Ne! nechať v srdci meč, stud na tváři,
háv strhaný a kolem smích a ryk, –
i tak se hlásíš k vlasti oltáři,
ó lide, v nejtěžší svůj okamžik;
hloub věřící než oltářů těch kněží,
než ten, kdo šarlatem je ověsil,
než modly živé, jež teď v prachu leží!
Jich úpad zděšený tě nezděsil.