Ještě zbývá mi, se ohraditi
proti chloubě bezpodstatné,
v níž jste ráčily si dovoliti
pohaněti celé mužstvo statné,
že prý, má-li z nezdárného synka
něco moudrého přec být,
dřív se musí oženit,
by mu neučená žínka
narovnala pomatenou hlavu,
co muž žádný nebyl v stavu.
V tomto hlavy narovnání
vězí hrozná závada:
oženit se, to je, milí páni,
dostat metlu na záda,
neboť žena bývá hezká metla,
bývá malovaný karabáč,
kterýž zloba z dlouhé chvíle spletla,
by nám smích náš proměnila v pláč.
Kdo dostane ostrou paní,
tento svižný bičík živý,
ach! ten strašně vystřízliví
z blouznivého horování.