Celý nahý,
myslím také zcela prostě, pohansky a naze,
zrosen vystupuje z chladu v jižní žár,
na hořících ňadrech země ukřižován blaze
ležím bez bázně a studu, mezi tvary tvar.
Průtrž paprsků mi zlatí osmědnuvší tělo,
jako zlatí živočichy, byliny i tes,
připadám si jako vítěz nade vším, co chtělo,
abych zbídačen a vyhladověn kles.
Čichám vodu, čichám trávu,
horké vůně pod lesy,
hmatám kůži zhedvábnělou,
vlastní kůži vřelou,
dávám smyslům arkadickou stravu
pod širými nebesy.