Mlčeli, jen ještě hlouběj
uklonili hlavy oba,
Jimram po důtkách vztáh' ruku,
vzal je z dlaně opatovy,
políbil je a děl k bratru
ve hříšná se prsa bije:
„Moje vina, moje, moje,
největší z všech moje vina!“
„Smiluj se, Ó Hospodine!“
sbor v to padnul s žalným kvilem;
Jimram kynul Benešovi
do cely, zkad brzy v nářek,
v žalmů zpěv a pláč a vzlykot
důtek svist a rány zněly.