Noc přiletla a zlaté hvězdy s ní,
a mnohá, zpěvem Tetky dojmutá,
se z kruhu jasných sester vytrhla
a spadla dolů v dumající les
neb v řeku žalostivě šumící,
a ozářenou ohněm Tetčiným...
A plaché laňky z šera bílých bříz
na dívku zřely slzy roníce,
a ptáci sedali jí do klína,
a Tetka učila je smutnou zvěst
o smrti Zeleného Vítěze
co píseň pěti lidským jazykem;
a když pak zora krásně zářící
se zjevila na chlumu modrých hor,
tu rozlítli se sojky, špačkové,
a nesli v širé vlasti smutnou zvěst...
A všechny lesy, všechny lučiny
do žluta byly zvadly za tu noc...