To slovo prorocké a křídlaté,
to ranní procitnutí k žití ději,
ten prvý úder v struny napjaté
ku světotvůrčí božské epopeji,
ten odpovídá dřív, než otaz bádá:
kde, v čem jest pramen žití zázračný?
Ta věštba zářná, hlas ten oblačný,
báj dob, kdy šedá věčnosť byla mláda, –
to slovo dosud, na vždy, dokavád
se všecko žití v popel nerozmetlo,
nám ducha s hmotou pojí v smír a lad,
to slovo: Budiž světlo!