Jas lunou jim na čele září, klid v očích jim hvězdou se třpytí
a velebné skráně jim vínkem' snět vítězných vavřínů zdobí.
Hle, mávají palmami v rukou – z řas roucha jak lilije svítí,
v jich dlaních již mozolů není a není krve ni prachu.
Z úst krůpějí čarovných medů – ač rosou šalvějí voní,
než přece jen medově kanou – jim plesná řinou se slova: