Laskavá, hebká ruka širé pohody letní
dnes neklade se mi na hlavu jak otcovské požehnání,
jas její, zdá se mi, studí, jak na mrtvé svatební šaty.
Jakousi lhostejnost nesmírnou vidím v pohledech kraje,
klid sobecký ve všech těch pohledech usměvavých.
Jako by byla včerejší noc vyrvala srdce mé půdě.
Anebo mně někdo vstříkl do žil krutý a neznámý jed,
aby mne nejbezpečnějšímu odcizil útočišti,
vyrval mne z řádu.