„Paní purkmistrová – – –“ „Ha, ha,“
sípal v smíchu, „podařeno!
Přece někdo, jenž má o mně
lepší mínění! Nu, díky!
Já, dekretovaný blázen
rodné obce, já mám býti
na výletu honorace!
Ne, já jsem tu výletníkem
pro sebe!“ a rozkašlal se,
„moje stará dobrá matka
míní, že mi tyhle stromy
vrátí pokažené plíce!“
odplivoval, natáhl se
jako znaven touto řečí.
„Dělám jí to tedy k vůli –“
a zas kašlal. „Tož se šetřte,
nemluvte,“ už lítostivě
spjala k němu ruce Lucy.