Svobodo, ty slunce světa,
z tebe prýští život jen,
v záři tvé vše roste, zkvétá
a kdy zajdeš, klesá v sen.
Noc-li, mníte, že nám vládne,
kdy už tělu hnutí žádné
mimo dech a srdce tluk? –
Nechť si tělo upoutané,
volnost dechem, srdcem plane,
volnost věčně jejich zvuk.