Jen o krok dál: žár děsný s očí plane –
Však rychle opět tak ustoupí zpět,
Jak v sochu zkamenělý takto stane,
Když strašně – jak by volal celý svět
Mu zahřmí v duši, šumí, vůkol vane:
„Tys bídník!“ Stanul; oči vznést netroufá,
Ni ohlédnout se vůkol, zpět či v před,
Krev, jakby vrátila se v srdce střed:
Již nemyslí ba nedýše ni zoufá.