Ještě víc se zařehtali,
za břicha se popadali;
ještě smích ten zazvonil,
když se pán juž poklonil,
vycházeje z dílny ven,
s návštěvou svou spokojen.
Kráčel z ulic, za chaty,
kde juž kozel chlupatý
čekal věrně na vladaře,
by jej nesl v horské páře
k sídlům, jež jsou plna zlata,
perel, drahých kamenů –
kam i slunce zlaté chvátá
i hvězd světlo v plamenu.