Z domu šel jsem; ještě na rozcházce
Mluvili jsme vroucně o své lásce.
Růže dchnuly vůkol sladkou mannou;
Slavík mutně tloukl na shledanou.
Ona horké slzy prolévala;
A když svou mi podobiznu dala,
Sladce prála: Touto obětí
Nech se láska naše zasvětí! –“