Georges vídával ji nyní častěji,
než dokud byla venku v klášteře, –
však jí se zdávalo, že venku tam,
pod tichou klenbou stromů klášterních,
kde byla jako ptáče zavřené,
vše bylo nějak mnohem krásnější
než tuto, že víc bylo půvabu
v těch návštěvách i v těšení se na ně –
jak vzpomněla si, zatruchlila maně.