Királyi székén izzadozva ül,
Száz gondok ölyvei röpkedvén körűl;
Országa súlyos terhe vállain,
Felé panasz sír ezrek ajkain,
Igazságért népek kiáltanak,
S utána a nap fáradalminak,
Ha est borít be völgyet és tetőt:
Keblére vonván bájos hölgye őt,