Z těch bojů odvěkých a obrovitých,
jež vedla Hmota od počátku s Duchem,
z té spleti buněk, svalů, žil a kostí,
z těch škvárů, odpadků těch povstal člověk
svým tělem, oživeným věčným dechem,
a odtud dvojí v něm se sváří bytost,
ta dolů touží následkem své tíhy,
ta tíhne výše následkem svých křídel,
však obou třeba jest, by celý člověk
moh’ zrcadlem se odvěkým stát Boha.