S Bohem, školo! Do kořán
světa lán!
Mladé srdce touhou buší,
květy tuší,
samé květy, vonný vzduch,
křídla rostou mladé duši:
svět, toť jeden květný luh! –
Ó ne! Ó ne! Jaký klam!
Park je tam!
Umělý park, přistříhaný,
ohražený na vše strany.
Pěšinou jen chodit smíš,
běda, jestli překročíš!
Přísně se zde zapovídá
květy trhat, hajný hlídá,
a kam hlédneš, neblahá
všude visí výstraha:
Máš-li křídla, shoď je, shoď,
nelítej a slušně choď!