„Zde klečím před Tebou o minulosti!
Odhal tu roušku, Tvé jež kryje líce,
Odhal ten závoj, plný tajemnosti,
Jenž kryje slávy skutků na tisíce,
Osvěť tu temnost, plnou příšernosti –
Hle zora září! – září víc a více!
Snesu tu zář! ač smrtelník jsem z prachu,
Snesu tvou krásu z purpuru a nachu,
Byť oči osleply ty krásy zříce!“