Do šera večera pěšina bílá
z olšoví nad mlýnem se klikatila, –
vidíš-li bílou tam sukýnku vlát?
Jde hezké děvčátko, černé má oči,
červené pentličky ve vrkoči,
pospíchá, pospíchá, ňadra se dmou,
hebounké tvářičky purpurem žhou, –
hudba zní! V kole se všechno už točí!
Pospíchá, pospíchá, – u cesty teď
nizounká mihla se zeď.
A za ní kříže se zvedají řadou
a hrozí do šera rameny černými,
na rovy zarostlé pod nimi
dlouhé a smutné stíny se kladou.
Eh, což ti mrtví! ti pokojně spí,
ni skočná polka jich nevzbudí!