Ptačí hlava na ňadra se shýbá,
rozželená strachem níž a níž,
mráz ji hladí, celuje a líbá,
k srdci vniká stále blíž a blíž,
provívaje rozčechrané peří,
až, jak ondy druhu v zkvetlém keři,
poddává se ptáče jeho vůli
a jak pestrá kulička se skulí
k patě stromu, v lesa pološeři. –