Když svět se svíjel v mdlobě, bez moci,
a tona stébla sledního se chytal,
vždy přišli mezi lidstvo proroci,
na bledé skráni plamen myšlénkový;
jim vždycky jitra záblesk z mraků kmital,
a říše, v kterých mřeli otroci,
ty bořili a dobývali – slovy.