Již háje lem
zelených větví tichým ševelem
nás družně k odpočinku zve
v hebounké třásně své.
Jak milo zde v té stinné skrýši,
kde za krajkami svěžích trav
rty něžných květů vonně dýší,
kde nad peřestých zvonků dav
měsíček terč svůj bílý výší,
kde jahoda pod lístky zelené
ukrývá líčko ruměnné
a nad travou
orlíček houpá hlavu modravou!