Tak zhynuls domove, zároveň s mládím mým,
ač přede mnou přec ležíš nepochován –
jak mrtvý, bez duše, s útrobím vyňatým,
vlastní jen kůže, kost – na věky balsamován;
jak v urně uložená hrstka popele,
jen pouhé kosti v stavu ztrouchnivělém,
kde dříve člověk byl, s duší i celým tělem,
než duše odešla, a tělo zhořelé
se rozptýlilo po vesmíru celém.