Zanech, Jene, zanech svého snění,
pro tebe to lesní kvítko není,
hle, jak přituleno hlavu k hlavě
v kole vznáší se a nedočkavě
smíchem zvoní k jeho otázkám...
Jeníkovi v duši vře a víří,
v líce žeh a v hlavu stoupá plam,
v prsou bodá to, jak bouře hýří...
když tu od kachlovic z retů sněmu
zaletěl jak osten výrok k němu:
Hlehle, teta, párek jak se sluší,
pantáta můž' býti věru hrd',
v masopostě, já řku, na mou duši,
uvidíte... Jeník v srdci smrť