Ó hnízda! Ó množství hnízd!
Hnízd teplých, blíž slunci a vzduchu,
hnízd tvůrčího ruchu,
jež ukrývá stromů chladivý list,
vás tisíce vidím, ne jedno již, různých podob a tvarů,
vás miliony zřím ve všech různých krajích vlasti
a jako ptáky já vidím v zástavu Osudu klásti
tisíce spojených rukou družných lidských párů.
A jako ptáci v slunci krouží nad místy,
kde hnízdo chtí si stavět, k zemi nad listy
a k větvím skloněni hrou drobnou, která hledá
a z hlíny lepí hnízda vystlaná a šedá,
tak tisíce, tak tisíce, tak tisíce
vás vidím, v hnízda svého sen jste zabráni,
schýleni nad pracovním svojím stolem,
nad knihou, nástrojem a roztočeným kolem,
vás dělníky, radostné dělnice.
A láska stavěti vás pohání,
to míti skutečně, co v srdci svém
jste vysněným jen nazývali domovem.
A vidím množství, ponořené v mnohotvárnou práci,
jak staví trpělivě
svůj domov, chtiví, chtivě
a klid a bezpečí a radost zas se vrací...