Tvé srdce plno, že tak si pěješ
přes bídu, smutek, tragiku?
Tvůj krok je lehký, v dál že spěješ,
neznámý poutníku?
Tvé čelo hladké, tvé čelo bez vrásky,
jakoby nebylo než sladké otázky,
tvé oko jasné je, hledíc v před,
jakoby zahradou v květu byl svět?
A hlas tvůj jásavě hovoří s ozvěnou,
zápasí s ní,
jakoby cestou, vavříny zdobenou,
šly tvoje dni;
nepříznivě nesklonily se nikdy vážky,
zápasy byly bez porážky?