A než slovo ze rtů sjelo,
Jitro sypalo z hor bělo
Dne a roušku noci temnou
Napínalo na průhledné
Šero a v něm oblak bílý
Irmou byl a v prostor pílí,
Roste v šíř a s hvězdou bledne,
Až dnem kvete nebe celé,
Země sen se zrůměn budí,
Vítku táhne pustou hrudí,
Kane v srdce osiřelé. – –