Slunce zašlo, a nebe se tmělo;
Krásně teď měsíček vychází,
Najde nás pod dubem na hrázi,
A ozáří její pěkné čelo;
I zvolám tu: „Duše moje, Bělo!“
A hladě jí ruku, líbám mladé tělo.
Ale stáláť není lásky blaženost; –
Kdyžto ji tak líbám na té divokrásné poušti,
Pojednou tu cosi šustne, a z nočního vyjde
houští....