Vy hory žalné... Bědné chýžky vaše,
pokryté sosen krovem zeleným,
ze clony větví vykukují plaše
okének zrakem snivě zamženým.
Zda rosa to, jež oči jejich skrápí,
či slza hořká panské nevole,
jež jako šelma, tajíc šelest tlapy,
se plíží tady chudá přes role?
Vy trpělivé jihočeské chýše,
kdo zbádá vás, kdo bol váš uhodne?
Mne bolí jen, že kraj, v němž lkáte tiše,
se pyšně zove Hory Svobodné!