S vytřeštěným zrakem stál zde stařec zsinalý a němý.
– To jsem neřek’, náhle zalkal, to jsem neřek’! – Nuže tedy
proč mne, pane, zdržujete, věřte, v kroků vašich sledy
nehodlám se více mísit, zase jako před lety
odejdu sám, neuznaný, zavržen a prokletý!