A všichni stojí tiše kolkolem,
se srdcem tlukoucím a s napnutím
na Kašu hledí, která ubledlá
se zrakem planoucím jak osyka
se chvěje divým větrem schvácená...
Však náhle úsměv na rtech zasvítí,
a čarodějka v dívku spanilou
se změní zas, a hlasem přesladkým
tak mluví k Tetce: „Hle, on žije zas!“