Cikánský tábor někdy vpadne sem,
a dým a oheň krouží tu a plane,
však častěj děti, každé se džbánkem,
mne zdraví, rty od jahod umazané;
a nejčastěj ni krok, a klidně tká
tu v smrčí pavouk přízi svoji šedou,
a jenom Sen a jenom Pohádka
mé kroky vedou.