Teď přichází! – Aj vznešená ta chůze!
To není mládí bez pravidel skok,
to moudrosti je odměřený krok,
jenž vznešenost můž obraziti lůze.
Ta postava! – Toť čára vlnovitá,
jak známo, nejkrásnější v přírodě.
Ta hlava! Jak by myšlénkami zpitá
se hýbe taktem v měrném pochodě.
Zrak jeho chladný, nevšímá si rána,
v něm věčný, svatý vzplanul pravdy den,
a nemá jisker víc, pouť dokonána,
jíž zhynul pro věk pochybností sen;
vous černý jenom místy bíle prokmitává,
jak stříbro rudou olovitou prosvítává.
Tvář jeho? – Kolkolem lid ticho šeptá:
„Dnes Abu zas se umýt zapomněl!“
Šat stejnobarvý trochu na svět reptá –
snad Abu na zašití nevzpomněl.