Ty zlatý lístku břízy,
jenž na sněti se kýváš
a vesele se díváš,
když jeseň tká svou přízi,
sem ke mně na luh lesní:
když bříza v šum se vesní
a haluz tvá se hne s ní –
ach, ve svém malém štěstí
tam v šeptu ratolestí
ty nevíš, jak je, snílku,
když zpěv mu prsa těsní!