Napíná Bořek zraky, vidí vše:
na střeše po řebříku Kavan starý
chodí a brání krbu rodného,
tlumit a dusit spěchá jisker žáry;
mladice žena stojíc v hřebenu
jediná zbyla ze všech pomocníků;
utekliť všichni po svých domovech,
dědina plna zoufalého křiku.