Ba netřeba Ti, Mistře, bylo na hranici
svůj život sílat do svatých bran ráje:
Ty’s mohl s perem v ruce ztuhlé, ve chvějící
se loučit se světem – leč hlady umíraje!
Dnes vzpomínali bychom Tebe nadšeně,
dnes vlasť by vzdychala žalosti v ozvěně –
ba snad i křížek měl bys hrobu u pokraje!