Tatranských tam sloupů na temena
Paláce se kladou tmavých mraků –
Vůkol obloha co šerá stěna,
Na niž tu a onde zavěšena
Paveza se štítem černých draků.
Na východě nebe sinavého
Oko spatří lesknoucí se pruhu,
Jakby ostří meče krvavého
Švihem bleskným rozetnulo struhu.
Slunce stoupíc v struhu krvavou,
Vysílá teď žhoucím otvorem
Plavé lesky na zastíněnou,
V mlhách pohrobenou Slávskou zem;
Na hory se kladou růže skvělé,
A již vrchy, tyto zkamenělé
Vlny nesmírného vlnobití,
V záři východní se svítí.