A stůj přec, osude, ať ve tvář tvoji zřím!
Na tanec tvůj už nechci groteskní
se dívat dál, neb vím, co dobře vím:
jsou věci v světě, které rozteskní,
pak bytost rozruší, že k zemi padne zvěří,
již lovec smečkou uštval chrtů zlých,
a člověk umře si a sotva stínu věří –