Z oken otevřených
zapomenuté se písně chvěly,
lodi pohnuly se, tmavý břeh –
pohřížený ve stínech a snech –
nehlučně a vážně opouštěly,
ověnčeny luny zastříbřenou ratolestí,
mlhy bílým květem;
mizely jak přelud Štěstí
do nejvzdálenějších zahrad.