A mžikem ukončen jest divý boj,
zbraň padá z rukou mužů zuřivých,
mír vrací se na zlatý Krokův hrad,
jen Chrudoš třímá ještě těžký mlat,
jen v jeho srdci bouří ještě hněv
a bledolící závisť hlodá jej,
a rozzuřen, tak laje spojencům:
„Proč váhati? Proč boje vzdáti se?
Což bojíte se ženy? Hanba vám!
Vy třtiny, jimiž vítr prázdných slov
dle libosti si hraje, hanba vám!
Zde vizte, jak tu modlu skácím v prach,
jež v osidla vás lstivě lapila!“