Ó já mám pevnou masku na tváři,
já umím mluvit, umím se i smát,
já bázni samé umím poručit.
Jen ruce, ty mám trochu neposlušné
a svévolné a vzdorně slabošské,
ty však jsem pečlivě vždy skrývala
jak mrzáky ve vaší přítomnosti,
že nikdy nezřel jste, jak chvějí se,
a nikdy nemohl jste tušiti,
jak strašlivě mne někdy mrazívá.
A včera přec jsem na ně zapomněla...
Dvě zrádkyně, dvě zmije studené,
vám žalovaly za mne beze slov...