Proč tedy všechny lsti, a lže, a úsměchy,
ješitné triumfy nad úspěchy,
pohledy nenávisti nebo pohrdání,
a konečně to lstivé s bohem dání,
ta radost jizlivá, že mě tak oklamala,
ten smích, jímž nad tím ješitně se smála,
proč v paměť vrací se a pokaždé mě zraní?