Tvrdne denní můj pokrm
z nudy a prázdnoty,
která časem zeje mi před zrakem po celé dni,
neboť dosti jsem se nalokal ciziny,
dosti jsem se v horách nalámal kamení místo chleba,
dosti přebrodil řek,
dosti výběžků Jihu a Východu poceloval,
– byliny, zvířata, lidi, práci, umění –
sklouzaje nakonec k jádru všeho, jež se nemění –
a shledav náhle nesmírnou vzdálenost svou
od svého kořání.