Zda vzpomínají? Zda se pamatují?
„Chtěl bych se dotknout retem vaší šíje.“
„Ne, my se nikdy líbat nebudeme.“
„A tvrdíte pak, že mě máte ráda.“
„Až za hrob. Jako nikoho víc v světě.“
„Já políbím vás.“ „Nikdy. Není možná.
Pak víckrát bychom se už neviděli!“
„A to je láska?“ „Věřte, mám vás ráda.“
„Ne, nerozumím.“ „Ráda celou duší
a celým hořem svého odříkání,
a vy jste slíbil... slibte slavně znovu,
že líbat mě chtít nikdy nebudete.“