Ó, tragedie čistá, spravedlná,
pravd výstražných a smírných zvěstí plná!
Jak tušila jsi z čtvrtstoleté dálky
to strašné dědictví, tu kletbu války,
jež pro tyranské chtíče césarů
svá stáda robů, v zbroji hodné pekla,
k orgiím vraždy hnala, hnusně vzteklá,
květ lidstva hyzdíc v hordy barbarů;
jež milionům otrávila žití –
i duši – puchem smrtných výparů
a sketstvím třaskavého hromobití
i pohledem na trýzně Lazarů...