– V tom tichém koutku zpola skryta
juž stojí kolik dlouhých let,
ze čtyř prkének jenom sbita,
po stranách klasy, chrpy květ,
u hlavy růže, bílé, rudé,
zelený mnohý lístek v nich,
vše dílo práce prosté, chudé,
však pevné, z níž prach sotva zbude
i v létech po mně budoucích.