A já chtěl bych, abys dlaní
ukryla mi skráň i vlas
a k té cestě požehnání
ještě by mi podala’s
a pak ještě pohled dlouhý...
matko, drahá, navždy s bohem! –
a než k tobě ustelou mi,
v tom svém žití přeubohém
klidněj dál bych kráčel zas.