Még maga áll egyedül Gara bán, mint talpasodott tölgy,
Mely mélyen gyökerezte magát a földnek ölébe,
S ingani nem tudván tetemes törzsére nehézül.
Áll Gara a pártos seregek közepette s kezétől
Elhúll Nyéki, Dorogh s Bartók s ki elejbed elállott
Hunyady! a bajuszos Kurd is hívsége dijául
Vérbe borúl Gara vágásán; mig végre miként a
Jó fejszés kiszelelvén a sok bokrot előle,
A nagy tölgyre kerűl, akképen Hunyadyhoz jut.