Na Dlaba však ani nepohledí,
znáť, že hlava jeho šedivá
zadívá se, ani slova nedí,
a jen pozvolna se rozkývá,
potom pohled vyčítavý, chladný
na výsměch se ostrý rozvije:
„Vždyť vám v nebi nevěří už žádný,
škoda pro vás chystat hostie!” –
Ministrant už z tajna zákristie
s misálem se šourá pomalu,
škubl zvonkem, srdce zvučně bije,
z chóru bručí jeden z pedálů,
starý farář k oltáři jde zvolna,
preludium hrají varhany –
a již vzhůru píseň letí bolná:
„Do svojí nás přijmi ochrany!” –