Slyší hošík, aniž ví, co slyší,
ale dojat v duši jest a blah;
pták ten rázem bytostí mu vyšší,
vzhlédl naň a rychle v ňadra sáh’...
„Má snad srdce křídla? Jak se chvěje!
Či v něm pučí pestré květy niv?
Ptáče, ptáče, co se ve mně děje?
Ta tvá píseň – jaký zvučný div!