Háj plní se, tmí se neklidem
a svadlého listí deštěm šumí...
Sem ano... Však odtud již spolu nevyjdem‘,
my vyjdem‘ již sami, jak každý umí...
Bouř větrná svištivé nárazy tlumí...
Ty tam, ty tam,
za skalinou hlas kde zanikne,
sám každý, sám,
kde srdce jen pro sebe vykřikne...