Dokonal jsem zpověď svoji
a v myšlenek těžkém roji
hlava klesla v tichém pláči;
jak se míza vesny tlačí
v suchý peň po mnohém roku
plály v oku a pak v toku
slzy řinuly se v líc!
Když to hudbou věčných světů
chvělo se tu s její retů:
Jdi, mé dítě, nehřeš víc!