V té žluté záři holá, bílá kostra
se klátila tak zvolna tam a sem,
kontura její vystoupila ostrá
z tmy pozadí pod žlutým plamenem,
široká ústa příšerně se smála
tím výsměchem, jenž v bílé dásni ztuhlý.
Kol slyšet jenom drsný skřipot uhlí –
a bylo tu jak na hřbitově zmála.