O život tu běží dvojí;
o její i dítka,
mezi oba vedrala se
osudu zlá plítka.
Přál bych to té mladé paní,
je tak hodná, milá,
s všemi jedná, jak by s nimi
z jedné chýšky byla;
vždy se chová pěkně vlídně,
plna upřímnosti,
ke služebným jako k družkám,
ke mně jako k hosti...“