I tebe černá nemoc světových žalob schvátí.
Ty vidíš všude kolem sousední národy
do šíře, v tmavé dálky nad územími státi,
nad zubaté čnít hory a trčet nad vody,
jak na číhané, zvědách, zbystřené zraky pnou.
Již bezmocných a bídných se nářky valí tmou.
A z hlídek zákopníků to silněj zaúpí... –
To verbuje hlas Bídy své černé zástupy,
míst přelidněných nouze se vlnivě v něm zdvihá
a země přeplněná hniloby puchem říhá...