Sníh napad... krok můj zanechal
v povlaku trhanou stopu.
Šaty mi ve vzduch voněly
odeurem heliotropu.
S planiny zřím, jak Vídeň plá
v závoji světel a lesku.
Znavená víčka mhouřil jsem
jako při šlehání blesku.
Byly snad nervy dotčeny?
Nohy se černaly v sněhu,
oči se světel týkaly,
duše nesmírných břehů...
Snít se mi chtělo. Opory
lavice jsem se chápal.
Strizzi se uhnul, já s díky sed.
Druhý byl schoulen a chrápal...