Rajské jest, když večer šumí
Filomély sladké dumy,
Přírody když svatý souhlas
Vše kolébá v sladký sen.
Ale strašno, děsno, hrozno,
Na nebi když místo luny
Blesku plane pochodeň,
Jemnocitné světa struny
Zařvou mrazem hrůzy jen.
Tak i zdárné, blahé jest,
Pokoje když ratolesť
V srdci muže květem pučí,
Jest-li ducha síla jará
Světlu pravdy vlasť svou učí.
Ale běda! jest-li vášeň
Rozum vrhá v okovy,
Svědomí a cit-li hasne,
Místo oka záře jasné
Sílou divou, sílou tuří
Člověk proti sobě zuří.
Lidskosti a člověčenství
Tu se drze šlape páska,
Šílenstvím se zove láska
K bohu, k vlasti, k osvětě.
Jest-li národ věnčí reka,
Žehná spásy geniu;
Klne zhoubci v každé době,
Zlořečí mu v temném hrobě.