Jakby na jiný svět překročila,
Zde ji příjemnější zarazylo
Povětří, a rozkošnější země
Na své přivítala lůno. Hory
Jako obrové se z dolin pnoucý
Stoletými stromy dotýkaly
Nebes, stráně rojné živícými
Stády, pláně obilím a trávou
Těžké vymikajíc z sadů krásou
Jímajícý prokouzlily kraje,
Jaké v mžiku změny! Divokými
Boji porozlehlé stály pouště,
Zvířata se vyhostila z trnin,
Lidé kost a kůže jako páry,
Jako stíny povláčejíc stuhlé
Oudy po krajině jedovaté
Ouzkem mřeli. Na kynutí, jakby
Sám Bůh vývozoval div, se z pustot
Rozvalila krása, kraj y hora
Vybůjněla, zvěř a ptactvo z doupat
Do ourodné vlasti přešly, lidé
Z tupot povstanouce cýtili své
Sýly moc, a v zpěvu zvýšujícým
Vzdělávali pole, kladli města.
Rájem projíždějíc kněžna pilných
Pozdravila mužů, mužové co
Matku přivítali do Čech kněžnu.