Akkor úgy éreztük: füzek lettünk, szép szomorúak.
Úgy éreztük: a mérhetetlen szentségű Életfolyó
nedvét szívjuk magunkba gyökeret eresztve,
így a parton állva; –
kering bennünk a sok-sok édes keserűség,
jóság, hit, szerelem, melankólia,
elemi, őserejű nedv-áradat!...