Juž kouzlo tvé zas v lesích vládne,
a já přec nemám písně žádné,
bych mohl v ni je zachytit!
Neb když teď vidím, pod tvým dechem
jak štěstí druhých zmírá spěchem,
a vše co květlo, schne a vadne –
i vlastní můj též mře mi cit!