Jak zasažena bleskem zaslechla
to tvrdé slovo: – nepoctivým byl!
A v očích se jí náhle zatmělo
a zalily ji vlny bolesti,
jež byla větší oné, s pláčem když
a s výkřikem, jenž srdce pronikal,
se otci svému vrhla na prsa,
když na podlaze krví potřísněn
jí pod rukama v kámen ustydal.
A zdálo se jí, že se pod nohou
jí boří země a že v srdci jí
se něco láme, tříští, trhá se –
a bylo jí, že to, co doposud
jí nejsvětějším bylo v životě,
teď cizí chátra blátem, prachem smýká –
to slovo ostře zajelo jak dýka.