On hlavou kývl. Ona vyvedla
jej do stínu, do tiché zahrady,
tam na koberec leh’. Pak spěchala
a připravila pokrm sílící,
ač nohy její pod ní třásly se,
a jakás tíž ji k zemi tlačila.
Ze studny posléz vodu vážila,
tak chladnou, čistou, přinesla pak vše
pod granátový keř, kde Aziz spal.