Pln pokory teď skočí s vrance,
A kde ten úkaz zmizel v mhu,
Poklekna vzývá svého chrance
A vroucnou koná modlitbu.
Před Bohem svým koří se v prachu,
V obět mu klada srdce své,
Jenž z hrůzného vytrh jej strachu
I zastínil tak podivně.