Předevšemi k Popelovi hnali.
Starec ctnostný bezevšeho strachu,
Bez vší zbraně vrahům kráčel v bok, kmet
Viděl přátely a klesajícý
Syny, slyšel dívek naříkání,
Slyšel prosby, stál co bez života
Strom, jen k nebi vzhlídl, a vzdychl a hlavu
Zakryl. Zaslechl nejmilejší dcery
Hlas, jak bleskot k rozsápaným letěl
Katům, na zem padl, a nastrkoval
Hlavu, která nastokráte v boji
Z nebezpečenství je vyrvouc k chrámu
Uváděla blaženosti. Sražte
Hlavu, probodněte srdce, křičel,
Dceru mou jen živte. Váš to otec,
Váš to bratr prosý. Na šediny
Patříc, na poctivý pohled svého
Dobrodince, strnuli, a stáli.
V tom sem vkročil Vojmír, rozmazance
Ztupiv, do trnoucý dívky vrazyl
Meč, pak starcy hlavu srazyl. Takto
Zašel nejslavnější vlastenec, a
Dravým ptákům k potravě se vydal.
Po té vraždě hrůzy prováděli,
Kdožby všecka ukrutenství tvářil?
Den se vzbudil, slunce ukázalo
Poděšené Praze mrtvá těla,
Syn a otec, s dcerou matka, dívka
Se stařicý po ulicy ještě
Škytajíce plaché vypouštěli
Duše. Všudy ticho, všudy hrůza.