Ó stíne drahý, co tvůj velký dech
a co tvé bílé čelo chce teď u mne,
co na mé skráni vlídná ruka tvá
a co tvé oko ovlhlé a dumné?
Ó že tě zase, zase musím zřít,
jak čelo tvé se stínem teskným halí
a jak jsi snila velký, věčný sen
a jak tvou rakev květy vystýlali...