Tam v nebes báni slunko plálo,
a zářilo svým věčným žárem,
vždy na zem vrhajíc své ohně,
jak horoucí své polibení.
Zem jako věčně mladá milka
v svá ňadra ssaje světlo, teplo,
jež milec s nebe posílá jí,
a roztříštivši v myriady
ty světlé davy dalných nebes,
své dítky daří jejich částmi.
Tam kousek světla barevného,
tam kousek tepla uděluje.