A tu kolem bolně to zalkalo:
„Hustá mlha vlasti naše kryje,
Jakby nebe nad nimi plakalo!“
Klekají teď veškeré ty sbory
Kmetů, dívek, žen a pacholátek;
Ruce k vlasti drahé vztahujíce,
Kropí slzou utrápené líce.
„O ty milovaná matko vlasti,
Odhrň rouško se slzící tváře,
Bychom odlesk poslední tvé záře
Do prahnoucí duše vssali,
Na věky jej v srdci pochovali!“