Leží Kašpar, dlouho leží.
A když vylez’, ohmatává
tělo zbité do krvava.
Zlostí chvěl se po všem těle.
Rozhlížel se vzpurně kruhem,
má-li basou hodit směle,
čili pádit za svým druhem.
S houfem čertů z brány Pekel
volal on naň: „Mene – tekel!“
a ten čertí houf se smál,
až se k zemi ohýbal.