Můj Pane zmučený, já nejsem hoden,
bys pod střechu mou vešel – Ty však, Lásko,
přec vcházíš mile. V chvílích nejkrásnějších
já cítím, kterak v komnatě mé duše
Ty odpočíváš, okem svým se díváš,
mým dechem tiše odychovat ráčíš –