A toho večera dvou žhavých duší temným zápasem
o královnu akt onen stal se bezděky.
V purpuru slunce zapadalo. Hiram klonil hlavu k hmotě roztavené,
zrak upírala Belkis k němu jako připoutána na věky,
čekajíc dychtivě, co nesmrtelného té chvíle stvoří.