Mig a legény a vízen,
Gyalmot szedett, vetett:
Vén apja már csak a jó
Tanyán tüzelgetett;
Sokat tudott beszélni
A régiek felől,
S hogy háborúban is volt,
Látszott beszédiből,
S nem hiábanvalóság
Volt szájában, ha szólt;
Mint a fehér galamb, ősz,
De jó erőbe’ volt.