A proto cítím, kdy tu bloudím taky
a potkávám Tvé druhdy přátely,
že Ty’s tu rovněž. – Nebem letí mraky
a řekou vlny; zámek ztemnělý
se v západ dívá kamsi za Petřínem,
kam slunce zašlo za červánky spát...
A stromy stezky hovoří s Tvým stínem
jak se mnou, s každým z nás, kdo má je rád.