„Po tvém boku šťastna bude žíti,
bez tebe jí všecko prosto krásy,
tys jí vrchem života i spásy,
sluncem jest jí tvého oka svit,
smrti mé však nesmíš vyzradit.
Řekni jenom, až se útěk zdaří,
a ty šťasten, drahé vlasti k blahu
najdeš sílu k vyhubení vrahů,
že na cestě k vám mne zhnětlo stáří,
tam pod těmi Děčínskými lesy,
a že opět, až se ztiší zem,
věčnou lásku znova slíbíte si
v půdě otecké, mým nad rovem.“