Půjde to, příteli!... Zpověď jsi složil,
jako bys část svého břemene vložil
do rukou druhého... V slabinách svojich
ucítíš špendlíčky... o dávných bojích
druh milý začne ti posměšnou řeč,
pro starý hřích tě v soud povleče chvatem,
kde bude soudcem tvým a hned též katem,
ví nyní předobře, co tě kde zraní,
kdy slůvko dýka je a kdy je meč –
a to je celkem tak milování,
a to je láska. –