Vyšel v les. A kácel stromy,
chtěje sbíti pevné dvéře,
aby v zimě sněhu spousty
nezanesly vchod mu k sluji.
Přemýšlel, jak pluh by zdělal;
vesel stromy otesával,
velké větve přisekával,
klestí vázal do otýpek,
by je snadněj dostal domů;
holé kmeny ale přivlek
silou obra až na pokraj
srázné strže, tam kde skála
skláněla se kolmou stěnou;
odtud pak je spouštěl dolů.
Hoj, to byla jízda divá!
Štěrk a hlína ve ručejích
valily se s každým kmenem,
ve kotoučích prach se zvedal;
dutě zaduněla země,
ohlas v dálce odpovídal.