Napsali smlouvy, odevzdali dary
a průvod připravili. Svatý otec
vystrojil ještě slavnost rozloučení,
jak nevídaná dosud byla v Římě.
A tenkrát sedě na trůně a hledě
rozesmán štěstím na výstupy různé,
hry veršované, scény jinotajné,
jež složeny a přednášeny byly
ku poctě naší, vyzval mě a bratra
ku tanci. Tančili jsme tanec spolu
morescu, Cesar pastýřem byl rovin,
já horskou pasačkou, a svatý otec
zálibu takou našel v tanci našem,
že dlaněmi nám takt dávati ráčil...
Vždy rád nás vídal tančívati spolu,
neb Cesar vévoda byl nejkrásnějším
jak vzrůstem tak i tváří z mužů římských,
a mně pak bylo dvaadvacet roků...
A když nám na dobrou noc žehnal papež,
tu vyznal nám, že nejkrasším dnem jeho
byl tento, kdy mě viděl zářit štěstím
a krásou a tak připravenu k cestě
v dny příští. Tenkrát bylo naposledy,
kdy tančila jsem s vévodou svým bratrem.