Zda Bábel to byl nebo Ninive,
mně těžko říci, v dumě truchlivé
jsem viděl město východní, se tmící.
Kam dosáhl jsem kolem zřítelnicí,
vše byla poušť a zmar a prázdnota
a nikde, nikde známky života!
Sup lačný jen se v temném vzduchu houpal,
po schodišti, jež v šerých spirálách
se táhlo v slunce tryskající nach,
kdos velký, hrozný tiše, zvolna stoupal.
Po stranách jeho neúprosné drahy
trup nejeden se stmíval polonahý,
změť ženských vlasů s kmeta sivou bradou
zde leželo to pokáceno řadou,
jak pod sekáče neznámého kosou,
půl krví zbroceno, půl jitra rosou.
A dole u schodiště mezi stíny
se choulil v prachu příšerný zjev jiný
jak v smutku schýlen. Ti dva setkali se