A v noci jednou, vítr nad domem
když lkal, a mraky po obloze hnal
jak divou zvěř, že brzy skrývaly
v tmu měsíc, brzy trhaly se zas
jak obra temný plášť, že zdálo se,
že z jeho řas, jak perla ohromná,
ta vyděšená luna vypadla –
v té divé noci sedíc na lůžku
v svém zoufalství pravila Griselda: