Na smrť se připravoval Bernardin,
však Karel, když ho spatřil, k němu šel
a objal jej a k srdci tiskl jej
a pravil: „Dávno k Bohu modlím se,
by přítele mi, druha, bratra dal,
jejž celou duší milovat bych moh’!
A nyní konečně jsem našel jej!
Ty světlem budeš mého života!
Proč nepřišel jsi dříve, druhu můj?
Nad tebe nikdo není dražší mně!
Ni muž, ni žena. Nikdo na světě.
Ó, miluj mě, jak já tě miluji!“