Tak dnes, tak zítra, předevčírem,
denně, teď již třetí rok,
co ztratil se v tom světě širém,
mně zdává se: to jeho krok,
toť on! – A v dálku mlhavou
den míjí za dnem, smutně, dlouze,
co dívávám se v marné touze
v to němé modro nad hlavou.