A Paris zralé porovnává vnady
a okem znalce v jejich vděk se hrouží,
tu oval ramene, tam důlek brady,
sklon boků luzný, jak se v škebli ouží,
tu ňadra, labutě dvě dohromady
jak pyšně plují, tam od sebe touží,
a váhá dlouho s úsudkem a neví,
kde krásy vzor – jsouť stejné mu ty děvy!