„Počkej pod kaštělem starým chvíli,“
vlídně děl mi tajemný hlas v hradě.
„Pomoz, pomoz, duchu dobrý, milý,
usmrť dravé zoufalosti hádě,
vrať mi zlatou Anulěnku moji,
vdechni znova dušičku jí v tělo,
přičaruj jí zorku žití v čelo –
láska má si sama pak ji zhojí! –“