vstoup nový hrdina a bude hrát i příště
dost velkou úlohu... rád bude deklamovat,
a světa toho běh vždy bude pozorovat
dle prospěchu či zla drahého měšce svého.
Přítelem nebude on ruchu válečného,
neb hra to nejistá, pak drahá domovina
si často vyžádá krev jeho, jeho syna –
toť povážlivo vždy. Leč dovede být šťasten
i z války konečně... když sám je neúčasten,
když peněz nestojí, když se kdes v dálce bijí
a když to naposled vše končí viktorií –
tu prsa vypne si, zrak plá mu v zanícení
a hlasem mohutným a plným přesvědčení
o vlastní velkosti tak se zápalem horlí:
Bůh slávou požehnal francouzské naše orly
a Francie jak vždy jde v otců velkých stopě
a prvním národem je zase po Evropě...