Noc truchlivá – o naše okna nízká
svár větrů plnou silou opírá se;
my u krbu – tvá ruka moji stiská,
ty štěstím pláš, on v plamenů svých kráse.
Má hlava k tvému ramenu se sklání,
můj zrak tvým okem v duši tvou se noří,
a venku bouř a hrom a větrů lkání –
Ó zpomeň těch, jenž zabloudili v moři!