Bedřich vyřknuv běží bez nevěsty,
Štěstí vrtké proklínaje, domů.
Vitkov jak klín prodělává cesty
Do Prus, nedbajecy smrti hromu.
Jako v rozvzteklení vicher klesty
Rozmetaje praštícýho stromu
Jeda lesem obracuje v ruby
Nebenosné sosny, věčné duby;