U stolu psal jsem a lokal plnými prsy
ranní vzduch sílící,
samoty horské, blažen,
že střásl jsem s beder prach cesty,
a s duše tíseň a starosti břímě.
A jak jsem psal – zas rhytmy!
Po dlouhém čase jsem pozdravil hudbu jich opět!
Div stačilo péro
citů mých bouřlivé směsi, přívalu nálad.