A hleděl vzhůru k hvězdám zamyšlen,
a Nicoletta: „s Bohem!“ zvolala
do skuliny, pak vzhledla do výše
a sladce šveholila tak svůj dík:
„Buď žehnán ten, jenž smilování měl!
Tak smilujž nad jeho se duší Bůh
tam nahoře v tom třpytném světě hvězd,
a dříme máť-li jeho pod zemí
i otec starý, pokoj nejsladší,
pro jeho lásku, popel jejich měj!“