Snad není doma prelát přeučený,
můj přítel milý, Petrarca as hádal.
Však vedle žaltáře on též zná ženy,
k jich poctě, vím to, mnohý sonet skládal.
On jistě nezazlí mi, otevřený
že kynul sad mi a já o vstup žádal.
Juž dvornost káže z žáru slunce stranou
v chlad oliv paní zavést milovanou.
Tak jejím zjevem jat si v mysli spřádal.