Noc ze tmy setkaná, již zemi přikryla,
Když krásná bohyně s svou chasou spanilou
Až k branám přijela. Tu dráby přemilou
Tu paní shlédavše, jí v město bránili
Vjeť; ona vzhledem svým je ochlácholila,
Y řečí libou, tak, že ji hned pustivše,
Ba, něco soukromě se šepmo radivše,
Y k blízké hospodě ji vyprovodili.
Zde vzácná bohyně se bytem složila,
A že již hustá tma svět celý přikryla,
Snu v rámě vrhli se, jenž byl je opojil
Svým traňkem makovým, je v lůně ukojil.