Pán z Borce vlídně do sálu mě vedl,
kde vstříc nám přicházela jeho dcera.
Zrak její ke mně s překvapením vzhledl,
duch zdál se sbírat z upomínek šera
mé tahy poloznámé; však jen chvilku
tak zpytovala mojí líce tvary
a zrak jí zasvit’, krev jí stoupla k čílku,
než dořekl mé jméno šlechtic starý.