Dav udiven stojí, i vojvoda žasne,
kol tichnou zbraní třeskoty hlasné,
kdy kníže se ptá: „Jaká prosba tvá?“
a žena dí: „Žádám práva svá!
mě křivda stíhá a v nevoli víže,
posvátná jest pře má – ó rozsuď ji, kníže!“