Jelo to dvé dále malou chvíli,
Najde jinochy tři válčit s dívkou jednou, –
Již ji vážou, již se pryč s ní zvednou,
Tu rek křičí, jehož se tu nenadíli:
„Propusťte ji, aneb potýkejte!“
Praví jeden: „Samého se nelekejte,
Teď se ten boj dvou kras týká,
Pro ně žádný jinoch z půtky neutíká.“