Pak ona v touze, která každou vládne matkou,
záměru svého roušku poodkryla,
a jméno známé: „Laura“ – vyslovila
s tajností něžně milou, důvěrnou a sladkou...
Tu Hynek odmlčel se. Lež mu byla cizou, –
odepřít matce – nebyla v něm síla;
kde najít slov, jež by ji nermoutila? –
Tak mlčel, nemoha jí pravdu zjevit ryzou.
S povzdechem tichým na to děl po malé chvíli:
„Vyjeďte sobě; navštívím vás potom.“ –
Tím dohodnutí zas jen času ostavili, –
a matka jela, přemýšlejíc o tom. –