Po dlouhé jízdě moře dosáhli
a jali se po břehu choditi,
a ochvíval je větrů tichý van.
Byl večer zvelebený purpurem,
jenž, zlatotkaný, s nebes do moře
se vlekl, plný blesků. Na hřbetě
vod vzdmutých, tmavých, plných žárů však,
loď velká houpala se, podivná,
jak bájný pták. A pravil Aucasin: