Z města víru v přírodu jsem zašel,
bych v ní těchy, klidu opět našel. –
Lesní stezka houštinou mne vedla,
městská pýcha kam si neusedla,
mýtí, kde duch lidský bořil, kácel,
že i mnohý při tom vykrvácel,
z řady dubů čnících ku obloze,
až octnul jsem se ve úvoze –
v kraj se večer v šedé mlze snášel.