Na první stráži stojíš sám.
Sám proti noci, větru, tmám,
až nový mrtvý v hrobu klín
sem bude složen do hlubin,
pak teprv klesneš, mrtvý stín,
a sjedeš ticha do tenat,
pak teprv půjdeš provždy spat,
pak dole bude život hřmít,
a zaštká vášeň, zalká cit...
co Tobě vše? – Již budeš snít!