A bylo mi jak podsněžníku z vesna,
když na svět hledí, cítí jarní vání,
a bylo mi jak děcku v luzném spaní,
když s andílky se směje, žvatlá ze sna.
A bylo mi, jak blankyt by se hvězdnatý
v mé srdce uložil a pažit květnatý,
– tak srdce tlouklo věrně.