Rci jemu pak, ó hvězdo zářící,
že tužby naše, tužby záhadné,
tou nejjistější jsou nám zárukou
o věčnosti a blahém shledání
tam, kde uvolněné naší bytosti
juž meze není – to mu, hvězdo, rci...
A řekni mu, že upomínka naň
mi spasnou byla v chvíli strašlivé!“ –