Můžli to být, aby člověk po smrti na věky zhynul,
Jemužto všemohoucý Bůh do chrípě života vdechl,
V hrudě když vyobrazyl sebe samého nejřemeslněji,
Do truple nevtisklli y božskou nesmrtedlnost?
Či snad rozumu nejvyššího zmařeno má být
Dílo mistrovské, jenž div jest moudrosti samé?
Snéstili může se to y s láskou y s moudrostí boží?
Jeholi spravedlivost můž zničiti člověka ctného?
Nikoli! moudrosti, spravedlnosti y dobrotě věčné
Nelze jest člověka stvořeného oumyslem dobrým
Setřeti bez rozmyslu, by na světě paměti jeho
Nepozůstalo, co stát bude veškeren okršlek světa.