Na cestě k srdcím, buřičský duch vstal ránem spícím,
kráčel pěšinou šumícím polem praskajícím,
bez pokory však, závistně kolem zahrad a dvorců,
míti buď vše, neb zničit vše cynismem obrazoborců,
kráčel, jak bratrství lživé, jež stále se nenaučilo
vesmírné lásce, neb srdce mu vášnivě po kořisti bilo.