Má rusovlásko, jež číst nebudeš ty řádky,
ach, nevíš, jak jsem toužil v pospolné dny zpátky,
kdy požíval jsem lásky vonné ovoce,
blíž osamělých zahrad chodil s tebou denně
a líbal jsem tě dlouze, vřele, nerušeně!
Ó, jak těch dnů jsem litoval tu hluboce!
Mně tehdy zdála se být skrovnou lásky číš,
tvůj zjev tak všední; orlem chtěl jsem vzlétnout výš.