„Jáť jí neprojevil slovy lásku a žádati váhám
za slovo rozhodné; vždy hrdlo mi zúžuje bázeň,
že zlou předtuchu mou ,Ne!‘ zjistí navždy osudné.
Neb sobě teskně pravím, že stokrát z pohledu mého
ze skutků všelikých mou vášeň mohla vyčísti –
leč zrak vezdy její tak prostě a klidně hledívá
v líc moji toužebnou, v laškovném úsměvu vezdy
se mnou žerty tropí, jak byl bych k zábavě pouze
vhodný zjev nebohý, směšný, a vskutku bojím se,
že v moje vyznání jen smíchem cinkla by hlasným.“