V tom tam krčmář Volup vchází,
Všecko samo od sebe se na stůl sází;
Jevilo se jemu, co se dělo,
Jak se všecko po komnatě mlelo.
Nevěří to, praví: „Já jsem všecko bil,
Sám vše kuchal, mnohé pek;
To by musel být v tom sám snad zmek,
Aby kdo jest pečen, zase žil.“