Hle tam počkal Stáňa Kulichovic.
Vyšla děvčata, on hledí na ně,
vidí, rozkročí se na polovic,
a již holínkami klátí lehce
do vzduchu a k Mařence se druží,
hází hlavou, mluví a se chechce.
A když vyšli z chrámu Páně muži,
soused Kulich šťouchl Petrtýla,
rukou na ně jemu ukazuje:
„Hle, ta mládež, jak se párečkuje
jako barva červená a bílá!“