Daleko již leží za mnou
krápnikový, skalní svět,
časem jenom vzpomínkami
zalítne tam mysl zpět;
zavírá se znova za mnou
do podzemí černý vchod –
stojím v divech vytvořených
krůpějemi živých vod.
Co jich v hloubi hučí, běží,
padá cestou tajemnou! –
Mohutný a velkolepý
chrám se klene nade mnou! –
Vidím sochy, sloupy, clony,
mnohotvárné stěny skal –
divy země, jež nám Tvůrce
v ňadra naší vlasti dal!