Nachází ji, že jest poraněná,
Že mdlí. Její rány rychle váže,
Ze bojiště odnesti ji káže,
Pravíc: „Ty jsi sice polapena,
Ale budiž na svobodu propuštěna,
Na Děvín tě vyprovodí stráže.
Mé jen srdce k tobě čistá láska kloní.“
Slze oboum přes líce se roní.