Však již vstříc jim z blízka světla kynou
odevšad zní zpěv a zvuky dud,
vůně koláčů se vznáší nad dědinou;
dychtivě pan bratr z Kozobud
chřípím lapá ji, a rychlej’ šinou
se mu nohy líné doposud,
sledujíce tuchyplnou snahu,
jež je vede k hostinnému prahu.