S meči, štíty, kopím ostrým
měla stráž co ubrániti
Satanelu, která vzdorně
s úsměvem kol retů kyprých
hrdě kráčí mezi stráží
a před sebe opakuje
tóny oné věčné písně,
jež prochvívá bytost její
a jíž refrain v jejím srdci
plným hlasem vždy se vrací:
Roderigo! Roderigo!!