Která, když k ní v době svaté
Vroucně vzdychnu: „Ty jsi mou!“
Slova ta, co slova zlaté,
Svatě zavře v duši svou,
Sobě opětovat je se bojí,
Ráj svůj v srdéčku svém kryje,
A v tom ráji jenom pro mne žije:
Dobré nebe! ta buď mojí!