Jím často chodil jsem a bloudil v zamyšlení,
co venku do prachu vše deptal slunce žár,
tu stihal po listí jsem zlatící zář denní
a pod strom lehl si, jenž zraněn byl a stár,
a lačně naslouchal té hudbě, kterou les
u směsi nesčetné všech různých zvuků tají:
šum táhlý, praskání a bzukot, ptačí ples
a měkké zvonce krav, jež pásly se kdes v taji.