Člověk sám by nevěděl,
co je pravda, lež a lest,
ni co zlé, co dobré jest,
kdyby mu to nenapověděl
prostoduchý našinec –
ve přírodě zvěřinec.
Z lidí komukolivěk
velikému
i malému
pravda v uši tvrdě znívá,
netklivému srdci bývá
hořká jako pelyněk.
Člověk řeči své lží sladí,
tvář svou líčí, cizou hladí,
hubené vycpává lýtko,
rovná hrb i břicho,
botkou zakrývá kopýtko;
vše u něho licho;
vtělená on lež –
bývá, co jen chceš!
Vzorů ctnosti
a moudrosti
neznal by rod dvounohý,
kdyby byl jich mezi námi
bajkář známý –
Aesop ubohý –
k hanbě lidem nespatřil
a jím k odivu nevystavil.