Kde jsou ty časy, kam je osud schoval,
kdy v rodišti jsem, hošík, ministroval,
a po náměstí s hrdým v líci pláním
s posledním chodil mnohdy pomazáním!
To v neděli, než počali mši svatou,
jsem na kůr běžel k starým varhanám
a pomáhal jsem šlapať zdravou patou,
co Jozef chromou nedovedl sám.
Byl Jozef mrzák, a jen z útrpnosti
tu poskytli mu v městě malou práci,
by zahnal trochu hlad a ohřál kosti,
než v rov je složí, kam se každý ztrácí...