A hned pak zhynul. Umřel. Už ho není.
Buď pokoj práchnivícím jeho kostem.
Měl děti. Strany. Čacké pokolení.
A ony právě spojují tím mostem
(jak poznamenal jsem to v prvé řádce),
dny dnešní s minulem. A věc se daří.
Zní aspoň jejich prvý příkaz v krátce,
že u nás jde to. Zveselenou tváří