Muzikantská z nebe chasa,
hlavy jako v aureole:
housle, čello, bručná basa,
skrytá sladkost ve viole,
skrytá sladkost v klarinetu,
sladký náděl všemu světu,
a pak cimbál, cimbál, Bože!
Toť jak slunce, když jde s lože:
nevidíš ho, teprv svítá,
ale svět mu vstříc už vzlítá.
Andělský kůr muzikantský –
svatý Michal vede chasu,
sám jí zatím nese basu,
nemůže se dočkat ani,
kdy už spustí, kdy už spustí
čaroději zlatoústí
dole na té zemské pláni,
muzikantská z nebe chasa,
housle, čello, bručná basa,
z violy kdy sladkost trýskne,
z klarinetu rozkoš výskne,
a ten cimbál, cimbál, Bože!
Diky Tobě, díky, díky!
Co to stvořils léčivého,
co to stvořils vzpruživého,
nad alty a nad diškanty,
že jsi stvořil muzikanty!
Díky Tobě, díky, díky!