V jizbu se naklonila tvář zvadlá Živsovy matky,
z pod lehkých čela brázd oči bystré bádavě hroužíc
v ložnice klín; ruka výš povznášela světlo kahánku.
Pohled péči jevil, však hned se poklidně vyjasnil,
a kročejem drobným již vstoupila postava útlá.