Avšak teď už dost! už musím přestat radši
a si marně neškodit;
tu a tam se mnohé líčko mračí,
moh' bych s tou svou řečí špatně pochodit.
Já jsem nechtěl, dušinky mé zlaté,
naproti vám táhnout polem;
vždyť mne, že jsem dobrák, znáte!
Povídal jsem jenom slova Bárty,
co mi řekl, když jsme hráli v karty.
Vímť já, když to vezmem kol a kolem,
že i žen i bas je potřeba
jako soli do chleba.
Ku příkladu: zač by besedy,
výlety a bály
všecky dohromady stály,
kdyby nebylo v nich žen a bas?
Byly by to obědy
nemastné a nesolené,
jenom proto ustrojené,
by je každý, kdo má hlad,
s dobrou chutí – nechal stát.
Nebo kde bych já byl, smutná duše!
nabral látky plné nůše
k tomuto dnešnímu říkání,
– za něž na věčné chci časy
tuhé činit pokání –
kdyby ženy nebylo a basy?
Proto opakuju znova
předešlá svá smírná slova:
„Žen i bas je potřeba
jako soli do chleba!“
A k těm slovům důkaz vám,
dáli Pánbůh, také dám,
až se s ňákou hezičkou
libozvučnou basičkou
pro manželské potěšení
odhodlám přec ku ženění.
Potom, jako dneska, zvolám zase:
Sláva dobré ženě! Sláva dobré base!