Já slyšel zvonit číš a tušil svůdný vděk,
na korálovém rtu jak hoří polibek,
až duše zachví se tím políbením jedním.
...Co zatím na poli, kde šel jsem v myšlénkách,
vesničan ke pluhu svou ženu mlčky vpřáh’,
jež snědá, ztýraná dál jařmo táhla před ním...