Do Paříže na výstavu
starý Itzig Mauseles
také dobou před nedávnou
podívat se vlez.
Když se vrátil, vypravoval,
co všecičko tam uzřel,
a jak se tam ve světovém,
velikánském městě měl.
Mezi jiným také hlásal
na odiv celému světu,
přívětivce většího že
nelze míti nad Gambetu.
„To je chlapík,“ – praví hrdě,
„před každým vám klobouk smeká
a kdekoliv jenom kráčí,
komplimenty stále seká! –
Ať jde pán či nepán kolem,
nehledí on na kabát
a neváhá pozdravení
každému zdvořile dát.“ –
„Jděte! jděte!“ – vše se diví –
„Zda to pravda?“ – mnohý praví –
Itzig na to hrdě vece:
„Každičkého lumpa zdraví!“
A aby, co právě děl,
příkladem hned dosvědčil,
pravil: „Weiss Gott, věřte tomu,
on i mne Vám pozdravil!“