„Kateřinu myslíš, naši Katku?...
ale vždyť ji, brachu, sotva znáš,
jak sis moh’ jí všimnout v tomhle zmatku,
po holkách přec při tom nešilháš!...“
„Nešilhám, ne, k tomu nebyl čas,
teď však také člověkem jsem zas,
nerad šel bych na námluvy jinam –
málo že se známe, nevadí nám.