Tak děti roznesly to jako vítr listí,
že Jakub zabít chce prý Mařku; zřeli jistí,
jak brousil si svůj nůž, zas provázek že nosí,
ba jak prý hrozil jí kdys pěstí, viděl kdosi;
na chvíli příhodnou prý ještě jenom čeká
a potom uprchne kams lesem do daleka.
Tak dítě nesmělo se ukázati venku,
jen v krámku vězněno neb doma ve přístěnku,
jen večer sedl s ním si kupec přede vrátky,
a v školu, ze školy ji vedly kamarádky.