Píseň kolejí zvoní a zuní,
vždy po nich šílené vlaky duní,
vždy vedle sebe běží –
nikde shledání.
Jen ještěrka svěží,
jež od jedné k druhé se přehání,
přenese plachý pocel –
a vlaky zas duní a funí –
Kolej slyší svou sesterskou ocel –
tak dálnou, ač blízkou tak u ní.