Ha, co vidí? Novou mukou
srdce proniknuto krutě –
Ó, co vidí? Co to leží
pode křížem nepohnutě?
Tělo mrtvé, mladé, svěží!
V prsou vetknuta je dýka,
z rány rubínem krev teče!
Poznává již nebožtíka;
klesá, blíž se k němu vleče:
„Bože, v lásce neobsáhlé,
odpuštění, smilování,“
volá v vroucím celování.