Tak proti sobě náhle oněmělí stáli jsme,
surovým něčím zasaženi v čistých srdcích svých,
my cítili, cos’ světlého v té chvíli zlomilo se v nás
a z temnot rmutných hlubin našich niter pohnutých,
jak úpír démonický, chmurný stín se zvedal,
byl strach i úžas ve tvých velkých zornicích
a jako podťata tvá hlava na má prsa klesla...