Padnul stín na všechněch tváře, rovněž zvážněli všickni,
mlčky stáli mladíci, za nimi Sturnus a Lukáš,
patrně čekali, pán až laskavě osloví všecky.
Tento v středu jich stoje projel svou prokvetlou bradu
a pak pravil vlídným svým hlasem, který jen slabě
chvěl se pohnutím, které on v srdci nadarmo dusil: