Tak Karel domluvil a tesknota
zas v jeho úsměvu se jevila,
však nevypuk’ už v pláč, neb lahoda
té konejšivé hudby dlela mu
na duše dně a byla jako lék.
Vzdych’ dvakráte a zamyslil se pak,
vstal od stolu a pravil: „Znaven jsem,
a můžeš-li mi lůžka popřáti,
pak veď mě tam.“ A vzala Sibyla