Přerychle kdysi konec hledali jsme
v té knize honem, kdo chtěl čekati?
Zřím přátel řadu, hlava točí se jim
jen samou vírou, samou závratí,
leč dole řeka, rmutná řeka plyne,
krok jeden chybný a už plovou v ní –!
Dny včerejší – kdo na vás zapomněl by –
vy pěkné dny a noci naivní?