Vichřice v cellu mou vnikla rozbitým oknem
a na krbu, kde poslední jiskry shasnouti chtěly,
své dlouhé a studené ruce počala hřáti.
Hle! I jiskry, v kterých je rovněž zárodek životů velkých,
tušily u sebe milenku stát;
vesele tančily na krbu s ní...