Jen ze světničky teď sem vane dech
jakoby výčitka a jako vzdech,
a horoucí ty jejich polibky
provází nářek z úzké kolíbky.
Spí matka posud, jenom láska bdí
a Pavla na hochových prsou pláče,
chví srdéčko se, líčko plá a rdí
vzpomínkou na drobného v chatě spáče...