Zahovořil k Prostředkovi
Roháč z Dubé těmi slovy:
„Kdybych válčil, otče milý,
jenom proti Zikmundovi!
Ale je tu českých pánů
kolem jako žitných klasů
a já znám tu českou chasu.
Kam se opře hlavou hrdou,
prorazí i stěnu tvrdou,
byť ztonula v svojí krvi.
Není to s ní zápas prvý.
Nedbá na to, komu slouží,
nedbá toho, že v síť vlezla
muži, který místo žezla
měl by odtud býti v krátku
po vítězství pouze touží;
nedbá toho, že jí Zikmund
jednou notnou podá splátku.
Ne ten Zikmund chlipný, drzý,
ale páni – ti mne mrzí.“