A všichni hřímali: „Ó ty, jenž nad hvězdami
a v mracích ukrytý jsi věky mučil nás,
nás k žití vyvolal, by pohrával jsi námi,
jak loutkou bezcennou hrá svévolný si hoch,
by rázem smetl vše a rozdrobil svou rukou,
jí hlavu rozdrtil, po údu lámal oud,
až všecko zdrcené a slité k nepoznání,
než novou nalezne, zahodil v prázdný kout.