Cynthie, své čílko nevěsty
pozvédáš z mraků stříbro házejíc
na střechy, stromy, stráně, na cesty,
na náměstí a pustých do ulic.
Rci, komu jas tvůj kouzelný se lije?
Svět celý dříme noci na klíně,
spí dláto, štětec, struna poesie,
rci, komu svítíš, cudná bohyně?
Spí všecko, dítě matky u prsu,
spí leknín v tůni, růže na trsu,
spí myšlénka ve hlavě tvůrčí tajně
a jenom tvůj svit kouzelně a bájně
se rozlívá v tom prázdnu bez hrází,
nad kterým srp tvůj snivě vychází.