Éljük (dorgálni ki meri?)
Az ifjúság örömit,
Míg a vénség nem keveri
Öröminkbe ürömit.
Éljünk, a míg ifjak vagyunk,
Míg életünk földje bő,
Míg termékeny keblünk s agyunk, -
Mert eljön majd az idő,
Hogy megtompúl az érezet,
S egyedül az emlékezet
Lesz öröme szívünknek
S legfőbb java éltünknek.