Děl posel tak, sám Pontifex jej v spěchu
k Caesaru vyslal. Skončiv, pozbyl dechu
a klesl mrtev. Claudius však, lidem
jak zvykl pohrdat, naň hlédl s klidem,
neráčil ani věnec sníti s hlavy,
sledoval zrakem tanečnic rej smavý,
jež hosty baví při lukullském kvase,
falernským naplnit dal číše zase
a kývnuv na kleštěnce, takto líně
mu vece: – „Jdi, a z přední vezmi síně
sekery liktorské a orly, k davu
vzbouřenců spěj a volej: Skloňte hlavu,
zpět do cirku! A zítra v zápas smělý!
Tak božský Caesar Imperator velí!“