Můj Bože milý, jak ten čas jen letí!
Dnes po prvé zas po měsících pěti
jsem z městských zdí si vyšel. Se silnice,
již vroubí staré, štíhlé topoly,
však jejíž prach si lehal na mé plíce,
jsem uchýlil se brzy do polí,
kam lákaly mne meze svěží travou.