Proroku mocný! kdožby jen smyšleti mohl, že
Na světě věrnosti není, přítel že zradí
Přítele svého, a syn meč dobrému otcy
Do boku vrazý? Putuje světem jsem nalezl
Mrákoty vin, však takové neřesti nikdež.
Jaká zrada! vždyť vévoda zrazuje vojsko,
Otec své dítky, a horlivec pravého Boha.
Srdce mi pukne, a rozumu pozbude hlava.
Věrný přítel jsem byl, a y moudrého vůdce
Volný chlap; však přítel mne, vévoda vojsko,
Boha y krále y vlast jak strženec prodal.
Praviv hlasytě splakal, že pravota zhasla,
Zmizela ctnost, a nevěra zpoutala lidi.
Hlukotem Mamelucy poctili vůdce,
Přetrhli sněm, a se těšili budoucností.