V klášteře svatého Kříže
každodenně v chvíli trhu
děvčátko se objevilo.
v chudém, ale čistém šatu,
Matky Boží před oltářem
pokleklo, pod svatý obraz
položilo jako oběť
veliké dva listy zelí,
zbožně pak se pomodlilo.
Klášterní je zřeli bratři,
děcko jednou zastavili.
Otázal se otec převor:
Milé dítě, co to děláš,
veliké dva zelné listy
pod svatý že kladeš obraz?
Zelí, zelí... nesluší se
v oběť dávat Matce Boží,
sprosté zelí jest – Nu, růže,
lilie neb květy slezu
kdybys aspoň mělo, dítě,
ale zelí – nech to příště.