Nejste s ony, jež by ruka vaše
měla pevně, zdárně ovládat:
Znáte podskočného Matyáše,
jaký za přátelství dává plat.
Česká koruna – ta těžká vele,
klesli byste její nátlakem,
a zlí strhali by nepřátelé
s královského roucha zlatý lem.
Ku Polákům zrak můj toužně zírá,
odtamtud ať Čechům vzejde král,
aby národ, jejž zlý osud svírá,
s pobratimy svorně, pevně stál.
S Polákem kdy Čech si ruku podá,
aby jeden sledovali cíl,
slávských bratův obapolná shoda
nelekne se všech nepřátel sil.
Obětujte vlastní svoji slávu
drahé domovině na oltář...“ –
Jiří děl a těžkou sklonil hlavu,
kterou oslnila slávy zář.