Na čele králi těžká chmura dlí,
on z domu prchá v zahrad samotu;
kde palmy nejhustší svůj stelou stín
na stupně z modravého mramoru,
jež po svahu v šer vedou tamarind,
tam vrh’ se na tvář král, a na blízku
s ním fontán plakal. S vlasy vítr hrál.
A velcí říše, jeden za druhým,
se z domu plížili, a opodál
si zastírali, němi, rouchem líc.