„Ai co to!“ dí paní, – „tak ty si, pudlíčku,
Začínáš zahrávat na mlsnou kočičku?“
I tu se zastyděl ten pudlík nebohý,
A sklopil uši své, skryl ocas pod nohy:
Styděl se velice, i dal se do řvání,
Oč že již docela zanechá mlsání?