Nikoli! Jest poesie jako od jakživa,
usmívá se, plá a hoří, modlí se a zpívá
stejně vždycky! – Dnes jen člověk není, jak byl svěží,
na čele prach a na srdci balvan jemu leží,
v poutech nohou třese, ústa zisku jed co píjí,
a kde viniti má sebe – viní poesii.