Já třel mu barvy. A to bylo vše,
co pochytil jsem z jeho umění.
Neb Parrhasios maně jal můj zrak
i sluch i celý život duše mé,
že na světě nic nebylo krom něho,
nic vedle něho a nic nad něho –
tak umí vzdát se jenom mladý věk.
A sama sebe zapře blaženě,
by žít moh v tom jen, koho obdivuje.