Nuda, stará přítelkyně,
často klepá na mé dveře,
často vchází do mé síně
s večerem i v ranním šeře,
do ucha mi šeptá vždycky:
„Hochu, žiješ idylicky,
den ti míjí jako den,
stále žiješ na témž místě,
život tvůj je beze změn,
ale v nitru, vím to jistě,
bouří ti to jinou touhou,
tam ti hárá vášeň divá,
ty se kryješ maskou pouhou,
o jiném tvá duše snívá,
často prchá v jiný svět –
krotkým jsi jen na pohled.“