K popu šel a padl na kolena,
z hloubi duše o potěchu stená.
A pop zděšen pěstí v ňadra buší:
„Zapoměl jsi, hochu, na svou duši!“ –
Oko jeho temným ohněm vzplane:
„Což mi spása, nebe slibované,
když se lid můj pod okovy plazí,
když mu život v peklo mění vrazi?“ –
Uskočil pop stranou uleknutý:
„Proklet budiž, bídný hříšníku ty!“ –