Jistě Mílek, mocný rádce
Zase smělého sved’ mládce,
Že se plavby dopustí;
Sliby dal mi při loučení,
Sliby lásky, nad něž není,
Z těch jen smrt ho propustí.
Běda! v tom ach okamžení
Zápolí on s bouří rek,
Již jej do své tlamy hltá
Rozjitřených tůní vztek.