„Tak?“ vikář zakašlal, své dotýkal se pleše
a síní rozhlížel se, všecek rozpačit.
Však farář, okem svým jen na stížnost že kmit’,
už volal rozhorlen: – To Jakoubkova ruka,
on hradí vodu nám, jež na farská jde luka,
on nikdy nezmešká, kdy odpor může klást,
tu posléz přioral si zas pár farských brázd
a ještě udává! – „Nu, neujde nám lehce,