„Rok celý trval onen okamžik,
v němž na ráj zírali jste. Velkonoc
ty slavils s apoštoly, s Kristem dnes.
Tvou duši prošel bílý jeho zjev,
neb čistá jest co oheň nebeský.
On duši tvoji prošel! Jeden z nás
ty budeš v brzku! Pokud na zemi
živ budeš, nápoje a pokrmu
ti třeba nebude, on sytil tě.
Co více jest, ten jeho svatý zrak
z tvých zraků nepomine nikdy víc,
zář ona hvězdná plá tam na věky!
To pouti tvé jest velké ovoce,
že stát se mohlo tak, to děkuješ
těm květům zázračným, jež trhal jsi
po cestě k ráji; dobře rozuměj,
ty květy zázračné jsou víra tvá,
tvé slitování velké, bez mezí,
jež ke všem tvorům cítíš trpícím!“