U hlav syn Vácslav naříká,
u nohou bratrovy děti:
potrojný, útlý ještě květ
vadnoucí toušické sněti:
v nářek jich náhle z náměstí
pokřik se mísí a roste...
„Co je to, děti?“... „Od Týna
zpět přišli nezvaní hosté!“