Tak žil Štulc slavný. – Srdce, zlato ryzí,
jímž pro Bůh, pro vlasť celý život plál;
a jako hvězda, když nám v mraku mizí,
nezhasla – odkaz, jejž nám dochoval,
nech k novým činům rámě naše tuží,
a ducha k lásce znova k vlasti vzpruží,
k té matce drahé, již tak miloval.