Děva sličná k vítězovi spěchá,
Poznavši jej, mní, že smyslové ji mámí,
Jemu též se zdá být její pohled známý,
Plesem stydlivosti z očí nechá,
Padne obhajcovi do náručí,
Upřímnost a radost ji tak učí,
Z jejích ust jí plynou chvalonosné díky;
Zřít je užasnuté odporníky.