Murad myslí na Zlatý však roh,
Bospor, hradby, boj. Krev, mrtvol stoh – –
Mávnul rukou; daleko ty vidy!
Meč co podmanil, vstaň z pohrom bídy!
Kde kůň pole deptal v Rumili,
kéž se zas jen klasy rodily!
Vzdorná Čepina kde vzata námi,
nad zlato mi dítě – z něho muž!
Měj tam džaur i mluvu svou i chrámy,
místo daní v mých pak vojích služ!