Pražský kněžec vábený jest sledem
Milenky své, její stopa se mu mihá:
Takto hvězdář svým dalekohledem
Běh své vypátrané hvězdy stíhá,
Ji jen nese v mysli, ve zřeteli.
Nachází ji obkličenou ve chumeli
Půtky. Křičí: „Chraňte této děvy!
Má jest to choť!“ Přestali tu hněvy.