Taks chtěl mne, Pane, míti!
Bez vůle, moci, bez hnutí a vlády
vstát nemohu; nemohu také jíti,
má hlava kámen a mé nohy klády,
tvá prška může volně tvář mou šlehat,
tvé slunce může pálit moje tělo,
tvůj hmyz, ten může přes mé skráně běhat,
já nesmím svoje zacloniti čelo,
proud může, kdy chce, kyjem vln mne ranit,
já nemohu se bránit;
ty můžeš blesky psáti po mé lebi
a nemůžeš se skrýti přede mnou,
já patřím stále k nebi
a sleduji tvou práci tajemnou;
mé oko všecko zří, má duše všecko cítí:
taks chtěl mne míti!