Halj meg bennem, emlékezet!
Csak vesztemre vagy te hív;
S téged, kit így lánczon vezet, -
Átkozlak én, gyenge szív!
Átkozott légy, idő és hely,
Melyben őt megpillantám,
Melyben ő szép szemeivel
E kínokat lövé rám;
Átkozott légy te, szerelem,
Kinek ennyi mérgét nyelem;
De magadat, kegy-alak -
Dicső, téged áldalak.