A když hukot vlaku zmíral v dáli,
Straka, který v nejistotě, má-li
domů jít či zůstat u přítele,
vrátil se a přišel právě v čas, –
ubožáka, jenž se dosud třás’,
v domek odvedl a do postele
uložil. – Noc Křemen blouznil celou
v horečce, a teprve, když den
oknem smál se v jizbu osamělou,
klesl v spánek bděním přemožen...