Bych větrem těkal široširým světem,
jenž buřán stepný rozvlní svým letem,
jenž honí mořem mhly, jak plachet stín,
mhly, které mořské fiordy v závoj halí,
jenž na oaze palem květy spálí,
s nímž v závod letí Farys, pouště syn! –
Kéž vlahý jih mi loďku vlnou houpá,
v níž stín vavřínu s hrobu Virgila
se s jasnou září plné luny koupá –
a vánek s lauru šumem přisílá
rapsoda hlas, jenž nad popelem zpívá –
Tassona zvučným rýmem se ozývá!