A před ním, hle, zas vlhké moře trávy!
Leč běda tomu, kdož by jemu věřil:
jen zřídka čí krok hladinu mu zčeřil,
by navždy znikl v propasti, již skrývá.
To bařiny jsou bezdné, šelma lstivá,
v nich voda kypí, rezí žlutou rudne.
Rusalky na nich plaménky jak bludné
své tance vedou. Stromy zakrnělé
kol trčí bez hnutí a na jich čele
hřib bradatý a muchomůrka vzrůstá.
Dál třasoviště, lesní houšť zas pustá. –