A v tom Jiskra nové do světnice hosty uváděl.
Postál, zahromoval, v hochy přísný vrývaje pohled
mlčky natáhnul prst, jím v koutě na důtky ukázal,
na dvéře pak; hříšníci malí ven skroušeně tíhli.
Martinu spěl na pomoc, v síň s klofcem kavku vyhostil.
„Aj, to s dětmi radosť!“ se v povzdechu panstvu omlouval.