Toto rovněž učiniž v den, kdy pochopíš,
nic že jiného nezbývá v světě tobě již,
nežli se neodloučiti více od ptáčete,
jež se Poznání nazývá a jež víc vždy mizí,
čím je déle sleduješ. Nechať při tom hněte
málo tě obava, davům že spolu ubíháš,
a že méně je napořád těch, kdo tobě ještě
rozumět budou v srdci svém.
Davy však vede divoký pud, jenž v myšlenku jim
pevnou se neskupí, která přec bol je neobsáhlý,
kořist samot a ticha, co zatím hluku dým
davy žádají o překot, ježto v tiši cítí
počátků slabost se chvíti.