Na pomoc spělo vojsko důstojníku,
jenž mířit kázal na lid rozjitřený.
Vytrhnuv občanu jednomu piku,
zahnal jej šavlí až na blízko stěny;
hroze mu smrtí. – A tu v okamžiku
sekyrkou udeřím já – rozechvěný –
do tváře důstojníka takým rázem,
že s rozpoltěnou lebkou padnul na zem!