Leč dosud ještě tvoje skvosty,
tvé neskonalé půvaby
v tvou náruč, Písku, steré hosty
i z blíž, i z dáli přivábí.
Tu v číhání tak nepohnutém,
hle, sedí rybář nade prutem,
a žen i mužů břehy plny
s malými dětmi-naháči.
A v mžiku všichni naskáčí
v Otavy tvojí čisté vlny,
neb krásná tvoje Otava,
toť sama báseň jímavá.