Tu Sigmund oddých’ si a pohlíd’ v chrám,
kde všechno stálo rovno figurám,
jež vyřezány v dřevě, kameni
v chrám hledí vážně v světel plameni,
a zahlíd’ papeže, jak oči svoje,
ty šedé oči, plné nepokoje,
naň upřel, jakby říci jemu chtěl:
„Kéž ve sboru bys též tak pěkně pěl!“