Ó mějte vy své růže
a já mám tichou práci,
kde pohrdání vaše
se pohrdáním splácí!
A buďte vy si šťastni,
já, pokud budou síly,
dál půjdu cestou vlastní,
až kde se do tmy schýlí.
Leč když to v srdce bodá,
že všechna práce darmo,
že mladých let je škoda
a stáří bude jarmo,
když smutek jen se mračí
a po všem štěstí veta –
čím je mi píseň ptačí
a všecky růže světa!