Myšlenka, že najde dcerku milou,
utkvěla mu v duši celou silou;
všecek prázdný čas teď v sadech tráví,
dětský svět kde vídati je smavý,
večer teprve, když v ulicích
zmlkly dětské hlásky, pláč i smích,
k domovu se vrací, unaven
klesá na lůžko, kde aspoň sen
na chvíli vše trudy z mysli plaší,
vidiny mu kouzlí nad vše dražší. –