Já vše to vím. Leč jestli jednou
i k mým se skráním láska skloní
a zlíbá-li mi hlavu bědnou
a budu-li kdy zpívat o ní:
v té tmě, jež losem malých jest,
ó, čarokrásné, luzné ženy,
rád spáti budu zapomněný –:
jen o ní dál ať žije zvěst,
jen jí svůj přejte úsměv měkký,
ať jako vy v ty pozdní věky
i ona krásou, ctností, vděky
dál září, hvězda v kruhu hvězd!