Národů jaro zajde! – Na vypráhlém hrobě
my darmo slzou trávu zalíváme,
darmo svým dechem zemi zahříváme
i darmo v okovech své ruce pneme k Tobě,
ó věčný Slitovníče, věčný Soudce Světů –
našemu hoři matka neožije,
a slávy plášť ji více nepokryje –
národů jaro zajde – nevydá nám květů...
My nenajdem svých dávných učitelů více
ni pevných mečů k boji za svobodu,
a nepřivedou více naše krasavice
statečných synů pokleslému rodu!“ – –