A vínem úlitby jich opojený ret
se snáší k ústům mým, co řízy vil se sněží
v zeleni kapradin, zdroj zpívá, vzdychá květ
svou něhou převonnou; v chlad ranní rosy svěží
pak klesá čelo mé, ret vlhký, na němž stín
je dosud polibků, jejž zří hled jitřenčin.