Ať omyji oči své, nemocné soumrakem,
na výši tvých hor, z jichž temen se valí
prameny šumící písněmi nesmrtelnými!
Do větrů touhy, jež staletí proudí
z nesčetných duší, z krvavých nocí našeho pólu
k rovníku tvému,
strhni má křídla!