A sladko přec zřít tiše v jeho líce!
plá svatým ohněm vaše zřítelnice,
ó panny cudné v božském milování,
jež nardu neznáte a v svatý půst
jak v nebes lázeň jdete zpívajíce
jen aureolu nevinnosti v skráni;
už touhu lásky purpurem zřím růst:
vstříc ženichu jde duše na rty úst.