Halljad, Kálmán! becsűletes
Szittya vér foly eremben;
Miklós napja ót él már
Egy indúlat keblemben:
Kálmán, Kálmán! leányod ez, -
Hím nélkűl van beszélve, -
Ő vagy senki, - most vagy soha, -
El van bennem tökélve!»