Kol plaše jděte, dívky z Eleusiny,
jak ve snu tiše, jako lehké stíny!
Neb ona dříme, v duši štěstí lásky,
jež uhodnete snadno, bez otázky
po vlhkém oku, až se ze sna vzbudí,
po měkké ručce, vlnící se hrudi,
po tanci nožek pružném kdys, teď táhlém,
po nachovém rtu jako krokus spráhlém,
když nepršelo dlouho. Jděte tiše!
A zítra pozor dejte, z plné číše
jak vlije pod Venuši Praxitela
chladící mléko, jež se sladce bělá,
jak růží vysype tam klíny celé
a hrdličky dvě přidá stříbroskvělé.