Když člověk cítil, že mu pevně noha
tkví v zemi, kde jen otročiti musí,
v jho když spjal živly, když zřel, jeho vloha
jak stihla hvězdy v tajné jejich dráze:
tu zapomněl, jak hlína hrobu dusí
a silou tura strhal všecky hráze
a pravil: Nač mi boha?