Však divno! Oči hluboké a snivé,
ty drahé, modré oči,
ty zavřít nemůže, ty v prázdno zejí
jak výčitka a bolest.
Je zavírala matka s pláčem Dolorosy
i otec v němém, palčivém svém bolu,
však, darmo, hledí v prázdno
ty drahé, modré oči
jak výčitka a bolest.
Proč umřel ten hoch bledý?
To nepoví vám otec ani matka,
neb sami nevědí to, ani lékař
to nevěděl – on umřel pouze proto,
že nemoh domů.