Pomníváme na dobu,
Kde cit bohomilstva dával
Podnět k činům bohatýrským,
Na dobu to středověku
Proslulého rytířstva.
Ejhle úsvit romantiky
Na východu vzdálných nivách.
Ohlas dolinou se nese
Prápory se rozvinují,
Pod vojíny zem se třese
A moře se rozstupují.
Kříž vyvznášen po horách
Budí lidstvo, jenžto v snách
Trudých, šerých si hovilo,
By na slavných dějinách
S zápalem se účastnilo.
Ozbrojencům rytířským
Zdá o krásném se Edénu,
O rájích, jež osud dal
V moc sveřepých Saracenů.
Osvobodit svatou zem
Ode divého pohanstva,
Zbuzující myšlénkou
Posvátnou bylo křesťanstva.
Byl to velké lásky cit,
Jenž ty reky poháněl,
Ohromný jim slávy zvon
Od východu zazváněl.
Jeho zvuky jsou se tahly
Od dědiny k dědině
A vše duše touhou prahly
Po zočení svatyně,
Odkud skvělé vyšly záře
Zrodíc křesťanské oltáře.
Onen čas co doba lásky
Pamětný jest v dějinách,
Láska se účastňovala
Na rytířských skvělých hrách,
Láska hnala muže v boje,
Z ní prýštěly činův zdroje!