Tys byla hvězdou mou. A v přístav blaha spasný
když tebe zardělou jsem od oltáře ved,
já žehnal chvíli té a nový život krásný
že tebou počnu žíť, jsem věřil prázdný běd,
ba pouhých vzpomínek všech zašlých, trudných chvílí –
a neklamal jsem se, nad srázem všech mých cest
tvá láska bděla vždy a jako anděl bílý
v můj život paprsky jen zlatých slala hvězd.