Když ještě žil a vládl císař František
a po zlých válkách lepší zase nastal věk,
věnoval dobrý císař mnohou ze svých chvíl
procházkám městem Vídní, jež si oblíbil:
ve prostém šatu, beze hvězd a řádů,
jednoho sluhu pouze maje v zadu,
kráčíval sám a sám tak ulicemi
všiml si všeho, mluvil s lidmi všemi
a nikdo nepomýšlel při něm na císaře,
leč, kdo byl někdy blíže pohleděl
do významné, duchaplné jeho tváře.