Mám tě rád a mám tě radší
za těch útrap, zloby dnů,
kdy se lačně spáry dračí
na bytost tvou sápou, tlačí –
k prsoum tvým se přivinu,
z nichž jak dítě vřele
mléko, sílu, vznět chci ssát:
Matičko má, k smrti rád
mám tě z duše celé!