Ó šťastni ti, již vztýčit mohli čela
a české krve cítit žhavý proud
a velkou, svatou, jak jsi zazvučela,
tě na svá prsa volně přitisknout...
A dobou zlou kde v našich stromů sněti
pták cizí, dravý, svá si hnízda vplet’,
jsi létla pak a řekla: Chci jen děti,
své drahé děti sladce napájet!