Lid králův v ležení se bral,
král na děkanství odpočal;
hrál v kostky, Albrechtův s ním muž,
pil Václav. Snad že dosti už?
děl sobě a zas: „Ještě číš!“ – –
i přináší ji sluha již
a nosit sotva stačí.
Nad děkanstvím se mračí.