Podivný ty muži!
Kdož ví, obličej že bledý,
Heklu kryje svými ledy?
Že se tvými v tváři hady
Střeží citů zlaté sklady?
V plášti záště láska tvoje
Rozhází almužny svoje,
Chladně kráčí tímto světem
A jak mlsky malým dětem
Krev svou v obět jemu lije.