Když přijal holdy, šlo se k tabuli –
ve kruhu reků used, Artuš král
že lepších neměl (chlubivějších neměl,
to jisté jest) a hleděl. Krásných dam
byl kolem věnec pestře uvitý
a tuše hřměly, vína tekl proud –
pět kanců snědla vzácná společnost
a mnoho řípy, mnoho paštiček,
šest medvědích kýt, zubra celého
(byl ale tvrdý jako podešev),
co ptactva, žádný nespočítal by.
A připíjeli vínem předrahým
na zdraví králi, na zdar vladařství.
Pak zase hudba, zpěvy, tančení
(jak dámy září! jak jsou rozmilé!),
až večer sedl na Kodaň. A noc