Zneuznán jak mnich v své celi,
vpředen pavoukem v své sítě,
zkoumal jsem pud každý, ztmělý,
jímž se starec chvěl i dítě,
přírodě, jež zubr divý
řítila se na mne k boji,
sáh’ jsem v kštici hrubé hřívy,
přezvědu kruh nozdrou protáh’,
různý život v prvků hmotách
vážil umu váhou svojí,
v ňadru ryl jí, k srdci sáh’
pro drahokam v hlubinách.