V pokoji ticho. Natažený
na znaku leží bez hnutí,
široce oči rozevřeny
zří k stropu v tichém ztrnutí,
zavolám – ani slova nedí,
ptám se ho – nedá odpovědi,
a sestra u hlav sedící
upřeně zrak mu pozoruje,
rukou mu jede po líci
a smutně hlavou pokyvuje.