A pod korunou její, za zlé vřavy
kdy Svoboda šla světlá v zápas dravý
s násilím katův, anathemat Říma
z úst bojovníků jejích ze hranic
ta píseň hromná stále zní a hřímá,
co přijdou, věkům vítězivě vstříc...
Dnes pouta spadla, Svobody zář svítí
a prapor volnosti vlá široce:
však tisíc rukou pod prapor se řítí
a v kalu otroctví jej vlekou hluboce.
Zní kolkolem jen divých vášní hluk,
a píseň má v něm ztratila svůj zvuk.