I zvolá Bacchus, číší v ruce kyne.
„Vstaň, pohleď na svět, jenž nás vítá plesem!
My lidstvu naději a radost nesem –
hle, symbol její v révy zlato stajen!
Vstaň! uzříš ráj, jenž člověčenstvem bájen!
Co v číši hoří a čím hruď nám plane,
to nejsou révy slzy ohnětkané,
to nadšení jest, kterým vesmír dýše.
Pij plamen jeho, povstaň v staré pýše,
ve ohni jeho zrozen poznej sebe,
a v našem čele pojď juž stéci nebe!“