Ale to nesmí a nesmí již býti!
A bylo-li to kdys, byl jsem zbabělec,
že pěstmi těchto svých hubených rukou
nechopil jsem vás za hrdla.
Že ruce nechal jsem bezmocně viseti
po bocích těla, jež napadly jste,
až vaše sveřepost mi zkazila smysly,
a místo samožitného chleba
já jed svých bolavých prodával chvílí.
Zradil jsem zemi a povinnost básníka,
ukřižován jen směšný jsem býval.
Jako by zde teď, na tomto slunci
opilec klesl v šalvěj.