Náhle těsně nad Lomnickým štítem
bledě modrý proužek nebe blýskl,
vítr zarazil se v běhu hbitém,
mlha, kterou dosud tvrdě tiskl,
uvolněnou třásní lehce plyne –
vrchol štítu spanilým svým rysem
z mlh a z mraků vynořil se mysem,
předhořím, jež z vln a z bouře vstává,
záchranou, jež novou sílu dává,
když i z daleka a mžikem kyne...