Z těch nejkrásnějších květů jsem
věneček pro ni uvil
a s dojímavým pathosem
jí o své lásce mluvil.
Vyslechla tiše moji zpověď,
však když jsem prosil za odpověď,
tu hlavinkou jen hodila
a řekla: „Můj ty světe!
Já jsem ta cnostná Ludmila
a nevím, co s tím chcete –