Slunce jakby lilo oheň
z modrošedivého nebe
na tu louku. Země pálí
pod nohama. Sprahlá tráva
temníc schlipuje své listy.
Hlavy kvítků visí dolů,
jakby byly nalomeny.
Intensivní těžké vůně
leží ve vzduchu. Sta cvrčků
plní pekelným jej vřeskem,
zdá se, jakby miliony
kapek taveného kovu
tříštily se o skleněnou
desku...
Tlusté dámy v sboru
pracujíce kapesníky
po svých lících libují si
každou chvíli: „Je to počas!
Vydařilo se to dneska!“