Přiletěla zezulička
Ze tmavého borku,
Sedla si a zakukala
U bílého dvorku.
Hnedle vyšla Marušenka
Ven a jí se ptala:
Pověz, budu, zezuličko,
Dlouho doma otci? –
Do dne, milá Marušenko,
Do dne jen a noci! – –
Bodejž bysi sedm roků
Němá nekukala,
Proto žes mně nebožátku,
Zezuličko, lhala!