„Temná jsou doposud pokojíku i ložnice okna,
jest fara mrtva celá,“ dí k sobě farářova sestra.
„Však byla jista jsem, že v Podhoři zůstane brat můj
v kroužku velebníků, již k Hůrské sešli se pouti,
k půlnoci sotva děkan z veselé jej zábavy pustí – –
Aj, přece Voršila nám se světlem v ústrety pílí –
Dobrou noc tedy již! Příjemnou k Čenkovu cestu!
A k nám jistě opět pan doktor záhy zavítá –
snad nepohrdne domem, v němž bývalo dobře Vašíčku?“