S már látom a zöld lámpást künn a ködben,
és érzem is, mint indul a vonat.
Nyüzsgő, tolakvó nép zsibong köröttem,
felszállok, elfedem bús arcomat.
A honi szó csak tétovázva röppen,
s égő szemem tüzes könyűt folyat.
Nem írta a váláskínt senki még le,
mert hogyha elmégysz, eltemetnek - élve.