Když večer nádherný své barvy pestré vylil
v kruh nebes palety
a kotouč ohnivý se v šedou mlhu chýlil
a za bor staletý,
když luny bledý květ
se v modrých vlnách zved
a skryl pak v mráčků závoj zelenavý,
jak růže leknínu, již zaplaví vln davy, –
tlum ptáků za chlumy již v dálce k jihu pílil.