Mistr stiskl meč a pochop sahá
po Blažeji, jehož šíje nahá
tíží let se sklání. Vzdychá lid –
u výš bleskem letí meče kmit...
v tom, jak by ji supa zloba mstivá
stíhala, níž perutí svou tuhou
s oblak slétá holubice sivá
s purpurovou kolem hrdla stuhou,
křídlo majíc tiše rozestřeno
padá Blažejovi na rameno!