Zda pravou blaženost kdy člověk požil?
Kdy sahá po ní – již se z rukou vine:
Pominul klam, cit trpký v prsou ožil –
Zklamán jest slastí, trpí, v krátce hyne
A sladký klam jen trýzeň duše zmnožil!
Což věčně touha, ona nepomine?
O ano! vstříc kdo pevně zírá boji,
Ač nikdy z cela touhu nespokojí,
Přec zvítězí, an zář již světu kyne.