Hrad Oheb! Byl též čas, kdy oči jiné
zíraly tyto krásy s myslí jinou,
co mysl má teď v upomínce hyne
na českou minulost tak přehrdinnou
a oko suché vždy – teď slzou kyne:
Byl čas, kdy z těchto míst se nesla vlastí
bujará píseň volnosti, tak hlasná,
jak z jara bystřina se valí žasná,
s hor nebetyčných – dolů do propasti!