„O vy Slovené, o Slovené!
Dítky z plodné matky zrozené
Od Baltyku dolu do Adrie,
Kdekoli to vaše plémě žije,
Od Donu až temné do Šumavy,
Ku mezníkům velkomocné Slávy,
V blahém míru mírní dobráci,
Ve válkách jste chrabří jonáci.
Všickni když mé oko na vás patří
Jako vlastní vyhlížíte bratři;
Neračtež ach! nikdy vyhlížeti
Jako mnoha otců různé děti.
Mnoha otců jedné děti matky
Zdědili jsou často svár i zmatky!
Jako vůkol tyčky plodný chmel,
Jako v jednom toulu mnoho střel,
V bratrské tak lásce neoddílni
Buďte v míru i ve válce silni.
V míru s plouhem, v bitvě s mečem mstivým
Hrůzou budete všem vrahům chtivým.
Vás je tolik jako v moři písku,
Vaše mnohost velkosti buď k zisku,
Vás je tolik co na lipách květu,
Kdyžto plodná Vesna vládne světu;
Jak se ve včelníku množí roje
Sláva plémě rozrojila svoje;
Co se klasů v plodné rodí Haně,
Skví se hvězdic na nebeském staně:
Tolik po všech stranách matky země
Bez čísla se vaše hemží plémě.“ –