Uprostřed Prahy, jediné milenky své,
daleko světa v chudobné komůrce své
já, sbičovaný pes, skučím a vyju temné do noci,
v níž skety spí líné a kurtisany se provalují
a hřbety unavené kde protahují otroci:
Jsou lodi v dálce! V jejich plachty vichry divoce dují,
jsou lodi v dálce, jež napojí žíznivé...