Bloudívaly tam mezi vámi,
opájely se vaším steskem,
snívaly vaším sněním.
A ta jedna, ta jedna, která tak ráda
mlčící, zadumaná hleděla do vln,
jako by s nimi toužila v moře,
ta již nepřijde víc!
Dravá, divoká vlna,
dravější ukrutné řeky,
uchvátila ji a zanesla
důvěřivou a nic netušící
v moře nejdravější, nejkrutější,
v bezedné moře, které nevrací.