Mluvíc kněží sváru a podvodu jedem
Zbystřili vřelce, a novou snovali půtku.
Zpouře se příčila hráz jak z ocele skála,
Melin s průvodem svým. Kdo pevného muže
Podryje čest, kdo zprzní vraždami vlídnost?
Vybralť se kněz, jak had své sladivé řeči
Do srdce splývaje jed, v mžik vytvořil divy.
Lahodě muži, a žehnaje velikomocnost
Pravoty jeho, a hlásaje do nebe stálý
Štědroty tok, vryl do duše důvěry osten,
Zpoutal sy rozumu běh, a ukoval vášně.
Kroutě se outokem svým jak lukami voda
Představil vlast jak v kalině pannu, a víru
Bohyni řetězy spiatou; obrazyl mrzkost
Poroby, svobody květ, svou nahotu odkryv
Ranami vyděsyl mysl, y do vzteku vehnal.
Spatřiv, jak se již víří, na katy žehrá,
Nahý švihaje meč chce spláceti vrahům;
Sháněje ze srdce proud vší náruživosti
S tvářemi hořícými a očima smrt, mor
Rojícýma co Boží posel se staví;
Hřímaje vzteklosti střel tře odpory, vicher
Vášněmi klátě se zmocňuje slabého ducha.
Leká vraždy se Melin, zkazyti hrdin
Brání víra y ctnost. Bůh káže, a červe!
Bohu se příčiti smíš? Dnes zahyne pohan;
Zejtrali Křesťany spatřím, nebude tebe!