Vzpomínám, jak doma, sama s myšlenkami,
sedíte a čtete, bzučíc nápěv známý,
jako včelka mladá, když med pro úl skládá;
časem posloucháte déšť, jak venku padá,
nevidíte však ni hvězdy, ani svitu,
ani rosných perel v listí, na pažitu;
tmavá noc a nebe zamklo zraky její,
slyšet jen, jak padá krůpěj za krůpějí.