Hluboko se jí klonil, ustoupiv jí z cesty.
Leč ona stanula: „Dnes na mně řada,
být hostitelkou, která marně hádá,
proč hosté její náhle ubíhají v klesty? –
Vás málo baví ples, můj pane tanečníku?“ –
A vějířem, jejž posud v rukou měla,
lehounce noční chlad si v líce chvěla. –
„Jáť sotva najdu slova k povinnému díku
za onu česť, kterou mi slečna tehdy přála:
však nechci prohřešit se pochlebností,
jakou by pro vás ovšem byla moje chvála,
jenž nejmenším se cítím z vašich hostí.“