Těžký smutek v Svatoňově bytě
stálým je teď hostem; ztichly zpěvy,
za ně pláč je slýchat bledé Evy,
volající marně svoje dítě.
Často manželé teď bezdětní
zamlčí se, někdy kolik dní
slovem nedotknou se Dušky svojí,
jejich zraky setkati se bojí,
úzkostlivě tají druhu druh,
jakým bolem trýzněn jeho duch,
čím se jeho mysl baví právě,
až pak slzou prozrazeni zrádnou
s bolným výkřikem si náhle padnou
v objetí a štkají usedavě.