Pohltila země nepravého syna svého.
Zlolajný skřek jeho odvěčnou Tmou prosycený
na brány bil Nevyzpytatelného a marně
Víra s Pokorou se u komůrky srdce jeho
k Světlu modlily. Hřích mocnější než onen prvý,
z ženy pošlý, na hory si duše jeho sedl,
ústy jeho klnul, zatraceným učinil ho
před očima Milosrdenství a Slitování.