Ó, celý tento širý dol,
ten ztracený můj Locksley Hall,
mé srdce k sobě znovu poutá
půvabem jara, vzpomínkami;
z každého tady letí kouta
hlas mladosti mi zašlé vstříc,
ba i ten vítr starý známý,
jak bystře duje v moji líc.
Ó, cítím zase po letech,
mladosti, zde tvůj živý dech,
tvou vůni dýchám přesladkou;
jsi u mne, líbáš moje čelo,
mně vracíš, co mi odumřelo,
zde vím, jsi víc než pohádkou.
Do zmlklých strun tvá dlaň mi sahá,
zas jiskrou nítíš suchý troud,
ba i ta bolest je mi drahá,
že leccos odnes divý proud,
a sladší nad ples, číší třesk
mi ten, jejž tady cítím, stesk...