Sokszor midőn éjjel magán gondolkozom;
Midőn a természet rendén csudálkozom,
Ez a kérdés méllyen süllyeszti eszemet,
S csak ebben találom fel feleletemet:
“Kiterjesztett tenger; világ a hajóssa;
Szivünket pediglen mint a partot mossa”-