Když slunce natéká v nádrž ulice
a po oknech pater lije se v žáru,
kde za květinami matky a děti se tulíce
kus oblohy modré s ptákem a s prvním motýlem
v tom vzduchu zlatově zvlhlém vítají k jaru,
tu něco, co zpívá a vzbouzí se ve vzduchu
a zvoní v duši a ve sluchu
vytryskne v každém nápadu bujně ožilém.