jak mně je sladká tato chvíle bdění
v mých myšlenkách, při věčné záři hvězd.
Spí, ani tuchy nemá v duši své,
čím jest mi, jakou silou, útěchou
v ten otravný boj vlády, života.
Však musí vědět, kdo nám dobré dává,
že dává je? Snad kouzlo největší
jest dobro brát, když dárce o tom neví.