Hogy-ha tovább az lenne talán veszedelmes előtted,
hogy majd így a’ Rossz’ Attyává tészed az Istent,
gondold-meg: hogy ez’ óráig még senki határit
a’ rossznak nem tudta ki-jegyzeni; ‘s a’ mit az eggyik
rossznak vél, sokak azt ellenben jónak itélik.
Értheted ezt amaz úgy-nevezett erköltsi gonoszról,
szint’úgy, mint arról, a’ mit természeti rossznak
mondanak a’ Bőltsek. Hány rossz, hány durva gonoszság
jár közttünk az igaz jóság’ színének alatta?
‘S hány jót tart a’ tompa Világ erköltsi gonosznak?
Ám-de az út-félen mit járok vélled? Akármelly
vélekedést válassz az erőről, erre felelni
mindenkor köteles lészesz, ‘s mindenkor az’ egyre
vissza-szorúlsz, a’ mit mindnyájan vallani szoktak:
nints rossz, melly az Egész’ bizonyos hasznára ne vállyon.