„Mohli jste mne nechat v lůnu hloubi
Pohřízena, byl bych klamné lásky zhouby
Zbaven; pronásleduje mne ukrutnice.“
Padne v řeč mu kněžny pobočnice:
„Vítej ty nám, ušlechtilý druhu,
Vina pozůstává pouze na mne;
Já ji odvedla pryč; děvy byly v tuhu:
Jistě nejedná choť s tebou klamně.“