Tak čisto, slično všecko všudy,
i mysl ondy strastmi těžká;
dub protahuje skřehlé údy,
a hlavu týčí chrámu věžka,
zda brzo na římsu jí sletí
sbor dlouhokřídlých vlaštovic,
jimž, jak mé srdce v blahém vznětí
svým písním, toužně hledí vstříc.