V hospodě kdo na dluh pije,
Ten tam jistě blaze žije,
Služka vždycky u něho jen stojí,
I sám pán se o něj bojí.
Čeho člověk za hotové
Dvaciášky nekoupí,
Toho, drazí příznivcové,
Také více podstoupí,
A jak mu jde pěkně k duhu!
Mnohý ztloustl jenom z dluhů!
A když přijde po předlouhém čase
Starý dlužník do hospody zase:
Tu má krčmář, drahé shromáždění,
Nad ním ještě větší potěšení –
Jak je vidět z očí zářících –
Nežli nad stem platících.