Dost klidně rytíř promluvil: „Je presto psáno,
a zahradníkem sostenuto bylo hráno –
nu, jaká pomoc, nesmíme si tolik troufat
a hráti prima vista. Netřeba si zoufat,
však dostatečný počet zkoušek všecko spraví;
až sejdeme se opět veseli a zdrávi,
pak ukážeme, čeho dosíci lze cvikem.
Jen jednomu se divím – jak se skladba změní,
když slyšíme ji v tempu, které pravým není,
mně zdálo se alespoň krátkým okamžikem,
že předepsaných tonů rychlá, dravá tíseň
se proměnila ve známou národní píseň,
snad bude leckomu se sotva možným zdáti,
já však jsem slyšel: Sil jsem proso na souvrati!“