Pamatuj ale na soudy vyšší,
pamatuj na boha, který mne slyší.
Dáno mi oko věštecké bohem,
do dálky vidím, vím též o mnohém.
Zahyne král, který ve hříchu trůní
bouřlivou pomstou, jež nebesy duní.
Odňal bůh Saulovi i jeho rodu
království v bitvy krvavém brodu.
Slyším již války hrom dutý zníti,
vidím též muže po zemi jíti:
na oko slepý, z rukou svých hromů
vysype blesky na hřích ve Sodomu.
Z Trocnova bouře se divoká valí,
země se třese a nebe se kalí.
Nevložíš, králi, nečistou nohu
na trůn svých otců, milý vždy bohu.
Pakli však vraždou a násilím boje
vstavíš si korunu na skráně svoje,
Pakliže schvátíš trůn krvavou rukou:
staň se ti věčnou pekelnou mukou.“