Mne samého teď jímá hrůza svatá,
když všecko zřím, co v její slávu tkám.
Jak klidní se a k dílu svému chvátá,
zda cítí už, jak já ji v lásce mám?
Já novým městem zšířím její boky,
a mostem přetnu řeky její toky,
na svatém vrchu slavný vztyčím chrám.