Cos šerého přelétlo nebes klínem,
den červnový odkládá světlý šat,
mrak velký vyvstal na západě siném
a druhý od východu dal se v chvat,
a blížily se k sobě tmavým stínem,
jak veřeje zapadajících vrat –
tu seznal paprsek, jenž stromy zlatil,
že jest již čas, aby se k slunci vrátil.