Taje zlata nádhera,
pole šero cloní –
Rytíř, pomsty příšera,
na klidném tkví koni.
Naslouchá a hledí.
Ale nikde ani zvuku,
ani dechu vánku.
Země tají sladkou muku,
za noci a spánku
co jí v lůně zrn
klíčí do nadějí.
Mlčí pták – a kvete trn,
kde se hnízda hřejí.