Ba příliš dobře tušil jsem; v mé nebe
se záhy vplížil nevítaný host,
muk sterých strůjce, děsná žárlivost,
jež srdce rve ti v kusy, krev tvou střebe,
zří stíny tam, kde jiní světlo vidí,
a krvelačné šelmy tvoří z lidí.
Zlý onen démon, vrah ten lásky starý
mou Hildu uchvátil v své drsné spáry,
že v krátkém čase změnila se zcela.
Kam přítulnost se její něžná děla?