Básníku,
žij a naslouchej!
Plamenným srdcem žij, naslouchej čistými smysly!
Jako zachvění mízy buď každý tvůj verš
a jako válečný krok života – tvá strofa.
Jediná, neroztržitelná je svatá vlna dění
s tisícerými oddechy, nad vlastní silou zádumčivými.
To nechť jsou tvé caesury! Dýchej a zírej!
Svět leží před tebou – obrazů nesmírný ráj:
vyšli svůj dravčí pohled a vezmi,
co je ti libo.
Tak roď a tvoř svou pravou, drahou báseň,
rytmický květ svých žil,
tak,
od kořene až do koruny,
probíhej celým svým já,
košať se
ne úměrností matematickou, ale tajemně činným vzmachem,
zraj
v jedinečnou krásu stromu,
jenž dorost.