Ale Kuno neotřesen
ve svých dumách pokračoval.
Dvanáct – ovšem svaté číslo,
dvanáct měl kdys Jakub synů,
v dvanáct kmenů Israelský
národ Mojžíšem byl dělen,
dvanáct bylo apoštolů,
dvanáctka má jistý význam,
snad že v trojce má svůj základ,
svaté Trojice jež číslem.
Proč jsem pozděj narodil se?
A kde Jidáše mám hledat
mezi pobožnými bratry,
na jeho bych vstoupil místo,
vyplnil je podle řádu?
Výborně znám všecky bratry
jak jsou všickni plni lásky,
soucitu a shovívání,
proč má na dvanáct jen pouze
počet jich se omezovat?
Třináctý muž lepším býti
v práci jako v rozjímání,
v písni jako v odříkání,
než těch dvanáct usedlíků
na výsadě své již sedí.
Proto ve příhodné chvíli
dostavil se k opatovi,
myšlenky s ním tyto sdělil,
ovšem v pokoře a tiše.