Hrdina přestal, a tichost opanovala
Veškeren sněm; jen v pohledu nejistota
Každém se barvou vyobrazyla děsnou,
Jevíc prudkosti vášní, v vrtkavém srdcy
Vírně se křižujícých. Sláva a trůn a
Rozkoše pudíc k činům zvětřené muže
Zplašily pokoje blesk; zas tichého štěstí
Lahody, růžové ženy a spanilé dítky
V pamět se tisknouc krásami obnovenými
Tvářily rozbroje vzteky a pokoje sladkost.
V jediném srdcy y k vojně y k pokoji láska
Hatila rozum, a hrůzou zavřela usta.
V pomatenosti se prodrav z strašného ticha
Vratislav vstal mládenec obživujícý
Pohledem tvorným k skutkům klesavé duše.
Ozbrojiv cyt z ust prudká vypustil slova: