Madonno, dar jsem přinesl Vám skvělý
– vy víte dávno, že můj život celý
kol touhy jediné se stále točí
a tou je milost vašich sladkých očí –
Madonno, dar můj provází řeč prostá,
všakť hoden verše messer Ariosta,
tož sekretáře mého, jemuž kypí
do rýmů něha, kouzla jas a vtipy –
dar můj je safír, jemuž rovno není,
však obruba mu schází, zasazení,
kde vynikl by; jako hvězda, která
je vyloupnuta z nebe za večera –
já míním ovšem, račte pochopiti,
že obrubou by měla řeč má býti...
Madonno, vy jste včera prohlásila,
že jedněch očí krása jest vám milá –