Jak tu často v pěšin jemném písku,
vinoucích se v trávník sametový
kol ostrůvků květoucího křoví,
při šelestu hravých vodotrysků,
při slavičím hlase mandoliny
k bokům paní, krytých zlatohlavem,
páni ve španělském kroji tmavém
tulili se jako k zářím stíny.