Tys jediný vždy slouchal děda hlasu,
ostatní neměli chudáci času!
Dej dědu čelo, ty můj hochu zlatý,
ne rty! – vždyť starcův dech je jedovatý –
a jedno políbení na tvé líce,
už je to políbení poslední –
a ještě jednou na mne pohledni, –
teď, hochu, zazvoň, – nemám síly více.“