Jak rád mám tvoje šveholení,
ten líbezný tvých ňader pel,
jenž při červánků růžném tlení
v háj s křídel vesny zaletěl;
toť slunné krásy zkazka tklivá,
toť zvučné rosy zlatý práh,
a srdci mému rázem bývá,
jak z jara jívě na horách,
má linduško!