Sotva dořek’, tu jej kámen
těžce ranil v prsa, druhý
letěl za ním třetí, čtvrtý...
Ohlížel se, tisíc očí
divých na něj zazářilo,
jako panthrů, jako tygrů,
tisíc hlasů hrozilo mu,
vřava k nebi dorážela,
kde tak klidně hvězdy plály.
Vyslídila krutá luza
oběť svou, již emir vyrval
na okamžik z jejích spárů,
přišla teď, by ukojila
žízeň palčivou po krvi.