A Tonko stojí jako zmámen...
Zří: pryč je bůh i pes i had –
pryč oheň, oltář – puklý kámen –
což umřeli tam dole snad?
Jak smrtí zasaženi leží –
po bitvě kdes a děsné řeži –
a chroptí vzlyky strašnými –
neb ještě bůh je nad nimi...
Jen zvolna, zvolna opouští je –
a v život zas je navrací,
kdo vstane, ten se potácí,
kdo vzhlédne, jako osleplý je
a nehýbou se svatyní
zas ani čilí delfíni.