Bůh nezměrný jest v lásce, otče Jene,
a trestá-li, jest nezměrný v své pomstě.
Zem naše byla hnízdem Ancikrista
a pelechem všech šelem. Bůh v své lásce
jí poslal jako Israeli kdysi
své muže horoucí a vyznavače,
Milíče, mistra z Janova a Husa...
A tento upálen byl zlostí lidskou
před zhanobeným oltářem a trůnem.
Tu Hospodin dal dopadnouti meči
a poslal lidu Jozuu, tož tebe.
Tys císaři dal, což je císařovo
a co jest božího, ty vrátíš Bohu.
A Spasitel náš, otče Jene, pravda,
byl láskou. Ale božská láska tato
musila klnout v rozhorlení pomsty
jak městu Betsaidě tak Chorazainu.
A láska ta, ač věděla, že zhouba
na Sion lehne, nechránila města,
neb vymklo světlu se a spělo do tmy,
ba, nechránila oltáře ni chrámu,
neb byly zhanobeny zlostí lidskou...
Meč boží vedeš, mečem božím biješ,
duch páně s tebou – budiž kliden, otče.