Usedli a do jídla se dali,
pokud pecen chleba stačil s kýtou,
medovinou chutě zapíjeli.
– „Krčmáři, moh připravit bys lože!“
děl pan Bořek. „Cestou unaveni
jsou mí druzi, zvlášť ctný otec plebán;
pod kulnu jim ustel, já zde s tebou
ještě krátce prodlím, vážné slovo
promluvit chci s tebou o samotě.
Dones ještě konev medoviny,
sobě číš též přines, pak chci dobře
jídlo ti i nocleh zaplatiti
podle toho, s jakou upřímností
vstříc mi půjdeš, rozuměls mi, brachu?“