Na koberci pestrém v stínu palmy
osmahlý se baša halí v dým;
vous mu kryje pás a chochol čalmy
křídlem třepetá se motýlím.
Kyne. – Otvírá se sluhů řada.
A hle! v pozadí tam u prostřed
na odiv se vynořuje vnada,
jakou v ráji neshléd’ Mohamed:
dívka hor tak štíhlá a tak svěží,
v očích půvab ohnivý jí leží,
vlas jí zčeřen splývá do pasu,
kvítí pln a slunce topasů,
tak tu stojí v malebném svém kroji
a v ní stud je s pohrdáním v boji. –
Za ní stařena, jak ohněm blesků,
vichrem, deštěm zpustošený sloup –
ale jako zlatou arabesku
zachovala jiskru oka hloub.