Tak nové vždycky muky Tantala
nám pomluva a závist uchystá,
že láska, která sotva zaplála,
jak laň se jimi uštve do čista;
až bol, jenž v srdcích našich starý host,
se začne cenit hladovou svou dásní;
kde k návratu a kde je k spáse most? –
My nesmíme být dlouho šťastni!