Tu vzchopila se bledá Sibyla,
na Makárova koně skočila
a uháněla lesem šíleně
a slyšela za sebou výkřiky
ty divoké, jež Makár vyrážel,
když za ní nemoh’, stále napadán
i Alberikem, těžce raněným,
i Javorem, jenž s pánem bojoval.
Však slabší hluk se stával, slabší vždy,
až zanikl a jista královna
teď byla posléz, že už dohonit
ji Makár nemůže... A mezi tím