Ó ženo, dítě! Proč je vinou láska?
Zde v svaté sny ruch podivný se vkrádá,
ten sladký ševel, živůtek jímž praská,
a sladší, poslední když říza padá!
Tys kruté sfingy nejvábnější maska,
tak usmívavá a tak věčně mladá!
Kam hnu se, tvář tvá z mojich dum se tyčí
v šer chrámu, ulic vřavu za mnou křičí
do varhan, v orgie bouř: Mám tě ráda!