Ments meg kezekből az idegeneknek,
Kik énellenem szörnyen dühösködnek,
Szájok beszéde merő hamisság,
Kezeknek dolga hitván mulatság.
Hogy mint az szép plánták, az mi fiaink,
Fölnevekedjenek mi szép leányink,
Kik szépségekben úgy villagjanak,
Mint ékes oszlopi az templomnak.