Vyjdi polední, půlnoční chvíli,
Slyš, jak tajně vše přerodné kvíli,
Jak to touží, trne, vzdychá, lká.
Již to ticho, ticho v poli, v boru,
Přeroda se zda být bez rozporu,
Proto že rozpory v jedno tká.
Zvuk má uchem, barva zrakem býti,
Celé tvorstvo v jeden cit se sníti,
Z prsou kojny mléko duch srká.