Rek Trocnovský vynesl prapor k nebi
a potřísněný ukázal jej lidu,
jejž chtěli na kříž vbíť své zvůle hřeby
a ukláněli v porobu a bídu.
A celý národ soudil; soud to krátký,
kdy vina vraha každé srdce pálí
a zatíná se v prsa vlasti matky:
nesmírné vině trest buď neskonalý!
A národ trestal: dějin otažte se,
jaký to vzdech zavířil pod oblohou,
jaké to zvuky hřměly v poli, lese,
a jaký dusot pod bojovnou nohou!
Svět chvěl se bázní, tyran šíji sklonil,
když uzřel krev nabírať do kalichů,
a s kaple betlemské zvon hrozně zvonil:
Už přeplněna míra vašich hříchů!