Krev jitru barví mramorové skráně,
krev šlehá v čelo nebes, žhoucí krev
se valí řekami, vře v jiskrách rosy
a krouží v oblacích, – toť děsná korouhev,
jež z blesků tkána vlaje k trůnu páně
a jižto zkrvácený Lazar bosý
půl věčnosti, jda stopou krve, nosí,
až hrotem v skalní hruď ji zatknul na Balkáně.