A teď, když péče duši hnětou,
jak záhon máku náhle zkvetou
koženky rudé kolkolem
a plesavým se věncem točí
ty jasné tváře, třpytné oči
se skočných zpěvů hlaholem.
Ze srdce prchá všecka tíseň
a ztopen v milou vzpomínku
při znění sklenky bzučím píseň
o králi Ječmínku.