Lásko má, pevněji přece obejmi mne!
Před touto oblohou rozjasněnou jak štěstí,
před touto zemí, kterou bych milovat mohl...
proč měkké ruce tvé mění se v dým,
zatím co náhle s nadějí polykám úzkost,
proč prcháš?
Proč nespí Soňa za tímto svítícím oknem,
proč je to honvéd? –