„Jsem vskutku dychtiv,“ šašek řek’,
„leč otevři mi duši celou.
Je masopustní úterek
a rád mám každou radost smělou.
I starou, plachou, setřelou,
bez barev, bez chuti a síly,
bez odvahy a nesmělou,
jež drobnými jde kroky k cíli
a stálou prosbu v pohledu,
bojí se vzbudit sousedů...“