Snad návštěva ho povyrazí.
– Je raněn? – Ani potuchy.
– Co tedy s ním? – Jo, kde to schází?
Je divný ňáký, bezduchý,
nemluví, oči otevřeny,
jak struna leží natažený,
je vnitřně nějak pokleslý –
tak byl, jak dnes ho vidím zase,
když ze šance jej přinesli,
kde vyznamenal tolika se.