Tys v náruči mně povždy usnula,
jak matce u prsou zde bratřík tvůj.
O dítě, bůh tvé snění opatruj,
by tušením se duše pohnula,
až v cizině ti budou povídat
o zemi rodné, plné plodů, vnad,
kde přec tak mnoho strastí, žalů, běd –
kde v pustém hrobě tvůj kdes dřímá děd!” – –