A tu se zdvihá
šumění z dálky
jak těžký povzdech
z hlubiny lesů,
vrcholek s vrcholkem
vroucně se líbá,
tisknou si ruce,
šeptají pozdrav,
zpívají hymnus,
až vlna jejich
hovorů šumných
rozhlaholí se
potopou valnou
nad moji hlavou,
na kraji lesa –
a tu jak zlekána
tlumí své hosana,
odtéká nazpět,
vrací se v dálku,
usíná líná –
ticho zas – tichounko.
Broučka zas slyším.