A mnohý les kol cesty dýše,
a mnohá chýž se zabělí,
již lidé jako ptáci tiše
si k lásce, štěstí stavěli,
i mnohý sad kol skví se květem,
však vlak jen zahřmí nade vším,
já dobře vím, co ztrácím letem,
já dobře vím, co opouštím.