Kde osvěta, „jež dána temnot robu?“
Jej vyštvali jste odtud jako laň,
že nemá místa pro své hlavy mdlobu,
jej „rukou vlídnou“ odvádíte k hrobu
a příští rok jej vyštve vaše zbraň
to pro dolar; ten klet buď, o něj prací
když jedno lidské srdce dokrvácí.
Kde osvěta? tak ptám se ještě jednou.
Já viděl lid ten před vašimi domy,
jak s žebrákovou čekal tváří bědnou
a marně čekal, ven až po něm shlednou
a hodí drobet spadlý pod stoly:
a div že srdce při tom nepuklo mi:
syn země té, žebrácké o holi!