Tak při všem, milého co život dává, je mi:
mír srdce, píseň ech, jež harmonicky zmírá,
slast, růže, polibky i smích i sen i víra,
co jiným, radostně jak slunko, duši zlatí,
to u mne, od mládí, daň vlastní krve platí.
Daň platí života. Však ve sluch se mi vedře
co chvíli zlobný hlas: „Dej znovu a dej štědře!“
a v šeru nitra žhnou dvě oči doutnající.