Znavena letem věky dlouhým prostoru dráhou studenou
snad křídla Vaší touhy klesnou, ledné Vás vichry ovinou –
a tak u letu stále mdlejším v studené lázni širých cest,
v prostoru stále vychladlejším
se rytmem stále pomalejším
a truchlejším budete nést –
až v potácení, srdce chladná,
v nichž nezbyla již touha žádná,
mdle klesnete v náručí Smrti,
bývalá těla krásných hvězd...