Necestou šel jsem. V zapadlé kdes knize
magické slovo náhle zasvitlo mi.
Já tebe nezřel v bělostné ni v azurové říze,
tys nebyl Mocný s blesky, vichry, hromy,
tys tichý vánek byl, v nejnepatrnější van jsi se halil
a já tě poznal v něm a v prach jsem sklesnout musil,
proud slzí nezadržitelný mé líce zalil,
tu celou bytostí svou jsem tvou strašnou, hrůzně velkou jsoucnost zkusil!