Toť lidé osudů, jež mými byly
a téže dávné černozemní síly,
neb z těchže hrobů, jež náš smutek tvoří,
nás tížily studené kameny,
a z těchže růží, nad bratrství prosté
se radost naše popíná a roste,
a cítil jsem, že srdce jejich hoří
i mého srdce ohněm, jeho plameny.