A rek náš vyšel. – Venku uvítal ho příval.
On bez citu jen v dálku před sebe se díval
a k čelu tiskl, šílen, zaťaté si pěstě.
Již voda zaplavila dokola kraj celý,
jen někde vyšší meze nebo kámen v cestě
z vod vyčnívaly posud. – Stromy potápěly
už svislé větve svoje do zkalených vod. –
Kam jít? Náš hrdina se ještě nerozhod’.
V tom šumot labských vírů doletěl až k němu.