Deset co se dlouhých věků
v touze slávy rozplynulo,
tisíckrát co nebe marně
nad námi se rozklenulo,
zove nás duch času k činům slavným,
zove nás, své slávy vyvolence,
bychom spletli Slávě slavověnce,
věnce skutkův, jakéž blaho, právo
slavských rodův od nás v touze žádá.
Času duch nám v blahověstech našich,
apoštolech lásky, lásku, svornosť káže;
ta jen že nám k spáse dopomůže,
měřítkem být musí našich skutkův:
tak jen vzdáme poctu, slávu
Cyrillu a Methoději,
a nám přijde doba ždaná,
kdežto v chrámě velkém Světoducha
zavzní mocně žalmy Všeslovanstva.