Plá nebe čisté, skoro safírové,
jen mráček barvy holubičí v hloubi
jak peruť ptáka, jenž odlétá, plove...
Řev jelenů rozchvívá staré doubí,
jež denně v barvy odívá se nové,
kde lovců plesné zahlaholí trouby,
jak provázely by až v průlom skalný
ten podjeseně pochod triumfálný.