Velebností Tvojí, Praho, v žase
zdrcen zkrotne zloby dravčí řev,
až stolistou růži slávy zase
upevníme na Tvou korouhev;
však už vlaje nad šikem Tvých kněží,
kteří v ruce palmy, v očích lesk,
zlatem, v mysli hlubinách jež těží,
vpisují se do věčnosti desk.