Tak zábavy míjely překrásně, lehký a hravý byl čas,
jenž ubíhal v Čechách panstvu kroky závratnými,
a když se nudit již zdáli, on líbal ji v zarudlý vlas
tam v zátiší parku pod kmeny stromů exotickými
kdes ořechů chomáčkových a staletých Salisburií
a trhal jí sluncové květy zlatých Rudbeckií,
s ní žertoval vysokomyslně. „Mon Repos“ jí ukázal,
i louky, kde laně se pásly při slunce zapadání,
kdes do černých, mlhavých lesů poslední s bohem dání,
kde s paprsky nad vodami hmyz bzučivě tancoval...