svým sopránem teď zavřískalo páže.
„ „Že hlasové nás všech tu byli marní,
již naléhali na našeho správce,
teď nuceni jsme přikročiti k stávce;
jsem s Jeho Veličenstvem solidární!“ „
„I já s tím souhlasím, co dělo páže,“
teď princezna se ozvala kdes v šeru;
„zda královskou lze mysliti si dceru,
jež neměla by ani apanáže?
Ach, za takové panstvo vroucí díky!
Kde nabrati se drahých toalet,
těch broží, náušnic a různých tret,
když nedostanu ani na špendlíky?
Jen všimněte si toalety této!
Ty hadry nosím teď už třetí léto;
však vypadají, jak by komínem
je protáhl. Ne, dále nepečem!“