Tato osvěty když svitla záře raní,
tento pokroku když nastal jasný den,
staročeský písmák mozolitých dlaní
svátečně byl na pout dálnou vypraven
na nemalý údiv synů, dcer a vnuků,
když se strojil tvrdou podávat jim ruku.
„Do Chrudimě,“ pravil, „chvátám k Salvatoru
s myslí zkroušenou se vroucně pomodlit,
aby zlomocného časů dnešních moru
ráčil uchrániti nebohý náš lid.“