Pak viděl, jak se dobře baví s Theodorem;
co den jej brala s sebou na procházky; –
ten hoch, svou vášeň zova jménem lásky,
se utápěl v ní, jako blázen ve snu chorém. –
A Hynek mlčel při tom; nezkusil to více,
by Lauru smířil, nevěda, čím hřešil;
na oko chladen, tím se venku těšil,
že rada přítelem byl velkým šachovnice.
Tak sedávali spolu, do hry zahloubáni
dny celé k parku nebo na balkóně;
a k nim-li s Theodorem Laura přišla maní,
byl Hynek tichým, jak by nestál o ně. –