Nebe dobře udělalo,
Že nám jenom jedno dalo;
Nač bychom jich více chtěli?
Máme jedno za hračku;
Kdybychom jich více měli,
Rozházely by se na dračku.
Srdce máme
Jenom jednomu a jednou dáti;
Jakž to ale uděláme,
Chcem-li vlast a Mínu milovati?
Rozlomit je, jakž tam v Slávy stínu
Slavík pěje? – Rozlomiti?
A pak směle potěšiti
Jednou půlí vlast a druhou Mínu?
Darmo důvtip vejkliky a cesty hledá;
Srdéčko se dělit nedá.
Jakž to tedy udělat,
Chcem-li je oběma přec dát?
Jaké tíže? – Jaké strasti?
Toť je snadno vykonáno!
Srdce budiž Míně dáno,
Mína nám – a my pak vlasti!