Mně bolesť nevýslovná srdce svírá.
To jak by slavnostní již ouvertura
v divadle zazvučela fanfarami,
a náhle šumot ztichl prostorami,
jež přepychem se lesknou v záři svící,
a já jen sám stál, chuďas, na ulici,
nemoha do vnitř, bych se kochal krásou,
na níž se právě steré zraky pasou.
Nic naplat, prach už cítím sšedivělý.
Vylítnouť má-li motýl skvělý,
on neúhlednou kuklí projíť musí,
pln strachu jsa, že kukle ta ho zdusí.