Pak na své hybké perutě ji vzali
a chvatem spěli s ní v kraj předaleký,
v tu zemi divnou, kde ve stínu palem,
jak přelud těkal drahné, drahné věky
duch člověčenstva zmítán Kaina žalem,
nad smrtí toho, jejž tajemně zvaly
proroků dávných šeré blahověsti
Člověka synem z čisté Panny klína,
ač bujarou byl, svěží ratolestí
z Jehovy kmene boha Hospodina!
Na Kalvarie zasmušilé stráni
andělů, zástup v plachém letu stanul
a v pokyn jeho mžikem z nenadání
vrcholek hory bleskným žárem vzplanul.