Marné ptaní, těžké rady!
Jsem-li láska, pak jsem všady,
slyšíš, kterak hučí jez?
Hudbou jeho melodie
naše bouřné vzdechy skryje,
utají náš tichý ples.
Jedině to, drahý, věz:
Nic se ptáti, jen se vzdáti,
znamená vše: milovati,
vteřina již všecko schvátí,
blah, kdo druhu v náruč kles.
Křepelka dí pět peněz,
můra opouští již vřes,
rozpaků nech a pojď se mnou
v alej jilmů, olší temnou
touhou svou i píseň vnes.
Čekám... a již cítím, dnes
sami budem, noc je dlouhá
jak má láska, jak má touha.