A jak tak bez hnutí ležím,
třicet minut lázně zdá se mi celou věčností.
Přemýšlím a naslouchám vzdálenému šumotu světa.
Jak expresní vlak by se hýbal...
To velvyslanectva vystěhovaná skládala intrikánské své vaky.
Dosud však nejsou dotkány osudy chlubících se říší.
Všecko jak na zítřek by již čekalo, na výpočty,
kdy obchodní a kulturní vyjednávači
se zahemží v popředí na jevišti, bez nás, proti nám,
aby se rozjeli a na lodě vsedli,
s poptávkami pseudodemokratickými a rozkazy:
po dovozu zboží, po úrodě k stišení vyhladovělých žaludků,
po krmném dobytku, zvlášť po hrncích Egyptských,
po bavlně a kožích, kovech, po šafránu,
po pepři, kaviáru, po ovoci jižním se vyhýčkaným zastesklo,
po silné knize, nejnovější morálce,
po náboženství, míru, mravech ustálených,
po čistém prádle, šatě, obuvi, pohodlí, po jemné kultuře,
po haldě novin, odpoledním zdravém spánku v spořádaných rodinách,
s kterými by sdílel se svět o všecka drobná přání.
Neb těšit jest se nám, že ochráněno tak bude
již naše drahé všecko.