Náhle ticho, temno všudy.
Horké čelo kozák mne si,
krev mu stoupá do tváře.
Myslí, dumá: „Jsou to bludy!
Pán bůh stvořil černé běsy,
běsové pak jesuity,
němce, popy, rychtáře.
V každém z nich je ďábel skrytý
a v rychtáři Belzebub.
Sousedku on svádět chce mi?
Zas má u mne nový vrub! – –
Kde jsem nyní? Nevím věru.“ –