Když poprvé jsem z domu vyšel zase
a procházel se sadem, vískou, polem,
kde všechno v májovém se smálo jase
a zeleň kvítím pestřila se kolem –
v té chvíli radost, touha žití nová,
již cele zvítězila nad mým bolem;
tu poznal jsem, co krásy vzácné chová
ta země, rodný luh, že v tomto vděku
dost nových slastí kyne, žal se ztrácí,
že najíti zde mohu tisíc léků
a nové štěstí v pilné, zdárné práci.