Blaníku skutečnosti,
dlouho nás mátlo tvé hluboké mlčení.
Až jednou! Když zatroubila polnice válečná,
my dočkali se. Sta let nás zotročovali,
důvěřiví, za mzdu že zkupují naše svědomí,
důvěřiví, těla když pošlou, že stanem se drtiči valníky,
katy lidství, jež pohřbívá a loupí, nassáto krví,
uvlékali nás vedle vozu, jenž měl být jejich vítězným.