Zvuk o sobě ucho tvé unaví,
Souzvuk ale věčné dobro slaví,
Rozmanité dobro pravý svět.
V ratolestky jádro se rozkládá,
V údy živé vejce se rozpřádá,
V barvy ozdobné v poupátku květ.
Tak kdy o člověku brachu soudíš,
Věř, že po nepravých cestách bloudíš,
Chcešli zrak po drobkách opřen mět.