to první vydechnutí v svobodě,
ten první doušek vzduchu horského,
to štěstí býti sami s blahem svým!
A zvolna do vrchu tak stoupali,
jak do snů pták jim zpíval v haluzích,
u nohou jejich plála jahoda
se usmívajíc purpurovým rtem,
zdroj tančil přes vývraty, balvany
a zpíval jakby vítal je, a vzduch
byl plný zlatých vos a much a včel.
Však neslyšeli ptáka ani zdroj
a celý svět byl velký obraz jim,
kam dívali se štěstí okénkem. –