A Sandro v zoufalství si vlasy rval
a volal o pomoc a zapomněl,
jaká jím hrozí velká nebezpéč,
hlas jeho uslyší-li v domě kdo;
v tom ale Lapa chvatně přiběhla
a zvolala: „Ó, rychle odsud, pryč!
Juž domů přišel Nello! Prchněte!“
A k paní klekla, strachem chvějíc se,
a kropila ji vodou z fontánu.
Když otvírala Pia pomalu
zrak blouznivý, děl Sandro pokorně:
„Ó, promiň mi, vždyť byl jsem šílený!
Ty svatá jsi, neb lásce žertvovat
jsi chtěla vše, i ctnosť svou beze skvrn!
Nuž, chceš-li, nikdy víc mne nespatříš,
jen řekni, Pio, že mi odpouštíš.“