„Ty odejdeš?“ – „Mne právě zvala matka k sobě;
ona je chorá, – vyplním jí přání.“ –
Jaromír sed’, a čelo opřel dlaní:
„Škoda, že jedeš; něco měl jsem říci tobě...“
– „Ó mluv! Či kdo mne volá? Máš-li úkol pro mě?!“ –
– „Ne; zdá se mi jen – – ale nechme toho;
jeď, zdraví tvé již utrpělo mnoho,
tam rychle osvěžíš. Leč smutno bude v domě.“ –
– „Nu, dlouho zahálet – ne, to bych nedokázal!
Já krátkou jen si dovolenou beru.
Leč musím oddechnout; jak ruce by mně svázal –
tak jest mi teď; co počal bych tu, věru –