Hle, nad jiné si povykuje v mlází,
až všechen zachvívá se les,
když opály svých drobných zvuků hází
při zjevu slunce do nebes;
zda tuší as, že kouzlem svého zpěvu
též jiná srdce nutí do záchvěvu,
a že i hloh, jenž bujně květem vzchází,
blah vonných básní kytici k ní vznes’.