„Ve zděch pustých, krytých mechy,
Věčně bych tu bez útěchy
Uvadala u žele;
Tys ten, jenž mi jistě vodí
Semo bez mostu a lodí
Do náručí přítele;
Hrůzy plná jest tvá hloubka,
Strašlivý tvých valů tok,
Tebe uprosí však láska,
Tebe zmůže smělý krok.“