Na mýtině, pod košatým dubem,
po daleké pouti k oddechu,
vozy kolem hraženi jak srubem,
psanců dav si ustlal na mechu.
V kruhu kolem muži, starci šedí,
ženy, dívky v kupě malebné,
v teskných dumách v stíny lesní hledí
na západ, kde v záři velebné
prchá slunce, řízy jejich chudé
na královské měníc zlaté, rudé.
Ticho kol, jen dítě kdesi v plénce
ozve se a ptáček v hnízdě tence,
zvonec zazní pasoucích se koní,
povzdech matky, jež se k děcku kloní.