tak světem toulal se, vždy hledaje
vysněné divy, o nichž tolik četl
v básníků knihách. Ale doposud
sny svoje marně hledal ve světě;
před jejich svítícími barvami
i nejkrásnější bledla skutečnost;
uprostřed lesů, horských údolí,
kvetoucích měst a hradních rozvalin,
uprostřed letních nocí měsíčných,
kde růže voní, pějí cikády,
zůstalo srdce jeho bez ohlasu
a lkala touha, lkala věčně dál.