Co tisíc básníků k tvé chvále pělo,
ó matko, zas mne opakovat nech,
tvé líbám nohy, v prach své skláním čelo,
a co chci říci ve obrazů stech,
jen vzdech a vzdech se vlní na ústech!
Ty, která plníš moře, zem i vzduch,
a spínáš v souzvuk jásavý hvězd kruh,
jíž krokem hrom a křídlem blesk je žhavý,
ty, paní světa, slunce v žití luh,
tys vrchol blaha, štěstí, plesu, slávy!