A život, život... tys chtěl titan býti,
a teď se lekáš i vlastního zpěvu,
tys přemoci chtěl vášní vlnobití,
však před bojem juž prosíš za úlevu,
tys propadl juž věčných bohů hněvu!
tvá každá radost hrobovým jest květem,
tvůj každý sen jest plný chmúrných zjevů,
ty ducha spoutáš, než se vztýčí letem,
chceš růže činů svých – a zoufáš nad poupětem!“