Ten souzvuk jímá vlast i celou zem,
Jakoby genius spěl v ony výše,
Kde na nebi se tmící modrý lem
Svou krásou mění líc – pozvolna, tíše:
Západním země ještě okrajem
Růžená zář větvemi hasnouc, svítí:
Tak svit večerní v dívčí čarnou líc,
Ji v nevýslovné krásy zahalíc,
Vábné jak hvězdná noc zdá vdéchat žití.