Veliká, největší, i květnatá i věčná,
nejširší stuho mezi údolím,
jež lká a naříká, a výšinami všemi,
jsi most nad propastí a pluješ nad námi,
útěcha ubohým a zastrašení zlým,
kleneš se jiskrná co hvězdná dráha mlečná,
jsi slunce za dne, hrozíc vlnami,
o jisté smíření šumotem vánku dbáš,
u večer májový když chodí haluzemi.