Átokkal, szitokkal rakva szája,
Szól az ő nyelve csak álnokságot,
És nyelvét szoktatta csalárdságra,
Kivel szerez sok bút és bánatot
Tolvaj módra megáll barlangokot,
Leshelyből az szegénre ólálkodik,
Hogy azt megkaphassa, azon forgódik.
Barlangban magát megvonja titkon,
Hogy az ártatlant megragadhassa,
Mint az oroszlán, vigyáz az likon,
Hogy az szegént hálóban hozhassa,
És ő torkában azt béfalhassa,
Abban forog őnéki minden gondja,
Hogy az szegént megejtse, és megfogja.