A šuhajík se zdvih a jásá;
vždyť na stole – Ó jaká krása! –
své dárky spatřil rozčilen,
jež včera skyt mu štědrý den.
A vzpomínaje na sen cítí:
Jak směl bych žal kdy způsobiti
své matičce té milené?
Můj Bože, nikdy, nikdy ne.