„Však vlašťovičky, divno věru,
ty nejsou tady doposud,
snad přilétnou až v ranním šeru!“ –
„Snad, hochu, snad! Mne jímá trud!
Víš, loni nepřišly nám taky
v to prázdné hnízdo, tam v ten kout,
Bůh babičce tvé zavřel zraky
a mně rozkázal ulehnout!“
Z niv jaro dýše-li a lad,
svět celý mládne zas,
a tomu, jejž má Pánbůh rád,
vždy pošle něco v čas! –