„Jak vše tu v květu, plno vůně!
Co do vůně, když srdce stůně!
Říkával Jiřík: ,Dočkej času,
až zrno bude v zlatém klasu,
až jabloň bude v plném máji,
jablíčkům líčka zčervenají!’
A dvakrát jsme už sežali,
jablka dvakrát sčesali,
jich jako hroznů všude bylo,
tak nebe nám jich urodilo.