Ó, kéž by vzletěli jak tam ti ptáci,
jichž bílý řad se na obzoru ztrácí;
ti plují šťastní touhu v perutích,
kde nové jaro zkvétá, v sladký jih,
co zatím jenom v hnízda jejich prázdná
sníh padá tam, a sedá zima mrazná –
však, ty má jeseni, ty jdeš,
a na dně duše dřímou sny mé svěží;
juž cítím v ňadrech mráz, a zvolna – sněží!