A vstříc zástupům se valí vřesem blíže
třpytný voj. Jak oblak, jenž se jitrem pýří,
prapor nachový se nad ním skvostně šíří
s velkým, jasným znakem bělostného kříže.
Pod korouhví svatou jede švarný kníže,
na komoni sněžném. Na vraníku vedle
půvab čarovný se chví na skvostném sedle.
Zpola muž, půl dívka. V lehký pancíř skvoucí
z šupin stříbrných jsou plece vábné spjaty;
na něm jak dvé sluncí dvojitý kruh zlatý
chrání ňader vnadu, lahodně se dmoucí;
roucho ze stříbrných kroužků jemně tkané
oblá ramena i nožku halí drobnou,
která ve třemenů zlato rozhoupané
chýlí se pod vlnou stříbrohlavu zdobnou.
S líbezného líčka, které snoubí sněhy
s květem granátů, dvě oči divné krásy
zírají hvězd jižních opojnými žehy
pod hedvábem černým dlouhé stinné řasy.
Nad bělostným čelem stříbro přilby září,
kol níž kruhem trčí hrotů řada zlatá
z něžné koruny, jíž přilba obepjata.
Pod ní rozkošně se linou kolem tváří
na ramena, plece vlasů vlny jemné
jako kolem luny husté mračno temné.