U tichých vod vyrůstá purpurový mák.
Ó skloň svá ke mně ústa, nech mi zlíbat zrak!
V tvé duši klíčí rovněž tento květ,
plá v očích, na ústech a v hruď mi sype mrak,
tož sladké něhy, zapomnění noc,
v niž chýlí se můj život, bouří hnaný vrak.
Ó v ňader tvojích šeru nech ať spočine
má touha, bystřeň divá, má píseň, plachý pták!
A polibky mi v duši kapej nirvanu,
pod poupaty tvých ňader umru sladce pak!