Jak často vjížděl rytíř mladý
v tu bránu, hezký, mladý jun,
s pavlánu dívka luzné vnady
co dívala se v zvuku strun.
A trubky lovecké hlas
na vlnách hvozdu se ztratil
a měsíc její vlas
a jemu přílbici zlatil.
Ó, budiž mojí, on šeptal,
ó, vánku, líčka jí schlaď,
a líbal dřív, než se zeptal –
Mlč, neprozraď!