Slyším, jak ten výsměch výská
z hlubin země – pekla řeč!
Dvakrát hloub mé rádlo stiská
dlaň sevřená v palnou křeč. –
Slyš, tu skřípne rádlo prudce,
zachvěje se jakby v muce,
jiskrou zasrší – a v ruce
držím vyoraný meč.