A zase tma; u obří paty dole
se míhá lidstvo ve mravenčím shonu,
před ním se táhnou nedozírná pole,
tmou rachot strojů zní, kvil dálných stonů:
Tu líchu orej! zní hlas přísný s hůry,
ten řemen táhni! – Marně hlasem zvonů
zní báj o lepším losu v šeré chmury.