Ó slyšte mne! Ó, vroucněji, to věřte,
se duše moje k Bohu nemodlí,
než k vám teď volá! Slova moje beřte
tak, jak je mluvím ve vší pokoře:
Ó svalte se svých srdcí těžký kámen
chladného rozumu, který je dusí!
Ať něha vzedme se jak velké moře,
ať vyšlehne jak tisíc sopek plamen,
roztříští to staré záští v kusy!
Ó neklňte, ó hlaste něhu všude,
tak slovo ženou učiněno bude!
Jest, jak vám pravím, že má duše dvoje,
co zváti by se mohlo pohlavím:
jest rozumem a něhou. Oba spoje,
stane se člověk tvorem zářivým.