Strýc Josef říká, že jsem děcko.
Třebaže neznám, cítím všecko:
že smích tu nezní zvonivý,
že otec tolik šediví,
že více bolí bolest skrytá,
jež nekárá ni nevyčítá,
časem, když se příliš rmoutí,
chtěl bych se za matkou rozběhnouti,
daleko až,
vykřiknout radostně: zde ji máš!
Chtěl bych se rozběhnout. Ale kam?