Sám dítě z lidu, stál jsi v jedno s nimi
v jich práci, boji, slz i slastí proudu,
s tím srdcem, které kruhy železnými
jak přikováno bylo v každou hroudu,
kde česká síla zanechala sled
ať slávy záplavou neb mořem běd –
s tou duší čistou, velikou a vřelou,
nic nežádající, než vlastí celou
by vzešlo slunce ještě jedenkrát,
jak Ty’s je viděl v dobách slávy plát. –