Vždy jejich láska – (však už řekl jsem,
že oba měli časem v srdcích svých
takový pocit –) prosta bývala
onoho hlubokého vzrušení,
jímž uchvácen jak svatým zázrakem,
jat opojivou touhou, omámen
milostným žárem v drahé objetí
na křídlech touhy nedočkavě pílíš –
ach, ti dva vždycky byli klidni příliš!