„Aj Konráde, bratránku můj,
neznáš cnosti našich předkův.
Dědek náš, když jednou ve hře
prohrál vše, co u sebe měl,
vsadil kopu lidí ve vsi,
prohrál je – a splnil slovo.
Škoda, že ty časy nejsou;
moh’ bys ještě dále hráti,
na araba lidi sázet,
neboť věř mně druhu milý,
že můj arab má víc’ ceny,
nežli pět kop našich chámů.
Nuž, vy páni, hrejme dále!“