A přec tvou rukou toho zdaři,
Kdo oukladem můj život zmaří.
Při sám Bůh! než bych takou smrtí
Měl opustiť hanebně svět:
Tu spíš mne skála spádem zdrtí,
Již za vodou tam vidíš pněť.
Můj los mne táhne v divé seče,
Tam hodlám padnouť ostřím meče,
A odpočívať v slavném lůži,
Jak slušno statečnému muži.
Dnes juž tě vidím naposled!...