Den nějak klidný, tišivý je.
Neurčitá melodie
zní v nitru tvém a touhu čistí.
Tak jako chvělo by se listí,
že z větví stromu zítra spadne,
jak slunce snilo by, že zchladne.
Co zdravý nevidí, to uzří chorý,
kraj táhne se a tyčí hory.
Čím prošel jsi, čím ještě tápeš,
to vidíš líp a lépe chápeš
horké dny leta, něhu jar.
A kolem tebe ticho jako dar,
co v srdci tvém, jež ještě bije,
zní neurčitá melodie.