Z jitra do večera celým duchem
ponořen je mezi vetché desky,
bez účinku na kustodu hluchém
svážejí se podřízenců stesky:
Tajný škůdce od nedávné doby
v Museji prý tisíc neplech robí.
Pro knihu kdo s katalogem jde si,
jinou za ni vezme ze příhrádky,
pravou najde časem v koutě kdesi
aneb ztratila se bez památky,
celá knihovna je čirý Babel –
a též sbírky jakby hatil ďábel!
Mezi třpytné kolibri a hmyzy
vřaděny jsou lastury a kyzy,
motýlů skříň chová netopýra,
v hejnu pěvců straší oči výra,
morče zabloudilo mezi dravce,
žába skokan mezi přežvýkavce,
čáp má nápis, který patří ke lvu,
axolotl takto změněn v želvu,
zabloudila trilobitů jmena
tam, kde sbírka bůžků vystavena,
mezi cepů strašlivými hroty
skromně visí Puchmýrovy boty,
kostra mastodontí jednou z rána
husitským je sedlem osedlána,
na němž orang-utan s vážnou lící
Stradonickou chová popelnici,
mumie se pyšní zdobou knírů,
vedle indianská dýmka míru
kajmanovi čouhá z děsné tlamy –
zkrátka, všude šprým a zmatek samý.