Pryč, vidmo charé! Vzhůru, mnichu, zase!
shas pochodeň o sarkofágu hranu;
ať líce smutná zaplá v slunném jase
a větřík vonný duje do kadeří!
Líp naslouchati v sladkém jeho vanu
těm smavým bájím čarovného jihu,
jež ševelí tu v granátovém keři
a světluškami blyskotají v mihu: –
než lkáti zde nad věků hrobkou stmělou.
velikou, slavnou, ale – spráchnivělou.