V objetí hor slunný kraj.
Metajících klasů
po něm pluj a hřej a vlaj
vlna v měnném jasu –
do šepotných vln těch moří
oddaně se duše noří
jako v matčin klín
s novou láskou vděčnou,
ale dole neutone,
po skřivánčí písni oné
jasů toužíc u výšin
v tuch oblast nekonečnou.