A kolkolem z nivy tu další, tu bližší
zpěv ženců se vesele roní,
však nežaté pole se chvěje, kdy slyší,
jak srpy tam šustí a zvoní;
v něm živě se ohlíží po klasu klas,
až v objetí jaly se hebce,
a hedbávným šelestem vane jich hlas,
jenž svorně a výmluvně šepce:
„Jsme hotovy ku žni, jen sečte nás!
My čekáme srpu a kosy ráz.“