Bolest mne tíží – kam se hnu, všady,
proč nemožno jedenkrát bez ní žít?
Nadějí luzných vzdušné vy hrady,
proč nutno vás vždy jen v troskách zřít?
Ó, hořkne to na rtech, jak hořkne cit!
Proč zrádné jsou, Živote, všecky tvé spády?
A chtěl jsem tak volně, vesele žít!