„Však jsem jinak nečiníval věru,“
vece Michna, „k čemu pěkná slova,
ba já posaváde tak to beru
jako ondy blíže Benešova.
Rybník, z něhož kacíři mi pili,
po vsích vodou zásobeni málo,
v nádrž dragouni mi proměnili
plnou krve. To se v noci stalo
mezi tím, co chám se válel v loži,
druhý den však moudrým lidem k smíchu
zvěstoval, že pokutou to hříchů,
jíž mě tajně stíhá ruka boží.“