A sady lunným jasem prosvitlé
jak lidské srdce láskou, v unylé
a sladké dřímotě svou odpověď
na píseň řeky tichým šelestem
v noc šeptaly, a snivý jejich mír,
ten rostlinný, do srdce vnikl všech,
již kráčeli tou chvílí pod stromy,
a konejšil jak tichý jarní déšť.