Jsem strážný anděl, anděl české země.
Bdím nad ní, běda, hezkých pár set let.
Leč, jak se aspoň pamatuji temně,
nic na dlouho jsem spravit nedoved’.
Anděli, dítě, – vždyť jsi nemotora! –
Ne vinou vždy se oheň udusí.
Za Žižkou Lipany a Bílá hora.
Kdy, Bože, odpočinu si?