Dešť drobný tiše v kapkách zhuštěných s oblohy padá šedé,
na listech šelestí od prachu špinavých ve trávě, květech,
jež pod ním k mokré zemi kloní se, jak plní je, v ně bije,
pod listím, v trávě v kapkách splývá chvíli, jež se chvějí drobné.
A tiše padá dešť. Po střeše altánu, po krajích stéká,
a v kapkách velkých odměřeně bije v písek vlhkem rudý.
Skrz okna altánu, jež plna pavučin listovím hledí,
zřím v cesty zahrady, jak červené by v zeleni trav čerstvé,
kde místy v kalužích již voda stojí, v níž se lístky schvěly.
A tiše padá déšť. Ve větvoví vlét pták a rovná peří.
Na střeše altánu, jak vítr táh, zaskřípla korouhvička,
a zahradou to zašumělo silně, s keřů, stromů náhle,
jak kapky deště prudce k zemi střás... dál šelestí dešť v listí...