Ma ő uralkodott a “pályán”,
De ő nem látszék tudni ezt.
Ő még csak egy kis szende bárány,
Mely már a fűre járni kezd.
És ott vigan bár, anyja mellett,
Tünődve, félénken legelget.
Mert sok a nyájban az olyan,
Ki vakmerő és csintalan.