Čím dítě se jen obíralo,
To mládence víc netěší,
Kde pachole se usmívalo,
Tam jinoch radost pohřeší;
Po jiných blaženostech touží,
Než uprchly mu před lety,
Ba kolikráte se i souží
Nad všelikými předměty. –
V tom věku sobě základ staví:
Duch hledá pokrm horoucně,
Buď ruka se zas prací baví;
By šťastně živ byl budoucně.
Zbor společníků tehdáž čítá,
K nimž rád se také přivtělí,
Blah, jestli takového vítá
Jen přítele, co nezdělí
S ním srdce snad již pokažené;
Neb to od škvrny čistotné
Když zachová, ach přeblažené
Mu chvíle plynou jistotně.