Muž starý v hradě žil, ten strnul se
nad utrpením jejím velikým,
u nohou sedával jí, podával
lék někdy jí, jejž Pia odmítla,
vždyť věděla, že spása jediná
smrť pro ni byla, kterou čekala.
Ten starý muž jí krátiti chtěl čas
a vypravoval, jak v těch bařinách
svět leží zapadlý... Jak Nello ji,
tak Řím že zabil někdy tento kraj,
zvěsť stará hlásala to, pradávná,
že někdy města slavná stála zde,
že lesy kvetly, nivy smály se
v Maremmě, zardousené Římany,
a mor, jenž všemocně zde kraluje,
že kletbou Etrurie ubité...
A dodal pak: „Tak pomsty vstane duch
a Nella stihne, vy až, madonno,
v hrob klesnete, který vám připravil.“