To slyšel syn ruchu,
syn světla a přemítal s bolestí:
Proč Evropa vášnivě objímá
jen skutečně živé,
jen odvážné, silné a sebevědomé,
do nejzazších koutů nahlížející,
ty, projíždějící oceány,
ty křižující drahami zeměkouli,
ty, vesele kupčící s osadami,
ty, ohrožujícící sebe, žoky zlata vylodňující
tam v zemích, kde zbrojíři zpívají
v hučení vášnivých dmuchavek,
kde nově ulitá děla jsou rozestavena,
kde v přístavech válečných černé ční lodi?...