Považuje Gjuro, uvažuje:
„S Benátky já nespřátelím-li se,
shody s nimi nebude ni míru;
spřátelím-li se, pak můžem spolu
sousediti v přízni, jeden druhu
proti Turkům nápomocni býti!“
Přemýšlí, však nepřemýšlí dlouho,
vyskočí pak, uklání se králi,
bílé ruce poslušně mu líbá,
za nevěstu v zdvořilosti žádá.