Ten, co to skládá, spolu skládá
Své srdce v pokornou ti daň.
O zasmějeli, jakož žádá,
Tvé nebeské se očko naň:
Tuť posvětí tvůj posvěcenec
Ten pochlebný ti Krásy věnec;
A vznesa vzhůru
Se k nebeskému kůru,
Tam uhvězdí
V tom krásném rozhvězdí,
Těch, co tak sladce, líbezně se točí,
Ten páreček tvých jasných, modrých očí.