Potom když viděl, že řeč ta mne baví,
zrovna jak pastora, který tu seděl
se dvěma menšími studenty syny
(odkudsi z východních Prus byl – tak pravil,
ze krajů zněmčených – sám se mi přiznal;
po jídle se syny modlitbu šeptal),
vyprávěl dále s podivnou chutí,
pozdní snad večer pomáhal tomu,
z života drsných rybářů, plavců,
šílený živel jak lodi sem zahnal,
zahnal a ztroskotal. Ráno jsem spatřil
na zdi jména těch ubohých lodí.