Dětský hlásek zbudil kněžnu z dumy.
Rychle uklání se v kolíbku
a pláč ústek rubínových tlumí
hustým deštěm vřelých polibků,
do náručí bere pacholíčka,
k srdci vine jej a hladí, hýčká;
rusou hlavičku jí utišen
klade na rameno; ale sen
sklížiti mu nechce bílá víčka.