Proč se, hovořívám, dobří rodičové!
Jako chrti marně po růžové
Veselosti shánějíce sužujete?
Ani v slávy zvuku svodném,
Ani v rozkoši a spolku modném
Chutné radosti se nedotřete.
Zanechejte mrzutého kolotání
V šálení tvém, ošemetný světe!
Doma pro vás sladké radování
V nejjasnější kráse kvete,
Doma nesmrtedlnost zraje.
S srdečností pohledněte
Na své dítky, na svůj obraz živý!
Jak jim v hlavě oko vlídně hraje,
Jak se pohled přívětivý
Jako nebe v máji směje,
Rozkoš do srdcý vám leje.
Tak jste kvetly ve své nevinnosti,
Toto outlé, štíhlé tělo,
Vysoké a hladké čelo,
Bystrý pohled v milé divokosti,
Tyto veselé a pěkné tváře,
V očích lichotivé lásky záře
Poznovu se skvějí v společnosti.
Darmo volám; otcové a matky hlasu
Nechtíc poslechnouti rozumného
Zanedbají povinnosti stavu svého.
Plynoucýho nešetříce času
Hedbávím svou mrzkost zakrývají,
Do hlučného spolku pospíchají.