Jaj, holtaink, az élet fut merészül,
nem torpanhat meg nálatok, ki él.
Jó, kedves arcotok porrá enyészül
s a gyászoló, ha sürgeti a dél,
búcsut vesz hantotoktól s – enni készül...
Szűzi neved szép emlékeinél
e dal sem állhat félbeszegve, csonka
oszlop gyanánt. – Nos, ég veled, Ilonka!