„Nebojž se, milý můj!
Já s tebou jsem, tvůj vykupitel,
Já utěšitel tvůj. Neboj se!
Aj nepravosť tvá odňata
Jest od tebe, a hřích tvůj shlazen.
Ostříhej se jen v tom,
K čemu jsem zavolal tě,
A jak ti cestu ukáži,
Tak jí kráčej!
Buď v světě, dokud tě tam nechávám,
Poutníkem, podruhem a hostem
U mne pak zde domácím mým,
Nebešťanství právo tobě se dává!
Zemských věci, dokud tam jsi,
Užívej, v nebeských se kochej!
Buď povolný mně,
Odporný a odbojný tělu!
K citedlnosti běd bližních
Buď útlý,
K snášení vlastních křivd
Otrlý!
Ostříhej vnitř
Tobě ode mne poručené
Sprostnosti!
Měj jazyk tichý, srdce hlasné!
Tak budeš-li činiti,
Blažený jsi a dobře bude tobě!“