Už není tvá, dá jinam plod svůj ryzí –
Měl’s ještě tu a nemáš víc...“
A klasy šeptaly: Je cizí, cizí!
A stébla šustí: Slzou pokrop líc!...
A ráno nalezli ho – divné soudy –
jak mrtev ležel u otcovské hroudy.