V tom přišli k šípkovému keři
pod samým lesem. Potůček
slaboučký ze studánky blízké
leskl se pod ním. A šípkový keř
samý jen květ a samý jen pupen
běloučký, zardělý.
„Jéjejéj!
Tetuška! Tetuška!“ Anička s křikem
běžela k šípku.
„Pozor daj,
Anka! On pichá!“ zas Eva křičí.