Jak ptáče v hnízdě, v pokojíku milém
v snách podřimuje v křesle starobylém
stařeček farář; suchou dlaní stiská
vrásčité čelo, lysou hlavu svoji,
jež dnešní večer hoří myšlénkami.
Vždyť zdá se mu, že pozlacenou chvojí
se stolu kývá, rozžíhá se plamy
vánoční stromek, se zelených snětí,
že lesní vůně slétá, zlatí brouci,
jak podál z krbu jiskry žhavé, vroucí –
toť vzpomínky jdou starci do paměti.