Již ke kováři naše koně vedou
a Petr běží sobě ku krejčíři,
pojede, praví, z rána do města.
Chce kazajku míť nedlouhou a šedou,
však pěkně k tělu. Lidé klepem šíří,
že žije mu tam v městě nevěsta.
Zejtra si přivstane a před třetí
mu vozík ze vsi k lesu poletí.