Opět mlčí. Sednou úže,
Zdá se jim být širší svět;
Slyšela je vonná růže,
Přírody pučící květ.
Mrtvé ticho po vůkolí,
Tma zakrývá nebes zjev,
Oko zírá – srdce bolí –
Čilej proudí čilá krev.
Ruce sobě podávají,
Svatosvatě přísahají:
„Znám náději, víru, lásku,
Ctím věkytou světa pásku,
Bůh mne slyš, ten mocný pán,
Jemu svatý slib je dán!“