U brány prsou svých když stojím, ať jsem zdráv.
Ať důvěřuji dni, jenž blaze začíná,
že dál týž překrásný ponese zlatohlav.
Rozmnož se čistý květ, který má hlubina,
má z boží milosti, věrný za trudných dob,
který jest vždy živý a přeletá můj hrob.