Ty větry divé, které nocí spějí,
jež pláčí a jež kvílí – hudba děsná!
vždy úpěnlivěj’ a vždy bolestněji,
až ti, kdo spí, se probouzejí ze sna,
já v nocech tmavých často slýchám zníti
a myslím o tvých hlubinách, ó žití!