Vskutku starosvětská byla nízká jizba myslivny:
Z kachlíků zelených v rohu velká trůnila kamna,
obklopená s dvou stran nízkou bez nátěru lávkou;
čásť tam podlahy též byla cihlami dlážděna pouze,
avšak hlinka rudá jim čerstvou dávala záři,
v bezvadné jak všechno kolem se v čistotě leskla.
Valnou vrstvu peřin pod bílou nesly pokrývkou
postele důkladné, dvě tu po straně u stěny stály;
naproti prádelník staromódní tměl se a šatník:
nádoby nejlepší na onom se vypínaly pestře
a trety rozmanité; uprostřed z vosku beránek
vznášel zdobně malou, z purpurné látky korouhev,
nad ním ze skla širá jako křišťál zářila báně.
Naproti kamnům kout zaujímala u vchodu truhla
vetchá, kvítkovaná; nad ní pak pušky a brašny,
důtky a lovčí roh s velikým bylo zříti tesákem.
Šperk parohů srnčích nade dveřmi se ladně vypínal,
obrazy prostoduché, lety sešlé shlížely se stěn:
Onde myslivce rakev truchlící hejno zajíců,
srn, jelenů, kanců, v předu křížkem liška provází;
zázračný tu roháč drsnému jeví se Hubertu;
nad spícím Ctiradem tam v roh duje Šárka ukrutná;
pták tu na větvi sedí: hlavy obrys, dříku a křídel
chmýří vskutku šatí, přiklíženo, barveno různě.
S prostých jinde hodin pestrá se kukačka uklání.
V oknech Flóru jarou kořenáčů zástupy pěstí;
jedním zříti na dvůr, dvěma přímo na prostoru travnou,
jíž dnes pouti život mnohobarvý šumně se hemží.