Co jen němé vody tyto
tají ve svém bezdném lůně,
že i slunce na jich trůně
sní závojem chmury skryto?
že když dlouho patřím na ně,
žal se mojí snoubí struně
a myšlenek divý svár
sedá na mé bledé skráně,
jak tlum racků na stožár?