Kolumbovi nevděk život zkrátil.
Ze své plavby čtvrté když se vrátil,
živ byl trudně. U králova dvora
panstvo na něj pohlíželo shora,
nejsou prý tak slavny jeho činy,
toho že by dovedl též jiný.
Kolumbus, když jednou řeč tu slyšel,
s vejcem v ruce mezi pány přišel,
řka: „Kdo postaví je na své dlani?“
Ticho kolem, nemuknuli ani. –
Kolumbus pak naťuknul je málo
a již vejce na dlani mu stálo.
Pyšní páni, zamračivše zraky,
vzkřikli: „Toho dovedeme taky!“
Vážně Kolumbus jim odpověděl:
„K poznání jsem přivésti vás hleděl,
že vy teprv potom něco víte,
když to od jiného uvidíte!“