Ona už se nedočkala ani
žínky mé, té plné růže mladé...
Ó, kdo tušil, svatokrádnou dlaní
té že někdo chytré léčky klade...
Děla to až v poslední svůj den,
když jsem u ní hlídal nekliden.
A ten, který nedosáhnul cíle,
vymýšlel si muka tisícerá
a já štěstí neznal od té chvíle.
Mrtvá, mrtvá... zbyla mi jen dcera.