Na Švýcary poroba se strojí. –
Rytířstva květ jako hradba stojí
proti nim; štít podle štítu těsně,
lesem kopí ohraženi děsně.
Švýcaři zas v houfcích různo klečí,
Boha vzývajíce v nebezpečí,
pak jak příval útokem se hnali.
Odraženi v krvi popadali.
Couvli druzí, postrach do nich vniknul.
Švýcar jeden, jménem Winkelried, však vzkřiknul:
„Ženu s dětmi dávám v péči vaši. –
Za mnou v průlom, bojující braši!“
Řka to, kopí rukama se chopil,
co jich objal, v hrudi své je stopil.
V průlom šiku Švýcaři se hnali,
těžkých mlatů rány dopadaly
na rytířův kutá prsa zbrojná,
a žeň smrti byla hrozná, hojná.
Panstvo prchající v krvi kleslo.
Nad bojištěm vítězství se vzneslo. –
Švýcar zas byl volným vlasti synem,
tvojím, Winkelriede, věčným činem!