Zle bylo nám, oč ještě hůř
však bylo tehdy v městě,
co dříve bylo za zlatý,
teď rázem stálo dvě stě.
Tam lístky dostávali
na mouku, na chléb malý,
a na ty lístky často nic,
tak chodili k nám do vesnic
i z široširé dáli.
My prodávali, co kdo moh,
ten chléb, ten pytlík hrachu,
a báli se, i na to trest
byl tenkrát, milá brachu.
Než, nejhůř přec jen bylo těm,
kdož opustili rodnou zem
a v poli válečném stáli.
Prý všecko dobře se daří,
a plné noviny chvály,
však šepot zde a šepot tam,
až hlavami jsme ke zprávám
těm kroutili my staří.