejdeš za ní a nepočkáš na mne? – Oh ne, ty neumřeš.
Po žití znova toužně náruč rozevřeš.
Život-sen, bouře, květ, pohádkovitá bublina,
tě znova k sobě přitáhne a mocně okouzlí.
A život zmocní láska – vysoké pohoří, srázná hlubina.
Jaro ti vdechne nové růže do tváří – – – a za ruku tě povedu já, člověk zlý.