Řekl a příhodu svou zjevil kněžím
Cyzým mezy rváči panujícým.
„Bože! já se uleknutím ježím,
Hříchem kostnu smysly zhubujícým.
Děti, kněz a žena – v prachu ležím,
V zoufání se topím křižujícým.
Kdo mi rozum, kdo mi pamět vrátí?
Hrůza života dny starcy zkrátí.