Z propastné doliny v tvých bralisk hroty
ne více pták, leč kamzík vážil cestu,
z Tatarské k zakletému do bral městu
se šípami dral růží za jásotu.
Hoj, a tam, kde se tají hory témě,
pad’ na práh pusté villy, strhl čapku,
rtem žíznivým ssál s trávy rosy kapku,
by zajásat moh’: Země, moje země!...