Však marně zavál vichr, zavál vichr do těch snův
do oněch čarných, čarem dýchajících,
a kolem ono pusté prázdno
se zdálo s prázdnem srdce pojiti
a vytvořilo obraz poušti,
jíž prostor neobsáhlý v sobě hostí
na místo pestrých květů – množství lidských kostí.