„O vy věčné tmy, a ó ty šerá noci,
Vy teď srdci mému milá řídla,
Přijměte mne, vám zde vězím v moci,
Na mé činy krýte temná křídla!
Odporné jest vlastní živobytí,
Množí se též v mysli vlnobití;
Nechci žíti déle, opouští mne sláva,
Vysýchá s ní křísící vznik šťáva.“