Raněný vojín... Zavázaná hlava...
Bled zajímavě... Uniforma čistá...
Na prsou řády... Mladá dívka dává
mu snídani... A druhá květy chystá
do malované vásy z porcelánu...
Je v salonku to vkusně zařízeném...
A vojín rád je nádhernému ránu,
jež hýří v parku, sluncem prozářeném,
a vděčen je té péči ruček bílých
a dvěma párům očí roztomilých –
ty černé o přátelství povídají,
ty modré něčím větším pro něj plají. –