Stín jde za stínem a klenbu nebes halí,
vzduch je šerý, syrým vlhkem čpí,
těžké mračno níž se chýlí,
dolů klesá, aby v nelítostné chvíli
opět liják vychrlilo zlý –
vlaštovice křídlem rozpjatým
nad stromem se mihla košatým,
po chvíli se k zemi snáší blíž;
poplašená, znepokojená a hbitá
nad vlající travou lítá,
a když země dotýká se již,
rychle zvedá se a s křikem spěchá v dáli.