Leč jestli kdy na temných křižovatkách
a v labyrintu lidských nadějí
ses přidal k oněm padlým titánům,
heroům lidstva, velkým v útrapách,
již ke všemu, co se jim namane,
hned staví „proč“ otázky palčivé,
již v sporu s Bohem, s vlastním citem svým
a se zděděným světa pořádkem
i přírodě i nebi vzdorují:
pak, jak jsi velkým v ducha povzletu,
tak malým budeš na kolbišti žití!
Tu připrav se, že jméno tvé a čest
se stanou terčem choutek nestoudných,
že farizejů jedovatý škleb
rozbode hruď tvou ostnem pomluvy,
vyrve ti dítě i choť od srdce
a hrob ti upře s vřelou vzpomínkou.
Pak v říších ducha temných, dalekých,
ty bloudit budeš v mukách sám a sám
jak padlý anděl v mukách Gehenny!