Však má krása; smímli v proudy hnáti
Divokých vojsk, vzteku příkořenství
Pro mdlý lásky sen? Ach lůžko stláti
Růžemi mně káže náboženství,
Velí vlasti zysk co skála státi
Na životě! Chlap vol násylenství!
Co mně do tě cti a lásko svodná!
Hrozýli mé vlasti statnost škodná?“