A domluvil. Než mohl v úžasu
kříž na svá bedra vložit Božetěch,
juž zmizel před ním v černé propasti
jak fantom snů, jak přelud mlhavý.
Ni stopy kol – dál hučel vodopád,
a jako velká, světlá myšlenka,
spěl v tichém letu orel k obloze.
A dlouho za ním zíral Božetěch,
až zmizel v modru – mlha klesla níž,
a nad ledovci v kráse nádherné
se mořem nebes slunce vznášelo!