A na památku lásky vroucí,
jíž jsem Tě ctil až po ten hrob,
slzičkou z oka vykanoucí
můj obličej již ztuhlý skrop;
ta smyje všecku moji vinu
a libá bude Hospodinu;
ta, oko Tvé když zarosí,
mně smilování vyprosí.
Víš, že i já jsem v lásky době
proléval slzy – z lásky k Tobě!