A jiný opět dalek světa láje,
ve srdci vlastním hříchu koukol pleje,
semeno ctnosti v půdu rodnou seje,
a duší zbožnou zkoumá božské taje.
Však duši zprostiv hříchu nákazy,
a pravdy věčné poznav svatý jas,
též dávných časů sbírá odkazy,
moudrosti zrnka, vědy rodný klas;
tu do knih vpíše nesmrtelná slova,
a z rumu vstává krásy stavba nová.