“Én”, mond Balázs. “E gúnyra összezördül
Igazságérzetem s fölháborog.
Kimentem őt a vád hinárja közül,
S mint a vak éjben fénylő csillagok.
A rágalom sötét ködén keresztül
Szűz angyal-arca tisztán fölragyog;
Ha minden elhagyá, pártját fogom...
Hahó, Balázs! de lesz-e rá jogom?