Zůstala tam do dnes. Děcku dech se úží:
„Matička-li zemře, jak to poupě s růží,
Mar’jo, společně pak přiviň k srdci nás...“
A jak modlitba jí z nitra duše plyne,
sníh jí kolem těla bílý rubáš vine –
za matku zní ze vsi umíráčku hlas...