Tmou vítr křídly netopýrů bije
a piští mezi kmeny borovic.
Kdo vyšel z lesa, noc mu ztmavla víc
a liják studenější jen se lije.
A les když za ním již a vítr vzpírá se
a tančí, hýká v otevřené pláni,
tu ves by nepostřehl dýchat ani,
svit krčmy kdyby nevzkřik' v nečase,
vstup omšený, kde za sklem čas už stírá
zátiší lahví, uzenic a sýra
a teplý kdyby nevřel punč, pár tuláků
jej nevítalo v kouře oblaku.