Kdys vedla z toulky každodenní cesta
mne zastrčenou, starou částí města.
Zvuk kytary a houslí vřeštivých,
směs různých hlasů, rozpustilý smích,
jež z blízké krčmy zalétly mi v sluch,
mé kroky náhle stavily. Ví Bůh,
co tenkrát v duši mé se dálo as!
Zpit kouzlem lahodné té letní noci
jsem na celém se těle náhle třás’,
až podlehl jsem démonické moci
a nesměle jsem vkročil v doupě hříchu – – –