Minuli dva dnové
plni rajských plesů,
jako ptačí snové
v noci červencové
na kvetoucím vřesu.
Děkovala panna
bohu, zdroji lásky,
že jí z žití rána
zbude – květy stlána,
paměť v šedin vrásky.
Ba, co víc... ta vnada
vždy ji světit bude...
v sladké kouzlo padá,
sladší naděj spřádá –
vůkol jásot hude!