Však Giljom s otcem jeli k císaři,
by klíče Oranže mu přinesli
a zprávu o vítězství podali,
Když dorazili v palác královský,
šel Karel právě s dvorem z kostela
a Giljom vida vznešenou tu tvář,
tu vysokou, velebnou postavu,
klek’ v cestu králi, za roucho jej jal
a tisknout k čelu lem chtěl uctivě
v svém nadšení, však kráčel před Karlem
muž pyšný, třímající nahý meč,
to kníže Ernalt z Orleanu byl,
jenž v lásku Karlovu se vetříti
vždy snažil pochlebenstvím nečestným,
ten, vida neznámého mladíka,
děl drsně: „Zpátky, chlapče odvážný!“
A hrubě dotekl se Giljoma.