Po výspách bašta stržena se vzdává,
už už své kvádry s břehů sesypává,
leč řetěz ještě utažen tam chřestí,
sic z křemelů jen, odráží zbraň zhouby,
že vsled jen slina třísní ulic loubí,
a tichým oknům neumí vzít štěstí.