Jej znáte všichni, chodí často hvozdy,
čím ret náš chví se, jemu zní to z duše,
a slova jeho jako šípy z kuše
jsou v srdcích pevná, učí písním drozdy,
jím plod má fík a květ má planá hruše;
do sítí zavěsil on harfu dvojí,
kam vítr sahá umnou rukou svojí.