Neblahý ty kmete,
nikdo ze všech lidí bez pokuty
nedá vejít Jemu do své duše,
Jeho nenechá v ní hospodařit!...
Moudrost života zní, starče, jinak,
tu má metropolit, patriarcha
v paláci svém u plného stolu,
taškář pop ji má, jenž s odevzdáním
tučné bříško celým žitím nese,
činovník i kupec, velmož šlechtic,
měšťan rozvážlivý – a ti všichni
zavrou na dva západy svou duši,
nedovolí vejít ničiteli,
nedají svou páteř za terč kříži.
Namalují si jej na praporec.
Na zeď pověsí a lampu rozžhnou.
V kostele mu o hodině jisté
činí visitu. A jmeno Jeho
na jazyku mají, neboť vědí,
že je Galilejský dobrá firma,
že má artikly, jichž titul táhne
po vlasti a valně části světa.
V rodině to zboží svědčí dětem,
stát i škola při nich prosperují,
kostel kvete. A co lidí živí,
schopných, tuze přičinlivých lidí!
A já také k účtu svému přijdu,
co svět světem, tak můj obchod nešel,
jak teď s touhle galilejskou firmou!
Obchod nad obchody chacha, chacha!