Ale ve výšinách nad hemžením davů
vypínala věž svou tisícletou hlavu,
s hvězdou loučila se, hovořila s mrakem,
slunce líbalo ji zaníceným zrakem,
hlasem zvonů pěla tvůrci svému chvály,
chápána jen těmi, kdož ji zřeli z dáli...