Zpěv pohanský dnes v duši mojí roste,
květ exotický na severním keři.
Mé myšlenky jsou dneska tolik prosté
a přece věčnost prostotou svou měří...
Ó když se nejvíc, nejvíc když se šeří,
tu mysl má se za Tvým stínem žene!
Mé smysly zase jenom Tobě věří,
Venus Anadyomene!