Ach, jak těžko jarní růži,
Kdy sníh pozdní na ni padá,
A vítr chladný její lístečky
Mrazem usvadlé odrývá.
Ach, jak bědno mladé dívce,
Kdy v srdce její padá žalost,
A hoře, veliký zámutek
Jí z očí, tváří prohlédá.
Čemuž mé děvče kvílí, pláče,
Čemu mladička ztrápena?
A proč z okénka v kraj daleký
Jen stále oči upíná?
Oh, carská služba, veliká tužba,
Odjel na Turky do boje,
A snad se více již nevrátí
Dobrý mládenec, druh milý.