Szelid a fű, vadvirágos, de mégis
Leteríti Bojtár Bandi szürét is.
Fű, virág közt kígyó, tüske lehetne,
S Örzsikének, puha, gyönge - mindene.
Ha tüskétől egy csöpp vére hullana,
A nagy erdőt fölgyujtaná miatta!
Pedig a zöld erdő az ő tanyája,
Csak ott legel, csak ott javul a nyája;
S ha őneki se nyája, se erdője,
Földönfutó se lenne jó belőle.