Takými svírán obrazy, jal dále jsem se sníti
o vlastních cestách svých a cílech svého žití...
A duší mojí zabouřili snové,
neb cítil jsem, že v otroctví mí plynout budou dnové,
leč Svoboda mým čackým ideálem byla,
o Volnosti a Svobodě má mladá duše snila.
Co činit bylo zde?... Kam s duší svou se bráti? –
Pryč! – Domovině, duše, musíš „s Bohem“ dáti!...
Zem voněla a všecka byla v květu,
když „s Bohem“ dal jsem matce své, do nových spěje světů! –