Pán dívá se tak zamyšlen.
Ta zádumčivá nedůvěra!
Je skutečnost anebo sen,
jenž vyhoupnul se z duše šera?
„Jen míti trochu důvěry,“
zas dí, „a po bolesti veta...
Je masopustní úterý
a jsem, jak známo, králem světa.
Mám lehkou krev a tanec rád,
chci slavně, mocně kralovat...“