S most azt hivé, tovább űzvén az eszmét,
Hogy túlhaladt az ábrándok korán.
Hogy úttalan többé nem tévedez szét,
S előtte biztos a cél és irány:
Mint aki azt álmodja, hogy föleszmélt,
S tovább haladva szép álmok során,
Úgy érzi s tudja biztosan, hogy az,
Mi most következik, már mind igaz.