Ó země! země! matko má, mé věno!
to tys, to tys, a to jsou tvoje hory!
kdo pro ten pocit objeví mi jmeno,
když poprvé jsem poznal tvoje bory
a strání jejich šumné rozhovory!
Ó země, země! v mrtvé tvojí tváři
titanských tužeb vepsány jsou vzdory,
a slze jejich nebes na oltáři
pověčnou glorií hvězd nesmrtelných září!