Než přec snad jedenkrát se ztratí
ten dusící mě školský prach,
a klidná prázeň mi se vrátí,
až ležet budu na marách;
pak nechte pláče teskných zvuků;
čas věděl dobře, proč mě svál –
jen v rakvi stiskněte mně ruku
a klidně nechte mne jít dál.