Noc byla plna světel jak ta dnešní,
Chadiže spala, plochou střechy domu
já procházel se – tu mým tělem prošly
mráz s žárem, náhle pad jsem jako podťat
a leže nehybně já slyšel písně
a hudbu harf – a boží anděl přišel...
Za ruku vzal mě – cítím, že mám křídla –
a z Mekky letěli jsme v Jerusalem
a odtud vzhůru ku hvězdnaté pláni.
Ved nebem šesterým mě – v sedmé nebe
mu svatá bázeň vkročit zbraňovala,
já sám jen vstoupil do skvoucího mraku,
jímž zahalen je Allah. Hrůza prošla
mým tělem a já cítil na rameni
spočinout velkou chladnou ruku boží...