Így a közönség. Egy-két műbirám
Akadt ugyan (elismert jó fejek)
Biztatva, hogy nem hasztalan irám,
Bármily bolondos úton tévelyeg.
De annyi „Első ének” várt reám,
Annyi kerített óriás „fenek”:
Hogy, amelyekben semmit nem haladtam,
Ezt még azok közt is utólra hagytam.