Mlha – mlha – mlha sama!
Svět mu zmizel pod nohama,
na sšedlé jen mračen strži
bledých pár hvězd sjezd svůj drží.
Vlasatice s dlouhým chvostem
pod oblaků černým mostem
padá v tůň – jak muška letla,
muškou vichřice ji smetla.
Dál v zenitu trochu křivý
měsíc šklebí se a civí,
kolem něho bledé páry
skupily se v divné tvary.