Co vídalo zde druhdy toto oko
v těch útulných a skvostných komnat stínu,
to neuhodneš víc, má smutná sloko,
jež křídlem žalně biješ v rozvalinu!
Jak často od stropu tam s vzdušné výše
do plných pohárů se dívalo
a v chvíli něhy, když dozněly číše
a v mramorných se krbech stmívalo,
jak mrtvé toto oko
se v živé zahledělo přehluboko?