Zrak Galény se zamžil slzami,
a srdce zabolelo steskem jí,
a žalovala uvnitř: „Bože můj,
proč mluví tak jen kouzly omámen?“
Však potlačila vzdechy, pravíc mu:
„Jeď se mnou, pane, do Cách, odpovím
ti určitě na slova vášnivá
před fontánem, jenž tryská kypící
ze země před palácem mramorným,
kde trůn tvůj stojí, visí koruna.“