V hrobě tmavém černě oblečený,
Spal jsem ondy těžký, věčný sen,
Rozmarinou v čelo ověnčený,
Kvítím kolem pestře obložen;
Žalmy slyšel jsem u hrobu pěti;
Ruka knězova jej žehnala;
Pak jsem viděl odtud všecko spěti –
Adelína jenom ostala.