Ještě lze vidět až do srdce háje
větvemi stromů bezlistých,
ještě tam dřímá v rokli sníh,
který snad sejde až idyllou máje,
ale zde na svahu k polední straně
žloutne již ve skalách mochna tak raně,
a v dolu potok, sepjatý ledem,
prolomil náhle okovy:
divoce bouří a na břehu hnědém
šplouná až po kraj vrboví...