neb vyřídil mi Gellius tvá slova,
tvá slova poslední, můj Tite sladký:
– že není činu, jehož litoval bys,
jen jeden vyjímaje... Tite sladký,
kol smrtelného lůžka tvého stáli
ti senatoři, rytíři i dvůr tvůj,
pro slzy v očích tebe neviděli
a co jim v ucho z tvých slov ještě došlo,
to hádankou jim tajuplnou znělo...