Bludek, je-li zdráv a syt,
chválí sobě zemský byt;
z víry sobě dělá žert,
jak mu v duši vnuká čert.
Jakmile se octne v nouzi,
Bohu se i lidem vzpouzí;
denně hůř mu děsná bída
z očí zamračených hlídá;
mžourá jako ve dne sova,
rouhavá z úst chrlí slova.
Bratře, chceš-li blaze žít,
nazpět k Bohu musíš jít;
otec, děd Tvůj šťasten žil,
že vždy Bohu věren byl.
Miluj chrám a moudrou četbu,
zaviněnou zapuď kletbu;
lidem zlým se klamat nedej,
u své práce klidně sedej,
zbloudilých se druhů straň,
ctnost svých drahých mužně chraň;
o mrav dobrý u nich dbej,
věčnost na paměti měj!
Bůh Ti těžkou zkoušku zkrátí,
požehnání Tvé Ti vrátí;
každý člověk bez Boha
bloudí jako mátoha;
jenom pravda Kristova
blaho rodin zachová;
kliď se z rodin blud a klam,
pravdu dá jen Církev nám!