Nechť zuří bouře, maják čelo zdvíhá
i ruku granitovou, z které hárá
zář Promethea, zvěst věčného jara,
zvěst spásy, síly, krásy, dobra, vděku,
zvěst vykoupení, jež dí ku člověku:
Jsi více než vrak v pusté moře hozen,
jsi ku nadšení a jsi k světlu zrozen,
a nechť i v bouři vratký člun tvůj tone,
ty nad ni vzletíš, věčný alkyone!