A domova štít
jak umí radost vyzlatit.
Včera jsem měl ještě pocit ten vzdorný
chmurné chladné hladomorny,
kde tuhne hrůzou krev,
kde všichni zmírají,
že marně čekají
na úsměv.
Dnes není smutku, není pout,
vesel každý kout.
Sám Azor vesele kňučí,
mrzut ještě včera.
Od rána do večera
směje se cosi a zvučí.
Odkud že, matičko, máte ten smích?
Oblažit jeho účel.
Jakoby štěstím zvučel.