Od kolébky šly první naše kroky,
a na čela nám rány padaly,
my sotva že jsme vlast svou poznali,
již cedili jsme pro ni krve toky;
nám sotva varyta že vzešel zvuk,
ne ku hraní – ved k bojům mužstva hluk,
když prvou dupali nám jara trávu:
my tvrdou máme jako skála hlavu.