Je ticho. Odech bratří z blízkých stanů
slyšeti mohu. Úder koňských kopyt,
jímž spící zvíře mimovolně bije...
Bdí Bůh a hvězdy... Hospodine Bože,
jenž vševidoucím zrakem vnikáš v hloubi
všech ledví lidských, račiž popatřiti
do duše mojí a rač vyplniti
vše, co tam vidíš. Udělal jsi slepce
svým mečem, nástrojem své svaté vůle,
jsem v pokoře tvým, bez tebe nic nejsa
a dát rač, abych směl být tak i dále
a provedl svůj úkol do posledka.
Dej očistit mi naši českou zemi
od zloby cizí, od neřádů vlastních,
dej plevel sežat mi a dáti ohni
a rozprostřít rač nad ní mír svůj potom,
by každý, i ten poslední z těch malých,
syn její klidně žil a volně dýchal,
prost domácího jha a pout prost cizích,
v bezpečí maje všecko, což jest jeho,
krov domu, rodinu i pole svoje.
Proud milosti své vylij na nás potom,
a řeku dobroty své na zem naši,
vrať království své zase lidu svému,
a vůle tvá buď na zemi jak v nebi!