Jsem osamělý... Lidé plní sice
síň paláce mi, touží u mých dveří
mě pozdraviti, v senatě se kupí
kol mého sedadla – však duše jejich
jdou k Tiberiu, kolem Tiberia
se nesou jejich naděje a touhy...
Pták, který zmlká při západu slunce,
i muška, která k spánku ubírá se,
i květina, jež květ svůj uzavírá –
ti všichni způsobem svým pospíchají
pozdravit slunce, z východu když stoupá...