A pane tovaryši, částí vlasti
jsem já přec, žena má i děti moje,
ne o tu hroudu země jde, leč o nás,
o děti její. A my panketujem
a vivat voláme, až hrdla chraptí –
nuž, jde-li o nás, v poli naše místo,
ne u pohárů, všech nás místo v poli
i krále, pánů, všech nás, jak jsme tady.