Ty, tichá astro má, až píseň napadne mi
o polním skřivanu, jenž z hnízda vzlétl němý,
jen beze slova dlaň svou polož na mé čelo.
Co v srdci chtělo znít a nikdy nedoznělo,
ty, až se večer stmí, uslyšíš z dálky zpívat,
a sen mé mladosti v tvou hruď se bude dívat.