Přede mnou tu handžár, pochvy prost,
na stole se blýská – z dálky host.
Na ozdobné knize českých zpěvů,
sladkodechých, vyfintěných slov,
nutících se k slzám, do úsměvu –
podivně tu svítí drsný kov.
Hledím k němu, v dlaň se hlava kloní,
čelem chmurné vidiny se honí
a duch stíhá věků tajemství – –
Přede mnou se handžár klidně skví.