Ten svátek dnešní, pěkný klidný den,
zástupy lidí vyved z města ven –
teď navrací se šerem k larům svým
a – že zas tuhne – krokem spěchavým.
Jdou v skupinách. A z gest a pohledů
hovorů obsah hádat dovedu –
jeť válka první věcí časovou
a myšlenek všech jejich osnovou.
Svůj zorný úhel na vše ženy mají
a tak ji také pod ním probírají:
pan Maier padl, vdova s dětmi zde,
však mají pensi, zle jim nebude,
pan Müller se sic už zas domů vrátil,
leč proti Rusům někde nohu ztratil –
a že jsou hospodyňky, zahnou k psotě,
jež nejvíc tíží je – tož ku drahotě,
zač máslo, vejce a kde mouku bílou
lze dostat ještě – – – Muži s vervou, silou