Zaslechnuv ty slova zlaté,
Myslím sobě: „Dobře máte!“
A pak místo lamentace
Počnu dělat meditace:
„Ať si květe nebo nekvěte,
Nic netrvá věčně na světě,
Všudy vidět jenom přetvory;
Na vinicích kolem Prahy,
Kde prý zrával hrozen drahý,
Květou nyní – brambory.
Lesk a slávu krejou trávy,
Řím obrácen na ruby;
V sídle dóžů, v sídle slávy,
Hnízděj’ se teď holubi.
Klesla Troja, město krásné,
Jeruzalem s proroky;
Zhasnou hvězdy, slunce zhasne,
Všecko dá té ženě s kosou ouroky.