A opět kráčím ulic pestrým vírem,
ten všední hluk, ta řeč mne studí dnes
a bolí mne, že na tom světě širém
jsem sám a sám – Už soumrak k zemi kles’
a umřel těžký, podjesenní den
a tma se plouží nekonečnou dálí
a chmurami kdes časem hvězdy vzplály
a mlhou světla luceren.