Patnáct let minulo, vzpomněl Jsi na mne,
co mohu Ti dát za vřelý ten cit?
Ode mne prchly již vidiny klamné
i titánské tužby bít se a žít.
Snad lepší Ti slunce za mořem vneslo
do duše teplo a v srdce jas,
snad klidnější klesáš u krbu v křeslo,
snad vděčnějším srdcím zní Tvůj hlas.