Leč jaké divy tam se skrývají!
Tam zdroje šumí, ptáci zpívají,
mech na kameni plá tam zelenější
a tisíc očí svítí v skalní skrejši,
tož z ručeje, v sluj podzemní jenž letí.
Tam vesele se uklání snět k sněti,
u paty obrů roste drobný květ,
a v kšticích korun, ve haluzí změti
se chví a žije opeřenců svět.
Tam zbloudilý svět kreslí tisíc krajek
po velikém a vlhkém kapradí,
a jestli zemi vymizel svět bajek,
les docela jí říš tu nahradí.
Tam tisíc zvuků proplítá se v směsi –
slyš zvonků smích a tóny píšťaly,
šum slavný varhan zbloudil v příkré tesy,
na kvetoucí se věší dřišťály;
na schovávanou skála kryta mechem
si hraje občas s prostořekým echem.
Tam plachá srna, jež po zdroji prahne,
ve snětí rámci sličnou hlavu nahne
a vzepnouc šíji mizí do klestí
jak přelud lesa, jak sen o štěstí!