Jdou domů; muž sňal pušku s plece,
máť šťastna, hošek ukojen...
síň prázdna však, jen špaček z klece
jim v ústret volá: „Dobrý den!“
Kde staří jsou? Zdaž lidé vědí,
sad nemluví a něm je les,
jen strážcem u kolébky sedí
jich dávný soudruh, věrný pes.