„Stůjte!“ volá Hanuš rozhorlen,
„sirot z dětí robíte a žen,
já však nechci šířiť víc té hrůzy,
cizí vrazi spáchali jí dosť,
vlastním mečem zastavím vám chůzi!
Žel, vás vede pouze ukrutnosť,
jí jste oklamáni, kdežto vrazi
na Hradčanech k poradám se plazí,
kterak by, jak pýše zemských stavů,
celé české říši srubli hlavu!
Stůjte, stůjte!“ – Polovice jen
kolem vůdce oddaně se kupí,
druhá s Balcarem chtíc nový plen,
dravě rozpíná své rámě supí.