Martin právě pohár filigránský ke rtu nahýbal,
když naň touto řečí všech pohled náhle obrácen;
škubnul málo hlavou, rtům urval bezděky nápoj
a stavě číši na stůl, s pokašláním ke slovu měl se,
avšak v náběhu tom nenadále se prudce zakuckal,
až mu brunátněla líc, leb hladká kývala sem tam.
Když pominul záchvat, v levo, na pravo lehce zamrsknul
vyzvědavým pohledem, obsloužil nos tabatěrkou,
otřel témě lysé, oči ke stropu vážně obrátil,
pak s obočím vztaženým zas před sebe přísně pozíral.