Nevím, proč tedy chcete
utéci všichni z fabriky zakouřené,
z města, kde přece jak símě se v poli uchytnete,
z drobných a teplých dílen,
na oknech břečťan kde, fuksie,
v kleci kde ptáče tiká, oči zamhouřené,
chytře si pomrkuje, co každý z vás ještě pilen
práci svou smolí a přec jen šťastný je
v blízkosti ženy a dítěte.
Veliké štěstí často z mála vykvete.