Jako přivlečený ke tabuli
Strašně hostinného Kaliguly
Onen otec, jenžto syna svého
Ztratil mžikem vraha vševládného, –
Jak ten otec vínem napojený,
Hodovnickým věncem ozdobený,
Drahocennou nakropený mastí,
Po komnatě toužil uzamčené,
Aby po hostině zlořečené
Dvojí bolest nad svou vylil strastí,
Přeukrutnou bolest otcovskou,
Ovšem trpčí bolest otrockou,
Kteráž pod závojem veselosti
Rvala srdce žalostnému hosti,
Aby hody téměř Tantalovy,
Aby dary proklel Caesarovy,
V nedostupné zrádcům ukrytosti:
Tak mé srdce mukou světa spjaté
Hledá skrýše v samotnosti svaté,
Takto po přítulku tajném slídí,
Jako holubice štvaná supem
Nad sebou když svého vraha vidí,
Jemužto má mrzkým býti lupem.