Vlak chvíli už byl zase v plném spěchu,
a drkot kol a šramot vozních svorů,
chrast kolejí i jiné zvuky tupé
se slívaly zas do táhlého vzdechu –
my v novém byli spolu rozhovoru,
vtom klika cvakla, u našeho kupé
se dvířka odevřela, v beranici
muž stál tu silný, tváře větrem smáhlé –
„Nuž – právě tedy jedem přes hranici!“
a zavřel zas a – bylo ticho náhlé.