Vždyť jeho Pán a Mistr na dřevě se schýlil,
kde lítost sténala. List apoštola Judy
dnes doma otevru. Náš velký mrtvý nikdy
kmen nebyl bez ovoce. Já – strom vetchý, stařec,
i teď, co kvete jaro, hledím do jeseně
jen v stesku tázavém: Co zbude, jako po něm,
jenž po hojné žni dnů teď budí slzy vděku?