Oba proti sobě mlčky sedí,
V umořené tváře sobě hledí:
Ti dva muži z míru stánků hnaní,
V kletbu bludů závrativých daní,
Duše na protivách člověčenstva
Ve tmách, v pustách věčných kráčející,
An jsou vymknuly se z kolejí
Naznačených Bohem veškerenstva;
Hrdě bloudíc na propastných drahách
Odervanci v hříšných klamných snahách
Přemoženi teď se oba vracejí.