Láttam a szabaddal azt is, aki rab volt,
- A sorstól kiadva és lefogva a zsold, -
Ennek vágyban, lázban tölt le napja, éje,
S mit nem tőn, hogy útált láncait letépje!
Az ment vészes utján szembehunyva, nyugton,
S még keresni látszott, hogy rabszíjra jusson.