„Já děkuji ti, dobrý Narado,
tvou radu vede jistě zkušenost
a znalost lidí, jistě pravá jest
a k cíli vedla by – však odpusť mi,
já nedovedu jiný být, než jsem.
Spíš trpěti chci všecko zneuznání
od národa i ženy; v bolestech
se hrobu dočkat, záhy zšedivěv,
než býti zlým, když v jádru dobrý jsem.
Já nedovedu to, mně odpusť již,
že stěžovati vůbec jsem si moh’.
Má každý právě nésti osud svůj,
když nemůž’ změniti svou povahu.“