S im a tavasz-lég frissesége, bája,
A zöld mező, hol útjok áthalad,
A sík vidéknek végtelen lapálya,
Hol lélek és szem gáttalan, szabad,
A mélaságnak e harmóniája,
Mely úgy kicsalj’ a rejtett vágyakat.
E téli álmából most ébredő
Természet: új előtte s meglepő.