Ruch v domě dávno utichl – i žena
již klesla v spánek pláčem přemožena;
já pouze bdím a slouchám taje dech,
jak venku vítr skučí, zlobně vyje,
jak opírá se do oken a střech
a v komín sype teskné melodie.
Mou hlavu jak by tížil hrozný sen
a myšlenky ty těžké tenkrát jen
v let dávají se jako ptáci plaší,
když prudčeji déšť v okno zaharaší.