Zatím vešla ve spletivo
krátkých ulic. Různé puchy
intensivněj’ zavánějí
vlhkým vzduchem. Tepna žití
bije tady hlučným taktem.
Pestrá směs tu lidí víří
za hovoru, smíchu, žertů
kol těch starých šedých domů.
Dělníci, jenž od výplaty
v umazaných šatech přišli,
vojáci a pobudové,
fabričky se žlutou lící,
s vlasy v čelo sčesanými,
štěbetavé služky křičí
kolem kašny, sešlé ženy
přede dveřmi domů stojí,
bledé děti na svých rukou,
a hovoří ostrým hlasem.
Z krčem přízemních už kmitá
světlo plynu, utlumené
červenými záclonami,
místy skřek zní harmoniky –
tepna žití bije... bije...