Na vzdušné kouli po oblaků lemu
se vznášíš nad světem, jejž mlhy kryjí,
hrst plnou skvostů, šperků, diadémů;
na ramenech ti velká křídla bijí.
Ty nejsi Andělem ni Poesií!
U mého seděli kdys oba stolu,
však s tebou posud stopa má se míjí –
Vím, v světě sotva sejdem se juž spolu!