„Poroste, jen u mne stůj,
ruku dej mé ruce svorné!
Čin je zrno, slovo pleva,
viď, to jsi mi říci chtěl,
větrem letí z prava, leva,
byť i král je pověděl.
Hle, juž jitrem východ svítí,
v sněhu kol zřím samé kvítí –
a s tím rozsvětleným dnem
za činy hned vyjedem’.“