Přítelem buď samolásky,
Pouští žití putuj sám,
Rci, že všecko blaho lásky
Jest jen sen, a sen že klam;
Když se počne ozývati
V srdci mladém lásky hlas,
Hleď ho jenom odbývati:
„Mlč, mé srdce, nemám čas.“
Máš-li potkat milostenku,
Krásnou jako dennici,
Na oči si pěkně stáhni
Klobouk nebo čepici;
Když se na tě usmívají
Očka charpou svítící,
Dělej jako mající
Tam, kde jiní srdce mají,
Místo srdce vodnici;
A již slyším pokřikovat:
„Ten daleko nedojede!
Onť se ani zamilovat
Ubožátko nedovede!“