Olyan édes a mienknek
Tudni e tájt, völgyet, ormot!
Hű védelme, hő szerelme
Sziveinkkel egybeforrott.
Rázkodjék meg bár az ég, föld,
A hegy a rónára dőlve:
Senki meg nem hűt iránta.
Nem szakaszt el semmi tőle!«