Dvě paže jsou to v jednu náruč spjaté
kol drahé šíje domoviny zlaté,
jež jedno srdce tlukoucí a hravé
ji tisknou na hruď, zemi usmívavé,
a z démantů i perel šňůru dvojí
kol hrdla v jeden lesklý šperk jí točí
a v takou spanilost ji pyšně strojí,
až nemohou s ní samy spustit očí,
tak jako ty, ó poutníče ty dumný,
jenž kouzelnou jsa písní Orlic veden,
kamkoli zrak tvůj rozletí se zkumný,
zříš tisíc obrazů – a půvab jeden!