Což jak slyší vojevoda Savić,
na to z pěvných úst mu odpěvuje.
„Oj, sokole,“ zpívá, „ptenče sivý,
oj, sokole, po pravé tam straně,
jsemť já hotov, a jen tebe čekám,
peruti až rozvineš svou sivou,
svatebníky bychom uvítali,
jablíček jim slušně nadělili,
nerostlých to v sadě, nezlacených,
jablíček to litých, olověných!“