Příroda spí celá. V oblacích jen sídlo
chmur se žene s velkým králem duchů.
Měsíc vyplul. Uděšenou tváří
hledí dolů, odkud vřava roste,
pak se táže: „Což se peklo dole sváří?
Nevěřím, že hřmění to jen prosté
doráží teď vzhůru k mému sluchu!
Upokoj mne, mocný králi duchů!“