Jarní jitro, spanilé jsi vele!
Rosa na tvojím se perlí čele,
ústa dýší vůni fialek,
rozbřesklého slunce paprsek
na tvojich se ňádrech houpá skvěle,
ve vlasech pak šeptný větérek.
Za sebou máš křídla červánková,
liliemi bok tvůj obetkán,
a co v rukou nosíš, lesklý žbán,
v němž se kouzlo, div divoucí chová,
neb hned síla polévá jej nová,
komu žbán ten ke rtu jenom dán.
Ó, mně popřej žbánu toho síly
oslavit tvé vlády sladkou chvíli.