Na nádvoří zmatek, křik a hluk se šíří,
za knížetem dovnitř vchází bohatýři.
Dvéře domu Ivan otvírá si ranou. –
Před ním širá jizba, v temnu hvězdy planou –
však to hvězdy nejsou, sladké jsou to oči!
V sněhobílém rouše, růže ve vrkoči,
před knížetem stojí děvče zlatovlasé
a tvář jeho sličná lehce zarděla se.