neb slyšel divný, přehluboký ryk,
jímž užasl; toť zabučení krávy.
„Aj“, divil se, „ta hladem řičí ještě
a dosud neumořil jí ten bloud?“
V tom padly s mraků první kapky deště;
Ruf pospíšil si, než to vzroste v proud,
i vkročil do dvorany v hostí kruh.