Sníh prvý napadal a rozplýval se v trávě,
jež vadla na luzích... Čas jitra nastal právě,
kdy pěli kohouti; list vichrem s větví lítal,
svit slunce bledého se skrze stromy kmital
a vločky padaly... Jak sníh ten uvítala
ta dívka mladičká, jež čísti počínala
kýs román zábavný! A celá rozrušená
v kraj sněžný hleděla, ji dojala ta změna!
Jak ráda mívala ty zasněžené nivy!
Hned zřela prosinec a vánoc půvab snivý,
tu délku večerů, v nichž rodina se schází,
kdy píseň bratrovu na klavír doprovází
a čaj kdy žlutavý z kalíšků úzkých hoří.