Náhle stanul, – proudem s čela
pot mu kanul. – Oddychoval, –
na hlavě mu šedivěla
čistě nová paruka. –
„Zítra, zítra! bože drahý!“
z hlubin srdce zabědoval,
„rozdrť patou bídné vrahy,
dlaní svou mne zastiňuj!