“S akkor itt mi vígan élünk
Ment leszünk háborgatástól:
A királynál meg se sejtik,
Hogy e vén vár kit palástol;
S mint galambok halk falombok
Csendes árnyán, rejtezünk itt:
Boldog ketten, elfeledten,
S hozzánk nem bocsátva senkit.”