A Tonko náhle na vše zírá
s tím bohatýrským klidem svým,
s nímž od mládí ho prostá víra
vstříc vedla pracím odvážným, –
kdy pral se s mořem, živly všemi
a vítězem se vracel k zemi...
Ti budou hrát snad do noci,
však lodi třeba pomoci –!
Ti dřímou zdá se na polo...
Nuž rychle k dílu – aby snad
loď náraz moře nepopad’
a nemrštil jí na molo!
Nuž – na palubu rychle v rej!
A kde je mužstvo? – Hola, hej!