Hrůza úzkosti! Ty bledý, kde jsi stál
mrtvý bez Srdce, jež ke mně létlo
cestou závratnou – krvavé světlo. – –
Na kolena klesám, hledím v dál,
čekám Smrt. Ó moře vlny štkavé
dejte mír! A probuzená cítím
strašný zázrak – – žiju, rostu, miluju a svítím:
padlo v prsa má tvé Srdce žhavé.