Lidé utíkají za prací svou,
která čeká jen do osmi.
Za nimi krokem starosti.
A volněji ještě ti, kdo jdou
se svou radostí.
Na konec naděje, které sní
i v čirém dni,
že se naplní.
Duhový most je vetchý, vetchý,
ráno však něco už snese.