A znovu les se potom rozhovoří,
a zticha strom ku stromu sobě šumí,
kdy větřík v jehličí se hebké noří,
jak dívčí vlas by probíral, pln dumy
a přitom stále nové písně tvoří – –.
Kdo písním vašim, lesy, porozumí?!
Vy čásť jste velké písně všehomíra,
jež v sobě všechno – všechno uzavírá!