A vždy ti žehnám, ptáče, když zde prodlím,
a zpět tě volám v život plný ztrát
a zbytkem přání duše své se modlím:
„Rač, Bože, pěvce takové nám dát,
již na všem nekvetlém květ štěstí vzbudí
a trní žití všeho, jež nás trudí,
nám věncem růží mohou obetkát!“