„Kůň! kůň! hle! hle! ve povětří!“ volá lid.
Přes Vltavu na Smíchov se sází;
Panoš na něm sedí, jeví děsný cit,
S něho skáče, dav se k němu schází.
Horymír to; an má jevit zvědy,
Oddechnuv si, věští odpovědi.