Račtež milostivě prominouti,
Není řeč má v ujmu vaší slávy –
Toliko si račte zpomenouti,
Červíček že všechny vás zadáví,
Ano, že se sami v červy proměníte,
Až si trochu v zemi poležíte! –
Ty pak lampy, věz to milost vaše,
Nesčíslné slunce jsou,
Kolem nichžto země, jako naše,
Obývané přemnohými tvory
Kolují ohromnou prostorou –
Sluncí těchto s zeměmi tmavými
Ruka mocná v také nesmírnosti
Po nebeské báni zavěsila,
Žeby summa vaší učenosti
Jejich počet pochopiti,
Ani vysloviti S to nebyla!