Tu píseň starou, prastarou, velikou, svatou, ryzí,
nad jižní víno nejlepší jež lahodná jest a vášnivá,
v níž celá země živoucí rozkoš lásky sklízí
a říjí organismů všech se velebně zachvívá,
tu píseň drsnou jako v říjnu ržání jelenovo
a něžnou jako lidská báseň na ňadra milenky,
tu píseň tráva zná i ty, houkající sovo,
tu píseň faun zná, nymfa zná, i modro pomněnky,
tu píseň míz a krví zná také člověk sám,
pokud ho neobelstil blasfemický chrám.