Čekají všichni na Krista budoucnosti,
jenž stejné by pro všecky znamenal příští,
že prožil nejsmutnější roky mládí
v špinavých krámech penězoměnců,
poznal nejtrpčí hříchy Magdalen,
prožil, vztažené své černé ruce
v dílnách podsklepního temna,
v kouřích přehodnocené a skoupé hmoty,
a pak – navštívil zas kout ten města
převyšuje lidi o tři hlavy,
aby vzkřiknul: bratři! sestry!, aby
v zaslíbené království je vyved’,
ve svět, který pro ně stvořil zvláště
za bolesti, jež kdys trpěl s nimi.