V těch dlouhých nocech při knize a čaji
vždy myslím si, proč vzpomínáte na mě.
A zřím ty rty, jak svůdně šepotají,
noc vašich vlasů, vaše oblé rámě,
ty oči drahé, jak se v knihu klopí...
A v duši mé se lačná touha vzepla,
a s pláčem líbám vaší vášně stopy,
ten drahý vzkaz, jejž, paní mladá,
mi tajně psala vaše ručka teplá – –
A spánek těžko k víčkům padá
v těch dlouhých nocech při knize a čaji.