Je večer červnový. Při světle lampionů
na velké terase si k čaji usedli.
V dam sboru, halících se v bílých plédů clonu,
comtesa Lucie, květ krásný, pobledlý,
usedla nesměle, a v modrých očích jejích
hvězd záře čarovná svým dumným leskem plá.
Čas plyne příjemně, a na všech obličejích
tkví kouzlo večera, nálada veselá.