Znám tvou duši hadem v prsu svitou,
znám tvůj úskok, znám tvou lesť a zášť,
cit tvůj černější je než tvůj plášť,
nejsi knězem, ale jesuitou,
členem káně, jež se zevšad drala,
aby jako Promethea kdysi
nitro ubohé mé vlasti žrala,
jež na skále svého práva visí.
Z rukou tvých a z rukou tvojí lásky,
která bohem řádí u přepychu,
hřích je bráti odpuštění hříchů,
já chci kalich světla, kalich lásky!“