V hlubinách moře potopen
chrám nejkrásnější odpočívá...
Nahoře nebem mračna letí,
vlnami bouře zuří divá,
u něho dole je bezhlasý klid:
bílý mramor září tmami
jako blesky nad vodami,
ale ta záře je přec nějak živá,
kámen se chvěje, jak zas chtěl by žít...