Po břehu letěl jsem, vítr přede mnou, vítr za mnou.
Plášť se zdouval a šlehal mě v každičkém kroku a šuměl,
jediný pohyb vedle mé bytosti důvěrný, sdílný.
Na levo moře, pod nohou písek, na pravo stráně.
Po svahu sříznutém v písečnou řeku, kaménky setou,
chumáče křovin se do výše drápou a sedají cestou,
místy jen strom se vytáhnul k výši, osiřelý.
Ku předu letím. Proťata bystřiny trhanou kresbou,
prosvitla stráň, sta obrovských listů, jak deštníky žluté
v průvodu stinném k moři se blíží nad blýskavou stružkou,
v tratoli dole v písku v ostré se rozběhly trávy.
O závod s větrem, rozkoší běhu poháněn, letím,
bezúčelně, v před jenom, v před!