„Nuže,“ pokračuje Jan
Ze Želiva, „tož nesmíme
Za záda založit ruce!
Každá tvrz a každá víska,
Každý jednotlivec, jenžto
Ke kalichu přiznává se,
Musí mužně připravit se
Na nejhorší. Avšak Praha,
Slavná hlava české říše,
Příkladem předcházet musí,
Musí andělům se rovnat,
Kteří soudného dne budou
Mrtvé v hrobech probuzovat
Mocným zvukem pozounů.“