Přestal mluvit pěvec dějů slavných;
Hle, teď k němu žena přistoupila
Synka svého, malé nemluvňátko,
V náruč starečkovi položila:
„Žehnej mu, ty pěvče dějů slavných!
Promluví teď matka vroucím slovem;
Synové dva padli v krutém boji,
Třetího též vzdávám vlasti svojí;
Žehnej mu, by ve budoucí době
Bojuje pro vlast a víru svatou,
Získal slávu, získal píseň sobě!“
Šedivec pak děcko v náruč vezme,
Nemluví a místo požehnání
Slza z očí starých jemu kane
Na růžové dítka pousmání. –