– „Chtě zprva s srdcem paní hrát,
jak peruť vlála mysli lehké,
jsem počal zvolna hry se bát,
uzřev, jak ženy srdce křehké
u vřelém lásky vzplanutí
i smělci úctu vynutí.
Já navždy s ní se spojit chtěl,
však u vášni jsem nevzpomněl,
že vina každé zvrátí blaho;
tak vše jsem ztratil, co mně bylo draho,
jen pro život jsem získal naučení,
že prudkost citu lidem bývá kletba,
kdy společenství svatých řádův nedbá,
kdy hráze trhá v bujném rozpěnění,
ač v právo k tomu chybí jemu víra:
onť v růžích rodí se a v trní zmírá!“