V ráz sňal mu s duše všecku tíž
ten zářící a velký kříž,
ať k hradu jel, ať ku městu,
vždy jemu svítil na cestu.
A kudy jel, se před ním skvěl,
ať plála skála, hvozd se tměl;
on druhdy divoch, stal se tich
ve světla toho paprscích,
ba zamyšlený nad světem
se měkkým stal, až dítětem.