Jen jednou staré hlavě trud a stud a rmut,
když odvolal hor bratřím jeho nástupce
vděk výsady, rva z rukou jediný jim dar
od Coelestina, nebes klíčníka z jich řad:
žít dávnou kázní přísnou paní Chudoby
ač pod sesterským lásky její pohledem,
jak před sto lety oddal svatý František
jí srdce své i ruku k snubu bez věna,
nic nezva svým, leč pouze její sladké jho,
a nad ní vůli Boha a s ní srdce klid.