Mír vám, jež vede tiché práce cesta
zde budovati krby, chaty, města,
kdož chráníte své rodině a vlasti
svůj pot, svůj plod, se vzdavše jiných slastí,
z čí štědré ruky bratřím požehnání
jak z kypré nivy klasů houšť se sklání,
čí památka, ač vnukům známa není,
přec žehnána je v pozdním pokolení,
již svému Bohu, jehož v hrudi máte,
svět zlý a bídný lepšit pomaháte,
vy děti světla, v světlo zírající
a v mukách žití s usměvavou lící
vždy hledící jen k zářným výšinám:
Mír vám!