Jaro vlaje třídami jak tichá revoluce,
která vraždí polibkem a ničí pohledy.
Oken skla se smějí, sady kynou prudce,
krasavice mají pilné nohsledy.
Ale kola, podšvy, kopyta se řítí
jako nemilosrdný a suverénní stroj.
Souvislosti lomoz křičí: Rozdrtiti!
Jaro tanec chce a svět chce boj.
Ubohé srdce lidské!