„A však mysle na svou nehodu
Že jest jedna choť má bez plodu,
Sladkou kojil jsem se nadějí,
Že se na mne dítky usmějí
Z lůna choti druhé, choti třetí,
Jak se usmívají v svém podletí
Stromy zprohýbané pod ovocem,
Kde se každý květ stal plodným otcem,
Jak se v bujné usmívají trávě,
A své plodonosné těší slávě,
Když se květiny panenské
Těchy dočkaly mateřské.“ –