“Milyen költői eszme!” szólt riadva,
“S te ezt, ifjú barátom, így fecsérled!
Dicső drámákat írni vagy hivatva;
Mily vétek így elrejtve, tétlen élned;
A színpadon babér és taps fogadna,
Mily könnyű a költői hírt elérned.”...
“Nem kell!” viszonza hősünk komoran,
“Színpad nekem az élet” - s elrohan.