V ouvalině hrůzy: „Ku pomocy!
Kde jste lidé? kde jsy sylný Bože?“
Zní hlas, „kati ubohému otcy
Stelou na plamenu smrti lože.“
Dřív než křídla zdivočené nocy
Rozsypou tmy, sýly zlosyn množe
V popel spálí hrad a zhubí kraje
Jedy vzteků vlastí rozlívaje.