Ještě okamžik, a bude ráno.
Než došli jsme k městu, ke ztichlému kříži,
kolem nás kornaté houpaly se bařiny,
smlouvaly se lupičské roty tajnými kyvy.
Noc hloubila města, křížila stíny, přerývala srázy,
světelnými kouty přeťatých cest se šeřilo.
A teď jsme došli, –
a vidíme před ránem na kříži sinavět tělo,
chřestivý věnec šumět,
drolit se nad hlavou lidstvu.
Možno tu spočinout chvíli?
Bude tu lidstvu svítat?