Zašli navždy v stín ti tajní chodci,
zmizeli jak bohatýři v báji;
pamět slzící je s očí zztrácí...
A jen sladké hvězdy jižní noci,
skalnatých jen doupat noční ptáci
vepsali jich osud v letu svém
v tmavý blankyt, skal jen diadem
zaclonil se vzdušnou smutku rouškou,
divý bor jen v oběť vydal dým
vonnou mízou, meduňkou a douškou;
jezer šum jen zadul truchlý rým,
vodopádů hlahol zahřímal
válečný jim pochod v lůno skal, –
ale hymnu zapěl, sprostěn pout,
na svobodě bouřný z jezer proud,
v ňadru žertvu, smrť a svatý vzdor, –
bystřina to volná slávských hor.