A juž domy obou města škůdcův
v prach se řítí z vůle selských vůdcův;
rozbita jsou vrata, okna, dvéře,
do obrazu hrot, v skříň tesla peře,
s oken vrháno, co zbývá ještě.
Brav a skot, vše pomsta neskrocená
hubí, týrá, svírá jako kleště,
nechať úpí, křičí, vzlyká, sténá.
Sýpky vypleněny všecky všudy;
na náměstí se starými víny
ze sklepů jsou vyvaleny sudy,
čepy vyraženy z duhoviny,
a než slední pocel slunka vroucí
slíbal oblak na západu žhoucí,
za nímž na tisíce hvězdic skryto,
bylo všecko vypito a spito.