S pomezí moře se vracím, z jiného, cizího kraje,
kde v jeteli nebzučí včelka, kde v žitku nehoří mák.
Květ jiný tam potěší oči, plod jiný se rodí a zraje,
jiný se plahočí člověk a jiný zpívá mu pták.
Do vln tam zapadá slunce, v parách z vln zpěněných vstává,
daleko široko nevidět stromu, jenž kladl by stín.
A nad pustou pastvinou písčitou rukama bezmocně mává
na půl již rozvalina a půl ještě větrný mlýn.