Již slunce století se sklání, sklání,
jen něco ještě dnů a zapadne.
Kdys vzešlo, hrdé majíc pousmání
pro Korsikána pěstě vševládné;
teď hasne, v smutku, bez červánků plání,
v tmách mračných budoucnosti záhadné;
a modlí se i klne lidstvo kolem
jsouc rváno hněvem sklamání a bolem.