Ő volt, nem is egyéb: Mellette aki áll,
Kissé görbe vállal, maga Lajos király;
Szeme barátságos tűz módjára lángol,
Mely körűl édesden megtanyáz a vándor.
Halkan, amint látszik, Toldival beszélget;
Javasolja neki a szép feleséget;
De Toldi azt mondja: „kard a feleségem,
Fiaim s leányim: harci dicsőségem!”