Blízko trůnu u samého
vznikl šum – hle jinoch vstal:
tváří, bleskem oka svého,
hlasem všechno upoutal.
V skvostný oděv zahalený
zjev byl mužně spanilý –
však dle něj – jak z bílé pěny
nevěsty zjev ztepilý.
Opřena oň s něhou vroucí,
úzký květ o mocný strom –
slyší vše jak ve snu mroucí –
jun však burácí jak hrom: