Shůry na zem proudem zlatoleskné tekly paprsky,
Něžných pískle barev ve halouzkách se skrylo hustých,
V hájině jedno pění semotam znělo líbě hrdélek.
Jak prchavá břízek se v houštinu ukreje laňka,
Jenž za sebou rychlých víc lovce kroků nedosléchá,
Odkud slídícím se okem směle vůkol ohlíží:
V úvalu půvabném tak klesnul zemdleně Ívan.
Kvítky palouků vstříc jemu dýchaly vůni pochotnou,
Zrak jeho toužebný se přírody na vnadě pásl,
Zavrubené opodál do nebes pnul skály se průlom,
Z oužlabiny tvoře úzký jen poutníkovi východ,
Čistá ohromných se patou skal prýštila vláha,
Jenž palučin polohou spanile v dál kroužila vlnky,
Líbě potůčka porost celujíc dar Květny peřestý: