Nokturno snivě dýchá. Dívám se na Západy.
Domov mé lásky! Člunek z lastur je zlatem slepen.
Moře tvé svítí. Slunce, hlubiny srdce zbádej!
Zpívej mým příštím nocím tajemné serenády
barvami krve, sladce rozlité z horkých tepen.
O Slunce v odcházení, zemdlená křídla skládej
na moje prsa! Zústaň! Finalem ohňů třešti,
omdlévej umírajíc v polibků žhavém dešti,
a nezapadej!