Střemcha se, viz! v košatý oblouk nad náma zatáčí,
Tak jakoby chtěla nám splétati věnce jaré!
S hůry se nám zelená přes rámě haluz pozahýbá,
Jakby: „zpívejtež!“ toužila šeptati nám.
Zpívej! – buď: „Zezulička kuká na buku v lesy kuku!“
Neb onu: „Čí je to, čí děvčina modrooká?“
Aj, nebo zazpívej dnes písně, písně milosti,
Jež Bíloň vyřezal v kůru mladého dubu!