Ne mocí, nucením! Nechť v úkor práva
nám urváno zde mnoho – prost je vin,
kdo v roli zděděné zde setrvává,
řeč otce svého chráně, věrný syn.
Zda činí dobře, minulosti vinu
kdo křivdou přítomnosti oplácí?
Již pánem jiný lid v hor těchto klínu –
zpět od nich již, nechť srdce krvácí.
Či maďarské vás pěsti vábí sláva,
jež v bratrů hrob nám Tatry obrací?“ – –