Ženo! kdybych tě poznal! Kdybych moh’ tajemství zničit,
jež visí mezi námi, mezi pohlavím mým a tvojím,
kdybych moh’ vniknout v tvé srdce jak v posvátné háje,
překvapit tam tvou duši, když v řece se koupá!
Však marno; už neumím hledat. Má pleť příliš je měkká,
neumím hádat už myšlenky letící teď tvými zraky.
Ten démon neznáma sedí na každém z našich polibků,
ssaje jich barvy – takže se vracejí bledé.