A všecko splývá v barvách zapadání,
v růžovém prachu chví se přede mnou...
Klobouček kdesi rozbělal se v pláni...
a v dál to táhne silou tajemnou – –
A v šeření se přede mnou cos chvěje –
kdož ví, je přelud, mha či útlý květ –
však jest, jak dých’ by květen do aleje
a prchá cos a nevrátí se zpět – –