Tak tvoji, králi, strážci zvolali,
a vzduchem prut zašvihne jako had,
po smíchu je a tekou slzy teď,
ty na zelené révy padají –
nuž, tážeš se, proč žlučí víno tvé?
Před trůnem božím anděl vznáší se,
ten v ruce třímá váhu obrovskou,
jí vážil zlato, drahokamy, vše,
co bohu za oběť jsi, králi, dal:
tu tekly slzy toho dítěte
a měnily se v moře, v potopu,
a padaly na váhu odplaty
a zvážily tvé zlato a tvůj chrám!“...