Když zakotveno v hlubinách svých moře, kde jsi byl?
Když řadila se pyšně hora k hoře, kde jsi byl?
Když první slunce trysklo ve tmy klín
a nesměrná když první vzplála zoře, kde jsi byl?
Když první hvězdy pouští oblohy
se rozlily, prach zlatý po obzoře, kde jsi byl?
Když slunci v pozdrav zařval první lev,
a člověk cítil první touhy hoře, kde jsi byl?
Zříš tedy, jaký stín jsi, jaké nic,
a darmo ptám se k věčna dnu se noře, kde jsi byl?
Však nikdo ptát se nebude, to věř,
zda zlu či dobru byl jsi ku podpoře, když jsi byl?
A znikneš, zhasneš, měsíc zapadne,
a slunce v moři napojí své oře. – Zda jsi byl?