Aj, tu již přichází z chrámu domů
prostředkem kvetoucích sličných stromů,
uctivě k mateři hned se shýbá,
vášnivěj’ než kdy jí ruku líbá;
zjařená dcera se k matce kloní,
slzičky na její ruku roní.
„Co se ti stalo, má dceruško rozmilá,
že se’s tak vzbouřená z kostela vrátila?“