Na sněmu tom byl též chytrý ptáček,
Sedmihlásek, jinák Posměváček.
Všech on ptáků zvuky napodoboval:
Začež ale, jako pověsť jistí,
Býval u všech v nenávisti:
Sám pak opovržen, všemi opovrhoval.
Toho zvoliti nikomu nepřipadlo:
Ale závisť, lesť a pýcha
Na konci vždy bývá lichá.
Tak to na sněmu tom padlo,
Aby daným hlasem svým
Jeden druha neobohatil,
A k vládařství naděje sám neztratil:
Přepodivným vnuknutím
Každý v té osudné chvíli
Uzavřel svůj zahoditi hlas,
Aby štěstí v příhodný ten čas
Jej samého vedlo k cíli.
Pročež Posměváček volil Střízlíčka,
Ze všech u nás nejmenšího ptačíčka.
Ostatní nechtěli tak malého ptáčka:
Volili však: – Posměváčka.