Ó mladí, radosti, ó čekání a touho!
Jsem rád, že nejsem sám!
Nevím, zda budeme čekati krátce či dlouho,
vím, že již krásnější máme chrám,
chrám, kde Bůh přeje žít, kde člověk žíti též přeje,
(– oltářů netřeba v něm –)
kde slunce zářivé všecky nás líbezně hřeje
a všem, ó všem nám zkvétá zem,
zem děkující nám, že jsme jí vrátili jas,
zem plná zeleně, rosy – –
Čekáme, čekáme – není nám dlouhý čas –
jakoby z věčnosti vlálo již cosi.