Kdož dí a ví, že bude kdys jen prachem?
Zde vhruž se v přírodu a nehyň strachem:
čas přeletí, – a na svém vlastním rově
se vtělíš v život nově...
Jak? – Ptej se růže, děvou nebyla-li?
A slavíka, zda nebyl pěvcem snad?
A hromu, nezrodil-li vodopád
ho v dáli?...
Rci, nitro země, nebudu-li jednou
tou kapkou na tváři tvé drobnou, lednou?!...