Přichází doba lidské slabosti,
kde bojem umdlen jen po míru práhnu
a chvěji se, když v rány bolesti
své přežilé za hluboko zasáhnu;
tu cítím, že jsem přece dítě jen,
že i ty vrahy zrodil matky stén,
i ptám se, vidě hra že zoufalá to:
či jsem já to?