Ach, v kvapném běhu vanou léta
jak vítr zimný přes lada,
pod jehož dechem, kde co krásně zkvétá,
usychá, vadne, opadá. –
I na mne kdysi ve minulém čase
měňavé štěstí pohledlo,
a jeho vábná tvář i ke mně sklonila se,
však štěstí to tím vanem vybledlo! – – –