Zas jiný v štědrý, hvězdný večer jel
Cest křížných hledat s pilností, a měl
Tu všeckých čertů prosyt o jmění,
Ach! lakomému nic se nelení.
Dost dlouho v znamenaném kolese
Zde čekal, co mu ďábel přinese.
Hned mráz ho přejal tuhý po těle,
Hned, jako hrach pot tek mu po čele.
Dost hrůzy přeubohý podnikl,
Až pokráv naposledy vykřikl:
Kyž nesete mi zlato duchové,
Proč dlejete, o pekla sluhové!
Než zjeviti se pyšně zdráhali,
A v hanbě Kandydáta nechali.