Ty hrozná tváři, hledím na tě s žasem,
tvář Eumenidek, chvějíc zmijím vlasem,
tvář Oidipa, jenž měří propast bludu,
tvář Ajanta, když poznal blud svůj v studu,
tvář Promethea z tebe na mne zírá!
Nám chybí vše; i nadšení i víra
i vzdoru síla, jež vše pouta láme,
nás vlastní mdloba, pozlátko nás klame;
tvůj, masko, hrozný bol v nás odpor budí,
tvůj hněv nás drtí, pohled tvůj nás studí,
v tvých tazích plémě obrů hlavu tyčí,
ti velcí tak – a my tak trpasličí!