A nežli mohla noha nesmělá
k ní napjat sval, než pozvedlo se oko,
jak vidina v ráz před ním zmizela,
jak rybka šplouchne do vln přehluboko;
tak smaragdová zmizí libella,
tak sen, jejž stíháš darmo, pěvce sloko!
a po které se věčně srdci stýská,
tak ptáče, kams jež vpadne do křoviska.