„Otče! co se do oudolí blíží?
Ach! mé srdce! chráň mne otče zlatý!
O, má máti! strach krev synu klíží,
Les se probleskuje vrchovatý,
Zde to šustí, vrch svou hlavu níží,
Chlumec postupuje mechovatý,
Bože! jaká záře v oči padá?
Co to?“ strachem volá krása mladá.