V tom však dívka odhodila
mýdlo, jež hned vzrostlo v horu.
Baba plná msty a vzdoru
zase delší cestu měla.
Už jich znova doháněla,
letěla, jak vítr letí,
už se octla v patách dětí! –
Chraň je Pán Bůh před vší škodou!
Hošík pustil džbánek s vodou.
Jezero se rozvlnilo. – –
Baba přes ně nemohoucí
uřícena, s žízní žhoucí
pila jen se do ní lilo,
pila dál a pila zase
a tak nadmula se
v šířku nevídanou,
že pak pukla jednou velkou ranou. –