Zda však proto to zjevuji bázlivému tobě,
abych oslabil lučiště snah tvých ve útrobě?
Kdybych polovičatým chtěl tě v davu zřít,
řeči své byl bych nenačal. Avšak ten, kdo půdu
pevnou v nízké špatnosti našel, a kdo lid
postrachem od sebe odhání, o to půdy méně
nalezne ve vlastní dobrotě: rukou rozpiatou
bušit na brány Tajemství
nemůže, kdokoli zápasí posud se člověkem,
a kdo na křik závistný křikem odpovídá,
toho sluch nikdy se nesejde s mystickým tím vděkem
zpěvů ze síní záhadných, jež se otvírají
v hloubání, v míru a v taji.