Leč sotva začne rožněm Amor točit,
tu srdcím rostou křídla, shon a chvat,
než křídlatý hoch můž’ za nimi skočit,
frr... ptáci letí v azur z oken, z vrat!
Proč, markýzko, ten starý gobelin zočit
vám oko slzou vlhne napořád?
Ach, rozumím, vás trápí, srdcí křídla
se nechytnou v pel pudru, do líčidla.