„Elég is, elég is, - így fűzi magában -
Nekem a hazáért harcolni hazátlan -
Eleget saslódtam becsűletért eddig:
Hol két láncsa feszült, az enyim volt egyik.
Lám az oroszlánnak van hová megtérhet.
Vár szelidebb nőstény réti csikasz férget:
S én a dicsőségben egyedül mint fénix,
Páratlan elégjek?... Ember vagyok én is.”