Tam oběti vodníka. Hoch můj je tam!
Ba není to přelud, ba není to klam.
Nuž ozvi se, drahý, své milé.“
I chvátá kol dvorany, napíná sluch,
a kloní se k nádobám, zde-li je druh.
Však marně. Již zoufajíc dochází kruh –
hlas známý tu z nádoby kvílí.