Lež si, zeměplaze, v prachu,
krč a škleb se, oulisníče!
Mři a zoufej, top se v strachu,
mám tvé hanebnosti klíče!
Neomámíš světa,
smysly zdravé pleta
křehké nevinnosti,
zprávou mou buď veta
po vší výtečnosti!““