Bohuslava němá bolest třela.
Vida vůkol hlučné radování,
Sypal hrůzu s bouřícýho čela,
Že jest otrok proklet k bědování.
Již se vztěká srdce zůřivostí slepé,
Neboť nové k plesu povolání
Rozkošníka svedeného tepe.