Spjata pro vždy v stromů kůru
obracím zrak marně výš
ku azuru, v nebes chmuru
i v hvězd vrchovatou číš,
na sasanky bílý květ,
jenž mi vyrost u nohou,
na vlaštovek hbitý let
letící v dál oblohou.
Nemohu v před, nemohu zpět –
Politujte ubohou!