– Já jsem duše tvoje, ale já jsem všude,
kam tvůj sluch se skloní, kam tvůj zrak jen sletí,
v lomenici chalup, v jejich jizbě chudé,
ve modlitbách starců i v pohádce dětí;
v svatbě mladých dívčic, v pohřbu šedých stařen,
ve všem, co jen tady tlačí se a tísní,
ve všem, čím lid prostý od přírody dařen,
v jeho bolu, plesu, tanci, zvyku, písni!“