„Dobře tedy,“ konečně děl,
„nemohu tě nutit více.
Věz však, na zítřek jsem pozval:
Bertu i jejího strýce.
Žádám tedy, abys zítra
uvítal je aspoň dvorně
zde na zámku Makotřasích.
Ba ty musíš: To má vůle;
pak se navrať do tábora,
milejší-li tobě Valdštýn,
blázne! Nech zde slečnu Bertu –
odejdi si třeba – k čertu!“