Byl první máj a čistě prané ráno,
když stanuli jsme u té velké kapsy –
což „stanuli“ – my ani na vteřinu
se nezastavili a plnou parou
jak labutě jsme pluli modrou vodou
za admirálskou lodí – do zálivu.
Loď za lodí, a všechny pěkně v šňůře,
jak při manevru. Plachých ran pár padlo
z těch očních jam, a přední naše lodi
jim vrátily ten pozdrav desetkráte.