Sen sklížil víčka krále. Podivnou
jak ony z dávných dětských pohádek
zem uzřel v snění, mořem oblitou.
Jak byla pustá! Bodlák sám a trn,
zlým čarodějem jak by zakletá.
A podél břehu moře hourácí...
Ty přísné skály měl by přece znát?
(jsou rudé, jak by na nich lpěla krev).
ku nebi smutnému. A paláců
zří trosky, chrámy polorozpadlé,
vsi vypálené... To je Vendská zem...