Vy přicházíte, dítě, z daleka,
jak vidím, když se takto tážete.
Ten velký svátek, který slavíme,
se slavností nazývá amfóry.
Král René získal, málo tomu let,
pro starý klášter náš tu nádobu,
již svatá Majdalena přinesla
do Provence, tu svatou nádobu,
již v Káně při svatbě náš spasitel
svou božskou rukou žehnal, první div
když před očima světa učinil
a vodu změnil v víno nejsladší.
je nádoba zrobena z porfýru,
a táhlé její hrdlo třpytí se
všech druhů drahokamy vzácnými,
a výklenek, v němž stojí celý rok,
svým zlatým bleskem oslňuje zrak.
V den slavnosti na louce před domem
se provozuje náboženská hra,
jež do podrobna líčí onen děj,
při kterém svědkem byla amfóra,
U stolu v jemně tkaných závojích
se nevěsta usmívá spanilá,
dav hostů zpívá písně veselé
a plavovlasá matka Ježíše
v plášť blankytný se halí, protkaný
jak nebe stříbrnými hvězdami,
a šeptá svému synu do ucha,
že není vína více v nádobách.
A svaté hře jest král a královna
a celý dvůr vždy přítomen, a lid
se na vše dívá s velkým nadšením.
A když je svatba v Káně u konce,
tu vstane královna a uchopí
se svaté nádoby a naplní
i sladkým vínem, vejde mezi lid
a lije zlatý, vonný révy tok
do číší všech, kteří je nastaví.