V mé oko s touhou mladý Tuček zíral
a chvějící se rukou zvolna psal:
„V mém krbu chladno jako pod mou hrudí.
Ta ruka, jež v mé duši jiskru budí,
zda na krbu mi rozžhne také plamen –?“
Pak hledal rým, – já dodala jsem „Amen!“ –
Pan advokát mi stranou pošeptal,
že verše tyto dosti hezké byly,
však bůh ví, kdy a kde se narodily, –
že v kalendáři snad je Tuček sebral. –