Jindy matky hodné chvály
Hned své dcerky nevdávaly.
„Holka, dočkej času
Jako husa klasu,“
Říkávaly.
Dcerušky své na procházku
Nevodily pro ukázku.
„Sedávej, panenko, ve koutě,
Hodná-li vždy budeš, najdou tě,“
Myslívaly.
A tak jejich dívčinky
Kvetly jako růžinky,
A ač nenosily velkou mašli,
Přec je štíhlorostlí jonákové,
Berounští to ženichové,
V koutě našli.
Ó teď nejsou ženichové takoví!
Ti nynější ženichové
Jsou jen pouzí ženílkové
Z Drážďan, planí, jaloví.