Do veselé společnosti
zváno bylo mnoho hostí:
stříbrnou z nich jeden lžíčku schoval,
hostitel to ale zpozoroval
a hned zpátky dostati ji hleděl:
U stolu, kde dlouhoprstý seděl,
počal hostem vypravovať,
že zná kouzla provozovať.
„K. p.,“ pravil, „tuto lžíci mám,
jednomu z vás do kapsy ji dám.“
Na to rukou zakejkloval,
lžíci tajně do rukávu schoval.
Po té mluví k tomu pánu,
jenž měl lžíci uschovánu:
„Kabát Váš je zapjat, kapsa uzavřena,
a přec je ta lžíce do ní zakouzlena.
Rychle, pane, ukažte to společnosti,
že znám čarovati ku podivu dosti.“
Pán ji vyndal, mlčel jako kuře,
rád jsa, že to nedopadlo hůře.