Její ruka žlutá, kostrbatá
uklání se do měkkého zlata
volných kadeří, jež husto předou
visuté své, jasné prstence
nad štíhlého chlapce lící smědou,
okrášlenou dechem ruměnce.
Na kolenou jeho bible jeví
palců sledy na pokrají blán
při místech, kde Izraele hněvy
potíraly mečem Kanaan...
Rci, můj hochu – stařena se táže –
teče-li již neznabohů krev?
zdaž jim okazují našich páže
Hospodinův neukrotný hněv?