A sejdu-li do ulic, klouzaje po hladkých kamenech
v dav mezi osly, soumary, vojáky, domorodce,
jimž pohyby láme zuřivý sluneční dech,
a mimo dílny, krámy, kde volají chodce
truhlice pestré, opánky, látky samé kvítí,
měděné mísy, spony i laciný západní brak,
kde z dálky zlaté placky svítí
a zvolna řežou nože na tabák –
těch hromad ovoce veselých
pak ještě mezi vším,
mnoho-li zažili jsme jich
pohledem dychtivým!