Kmetovi srdce rozbušilo se,
hrdlo se sevřelo, jak by pěst silná
jemu je zadrhla. Uvázlo slovo v něm.
Ruce a kolena rozetřásly se.
Hlava však trčela ztrnule vzpřímena,
jak by zachytit přála si, zdali též
vichr mu potvrdí zprávu tu přehroznou;
trčela nehnuta, jako kamenná.