Tak asi dumal divák za nedlouhou dobu
při katafalku, plném vonných květů, –
kde Živný ležel, davší s bohem s bohem světu,
a připravený k pouti do hlubiny hrobu.
Osudná tato chvíle přišla z nenadání:
Večer, jak jindy, prošel obchod celý –
a ráno tak jej našli na posteli,
jak byl tam ulehnul si ku věčnému spaní. –
Či sklátilo jej náhle provinění syna,
jenž nejmilejší plány jemu zřítil,
či nadbytečná láhev mělnického vína –
to ve tmách více nikdo neosvítil.