Hrad Ryzmberský v ssutinách,
jenž druhdy hájil vlasti práh,
jenž metal hrůzu v nepřátele,
když vnikli na kraj české půdy,
teď v mechu lesním osaměle
tu zvolna skládá vetché údy.
Věž opevněná strmí zas,
kde shlížel věžní v šero dálky,
a v době míru, v době války
tam posud slýchat jeho hlas:
Hej, pozor! dávný host
má cestu volnou dost;
je hotov k seči –
jsme v nebezpečí!