Nuž hlavu vzhůru, milý hosti,
své zjasni čelo juž i tvář,
nech zimu ňader minulosti
a ponoř duši v slunnou zář;
nač stesk, nač žal, jenž život krátí
a plaší drobných písní směs!
I tobě pohoda se vrátí,
až jíní s větví shodí les.