Ale tady údol Josafatu
zajizvených ran jí neodkrývej!
Zde šleh biče již mi hříchů zpytování,
v duši lampa lítosti mi hoří,
její plamen chví se od vzdechů a lkání, –
do ní milosti mi vonný oheň vlívej!
Kéž bran ráje hněv Tvůj nezatvoří,
neuvrhne v zhouby sluj mě temnou,
nešťastní kde klnou Tvůrci ku rouhání, –
Bože můj, můj Bože smiluj se nade mnou
podle množství svého smilování!