Dva druzi sešli po dávném se čase,
tož vyprávět si mnoho musili.
Zhas’ dávno den, noc venku černala se
a v jizbě posud sklenky zvonily.
Vyprávěl Prokop, jak se národ činí,
že plno slávy po Čechách je nyní –
a správec malý stěžoval si druhu,
že samota mu valně nejde k duhu.