Kochaje se ve snách slastných,
Zřel již, jak se osadníci
Jeho bystře na svých vlastních
Prohánějí po vesnici.
Zmejlil se však velice;
Lidé měli ovšem vlohy
K chození, však slabé nohy,
A když se jim berlice
Bez milosti pobraly,
Plazili se, klesali,
A než se jim narovnaly
Nohy, chřadli, umírali,
A ti dobří lidičky
Vypouštějíc dušičky
Ještě teskně volávali:
Kde jsou naše berličky!