Mé každé slovo v ústech obrátí
a pozměněné v jedovatý šíp,
je vmetá zpátky v srdce moje zas,
to trpící, to milující vše,
jež lásku chce a lásku hlásá jen,
jež vědomo jest své si chudoby,
však láskou světí vlastní nicotu!
A všude čeká nedočkavý svět,
by vážil přísně každičký můj krok
a v misku moji přidá kámen hned,
bych ke dnu padl zvážen nehodným,
by z apoštola činil kejklíře!