Pak jeli mlčky, před jejich až zraky
hrad mělnický jak bílý přízrak stoup’,
co dole řek dvou divé vodní mraky
se temnily a slily v jednu hloub,
a na stráních si hraje svěžím jasem
les révy, jak by nádherným kol pasem
obetkal hradu pyšný, strmý sloup.