Oh podivné, kouzelné kvartetto,
to geniální rozbouření duše
ku mužným vzruchům bytost bodající!
Dech jeho velký ještě se mnou jde,
žár, bouře mládí, humor, melancholie
a tužby těhotné a utrpení,
sny mladých extravagancí a měkké
lichotné spousty láskyplných slov,
noblessy tiché a zas drsné bouře
mi rozkládají v duši akkordy;
a pak – ten hrůzou končící se tón
jak ve výšce by zůstal viseti!...