„Odpusť, paní moje, slovům smělým,
bázeň byla to o syna mého,
co je promluvila, ne však srdce.
Nevímť já; však bůh to bude soudit!
Srdce Tvoje, perla mezi zlatem,
zlaté květy zákonů posvátných
otců slavných, to jsou tvoje city:
vidím zas ty krásné mravy jejich
„stejnou lásku všem“ po vlastech zkvítat,
a kde bez ohledu bratr k bratru,
srdce k srdci upřímné se vine,
tam jsou nepřátelům hradby silné,
tam je sláva láskou narozena!“