Tkadlec poradil, dal moudré slovo,
Antoš poslechl, a Hlohováci
na slovo zas dbali Antošovo,
přihnali se jako časní ptáci,
kteří jaro předešli v ty kraje,
přihnali se odtamtud, kde zraje
velké jabko na slunci a padá,
tam kde poslechla kdys Eva hada.
Či snad byli v našem kopci skryti
z oněch dob, kdy jiné měli bohy,
procitli – je čas se objeviti –
vidí však, jak uplynul věk mnohý.