I spatřím, jak za houfem sklamaným
s těkavým krokem ubírá se stín,
jenž zdá se, že sám před sebou utíká.
„Vy písně nezrozené, bídná hlavo má,
myšlénky roztroušené, kdo vám výhost dá,
ty srdce rozmazlené, kdo ti pokoj dá,
vy vášně rozkvašené, kdo vám jedu dá?“