„Co to!?" – se Sigmund polekaný táže
a kvapně ze prestolu svého vstane –
„Snad vrah? – Sem ke mně moje věrné stráže!"
Však Uher kleká před ním: „„prchni, pane!““
„To blázen kýs’!“ dí Sigmund rozvášněný –
„Či snad tě hlava na tvých plecích mrzí?“ –
„„Ó prchni, králi! – pozdě bude brzy!““ –
Sigmundu vstaly kolem úst až pěny –