Jak Hamletovi mně se zjevil duch,
a po mém boku jako fantom stojí
a slova podivná mi šepce v sluch,
že duše moje leká se a bojí,
on hovoří, co chvím se v nepokoji:
Dost sladké touhy a dost sladkých snů,
dost z mladosti juž pil jsi pramenů,
dost pohárů a dosti serenad,
dost bouřných nocí a ospalých dnů,
čas nastal všemu, všemu s bohem dát!