Když útlý hoch jsem na studie šel,
tu otec můj – ach dávno leží v hrobě –
kus cesty přes les až mě sprovázel,
bych nezbloudil a nezasteskl sobě.
„Teď dej se přímo,“ děl, „a nezbloudíš!“
a líbal mě a udělal mi kříž.