– – – Bože můj! Ten dav těch lidí
krojem, tváří tak mně známý
Slovák to je, Slovák samý!
Zrak můj přece dobře vidí,
ale sluch, ten sluch mne mámí:
slyším – v stínu černé řízy –
modlitbu z jich úst, ach – cizí!