Ó přelude, Ó pravdo, básníkovi
zda popřáno jen hlédnout ve tvůj taj,
kdy myšlénka jak motýl purpurový
mu k čelu snese zakrývanou báj! – – –
A hle, – tu míč se kmitl síní malý,
snad děti kdesi v zahradě si hrály,
a v krunýř vlítl maní přes okraj.