Ten malý kvítek vždy mé srdce jímá,
jenž v kráse prosté kvete na lukách,
jejž z jara první, sotva prchla zima,
jsme v kytku vili v dětství svého hrách, –
duch můj vždy s touhou letí zpět v ty časy,
kdy zdobil dětskou skráň květ bílý sedmikrásy.