Za dvorem jsou pole, šírá, dobrá pole,
žeň z nich bohatá už dávno ve stodole,
řepy žloutnou valem, podzim už se blíží. –
Ponenáhlým svahem do dálky se níží
trochu jednotvárná fádní rovina
skorem beze stromů. Bílá pěšina
tu a tam se vine. Úvoz nehluboký
jarní vodou vyryt v úrodnou je zem,
šípek s babíhněvem krášlí jeho boky.
Z dálky z mlhy ranní skoro přímo sem
silnice se táhne, kolem dvora vede
s dvojí řadou starých štěpů urostlých.
V polích ještě všady plno rosy šedé,
všady plno záře, tajemného třpytu,
mír a ticho kolem. – Skřivan jen se zdvih
s jásotem a písní pluje do blankytu.