Ve vojsku císaře byl v onen čas
muž mladý, chrabrý, jmenem Bernardin,
syn hraběte mocného v Burgundu.
Ten podivný měl jedné noci sen:
že ptákem byl a letěl prostorem,
se zdálo mu, že mlha kryla zem
a tma že byla všude, jedině
že šerem bledá hvězda svítila,
že lákala a lákala jak čar
svým dlouhým, tajuplným paprskem,
a na perutích když se nesl k ní,
že viděl, to že zářil drahokam
ve zlatém prstenu, jenž spočíval
ve rakvi křišťálové... Vzbudil se
a vidina té rakve zmizeti
mu nechtěla, a sbíral paměť svou,
a ponenáhle nabyl jistoty,
že ve snu viděl rakev známou mu,
v níž tělo císařovny dřímalo.