Koně jdou jen krokem. Čím dál šíře
kraj se z mlhy zvedá, jasem hýře
zelenavým, zrudlým, žluťoučkým,
z něhož vzdorně černají se kmeny
ramenatých dubů, staré kleny,
a tam břízy s tělem běloučkým
rozběhly se strání, vesnické ty krásky,
naše pružné, štíhlé, svižné zlatovlásky.