Já živelného a hlučného bál se společníka,
měl silné plíce jak básník, jenž do světa troubit si zvyká
a potom chraptí a slintá. Však srdce byl předobrého,
sta parasytů tak nenápadně a rytířsky tylo z něho,
s ním sebevědomý rod příživníků vždy křičel, se chvástal:
„Žít silný a živelný život; žít umět,“ tak každý z nich žvástal.