Naopak. Berka jenom pohnul
vším, co tam pevně stát se zdálo.
A já chci nyní provést zkoušku,
Václave, strašnou, velkou zkoušku. –
A milý básník, jakby sypal
zde výsledek svých dlouhých úvah,
vykládat začne, co mu právě
prošlehlo hlavou: – Mohu nyní
dát zvážit slávu svou, své jmeno,
v té společnosti, jež mě zvává
k svým večeřím a čajům tady.
Psát budem oba řadu listů,
hned teď, já, drahý, budu prosit
o podporu, jak byl bych v nouzi
o sumy, řekněm, dva tisíce,
pět, deset, jak je jednotlivě
tak ošacujem, jak je může
dát advokát ten, onen bankéř,
ministr, továrník a všichni,
kdož zvou mě k sobě. – „Ale, hochu,
toť nápad šílený, toť konec
všech pozvání a vůbec styků!“