Ó pěj a pěj! Zbav všakou duši mraků,
ať vzlétá výš,
když při svých slokách s hvězdičkami zraků
tvář k nebi obracíš;
vždyť zoufalec, jenž v propast hlavu chýlí,
zpět ustoupí, když slyší tě v tu chvíli,
až v nových nadějí se vrátí říš,
mrak bolesti v slz vlažný déšť se mění,
to nebeský je příval očištění,
jímž ňader mlžný luh je ven a ven
zas operlen.