Tam v tmavé cele, bídné kobě,
kdež pusto, ticho jako v hrobě,
se vězeň, muž, hle, s lože zdvih,
jenž v poutech pyká za svůj hřích.
Sed na lože a v kraje dálné
se zadívalo oko kalné.
Teď zalkal; pěsť svou zatíná.
Co jest mu? Ach, on vzpomíná.