Poslední žoldnéř, zchátralý šat.
Z tábora verbířů vracím se domů.
Potácím se a mám po duších hlad,
po zemi své a po vůni stromů,
po modrém kouři otčiny svojí,
v očekávání jež tiše stojí,
dívá se na mne a kývá k tomu.
Neomítnutá již vítá mne zeď:
Bratře můj, a co teď?