My bez dechu jen zřeli v líčka svadlá –
ó prosím Vás, vždyť nemá zhola nic,
ni místečka, kam slza by mu padla,
když rozrývá lesk jeho zřítelnic.
A na cestu ať bídnou juž či klidnou,
kde pro chleba sny do mrazu až stydnou,
kdo křížek dá, tvou, dítě, zlíbá líc?