A družce milé druh se dvoří, zpívá...
teď zhlédli mě a strachem v okamih
choť s chotí v srdci houštiny se skrývá
jak třepotných dvé listů březových;
leč pějí pod zbujelou její klestí
dál drobné sloky radosti a štěstí
a probouzejí slzy v ňadrech mých.