A jednou se srdce se svého paní
přec beze svědků potkal z nenadání:
to v šerých bylo chrámu ambitech,
kde jeptiška se procházela mladá;
hned na kolena panic před ní padá
a rychle, sotva že mu stačí dech,
jí vyjevuje, kterak láskou šílí,
též o punčošce oné zmiňuje se,
již v jejích ručkách spatřil tenkrát v lese
a kterou od té doby vidí všude,
a připojil pak vřelou prosbu, smí-li
tu nožku zřít, jež nositi ji bude.