Však trůn byl prázdný. Na kolenou s plamenným mečem
archanděl spící seděl na prvním zlatistém stupni,
týž, který tehdy Člověka z ráje vyhnal od tváře boží.
V neblahé předtuše na nahé rameno položil jsem mu ruku.
Probudiv se, vstal udivený, opíraje se o meč,
ucouvl zpátky, oči si protřel, zástupy přehlížeje.
Oslovil jsem ho rychle: