Nagy a férjnek búja, féltvén,
Ül szüntelen ágya szélén...
S ajkáról a sóhaj száll ott:
,Oh mikor lesz gyógyulásod!’
S felel a nő, hangja gyönge:
»Egészségem vissza-jönne,
Meggyógyulnék... ha... akarnád...«
Csók szakasztja félbe hangját;
,Mit tegyek! szólj gyöngyvirágom...!’
»No hát... hány a daru...! három...?«
,Igen, igen? annyi, annyi!’
Kész most mindent rája hagyni;
Bár az kérdésül marad fenn:
Érté-e a dolgot vagy sem?