„Nuž dobrá, děj se podle vůle tvojí!
Znáš městský les? V tom směru u trati
hospůdka,“ děl don Juan, „malá stojí.
Tam na tě v touze své chci čekati.
Buď zdráva! Pamatuj, že zaslíbil
jsem ti svůj život.“ Pak ji políbil,
s okna se vrh’, v tmě kráčel po římse
a uvažoval: „Kdy již zřítím se?“