Pramének v podzemí odtéká...
Oddaná píseň věčné chůvy
v životy uspaných mrtvých mluví.
A kdo tu na hrobech pokleká,
jichž se tu tolik pobořilo,
do malých, travnatých kopců slilo,
tichem svým ještě ticho množí,
a cos jak smilování boží
vznáší se nad vším, co bylo.