Vidí, slyší, Václava se táže,
Muž se koří pánu, pevně praví:
„Šlechtic Čech jsem; kdo? slib ústa váže,
Žádná škvrna duše neohaví.“
Ženu tiší pán, a kněžím káže.
„Pokoj s slušností mou vládu slaví,
Žádný nehni nevinnosti vlasem!“
„Díky!“ rod a vojsko zvučí hlasem.