Mint a füge áttétetvén
Egy sivatag országban,
Haszon nélkül úgy állok én
Ez eleven világban;
Csak árnyék-kép vagyok én itt,
Semmit meg nem foghatok;
S ha megkapok is valamit,
Semmit meg nem tarthatok.
A mi van, mind nem értem van:
Így élek én - csak álomban,
Lelkemtől elválasztva,
Magamból kiszakasztva.