A nade vším jak požehnání Páně
se řine slunce zář v les, pole, stráně
a hlahol zvonů se hřbitovních věží;
tam moje mladost hluboko kdes leží.
Ó, mládí ztracené, ó, snové zašlí,
váš květ můj život více neokrášlí;
ať slzí proud se přes něj vroucí leje,
je svadlý juž a více neokřeje. –