Dlím v tiché síni sám a sám
má duše plna snění,
i kloním hlavu, naslouchám
svých ňader rozvlnění;
ký divný je to z dálky vzkaz,
jak prostomilé zvěsti –
hle, domov můj mě vítá zas
a v něm mé dětské štěstí.