Na Táboře pod kopečkem prýští
v kamení a lesním vřesovišti
studánka, v ní voda křišťálová.
Tam když měli přijít poutníkové,
jejich vůdce taká hlásá slova:
„Poutníčkové! dělejte si křížky!“
A již každý křížek hodiv s výšky
ze dvou snítek zrobený, zda plove,
neb se potopí, se dychtiv dívá.
Taková je lidu věštba tklivá:
Po vodě-li plove, bude žíti:
padne-li však ke dnu, naděj marná.
Všude tuší člověk smrt již stárna. –
Ale dívka z vody zvěst chce míti,
smí-li ten rok myslit na ženicha.