„Svatý, štědrý večer dnes.
Maria Panna děťátko Boží
v náruč svou jímá, v jesličky složí,
její je, její, Boží Syn!
A třebas i trochu v náruč jej vloží
pastouškům, kteří k jesliček loži
spěchali ze svých doubravin –
přece zas bere jej, její je dnes,
a nesmí ani Herodes
vyrvati matce poupátko její – –
A dnes by lidé, v beznaději,
a dnes by lidé, svedeni mukou,
chtěli svou hříšnou ubohou rukou
s oltářů svých a od sebe rváti
Syna a Máti? – –