TO bylo kdes na dálném Michiganu,
kde příboj vln bil ještě ve prales
a odnášel jak utržený vřes
to rudé plémě divých Indiánů.
Já často zabloudil v ty lesné břehy
a za srnou se pouštěl huštinou,
neb za nějakou divnou květinou,
jež rostla v tiši osamělé něhy,
tak sobě stačíc vlastním životem.
Jen stlumeným pak zněly hukotem
divoké vlny lesní do tišiny. –