V rozechvění, v rozhořčení
udeřil svým mečem na zem –
v kusy dva se rozlít’ rázem.
Zamyslil se Roháč kráče
s hradeb s knězem do nádvoří
kolem ohňů, které hoří
bdělým strážím; s ním se louče
pravil skoro smutným hlasem:
„Čechy jako na dva hráče
na nás hledí. Jeden padne,
druhý vyhrá. Myslím, za dne
budeme že míti s masem
zas co dělat. S celou mocí
chystají se kolik nocí.“ – – –