Že i ten výkřik náš už nudí lidi
a naše modlitba nevnikne nad oblohu, –
že v prsou máme trn a nenávidí
z nás jeden vše! – že rouháme se Bohu–
ba, i když zlatem chceme být, jsme bláto!
že jsme tak bídní, – kdož pak může za to!