Vždycky v září teplém se v duchu pokloním znovu,
uctívám vzpomínkou slunnou zahradu dědečkovu,
vidím zas podzim teplý, kde podél zdi dlouhé zrají
zlaté a modré hrozny a oříšky spadávají,
na dlouhou cestu vzpomenu, na ustaranou matku,
na tanec opiček pod myslivnou u kolovrátku.