Ven všecky z vězení vypustím vás,
vy myšlenky o světě lepších lidí!
Nuž, rolniček vašich a zvonků hlas
ať v dalekou prostoru volnost svou řídí.
Ó kéž by na slunci pod modrou oblohou
se sešli již lidé s tou duší ubohou,
když pláčou květy a smějí se ptáci v lese.
Snad lepší by byli, že den jim své ovoce střese.