Nadýchané vály mlhy sunou se vláčivě po zjihlých polích
a nad ní pod klenbou nemračných výšin na tvrdosti nebes
kráčí velebné slunce jak rozsévač zlatého zrní,
jež paprskem slunným do ňader země radostně letí –
až vítězně mlhami tryskne, co rozplynou u vlažném pláči.
Den jásá teple v paprscích života
a v úsměvech nadějných dnů se vlní vzklíčené setí.