Což nahýbal se z vozu, zda již kyne
lip řada jemu v pozdrav, uvidí-li
již známé lesy, zahrady pak stinné,
v nichž zpola skryt je kostelíček bílý!
A zočiv pod zelených strání svahem
to místo dávných dětských her a žertů,
jen stěží jásot potlačil, jenž blahem
v tu chvíli mocně dral se jemu ze rtů.