Jen časem nedovedla ubránit
se domněnce, jež se jí vtírala
jak moucha neodbytná – domněnce,
že nyní, když už málo chybí jen,
by svoji byli, náhle ochládá
on ve své lásce k ní – tak alespoň
jí zdávalo se časem, chvílemi...
A tu se sama sebe ptávala,
zda láska taková, již v duši měli,
oběma stačí pro ten život celý...