Ó, kdy to divé štvaní doburácí?
Kdo zachrání rod lidský očistou?
Kdo poděděnou kletbu války zmaří?
Kdo mízou lásky uzdraví a zjaří
a květem obalí souš bezlistou? –
– Hle „Vojnarku“! Co dí to lepé drama?
Že matka, vtělená jen láska sama,
ta čistá, svrchovaná, v obětovných vznětech
svět obnovovat může nevinou vždy v dětech.