Jdu lesem... Bloudím a cesty sobě matu.
Rok jsem tu nebyl a je mi vše tak cizí.
Zvěř plaším. Srn stádo rozeběhlé v chvatu
v záhybu aleje mechové mi mizí.
Sníh v lesy padá, lesy v nové snění.
Smrky vysoké, z nichž visí čerstvé jmelí,
stojí přede mnou ve slávě proměnění:
na dávné milování jsme se rozpomněli.