Stál před branami... S kapitolské tvrze
a s věží hradeb bylo možno zříti
bělavé plachty nakupených stanů
a dýmy ohňů. Děsem hrůzy chvělo
se příští každé hodiny, noc zdála
se proto pouze přicházeti v obec,
by zlými sny jen víc ji poděsila.
A bozi mlčeli, jen známky mnohé
dávaly tušit nepřátelství jejich:
tam socha Marta spotila se krví,
tu vlk se ocit na ulici města,
nad velkým forem úpěl v noci sýček,
a játra býka pod obětním nožem
se objevila svraštěná a srostlá...
Šlo předbouřkové ticho po ulicích,
po domech bázeň a po forech hrůza.