Kdys opustily sestry Lazara,
odebravše se na několik dní
na návštěvu k vzdáleným příbuzným,
na něž po dlouhé době zasmálo
se slunko štěstí v drobné podobě
malého, růžového synáčka,
jenž k nevystižitelné radosti
se narodil jim. Marta raději
by u Lazara byla zůstala,
leč on sám důtklivě jí domlouval,
by nekazila radost přátelům
a vydala se spolu s Marií
potěšení nad prvorozencem
projevit jim a pohodovati,
jak příbuzným starý zvyk ukládá.
Poslechla tedy Marta Lazara,
postaravši se předem o všecko,
co zdálo se jí býti žádoucno,
by bratr v jejich nepřítomnosti
nestrádal, a pak spolu se sestrou
vypravila se z rána z Bethany – –