Pohnutím se celý zadýchal.
Doktor jeho ruce do svých vzal.
„Hrdina jsi, Vláďo!“ pravil blažen.
Oči zavlhly mu slzami.
„Pravda čistá! z duše vzata mi!
Nutno jednou prohlásiti směle:
v skutečnosti není nepřítele,
to jen, Bůh ví, kolikátý věk
od světa nás dělí předsudek!
Jsme už dál, než předkové kde naši,
zbytečné jsou všechny obavy,
a dvou plemen zápas krvavý
jenom chauvinistům v hlavách straší.
Nikdo k hrdlu neklade nám nůž,
bezpečni a jisti jsme dnes už,
můžem, nerušeni rykem boje,
myslit trochu též na blaho svoje!“
Baron smál se: „Vše je zachráněno,
národa čest, budoucnost i jméno!
a kdo úšklebek si dovolí,
pif! paf! srazíme ho pistolí!“