Kde před kostelem plísní krytá, šedá
Husovy školy budova se zvedá,
červený prápor v štítu lomenici
vítězně zatkli boží bojovníci,
s kalicha Páně žhavorudým znakem.
Ve stínu jeho teskným, snivým zrakem
pohlížel Žižka v okna chrámu tmavá
ponořen v dumy. Čelo ovívala
labutím chmýřím peruť snění hravá
a v duši jeho sladce zavznívala
snů čarovábných hudba kolébavá;
tajemných zjevů tíseň čarolesklá
se luzným, pestrým rozvinula rojem,
jak v okně chrámu prachu pod závojem
obrázků řada malovaná ve skla,
kam slunce paprsk třpytným zapad jasem.