Zvěděv Saladýn, že Zulimu s synem
Zajali v Gáze a pevnost popelem leží,
Roztrhl šat, a y první vycedil slzu.
Zármutek s hanbou sevřeli krále, že lidí
Štítě se milých, sýliti pokrmem těla,
Zvýšiti moudrosti radou rozumu nechtěl.
Vidouc přátelé vroucý hrdinu svého
V dusyvé žalosti tmách, jak k podpoře sylné
Květina mdlá své spínali ruce, a řekli:
Hrdino, obživujícý široké světy!
Bůjnému vojskubys nás jak cyzynu vydal,
Aby y dcery y synové hynuli tvoji,
Vykvetajícý města a vesnice řádné
Plamenem zašly, a zmatky se rodily v zemi?
V těsnotě vstaň, vzbuď k činům národy věrné,
Křesťany zmař, by je zvířata strávila lítá.