Vím, naše země že jest kapka v řece,
leč na té zemi povstal člověk přece,
v něm síla bezuzdná, jež ve vás hárá,
ve souzvuk zladěna; v něm touha stará,
se rozpnout na vše strany, vůle mocí
jest vedena; v něm hloubka staré noci,
v níž zmítáte se jako listí svadlé,
se jasní zářném ducha ve zrcadle,
a člověk víc jest nežli vlna v proudu,
než hvězda v reji vašem, nad svou hroudu
on vzletět můž’ a přijde čas, kdy vzletí!