Ji začal zajímat ten bledý muž
modravých očí, tichých, zasněných,
svým chováním se tolik lišící
od mužů všech, jež dosud poznala.
A přes okraj své knihy pátrala,
až uvidí jej opět přicházet.
A jednoho dne, když se přiblížil
k lavičce kamenné, kde seděla,
jen jako náhodou se vysmekla
jí z ruky kniha, sklouzla po šatech
a zrovna před ním padla na cestu.
Když Jiří shýbl se a podával
zpěvačce svazek, krásně vázaný
v červený marokýn, tu pravila: