Hle, ještě spí! – Však již jsou v nepokoji
ta běloskvoucí obě ramena,
již ručka k pohybu se švarně strojí
a hned zahoří očka plamenná.
A věru pravda! Ruka nedočkavě
už očko pilně k zoru protírá –
už zaleskly se oči jeho smavé
a celý ráj z nich ve svět vyzírá.
Ten úsměv rajský! Kdos ho nepocítil,
než lásky žár se k ženě v tobě znítil,
jdi, viz a žasni, zachvěješ se v duši,
že všecka znovu bytosť tvá se vzruší!
Jsi zase šťasten! A byť kolem hlavy
se tísnil péčí nesčíslný sbor,
ty zase pozříš ve svět usměvavý
a láskou vzplaneš ke všemu, co tvor!
Ty zase bujným napojíš se zpěvem
a celým srdcem rozloží se ples,
pohrdneš rád tím hnusným světa hněvem
a píseň tvá zavýskne v luh i les! –