Jak moře hučí v bouři rozkácené,
Z temného bezdna k nebi když se hází,
I jekot vln hromy jak provází,
I vír jak lká skrz lesy vyvrácené:
Tak v oblohu se vzteklé hřmění vrhlo,
Od světa k světu divoké přízraky
Proháněl vicher prozračnými mraky.
Od severu k jihu nebe se protrhlo,
I rozplynul se v nadzemské výsosti
Neznámý pramen veškeré jasnosti
A zář za září proudem se vinula
A v jasnotě se každá rozplynula;
I oblohou jak proudy se množily,
Co v jednom moři zlatém se spojily.“