Tu dvéře domu otevřely se
a Aziz objevil se. Utřela
hned slzy své, a úsměv nyjící
na rtech se rozbřesk’ jí, a ptala se:
„Ó, synu mého ujce, Azize,
mluv, proč tak záhy domů vracíš se?
Proč déle štěstí svého neužils?“