Spěšná pověst brzo zaletěla
Do Vídně y do Budína,
Do Tokaje, do Trenčína,
Vše, co s rytířem se dálo, pověděla.
Doběhli hned opatrní věřitelé,
Zoubožených lidí trapitelé,
Ržkouce: plať nám dluhy! Těch pak bylo více
Nežli vlasů na rytíře hlavě,
Vídeňským jen kupcům přemnohé tisýce
Dlužen byl, a Tokajčanům
Mnohem víc, y Budínčanům,
A kdo říct vše muže, komu –.
Rytíř myslel, že mít převeliké dluhy,
Držet mnohé zahálivé sluhy,
Slouží Pánům k znamenité slávě.
Do panského svého domu
Na věru vše kupoval,
Ročně velikých sum půjčoval,
Ouroků svým věřitelům neplatil,
Lhůtné půjčky nevrátil;
Z všech stran dotíráno naň,
Víc se žádný neujímal zaň.