Ha, přes tu černou a vysokou zeď
bělostná ručka se napřáhla teď,
a s dlaně hebounké smekla se tiše
kulatá homolka a padá s výše
fráteru do hrsti nastavené.
Zachvěl se kvardián, a vlhne mu zrak,
do tváří vyhublých krev se mu žene.
Ó, zrádo! hříšníku! ty tedy tak?
Přikročil k němu a pohlédl naň,
na rámě vložil mu železnou dlaň.