Mé hnízdo v dálce, za horami!
Pojď s úsměvem svým ke mně blíž!
Jsme na tom světě zase sami...
Dnes tedy báj svou uslyšíš!
Slyš pověst, kterou lovím z šera,
v níž duše má se našla včera – –!
Já viděl ve snách Šipun2 tvůj
a jeho slepou černou sluj,
již ve tmách moře podhlodává –
já granátného jabka květ
jsem pochodní nes’ v tento svět,
kde ještě tuhne láva žhavá...
Slyš píseň, již jsem pro tě psal,
jak Epidauros z hrobu vstal...!