Šel pak, písma ihned dvoje napsal,
na Vuka to Jabučina jedno,
posla s ním hned k Velestinu poslal:
„Vzhůru, bratře, jdou zas na nás Turci!
Seber, bratře, ta svá sokolčata,
na Papratnu na pláň s nimi poleť!“
Na vévodu Miliće pak druhé,
posla s ním hned do Bělicka poslal:
„Vzhůru, bratře, jdou zas Turci na nás!
Seber, bratře, ta svá sokolčata,
na Papratnu na pláň s nimi poleť!
Nebo líto trebiňským je pánům,
a nejvíce ono nedorůstče
stěžuje si Ljubovićů beže, –
za devět že’s výtečných prý bratrů,
jež ti tehda přepadli jsou Turci,
v Trebině pak na smrt umučili,
jedním jen mu odměnil se bratrem!
Pročež vzhůru! Dlužni nezůstaňme!
Po právu ať s ním se vyrovnáme!“