Ó poslyš, věrný sluho Spasitele!
Tvá hruď se ještě mužnou silou dme:
nám na hlavy však věčnost sníh svůj stele
a věř, my se ctí zšedivěli jsme.
Skrz zlou i dobrou pověst, blahem, žalem
jsme šli za Vůdcem svým, svých duší Králem,
a ač jsme nuzní, – svatou jeho věc
jsme hájil každý vždy co poctivec.