Kol krku jímá pololvici,
hledí jí do snivých tváří;
růže mu planou v líci,
oči mu kouzelně září;
k hlavě se shýbá
jeho hlava;
laská ji, líbá,
sahá v torbičku zdobnou,
ručkou jí do úst dává
pamlsku drobnou;
hladí ji hebce,
do ucha důvěrně šepce,
své ucho k ústům jí dává.
„Odpověz!“ prosit neustává.