Tážete se, zda-li na tom světě
Lásky vykoupenec procitnul,
Aneb smrti anjel, tiše letě,
Srdce Jana k sobě přivinul?
Kdož to poví! Báseň vypravuje
Jenom lehce prchající sen,
Noc pak mizí – nastává již den,
V moře světla sen se potopuje.
Potopil se a jen zpomínání
Na obrazy zhaslé zůstává;
Nyní po zkončeném klokotání
Struna ohlas písně vydává,
Chvějící–se šepce tiše, jemně:
Ejhle odlesk dějů České země!
Nastane vám bojování nové,
Nových nepřátel se zdvihá roj,
Svaté myšlénky však hrdinové
S hmotem bujným počnou krutý boj;
A však bitvy krvavé a seče
Neotevrou blaženosti chrám:
Vězte, že jen světla bleskné meče
Vydobudou věčnou slávu vám!