Zrním všech národů krmeno, žravější nad Dravce-ptáka,
napájeno, všem na odiv hýčkáno, vystavováno,
v královském hermelínu a v nejžalostnějších hadrech
proletáře až po žebráka,
ano, ano, ó ano,
přesycené i hladové, v pyšné i bázlivé směsi
klnoucí, pobožnůstkářské, reptající a mlčící,
drzé i sprosté, tu ze světel do tmy se krčící
k periferiím kdesi...