Nu, a neuplynul ani měsíc celý,
Václav Apolenku vedl ku oltáři. –
Počal hospodařit tady s mladou ženou.
Zvykla u nás brzo a po boku chotě
nestýskalo se jí ani na samotě.
Opravili spolu krčmu pobořenou
a vždy bylo s nimi požehnání boží.
Statek denně roste a děti se množí. –
Už se o dědečka dobře postarali,
hle, vnoučátek hejno pro radosť mi dali!