Mi küzdünk, hatolunk nagy messze partokig.
A bálványért, melyet a szív kincsnek nevez;
És sűlyedésig a hajó megrakodik...
Dőzsölni el, haza! rab, most evezz, evezz!
S mig a merény dicse, a kéj, a kincs övék:
Guny és sovány falat azé, ki küzködék.