A dumá Žižka sám v pokraji valů
o dělo opřen, obrácené k Praze,
v levo lze zříti světoznámou skálu,
kde vykoupena svoboda tak draze,
kde málem stonul v boje ve návalu,
kde mocným věhlasem a krví vlastní
ochránil národ – nad tou samou Prahou,
jíž zničit jedinou jest jeho snahou
ti tam jsou dnové minulosti šťastní!