To chor je asketů, jdou z varhan v šedém hávě;
hle, kápě na hlavách a ruce v škapulíři,
a důtky v rukou všech! jak rosné kapky v trávě
se ostny blýskají, krev na jich plane hlavě
a ruce zbodané výš k nebi svorně míří,
to ruce vyhublé, a oči planou žhavě,
slz stálých stálý zdroj, jenž prudké roven lávě
se řine po hávech; snad soudy Boží smíří?