Člověče, co s rozumem si vedeš,
Mníš, že sám jenom myšlenky předeš,
Hrdě na ostatní tvor hledíš.
Aj co nerozum je v jádře skrytý,
Nerozum je v lístku květ rozvitý?
Hleď na zrůstu běh a zákon zvíš.
Laskavě po všem dech Boží chvěje,
Tajně v křemeli se světlo skvěje,
V kvítku vesměrná dušičko spíš.