Kdos jemu v cestě ležel roztažený;
kop do boku jej, volal ve smíchu:
„He, vstávej, žide!“ Ale beze změny
žid tiše leží v prachu, hrbatý.
Pod modrým rtem se žluté zuby šklebí,
vyběhlé oči hledí vzhůru k nebi,
v rozbitý plášť jsou prsty zaťaty.