Když pomním na Tebe, druhu můj nad všecky milejší!
Tuť se chopí duše mé hnedky radost i žalost.
Ó hluboko všeliké city hned mé srdce proniknou,
Když k minulosti blahé má zapolítne pamět,
Tam do časů, když nám jinochům, byvším v květu mládí,
V spolku druhů dobrých dlíti popřáno bylo,
V spolku druhů soucitných, prostomilých, lepomravných,
Jichž bylo přátelství, jichž bylo heslo i vlasť!