Můj krajan, boháč, který v Paříži
má směnárnu u Palais Royal,
den co den odpoledne ve chvíli,
když absinth pívá se, vždy s přítelem
z let mladších sedal ve své kavárně.
Do Paříže kdys přišel jako hoch
a štěstí přálo mu. Ze začátků
nevalně skvělých domohl se pak
i blahobytu. Doma u sebe
vybranou časem hostil společnost
a jeho syn – tak staří smluvili
kdys v kavárně a obě matky se
v tom shodly dávno – za nedlouho měl
si slečnu Adu Clermontovu vzít
za ženu svoji. Po rodinné radě
Georges zasnouben byl z jara slečně Adě.