A komu osud těžkou dlaň
v dny jeho vesny položil na sluch,
by víc ji neodtáh, v jeseni jeho
zvuk vzdálený, každá vzpomínka naň
se zdá být těžkou, bolestnou, hroznou,
duch, zámek ten spustlý, trhá se dál,
věž, brána i val,
vše řítí se, smutná hrůza v ně vchází.