Však v zraky jak by odlesk moci slét’
a v paže jak by nová vzešla síla.
A pohan směje se, ač chrámu hrozí stín:
Jde čas, by doba bohy zaměnila!
Kdo trápíš se, jen k sopkám pohleď nebe
a pro svou slabost nezapomeň sebe!
I v tomhle prokletém území
radost jde s námi, se všemi.