Vždyť v rukou mých bylo dosti síly a v očích dosti světla,
bych v náručí jal tě a pátral v tvých tazích – znám tebe, znám –
krotká slova, jež prvně jsem mluvil, se na těchto ústech četla,
blaživý třpyt první vysněné pohádky v očích tvých poznávám,
čela tvého oblost – horstva tvoje – ó čase nejčistší lásky,
kdy s takového čela, kdy s mateřského čela jsem, mlád, shlazoval vrásky!