Po boku jemu kráčela
neznámá slečna ustrašená,
ještě se chvějící, nemluvná,
zakřiklá Jiříkovým slovem.
Vesele od ní se odrážel
děvčátkův klobouk s modrou stuhou,
slaměný. Nesla jej na ruce.
Za stuhou několik zastrčeno
kvítků: veliký vlčí mák,
dvě kozí brady, kopretiny,
jak si je cestou do lesa
utrhla na louce a v žitě.