De megállott mindjárt, csillapodván vére;
Derüle méltóság a viseletére:
„Jól van, uram Lőkös; teljesítjük tisztünk;
Maradjon ez a szó egy ideig köztünk.”
Azzal pihenésre küldötte követjét.
S izené, hogy ottkünn a viadalt kezdjék;
Maga is nyugodtan megjelenék helyén;
Senkise’ gondolná, mi evődik beljén.