Dav něžných obrazů, jak ve snách jsem je vídal
za nocí sychravých v svém loži studeném,
kdy stesk jak lítá saň mé žhoucí srdce hlídal,
v půvabných závojích teď jde mi před zrakem:
tlum malých bratří mých, jichž hluku plná síně,
nejmladší bambino v matčině sedí v klíně,