A což ta princeznička Pampeliška!
Dřív hezká, růžová jak Jezule,
teď vadla, bělela jak bledule
a šukala kol pořád jako myška,
kde jen co na zub: šípky, mišpule,
tu bukvice, tam z hložin bobule;
co našla, hned to měla v papule
vždy černé od borůvek, bezinek,
jichž byla chtiva jako hrozinek.
Ba, ubožátko, lačná Pampeliška
i zkoumala, jak chutná z lesa šiška
i hlíza tulipánku z kruhule;
kdes tlustý, bílý kořen vzala v plen
i zaťala své zoubky chutě v křen;
zas jedla jeřabinky, hryzla šťovík...