Tys hrozna, smrti! Vládneš na zemi i v moři,
v povětří širém. Darmo se ti brání
červ bědný, člověk! Slyš ten hluk! To bouře, hoří!
Vzbudil se Vojtěch, pot na bledém čele,
a zmámen hledí kol – zrak stíní dlaní.
Ta zář a hluk, ty hlasy – zpěvy smělé –
a tmavou nocí hučí zvon – teď střelná rána,
a zas – to revoluční píseň zazpívána:
„Ať zhynou svobod našich hubitelé! –“