Šla taká hrůza z obou hrdinů,
že pohan couvl; za to letěl mrak
jim kopí, šípů, nožů, štítů vstříc
a rachotil jim temně nad hlavou
jak bouře krup nad polem zrajícím.
Šíp ranil pravý spánek Turpinův,
a kopí vjelo hlubě do prsou,
a druhé koně jeho zabilo.
Děl arcibiskup: „Nejsem přemožen,
ač těžce raněn. Ještě mám svůj meč.“