Stromem svého žití zatřes! – Nadějí stoh svěží,
jarých tuch a vzletů vůkol polétá a leží!
Zatřes! – Co tu květů lásky, samé vonné listy,
Bože, jak to užít všecko, jaký půvab čistý!
Zatřes! – Zlatý nejeden plod s větve se ti schýlí,
činů vír – a zatřes ještě, a jsi stařec bílý,
více v klín již nepadne ti, dal strom, co moh’ dáti...
trochu slz – stojíš-li o ně? Nic ti nenavrátí.