Mírným vánkem srdce chví se,
vlny jeho ztišily se,
jezera klid snivý, němý,
v dálce břehu modré lemy.
Mhouřím oči. Jak to slunce pálí,
zaráží se v holé skály.
Vyprahlý je, suchý ret.
V ruce mé je z růže květ.
Vidím jen to útlé kvítí,
rosná perla se v něm třpytí,
vidím jen ji, krůpěj ryzí,
všecko kolem v mlhách mizí,
v širém světě jiná rozkoš není
jen ta rosa pro mé osvěžení.