Ó kterak truchlivě tu zněly naše tuby,
jak nesly zvuky jich se cizím vzduchem kalným!
My zřeli smrti v tvář, do zmaru, do záhuby
nad tímto hřbitovem tak rozsáhlým a valným!
Po šesti letech teď ty kosti ztrouchnivělé
jsme mohli uctíti a pochovati v slávě,
však s kostmi bratrů svých i kosti nepřítele
víc nelze od sebe v té rozeznat je vřavě.
Drn první do ruky vzal caesar sám, se sklonil
a k první mohyle dal základ posvěcený,
jak v purpurový plášť žalostnou slzu ronil,
když zbytky sebrány a v horu shromážděny!