A děti plodí se, neb v zájmu státu
a člověčenstva jest pud zachovat se –
tam u hladových jaksi bez myšlenky,
tam u těch stolů často boj se vede
i proti řádu přírody; ty ženy
svou leposť nerušenu míti chtějí,
ty muže rušily by vůbec děti –
tak splítají se těla v horkých vášních
jen pro ty vášně. Umění jim sype
na lože květy, novela i roman,
hry na divadlech, proudy vlažných tonů
ty vřelé chvíle oslavují, sytí,
i k potěše těch plně hodujících
i děvušky a hochy připravují
pro smysl žití. Život společnosti
má osu svoji tuze jednoduchou
a kratičkou. Vždyť od polu jde k polu,
jež žaludkem a genitaliemi zde prostě slovou.