Ty – ó křehký tvore pošetilých řečí,
mysteriosní a očí velikých,
očí modrých, plných živé horoucnosti,
neseš horké růže v planoucích rtech svých
neseš v ňadrech žeh a život ve dlaních,
svírajíc jej pevně lásky prudkou křečí,
na čelo jej tisknouc v hořkých zklamáních,
ale s pýchou v srdci, jež dar síly hostí.