V tom ztroskotaném světě já nejjasněji cítím
též přerodných plánů a velkých slov žár.
Kdo neuměl zbudovat domov malý, zdobený kvítím,
v něm vzrušujícím být tvůrcem, žít, zemřít v něm stár,
ten plahočí se a nespokojencům káže v poli,
co syn se dal na zboj a matka s dcerou komukoli,
a k němu co vrací se sup, by vtíral mu do srdce spár.