Dívka, hle! z věže, kde žene se proud,
číše již plna jest moku.
Zpět zase pospíchá ve tmavý kout,
v lana již spouští se oku. – –
Řetězů řinkot a jásavý ryk,
ticho – pak dívčice úzkostný křik. –
Rámě co jeho ji jímá,
druhé, hle, pohár již třímá.