A sast egy szarka kérte emberségesen,
Azaz szép szóval, hogy venné társának őt;
Látod, monda neki, termetem nem rút vagyon;
Látod, miként tündöklöm: a fekete s fejér
Toll ritka madárnak öltözete: tisztán, kevély
Rátartás nélkűl, viselem magamat: senkire
Nem hányok mocskot: és még szólani is tudok.
Én társaságunkba fogadnálak tégedet,
Úgymond a sas; de tartok tőled, hogy miket
Itt köztünk hallanál, kicsörögnéd azt amott.