„Časy mění se a stále plynou
V moře všehltavé minulosti;
Odvážlivost, byvši dobročinnou
Družkou rozvahy a srdnatosti,
Nenapravitelnou často vinou
Snadno stát se může dobou jinou.
Udatnost, jež prvé věnce skvělé
Z rukou vlasti slušně sklízela,
Nosila by jindy na svém čele,
Kdyžto doba slušná zmizela,
Zaslouženou potupu a kletbu
Za nevčasnou účinků svých setbu.
„Nyní války nastaly nám jiné,
„Ale vyšší, ale světější,
„V nichžto bratrská krev nepoplyne,
„Meč pak nezvítězí ostřejší:
„V říši duchů, neustále činné,
„Můž’ jen zvítězit duch bystřejší,
„Jenž, jsa odín tělem národnosti,
„V novém čase v nové skví se cnosti!“7