I vznikla poušť, kde’s truchlíc prodlela,
kde myšlénku ti vnuklo smilování
spáse ukrutné... Ty’s velela,
a k životu již bledá smrť se sklání,
jež hrůzu svou naň dýšíc bez ustání
přec navrací mu půvab nejvyšší,
a loupíc jej, přec všechen skvost v něj schrání;
jež raní-li též rány utiší, –
jež všecky odsoudí, a všecky vyslyší.