Ó zlatí snové uprchlé mladosti,
Kam jste se navždy sněhem rozplynuli?
Kdež jsou ty plány, ježto duchem hnuly
V tom plném žáru svaté nadšenosti;
Jež v ňadrách bujných vzdmuly srdce smělé
Přemocným návalem jen k činům ctností,
Co věšťcové té budoucnosti stkvělé?
A kde ve věčné záři neztemnělé
Vy světy předtušených, slastných palův?
Kdeže vy hvězdné chrámy ideálův,
Nebeských říší vystavené v čele,
V nichž plyne z čirých křišťálových valův
V nejčistší kráse bez všech šalby kalův
A v tichých proudech pravdy zřídlo vřelé?