Velebně stál v lidu Pán,
pod horou zřel velký lán;
žadostivě k němu točí
mnohý zástup zbožné oči;
Božské Jeho oko vidí,
hospodář co z něho sklidí.
„Rolník krásnou pšenici
zasel ve své ornici;
noční tma zrak lidem halí,
všichni doma klidně spali,
nepřítel však chytře bděl,
do pšenice jílek sel.
Slunéčko a rosa Boží
setbu na tom láně množí.
Hospodář a dělníci
prohlíželi pšenici.
Druha druh se vážně ptal:
,Odkud koukol zde se vzal?‘
Muži rázní, pilní, bdělí,
jílek ihned trhat chtěli;
ale moudrý hospodář
ve smutnou jim mluvil tvář: