Svá vlákna počla Jeseň přísti,
zlý vítr tančí po ladech,
s hlav stromů žluté ruje listí
a nutí ve svůj koloběh;
a po silnici – sotva stačí –
jde s vnučkou děd – tvář plna ryh...
Po zvadlých listech stáří kráčí,
a mládí těká po zlatých.