Ihned slunce slávy hasne,
růže pocty oprchují;
„Ach žel! zhaslo světlo jasné!“
oba s pláčem vykřikují.
„Ha! co zrádné nebe,
kráso světa, tebe
střelo jako trávu?
Ach žel! ach žel, nebe,
že jsem ztratil slávu!“