„Zmotaná,“ dí Začal, „věru zvěsť,
ale jen když Hanuš v kobě jesť,
o Krepiho hned se postaráme.
O Blažeje, vyprahlého kmeta,
není zle, jsem rád, když po něm veta,
za shnilého statnějšího máme,
bez toho – já vím to, vzácní páni –
chabé bylo jeho nakládání
s Petrovskou a predikantskou sběří:
té se nikdy dosti nenaměří.“