„Chceš zřít ve tvář prospěcháři?
Tomu se vždy všecko daří,“
a čert vytáh malou duši,
měla dlouhé oslí uši,
výraz v tváři apatický.
„V světě ta jen bere vždycky,
za výdělkem stále spěchá,
koleno si vrtat nechá,
pro groš, který všady hledá,
trpícímu mrvy nedá,
obraz, báseň jsou jí k smíchu,
při tom po uši v svou pýchu
zabořená, bezohledná,
bídná, tupá, směšně bědná,
jen svůj mamon v nitru hostí,
obraz bídné prostřednosti,
kam se celé lidstvo řítí!“