Věku půl skoro již letělo nad mojí hlavou;
znechucen prací svou, jako tím, co zve se „slávou“,
znechucen nepřízní, která tu se všech stran syčí,
s jakou mi hází v tvář kal svůj rod trpasličí.
Co jsem ctil, miloval, odešlo v průběhu roků,
prázdní se heroů řady a rostou legie soků,
panáci zbývají, šosáci zívají, nevím, zda děti či blázni,
bez citu, bez srdce tupí a suší a prázdní.