A vyklátil se po slavnostním doušku
o těžký meč se opíraje zvolna,
co Ninetta strach v duši, úzkost v hrdle,
se mezi dveřmi druhé jizby třásla
jak holubice. Když odešel, s pláčem
před obraz Madony se vrhla šťastná:
„Jsou zachráněni!“ – Kdož si všimne toho,
na děsných čtyřhranech tam nad podhradí
že o tři těla míň se houpá? Večer