Jizbou pak se rozhled’ usmívavě.
Od stěn sněhobílých řadou trámů
nízký strop se odstiňuje tmavě.
Na všech stranách z úzkých, černých rámů
vyzírají pestří svatí, svaté,
v rukách nástroje muk, palmy zlaté;
za největším zatknuta se bělá
haluz kočiček. Však mistra Jana
též tu visí malba neumělá
a s ní hrdinská tvář Trocnovana
z pod přilbice hledí zamračeně
po biskupech na protější stěně.
V rohu postel vypíná se, plna
peřin kyprých s růžovými pruhy,
na truhlách čar pestrých mnohá vlna
září s divným kvítím v barvách duhy.
A nad kamny z kachlů hladkých, tmavých
visí, různou cetkou ozdobena,
holubička z vejce urobená
pestroskvoucích křídel mihotavých.