Praviv přívětivým na vládyky
Hledě okem očekával, co se
V sněmu rozdvojeném zavře. Strach a
Naděje co hvězdy zčištějícý mezy
Muži proletujíc jasnily y
Zamračily čela, zbily srdce,
Obživily potěšením duše.
Křesťan tvořil v květné budoucnosti
Sobě chrámy jednoty a slávy,
Slunce rozumnosti rozlívalo
Blesky blažícýho náboženství
Na krajiny tiché, láska pevná
Jako nebe vkořenila v srdcých
Stromy šlechetnosti. Bůh a člověk,
Jaká rozkoš! vinuli se k sobě,
Umrtvili vztek, a zocelili
Trůn tvé blahé vlády víro svatá!