Tak otec odešel a Eva samotinká
už stěží usnula; až znamenavši zoru
prokmitať stromovím a svítat do okýnka
rovnýma nohama hned seskočila s lůžka
a nesla holubům zob hojný na ošatce;
a holubi, jak na ně hvizdla jejich družka,
hned zatleskali křídly, a jak větrem listí
k ní zevšad spadali, a jako děti k matce
jí k tělu tulili se holoubkové čistí.
Pak do zástěry vzala černého hus chleba
a drobnou kudličku, jíž hrabávala v mezi,
když byla menší ještě, teď jí řezá proutky
a krájívá si chléb, neb k obědu si třeba
jen loupá vodnici, když někdy v nouzi vězí,
a na ohníčku peče brambor na pochoutky.
Tak pomodlena, myta, přičísnuvši hlavu,
dvé kůzlat ženouc vyšla shánět po vsi bravu.