O, vy žalmy! Život dal mi
k vaší temné řeči klíč,
všecko štěstí pochoval mi
s vámi hrobníkův již rýč.
Kol mne co se dítek smálo,
co, ach, drahých očí plálo!
Sotva pláč můj bědný
stich’, kdy stměly jedny,
druhé, třetí zas,
všech až svit mi zhas’!
Zem je skryla,
já jen zbyla
jediná!