K slzám pohnutý byl Prokop,
ponořil svou duši v dumy,
a pak pravil vážným hlasem:
„Za tři dny já, bratře, umru,
potom oblec moje roucho,
potom vstaneš uzdravený;
ještě tři dny trpělivě
snášej trest svůj. Až má duše
očistěna rmutu země
vzlétne k nebi zlatým křídlem,
uzdraví tě moje roucho,
ale teď jsem hříšník velký
jako ty a všichni lidé.“