Muž zběhlý v cizích jazycích i vědách,
Vlach-krajan, doporučen Fridlandovi
z Padovy známým jemu astrologem,
do služeb jeho vstoupil u Šteinavy,
v čas, když byl kníže na svobodu pustil
Matesa z Thurnu, toho největšího
z nepřátel Císařského Majestátu –
Tvá Milost tehdy právem ráčila vznést
relaci tajnou na Císařskou Milost,
by Fridlandský byl neprodleně sproštěn
komanda celé říšské soldatesky,
kterýmžto činem nejen osvědčila
Tvá milost moudrou znalost běhu věcí,
ale i důkaz dala Majestátu,
že poslušnost a věrná služba jdou Jí
nad hlasy pokrevného příbuzenství. –
Můj mathematik, Lambertini zval se,
do Plzně s knížetem šel po campagni,
kde přezimovat soldateska měla,
a Fridland jak prý do Vídně psal věrně,
chtěl dále jednat s všemi nepřáteli
o tranquillitu Svaté Římské Říše.
Přemnohé věci muž můj vypovídal,
jež doplňkem neb approbací jeví
se fakt již známých. Oblíben byl Fridland
i prostým soldatem i officírem,
prý srdce téměř přestávalo tlouci,
když vysok, jak byl, v šarlatovém plášti
a s rudým vlavým peřím na klobouku
šel ležením, když otázal se něco
prostého muže, když tam na rameno
poklepal vlídně, když tu úsměv hodil;
tu officíra zpovídat se nechal
z všech dluhů, jimiž trčel bědný chuďas
v platební knize žida markytána,
a ulehčil mu dobrým rozhřešením;
tam vlídný pohled jako smilování
almužnou poslal povětrné žínce,
přítelce regimentu; obristovi
tu vyložil zas reglement svůj krátce,
že nutno soldaty své dobře živit
a dobře platit a též dobře věšet.
Tabule jeho oplývala slávou
vín, jídel – než sám generalissimus
se nedotkl jich, jenom prosté věci
jak Spartán k sobě bera – oh, Tvá Milost