Byl čas to půvabný a plný krás,
den míjel za dnem jako plachý sen –
zas na nebi se luny vznítil jas,
a zlatem zářil vlasů plavý len,
rty přetékaly proudem sladkých jmen,
mdlým svitem stříbrným se louky stkvěly,
a větve stromů lehounce se chvěly.