„Běda, sestro, kletba všude,
na konec i jemu zbude.
Nekrálovskou zbraň jsi dala,
jaké země nepoznala.
Věčnost jeho brzo mine,
a tou zbraní on sám zhyne.
Nejsladší až vydá květ,
až se počne touhou chvět
jeho lidské srdce křehce
po polibku vroucím ženy,
sudby budou vyplněny,
pozemské v něm zhyne lehce.“