Ach, lidé milí, hřálo dnes
a jako divé doráželo
v bok úvozu i hnědou mez,
kam prudce z louky kmínem čpělo,
a kam jda k lesu jako na pec
teď vylezl si z rychty chlapec.
Zde ticho bylo. Časem čmel
jen vrtácký sem zaletěl
a mrzut nad pupavou vířil,
leč omyl seznav, k louce mířil.
Zda také říci mám, že z dáli
dva neobratné hovnivály
puch mile známý zlákal sem?
Nad velkým, čerstvým kravincem
ti dlouho šťastni kroužili,
v něm ryli se, v něj hroužili.