Leč tu se šašek smál a smál
a děl: „těch nemožno si všímat,
to v samotářských duších hrál
snů odlesk, jenž chtěl štěstím jímat...
Leč pohleď tam, zda uvidíš
ty v purpur zahalené stíny,
jim lehčí říšských jablek tíž
i zlatých korun dávné viny;
já dal jim lehce vyjíti
a vína štěstí připíti...