mu vyletělo z retů sevřených,
,co chceš?‘ – Já, milostpane, toho ptáčka,
co čekal u studny dnes na panáčka,
jsem chyt' a jdu teď k milosthraběnce
naň žalovat. Oh, místo k panence
vás, pane hrabě, svedla k chlapu touha.
To milán byl a maškaráda pouhá,
co líbal jste... ,Ej, mlč již, mlč mi, synku,
a chceš-li ještě onu kletou žínku,
nuž za mlčení si ji tedy měj;
že mlčet budeš, však mi přísahej –
sic ještě jsem tvůj...‘ Blysk' jsem trochu okem
a ze síně již letím domů skokem.
Pak za tři neděle – – nač dalších řečí,
snad babičku bych uved' v nebezpečí
růžových červánků... Tak na pomoc