A stařec ruce vztáh. I žehná knězi
jak modlitbou, tak slzou roněnou;
a kmeta nadšení to nemá mezí
a biskup stojí s hlavou skloněnou. –
A venku v sadě květy naslouchají
a větřík májový on dech svůj tají;
snad uslyšel, jak zavál po polích
vzdech míru Táboritů zetlelých...