To všecko zřím v duchu. Leč náhle zdi holé,
hle, šíří se, rozestupují
v kruh daleko ještě větši, až za obzor předaleký,
a uprostřed luka a pole
a pláně a vrchy a lesy a cesty a řeky,
jež valí se, dují.
A zase kdes caesar, jenž chtěl by dobýti světa,
se dívá, ne smaragdem, ale svým kukátkem v dáli,
jak za četou v útok hřmí četa,
ne hlouček již malý,
ale hlav tisíce tisíců proud jak se valí
a znamení smrti jak na každé napsáno čelo,
a z hrdel všech jako by znělo:
Ave, caesar, morituri te salutant!