Jen zvedni číš, nač ostýchat se dneska;
je pozdě dost a dávno je již noc.
Ty’s ránu dal, a já ji dostal zpátky –
to se tak stává – pijme, hochu sladký,
kdes nad námi už osud v dlaně tleská.
Je člověk, brachu, malá moc.