Já za všecko ti z duše děkuju,
já líbám nohy tvé i ruce tvoje
a v pláči líbám je – co mohu víc?
Však pochop též, zde vladař jsem a král,
ne Messiáš, toho jsem nehoden,
tvůj sluha, žák – však více nemohu
ni o krok dál. – Však ty mi nezazlíš,
až uvážíš vše v jasné duši své.