Ó věkožízná sílo, nezbádaná,
plodná jak ňádra Cerery,
jež tlíš tu v lůně země zasypaná,
zhalena v hrobu zášery,
duch vynáší tu z trosek čarokruhu,
den co den poklad bájných krás,
jak rolník, jenžto břitkým rádlem pluhu
ze brázdy kouzlí zlatý klas...
Buď velebena široširá pláně
veliká, slavná, ve smutku i haně!