Zas osaměl jsem v dómu, jenž se stmíval,
a v roztesknění do hrobky se díval,
kde přísvit růží zrosených se chvěl
a bledl v tmách... Ne, neleží jen prach
na břehu Seiny v země hlubinách,
dál žije císař v srdci národa,
když po stu letech dívka přichází,
by sypala mu květy na rakev
jak milenci.