Koko sílil, křídla smělá
k novým letům rozpínal,
ale Beppo bledl, scházel,
jako svíce shasínal,
až se jednou v světle rána
Koko k němu přivinul,
přitulil se k jeho ňadrům,
nad město vzlét do blankytu,
třikrát dům ten obkroužil,
letěl výš a výše k slunci,
až se v nebe pohroužil.