Na rodné líchy sila ruka moje
zášť, nenávist a sváry, boje, hněv
a z klidných dědin strany vedla dvoje
pod různá hesla, různou korouhev.
I viděl pán, jak vzešlo símě sporů
a bujně kvetlo vlasti na úhoru,
jak v jeho bejlí národ holubičí
se rve a sváří v hněvu divokém, –
vzal tenata, splet’ uzly na svém biči, – –
jsem otrokem! Jsem otrokem!