Prchá Batu chán,
cár ho s voji honí
přes daleký lán.
Prchá – Tatar síla
prchá, stepí domů
a na Kozelsk sýlá
v duchu tisíc hromů. –
Blázen chán kul zrady,
mořiti chtěl hlady.
Co vyřídil zradou?
Blázen! Tloukl bradou
o kamenný kámen
a bil hlavou zmámen
o dubová vrátka
a pak dostal zkrátka
vázaného k svátku,
bití na památku.
Přes daleký lán
prchá, prchá chán – –
Dojel v Ordě svého města
a tu ptal se v strachu:
„Pověz ty mně, brachu,
kudy v město moje cesta?“