Hle, ženy míjejí jak popůlnoční stín,
jsou sladké, rozmarné, dovedou opíti,
u nohou klečím jim, sestárlé doby syn,
leč pyšné srdce mé ničeho necítí.
Tam vládne jiný svět, demoni spoutaní
tam marně vrážejí do démantových pout,
nad nimi chví se cos jak šero předranní,
jak hvězda daleká, jež nechce uhasnout.