A tato snaha, vím, v tom kraji šírém
bez počtu srdcí vřele proniká,
všech žalob, sporů, pochybností vírem
ta myšlenka vše pojí veliká,
v tom vření jenom čistí se a tuží
a v pravou chvíli vždy zas všechny sdruží;
jí každý po svém, všichni skutkem služme,
jen k činu každý, k práci vesele,
vnitř volným ruchem rámě, mysli vzpružme,
leč vrahu vstříc zeď jedna z ocele! –