A v lese stromy také bez hnutí –
viz, klenbou sosen na sníh stíny vběhly,
slyš, ve výši jak křídel vanutí...
strom na tě střásá stříbrné své jehly;
pod ledem zvoní lesní pramen čistý
a k němu v chumáči
kapraď a bodláčí
své rozkládají protkávané listy,
však ticho kol jak na hřbitov bys vkročil,
pták odletěl a brouk se v lupen svadlý stočil.