První máj svým snivým kouzlem
Sázavské již opřed' stráně,
dýchnul v háje, dýchnul do vln,
zčeřil jehněd zlaté vločky,
zaťukal si na kře bezu,
zda jim bude do rozkvětu,
nahlédnul do hnízda pěnkav,
zda jim bude do prozpěvu.
Vlhký vzduch se sladce zvlnil
pod polibkem smavé Vesny,
sáh' i v srdce starým zvonům
Sázavského monastýru,
tak že v snivém podvečeru
zněly divnou melodií,
jakby celé jaro nové
s lesy, luhy, vodstvem, ptáky
v kovovém jim hrálo srdci.