„Teď na Děvín!“ tak děvy volaly,
však než se ještě hnuly ku předu,
dřív posadily Šárku na oře
a kloníce se před ní hluboce
štít modrý daly jí a Trutův mlat
co odměnu za smělý výmysl
a těžký podnik šťastně skončený.
Pak sedly na koně a Ctirada
za sebou na potupu smýkaly
přes hory doly cestou na Děvín.
Tak krví zpity letěly co bouř
a hrůzyplné jejich výkřiky
plašily ptactvo v lesa úkrytu.