Zvěstuj, poutníče, že my tuhle ležíme všichni;
rozpálená je líc, zakalený je zrak,
hrdla že chraptí kdedomováním, hejslovaněním,
jakož pořádný Čech příkazy vlasti své zná.
Ah, šelma hospodský mne si ruce, oči mu září –
vyjedli, vypili jsme, co jenom v zásobě měl,
Zdar vlasti! Národu! Čert vezmi Němce! Hromy a peklo!
Žít budem! Hospodo, hej! K čertu, už opravdu nic?