Skončen slavný oběd. Slyš, jak mladý matce
za Zuzulku dík i slzy platí sladce,
slibuje ji chovať jako dušku vonnou,
ba i matku k srdci připjať zlatou sponou.
Po něm teskná duše, mladucha se loučí:
„Juž se vaše dítě, mamko, odporoučí – –
S bohem, má vy máti! Nechť vám pán bůh splatí,
že jste pečovala dceru vychovati,
srdce své jí dala i ty ruce obě,
když tatíček dobrý svoje složil v hrobě...