Minul den a za ním noc vyrostla,
důvěrná jak věrné srdce Čechů,
černá jako zrádné Uhrů duše.
Dlouhým tahem Bela voje vede,
jako proudy přes bouřící řeku,
které sehnal po východě celém:
Divé Uhry, Rusy i Poláky,
Bulhary a Srby od Dunaje,
Kumány a Turky, Tataříny,
kteří toulají se beze vlasti,
nebojují pro ženy a děti,
ale všude za zlato a stříbro
duši, krev a vraždu prodávají –
lité zvěře stopadesát tisíc;
noc je kryje svými perutěmi.