Nuž tedy pojď,
závoj ten shoď!
Až z oken zítra
budeš se dívat,
tu růže všecky
s brillanty jitra
budou ti kývat,
a všickni ptáci
ve úsměv dětský
budou ti zpívat.
Lilije pouze
skloní svůj kalich,
vzdychnou si v touze.
Měsíc jen chvilku
byl u nich host,
cítíš jich ztrátu?
Já k tvému čílku
skloním se v chvatu –
na tom měj dost!