Kol jas, v mé duši přítmí
a slza kalí zrak,
zem duní koles rhytmy,
zřím vůz, jejž táhne drak.
Zem pukla v trhlin stero,
zřím, jak ji k sobě strh,
ji halil v kouř a šero
a v propast s ní se vrh
a zmizel v bezdnu, kam s ní, kam?
Lkám:
Ó Proserpino, dcero,
ó dcero!