To sladká chvíle! – Dovol, hudče mladý,
duch jehož za tónem let, jenž se ztrácí,
ji vyplniti hudbou mojí sloky.
I já mám v duši tónů vodopády
jak ty v svých strunách, nejeden z nich vrací
se zpátky nevolán, jak duchů kroky
se chvějí, v neurčité meditací.