Ó jaké perly ruka vaše sbírá
tam na dně, kudy noha vaše spěje,
a jaký sen se v duši vaši vtírá,
že neslyšíte vzlyk, jenž bez naděje
se nese nad vámi tu přes peřeje,
přes vlny strnulé, přes hroby vzduté;
či jakým kouzlem hloubí ta se stkvěje,
že duše vaše divem jeho tknuté
se odvrátily nám tak přísně nepohnuté!