Můj otec sebral popel po horách
a postavil jej v zlaté nádobě
na skálu, kterou Runa miluje,
neb stavívala synů kolébku
na její témě, mechem porostlé. –
Tři noci na to zachvěl se náš dům,
a tato slova hřměla vichřicí:
„Zde vezmi za odměnu za svůj čin
klíč pokladů mých, skrytých v hlubinách!“
A síní zamihlo cos bělavě
jak ruka ohromná, a zlatý květ
na stole hořel rudým plamenem –
klíč ku pokladům skrytým v hlubinách...