Již padla? jak ta zvěst mnou pozachvěla!
Sta let již stála pevně u kostela,
jak jeho sestra ladná, obrovitá,
vždyť od něho vše odvracela blesky,
a znala všech, kdož přicházeli, stesky – –
Teď drvoštěpů pádná ruka hbitá
tři dny již kmen a kořeny jí drtí,
až klesla dnes jak velká oběť smrti.
Je hřbitov jako dlaň a není místa!
Kde lípa stála, kostnice se chystá.
a první mrtvou lípa býti měla – –