Ne, tomu hostu musím zvolat: Vivat! –
tak, na příklad, to víří v skráních mých;
však začnu pokojem se trochu dívat –,
přede mnou stojí řada Tvojich knih,
čtu jmena s hřbetů – a už v mlhu splývat
vidím ta slova veršů vysněných,
a frásí je, co se mi dobrým zdálo,
a knihy Tvé dí k tomu: Je to málo!