A balon letí výš, jak pohrdal by zemí.
Ta pod ním vlní se jak pocuchaný šat.
Hvozd k pravé, černá zeď, ční nepohnut a němý
a zralé obilí, pruh žlutý, stříšky chat
jak body červené a hnědé, v stromů změti...
Dál pláně splývají vždy víc a více v šeď
a balon vítězně azurem letí, letí...
je zdola jako pták, jak bod a jako smeť.
Již zmizel nadobro! – Ne, teď se ještě mih’!
Však nyní naposled! – Ó šťastnou cestu v jih!