Nám pravdy zpuchřelé jsou v bezdno moří sváty,
svých duší osmáhlých lží smavou nehýčkáme
a prorok bez krve nám nikdy nebyl svatý.
Líbezných zvuků harf v zálivech nevyčkáme;
rouhavým zpěvem svým k výšinám vzlétáme,
vzpupnými pažemi se zmocňujeme hlubin
a nikdy na cestu se větru neptáme:
do noci svítí nám plamenem touhy rubín.