Zdá se mi často, noc mnohá když dlouhá,
u všech že lidí jsem byl.
Nespících lože tu žhavá i lože lichotná,
zbrocená krví neb sladká jak dary nebe,
všecky jsem navštívil.
Zdá se mi často, noc mnohá tak dlouhá,
tmavá jak peklo neb hvězdná jak touha.
Všecko již prohléd’ jsem. Nejtíž však nacházel sebe,
pro srdce klamání nicotná.