Už dávno v lepší službu odešel
poslední sluha; mladí prelati
už dávno byli oženili se,
nesměšná zaměstnání našli si
a s pořádnými lidmi splynuli;
poslední pravý ještě kardinal
za moře odjel s impresariem,
by v sálech v nádherném svém purpuru
dle smlouvy jako socha bez hnutí
byl pastvou očí drzých Yankeů – –
bez ovcí pastýř zbyl tu naposled,
pobožný stařík. Není děkanů
a kanovníků – z far jsou úřady,
kde nad matrikou bdí teď byrokrat;
z chrámů jsou hrobky mužů proslulých
či galerie soch a obrazů
a divadla a síně koncertní;
klášterní teplé cely staly se
asylem stáří drobných dělníků
a v refektářích strojí stravu jim
fond z jmění kdysi knížat církevních –
ach, divný svět... Je smutno papeži.