To připomenout musím ještě vám,
že bylo mnoho věcí předrahých
v tom chrámě uschováno. Pohani
takové dary modlám nosili,
míníce, že má bůžek zálibu
v darech a zlatu jako člověk sám.
Poháry byly tam i konvice
a misky k pití, štíty, stoličky –
oh, spousta jmění. A my vzali si,
jak komu z nás co padlo do ruky –
neb od lidí ty věci dány kdys,
ať k lidem se zas nyní navrátí,
když šalbou stal se, komu dáno to.
I zlaté vlasy modle odnesli
i drahý štít. Já vedle věcí těch,
jež blahobyt můj potom stvořily,
ba kamenem se staly úhelným
pro štěstí celé mojí rodiny,
ty smaragdy dva, oči zelené,
jsem odnes domů. Přišla zase noc