Ty jsi kněžka této vábné noci,
této čarné noci svatojanské!
Tobě hvězdy planou po obloze,
tobě zlatem hoří kapradina,
tobě stromy svaté hymny hrají.
Jak jsi krásná, milenko má drahá!
Viz ty víly v tanci lehkonohé,
prchající v bázni před tvou krásou,
viz ty skřítky v kruhu šedobradé,
jak se v prachu velebě tvé koří!
A hle, tamo v lístkách plané růže
probudil se náhle bůžek lásky,
na motýla nachového sednul,
aby s námi noc sváteční světil.
A jak vzlétnul, hned vše oživnulo:
skály zvučí, stromy k nebi rostou,
květy voní, hvězdy sluncem planou,
v každém keři smích zní rozpustilý,
s každé větve všetečný pták volá,
z každé travky zlatá muška letí.