Tam kde skála podle skály
u vod safír paty smáčí,
ne větší než hnízdo ptačí
otce tvého domek malý.
Tam se réva s révou snoubí,
rámce oken břečťan vroubí,
stará jabloň hlavu níží
pod svých květů vonnou tíží
a na střeše za komínem,
na výsluní v klidu líném
čáp zobákem vesel klepe,
jak by říkal: Bude lépe!