Ó, jak to blaží mne, jít za letního parna
do města menšího přes tichý, stinný les,
přes polí rozlohy a luka jednotvárná,
a bujné močály a mrtvou, slunnou ves!
Tam cítím vůni hub, jak před okny se suší,
a rozestřený len kol drobných baráků,
tam z nízké kovárny ráz na ráz snivě buší,
a modrý, řídký kouř se valí v oblaku. –