„Vzhůru! K předu!“ mocný velí hlas,
zvuk to z duše, mírný v ladné síle, –
vstal syn Rusi – v čele sníh i v týle,
v sivém oku hvězdný moře jas;
vstal jak starješina nad rodinou,
a jak děti k starouškovi otci
statní junáci se k němu vinou
s důvěrou, i sledují ho v před;
sedm postav temných mizí v noci,
za nimi vlá v pozdrav orla let – –
Od Plitvických strání v jezer šumu,
jež jim pějí tajůplnou dumu,
znikli k mezím tureckého panství
v neslýchaný, nevypsaný boj
za očistu světa, za odboj
proti hříchům dob a za Slovanství!