V tmy z oken domů bleskla zář,
do ulic stichlých noc se dívá,
klid bezzvučný jak v mrtvou tvář
se v spící město měkce schvívá...
A náhle nocí výkřik zněl –
(ten opilec sbil ženu zase)
a jak se mrtvým tichem chvěl,
já výkřik bídy slech’ v tom hlase.