Ha, kterak, dítě, vidím tě nyní!
Na skráních vínek jediný květ:
s odvahou tedy v chrámovou síni –
na věky šťastno vyjdeš z ní zpět...
Bledneš a slzíš? Myšlénky klamné!
Trudno mé přání nevěstě číst:
„Žehnám ti vroucně – zapomeň na mne“?...
Naposled, dítě, psal jsem ti list!