Po dobrých skutcích jsem jak po rose vždy práhnul.
Kdys děcku sirotku jsem z nohy trn vytáhnul.
Tu v noci ve spánku přede mnou prorok stanul,
mne pojal za ruku, nad etherem, jenž planul,
ráj ukázal mi, v něm tisíce růží plály,
jak lesy tměly se a ve vůni se smály,
a ke mně zašeptal: Ó viz tu, boží muži,
co z trnu jednoho plá tobě vonných růží!