Čas kvapil dál. Já velká města zřel
a slézal strmé, horské vrcholy.
Pak na severu, tam, kde dme své Balt
v omračném ruchu vlny k nebesům,
kde barbar volné Slávy vyhubil –
já s jásotem svou rodnou píseň pěl
v řev moře divý, pusté na výspě.
A po staletích píseň slavjanská
zde zaznívala zase po prvé.