„Jak dlouho tvrz ta může odolat
útokům našim?“ k Durocovi děl,
jenž zrakem hradby zkoumal, „za pár dnů
se město vzdá a potom v Orient
jsou cesty volny!“ V duchu již se zřel
v burnusu bílém s třapci zlatými
na slonu sedět, kolébavým krokem
vjížděti do měst, starých tisíc let,
kde chrámy bohů neznámých se tmí,
kde maharadžů zlaté paláce
na slunci svítí, za ním branami
se valí nepřehledné kolony,
turbanů bílých rozpěněný splav.