I tajuplné Rusalky tam žily,
zvlášť v tichých roztokách a na úbočí,
kde křišťálový potůček se točí;
tam v letních nocích, za měsíčních jasů
si rozpouštěly prameny svých vlasů
a taneční své reje prováděly;
tam úchvatně i touhyplně pěly,
a proto jenom viděti se daly,
by oběť svoji na smrt ulehtaly;
tam mnohý od nich zváben k srázným stěnám,
kde mrtev padal v náruč svůdným ženám;
měl lože na kapradí, z četných stonků
mu spletly věnec z namodralých zvonků,
jež rozvila tam sama mladá Vesna –
by spal a nikdy neprocitnul ze sna.