„Pozor na řeč, smělý pysku!
Mezi zuby neber písku!
Nad těmi já plášť svůj držím,
nechť i štulec proto stržím;
neb krom čertů nejvíce
miluji já opice.
A to jsou ti opičky,
drobné mořské kočičky,
jež svou vlastní chlípnost lížou,
patičku si stále hryžou,
křičí, svět že rozryly,
tváří se jak gorily.
Hotová to je ti fraška
medvědina toho Vaška.
Slovem, skvostné opičky,
hebké, měkké kočičky:
žádné kosti, žádné chrupy,
nic necítíš, jenom chlupy.
Salvy smíchu se mi derou,
theorii jejich šerou
čtu-li, víš, in puncto sexu.“