Čamara sešlá, polské šaravary
a lesklé čižmy pěkně zdobí jej.
Zjev jeho celý volá z dálky: „Vari!
jsem Prokop Skála! cestu udělej!“ –
Divoce planou těkavé mu oči
a jako proutkem nonchalantně točí
mohutnou holí se Žižkovou hlavou. –
Tak po lukách se k zámku brodí travou.