A byť i chrám ten Herostratským činem
se rozpad’ v rumy, vstane v rouše jiném,
a byť i chrám ten vlny požárové
zchvátily proudem, vzejde v kráse nové,
a jako fénix opět zastkvěje se
k hrdosti naší v novém, slavném plese!
A jako prve v uplynulé době
zas Pantheon svůj staví národ sobě,
v dnech Jobových jest pevným heslem jeho
zas jako druhdy „na zdar důstojného“! –