Ještě zima s jarem vojnu vede
jako tam ty nepřátelské davy.
Když však první na obloze šedé
teplý paprslek a usměvavý
k lidem vlídně opět zaletěl,
stichly zbraní třesky, zvuky děl,
shasnul žár, jenž planul světlem děsným;
zášť a hněv, jež v naduté se pýše
nad národův hrobem leskly těsným,
složily své meče klidně, tiše;
jenom anděl smrti vzdechem vanul
a pláč hořký s očí jemu kanul,
jen duch míru povznášel se kolem
vznešený a usmířený bolem...