Ovzduší je něžně elektrizováno
na chodnících překypujících.
Kdo však vyšel křepce v usměvavé ráno,
kvečeru zda neztrácí svůj smích?
Co jim jaro dá, to je ach těžké břímě,
zradí za chvilku, kdo nésti pomohl.
Lehce s jarem béře se a těžce ztrácí v zimě.
A přec žebrákem, kdo vzíti nemohl.
Ubohé srdce lidské!