Jak přivítat mám slunce, krále světa,
života kouzlo, duši všehomíra?
V něm všecko dýše, trvá, žije, zkvetá,
pln touhy mdlý zrak všady za ním zírá,
bez něho zem by poušť jen byla šírá;
skal obrové i moře v tmavé tůni,
člověk, jenž z prachu k nebi témě vzpírá,
vše v jeho světle bují a se sluní,
však nad propastmi jak v den prvý ono trůní.