Zápasem umdlena lehám zas v komnatě ňader,
cítím svou sinalost, tíži své bezmezné mdloby. –
Kus světla ke mně do kouta vhozeno vklouzlo:
čís ruka nazvedá v oknech mých obzorů clony,
mystických dálek sem vlaje dech silný a vonný,
neznámých světel měsíčné, magické kouzlo.