Tak snil, ba prosnil často noci celé,
a měsíc sny mu velké v duši před’,
a hvězdy budily mu v duši písně,
a potok zpíval s ním a vzdychal s ním,
a teprve, když měsíc tvář svou v mraky schýlil,
tu Lubor v náruč prosté chaty pílil.