Čiň dobro, ač ne pro odměnu;
jen z touhy, jasnou vidět Allahovu tvář.
Mzdou jeho spokojen pak budeš potom!“
Zas opony se stanu hnuly.
Dlaň o dlaň se jen lehce tknuly –
u vchodu němých aga, ledu sloup.
I pohled sultanův se táže němě.
Kat hlavu mrtvou na dlaň temně –
mrak tupý očí kalná hloub,
rty na půl úst, zrad na výčitky,
vzdech o matku, ston o ženu,
ač hned je přerval čepel břitký – –
Kyn katu v odměnu.