Já potom vzpomínal a teď Vám píši.
Co psát chci – nevím. Začátek je tady,
teď chtěl bych zachytit to rozněžnění,
jak člověk má je, když zas slyší hudbu,
jež jala ho před padesáti roky
a potom zavržena, zapomněna,
odkudsi vpadne do duše a zní v ní
a vyvolává květnovou zář slunce,
lučinu jarní, plnou pestrých kvítků,
zpěv drozdů, celý života taj, jenž jde
kams v neznámo, jak silnice ta bílá...