„Ach, odpusť, královno! jáť příliš věřil sobě, –
ta křišťálová číš ve hloubi skrývá jed,
to dar je národa, jejž podat měl jsem tobě,
jím uhasnouti měl tvůj půvab v temném hrobě,
leč jinak rozhodl tvých očí božský hled.