Z prořídlé hory nedaleké
zalétá hlomoz rubců sem.
Záseky v horách odklízejí.
S hukotem temným, rachotným
padají kmeny osekané.
Po svahu klády spouštějí.
„To je mi zatracená práce!
Odklízet, co tu ďábelský
natropil pych!“ – „Kus pekla je to!“
– „Tohle je práce pro toho,
kdo to vše spískal, tuhle hrůzu,
pro toho ďábla ďáblů všech!“
čertí se hlavy rozezlené,
– „Pozor tam! – Pozor! – Pozor tam!“
povely křičí rozhořčené,
v zápětí hukot, buchot klád –
zaduní půda, zatřesou se
prořídlé jedle. Chvíli klid.
Rubci si čela utírají.
– „Tak zase do toho!“ zní hlas.
Údery seker znějí znova,
tvrdší než zvuky kukačky.
S hlomozem opět padá kláda,
hlasitě opět kleje kdos.