Ach, Bože milý, jak by neztrácela,
vždyť hrobníkem už let jsem padesát,
mnou zakopána víska skorem celá,
já nezaplakal ani jedenkrát!...
Však...jeden příběh v duši mou se vkrádá –
už dlouhá od něho let jesti řada –
na vrásky moje slzí proud kdy pad’,
a příběh ten má mysl takto spřádá: