Saladýn jak moudrosti milek se k vojně
Hotově pokoje chrám svým zkrásyti hodlal.
Marná usylování! Křesťané zhrdli
Pokojem svatým. Zulima v porobě s synem
Vadne; co počne sy v bouřích nebezpečenství
Rostoucýho? jak kruhů rozmilé zbaví?
Pomocy nikdež. Tu plamenem rozhorlenosti
Zbystřiv řekl: Již nebudu živiti dráčů;
Matkuli s dítětem mučí, milosti žádné.
Knížata, sprostí – slouhové! Křesťany bíte!
Saladýne, kam míříš? Z tebeli satan
Povstati má? Buď člověkem. Pravil, a okřál.
Novina v tom, že se s dítětem Zulima vracý.
Zlítiv se sultán vykřikl: Do hrobu klesla.
K městu se blíží, kvap, a své rozmilé přijmi.
Rozmilé Saladýn k svým přivinul prsům.
Radosti vršil se hluk, cyt plamenné lásky
Písněmi vzhůru se pnul. Sem, hrdino! přikroč,
Smíšli zde vstoupiti v kraj, a se potkati s láskou?
Sultán vzdychl, a slzami skropuje tváři
K milence řekl: Ach! jak ti ouzkosti splatím,
Zulimo má? O Křesťané nemilosrdní!
Jak jste svírati krásu, a mučiti mohli
Nevinné srdce? Vždyť tvůj, má dušinko! pohled
Bleskotem zdrobuje skály, y zvířata krotí.
Saladýnek co pták jen lítaje kolem:
Svoboda blaží nás, pěl, matku y otce
Líbaje, rukama tleskal, že v blažené vlasti
Bydleti bude; a blíže se k hrdému městu:
V nebi jsem, zvolal, a rukama na lidi valné
Ukazuje, co bratry je srdečně vítal.