Zlíbej, matko ustaraná, čelo svého syna,
povolena z pravomoci kratší vojančina,
o rok dříve může býti, jak je vidno světu,
z tvého srdce odstraněna špička bajonetu.
Hleď, to vzplanul do tvé noci tajně dosud skrytý
pod popelem utlumený popel humanity.
Pozměněny v jednom směru staré stuchlé normy,
prodralo se kousek srdce z panské uniformy,
zcela malý kousek srdce mezi řády svítí,
kterýž oni zapomněli v chvatu zastrčiti...
O rok dříve syn tvůj mladý před milenku klekne,
dříve budeš, matko, hýčkat bílé vnouče pěkné.
Také může o rok dříve syn tvůj státi v poli
a ty v hoři bezehlasém trvat u mrtvoly...
Kousek srdce červeného z panské bluzy čouhá,
a v něm, černým suknem kryta, leží smrt a touha.