Ejhle tamto, hroznou nad propastí
V hávu zkrváceném mladík stojí;
Jeho obličej, toť obraz strastí,
Oko jiskří děsně, jakby k boji
Vyzývalo blesky.
„Žalujte to nebi hromu třesky,“
Zvolá, „ve tmách leží národ český,
Sláva věků též i s národem!
V Lipanské té seči vykrvácel
Sílu bujnou hrdý český lev,
Již se Oreb sesul, v rumy skácel,
Vrah rozkropil věrných bratří krev!
Já jen vojín bídný, zkrvácený
Prchám do ciziny. Jakéž ceny
Budoucího žití mého chvíle
Do sebe již mají? Kde, kdež cíle
Naleznu – kde vlast, kde domov svůj?
Hroby otcův, víru věrných synů,
Památku těch velebených činů,
Vlasti má, kde milý hovor tvůj?