Tvá hlava svatá v smrti již se kloní,
ten povzdech tvůj však letí dál a dál;
přes pouště lidstva, tam, kde hrůza trÓní,
jak jarní větřík života by vál.
A hříšníci, jimž v hrudi peklo hoří,
a trpitelé zoufající v hoři,
hle, okřívají – žití plá v nich nové –
a jásají i lkají jejich rtové:
Dokonánoť jest!