Tu mladík neztajil víc cit.
Byl bled a žehlo ho to v skráni:
„Já musím mít tvé požehnání,
chci nahradit, chci zaplatit!“
Však stařec potřás hlavou bílou
a v tváři zrud’. Pak vší svou silou
tyč žhavou pozved’ druha přeměřiv.
Však pustil ji jak by se znavil
a k ženichovi temně pravil:
„„Buď dále živ!
A s kytkou ze hřbitova za vestou
jdi za svou nevěstou! –
Na synka tvého hrobě bez kvítí,
by mohly děti tvé se za tě modliti!““