Bože věčný! Ať jdu kam jdu, všude vidím, všude
hrozný onen obraz hořet v barvě krve rudé...
Darmo oči zavírám a zastírám je dlaní,
on i hmotou proniká, já vidím jej i za ní;
darmo v modlitbě se hroužím v tiché, jasné nebe,
darmo zoufale se chytám víry svojí v Tebe,
darmo prosím, bys dal vstáti dřívější mé síle,
darmo vzpomínám si svého vznešeného cíle –
zřím jej stále, on jest všude, kolem mne i ve mně,
on mi zatemňuje světlo, on mi svítí v temně...
Vidím jej, a hlava má se těžce k zemi sklání,
vidím jej, a chladná krůpěj splývá po mé skráni,
nohy pode mnou se chvějí, mdlobou sotva stojím.
Bože! Pane! Otče! Otče! Já se bojím, bojím!