Faust se pídil po své Těšce ctnostné,
Ona po něm, dlela ve klášteře,
Však jí vyjít byly volné dvéře;
Plesala, že opustil předc ďasy zlostné.
Sestárli již oba; nevábil je světský
Více plápol, ale přehorlivý dětský:
Jeden po druhém předc baží,
Ve spatření pouhém se již blaží.