A za nedlouho po té stanuli
pozvaní poutníci před statečkem.
Lazar jim vyšel na zápraží vstříc
a vlídně uvedl je do jizby,
kde byly čtyři mísy kovové
již schystány, v nichž hosté znavení
si zaprášené nohy omyli.
Pak volala je Marta ke stolu,
by spolu pojedli a popili.
Nejprv jim předložila vonný chléb,
sladkého medu dala okusit
a do nádob jim vína nalila.
Na ohništi se zatím peklo již
dobytče, sluhou spěšně zabité.
Šimon Petr si velmi liboval
a obdivoval zručnost Martinu
i jídla, jež mu na stůl nosily
bělounké její ruce buclaté.
I v žert se pustil, vínem rozjařen.