Od rána mrtvo, dusno.
Ni větřík nezavanul,
strom i květ svadlý. Z oblak
krvavý oheň planul,
sloup dýmu stoupal hustý
ze kráteru do výše –
však sopka hrozná stála
v svém probuzení tiše.
A k večeru shluk mraků
kraj celý pokryl stínem
a smutek prolnul tvorstvo:
„My zhynem, zhynem!“