Na loži hnula se, a když mne zhledla,
tu její tvář, jak bílý mramor zbledlá,
se na mne usmála zas přemilá.
A srdce bušilo mi v blahém zase tluku,
když chvějící se podala mi ruku
a mému příchodu se divila. –
Však také já, svou duši ztišiv rozbouřenou,
jsem udiven byl takou velkou, smutnou změnou.