Stojíme v nádraží. Plno tu lidu,
všechno se tísní a spěchá a křičí, –
my jen si hovíme v chvilkovém klidu,
Lesbie volně si dýmá a syčí.
Ruch kolem tichne. Již povely dány,
signálu první se rozlehly rány,
zvonu a trubky hlas ozval se teď – –
Výskni si, Lesbie, výskni a leť!