To je tak:
člověk má čich, sluch, chuť, hmat a zrak,
a tyto smysly
má pro nesmysly.
Pohleďte na mne:
jak mne zde vidíte,
je všecko klamné.
Řekněme nohy!
Pomysli mnohá, anebo mnohý:
ty já mám taky – –
tak jaké fraky?
Zdání, jen pouhé zdání – –
Nemám svých nohou pro tancování,
pro noční potulky, pro cesty za holkou
s nabitou tobolkou,
nemám je pro kostel,
nemám je pro postel,
pro tmu ni pro osvětu,
pro auto ani k letu,
pro politické sháňky,
pro útěk z banky – –
pohleďte – jsou jak sirky
– mám je jen pro lakýrky.