Leč na půlnoc, když měsíc jasný
se plouží po zdech jako sen
a bílý závoj svůj a řásný
v kout kaple klade na kámen,
tu zvolna kámen ten se zvedá,
a z hrobu stoupá šedý stín,
jde k nádvoří a smutně sedá
pod kypré lípy baldachýn.