Noc vlhké mlhy nad kraj věsí,
když nad hrobem lká sirý druh:
„Mně hrob ten svatý, jiné děsí,
zrak mámí přízrakem i sluch.
Tu práva čeká, jenž děl ke mně:
Kdo věsí páž a hlavu němě,
kdy zlostník ničí blaho země,
nehoden, zem že jej nosí!“