Utíkej, Káčo! Zpěv ten klatý
v mou duši nezbednou se vpil,
já oděl jsem jej v různé šaty
a redakci jím oblažil.
Ta přijala ten pot mě hlavy –
ó proklet budiž onen den,
na bludné cesty pyšné slávy
jsem byl tím činem zaveden.
Neb kdo se rád svým bližním smává
rád přijal též tu epopej,
mých známých druž se smála dravá:
Ó Káčo! Káčo! utíkej!