Sbohem,
sbohem tedy, veliké ty pole krve.
Hakeldama!
Nepromluví ke mně tiše malý Iljuška,
zrakem zaníceným neprovodí Aglaja,
s moudrostí svou nesdělí se stařík Grigorij,
steskem jinošským mne Saša nedojme,
noc přichází po večeru bouřlivém,
v tmy se unavená země ponoří,
jen zsinalý měsíc shlédne tesklivě
na širokou step, jež leží za námi...