Születni, megszületni
Pokol s ég énnekem,
Boldogtalan, ki sírját
Magában ássa meg.
Nézz rám, világ, ha szánni
Nem tudsz, sohajtani,
Szánj és sohajts helyettem,
Mert én már nem tudok.
Oh hányszor állok itt már
A nap kitűntekor,
Hányszor bolyongok így el
Azonnal estekor,
S nem változik negédes
Bajomnak érzete!
Miért is vetsz sugárt rám,
Nap, melyet gyűlölök,
Mért jössz, világ...
Vad üldözőm te is?
Oh lennem, ekkép lennem
Mért kell...
Mért kell, boldog Isten,
.....................................