Jak spoután ležíš tu v té kryptě v sloupoví,
kol tebe stojí triumfů tvých bohyně,
i vzpomínáš na jásot gardy hromový,
jenž v posled zněl na waterlooské planině...
Sup německý teď volně letí světem
a ty, ó, Caesare, v své rakve poutech spíš,
tvůj orlí zrak již nezašlehne vznětem
a ty své Waterloo ni Sedan nepomstíš!