Vyřk' slova ta a zmizel jako stín –
mně rozčílením zúžila se hruď,
a oči zvlhly, v třásních pavučin
třpyt měsíce se ztrácel. „S Bohem buď
– jsem tiše děl – a v lásce o všem suď,
hlas veliký mne volá, musím jíti,
ač srdce nevýslovnou bolest cítí!“