Jak na stožáru v koši sedí hoch
a hledí v dál, tak duše básníkova
den vyhlíží, kde as by vzplanout moh’
a s ním zas nových skutků doba nová;
však v hloubi brousí otupělý roh
býk Nelidskosti, vrah tam pouta ková
a chechtá se, kdy znova pokropí
krev lidská zpuchřelý vrak Evropy!