Pán s otrokem oddalovali se, cizejšími si byli,
já ponořen v odvety sen, jenž dodával mi síly,
on v stupidnost samolibou a neschopen, chápat mou zemi,
v mou vžíti se bytost, boj otců a ubité právo co je mi, –
až okamžik nadešel: galeje potopil jsem řadou
a z míst, kde jsem otročil, mám si vůlí vládnout teď mladou.