Co prošlo let, ach, jak je dávno tomu,
kdy plni lásky z otcovského domu
v kraj neznámý, lid divoký kde žije,
přes mořská lada spěli na missie!
Teď k rodným břehům zavítali znova.
Pouť dalekou z té vykonali země,
kde podnes vrhá kletba Noemova
stín pomsty Boží na Chámovo plémě,
kde v mrákotách a ve porobě leží
prost světla víry národ veliký, –
přes moře širá pluli od pobřeží
z Ugandy krajin dálné Afriky,
by novou sílu ve křesťanstva zdroji
zas čerpali pro těžkou práci svoji. –
Teď s vážnou úctou před papežem stojí.