Záboj zachvěl se a hněv i bol mu v hrudi
jako žhavých mečův ostrý hrot je vryt;
k činu ukrutnému vášně změt jej pudí,
hučí duše vír a štve jej zlosti cit,
by krev dceřinu vlil pomstě do osudí.
Ale v ňader temno vniká lásky kmit,
kdy hlas úpěnlivý slyší vzlykat s valů:
„Spas mne, otče, zachraň pohříženou v žalu!“