Májové květiny nesouc s dítkami matka
Zpívaly píseň, a drahého líbaly otce,
Jevíc radosti cyt, a se k obrazu tisknouc
Poctily věncem dobrého muže, co život
Daroval otcy. Tys, člověče! nevině Bohem.
Že jsy y milého dítkám zachoval otce,
Že jsy y ctnost z bíd propasti vydobyl syvých;
Za to tě žehnati budou, kdykoli slunce
K životu vzbudí svět, neb za hory zajde,
S prozpěvováním tebou synové šťastní.
Řkoucý s otcem a matkou zpívaly píseň
Spanilé dítky, až skaliny opětujícý
K podivu nutily svět. Tyto sladivé hlasy
Z vděčných ust náš hrdina s obdivováním
Slyše, a blíže se v háj zde podobu spatřil
Na stromě svou, a y vrytá do stromu slova:
Vratislavovi světí z vděčnosti Selim.