A chvíle je, kdy zalit šerem
je opět rozčeřený vzduch,
kdy v bílou dálku za Brenerem
vždy zalétá můj teskný duch
přes hradby hor, skal zasněžených
a úvozy cest rozjezděných,
přes opuštěné hřbitovy,
jež kouzlí z rozpálených skrání
běl zasněžených, pustých plání
a ztemnělý les jedlový.