V síni nádherné na pyšném trůně,
v skvostné řase drahých hermelínů
sedí král. Co hvězda na koruně
zlaté žezlo ve královském klínu.
Kolem krále zástup věrných sluhů,
k nohám chýlí pokorné své šíje,
a jak bouře z šedomračných luhů
z královských úst hněvný rozkaz bije:
„Chci ho zříti, rozdrtiti bleskem:
lid mně bouří, nenávisť mu vnuká.
Buď ho pod nohy své strhnu leskem,
aneb pokoří ho strašná muka!“