Ó, moře, moře, víc než jinde tuší
zde zrak můj blízko velkou tvoji duši,
jak od Krista až po dnes (jaká četa!)
ji měli všichni vskutku velcí světa,
již ve svých prsou nesli vesmír celý
a bouří lidstvo světili a hřměli
do skály věků, volajíce ze tmy,
a překvapit se dali – ve hře s dětmi!