Nuž přestal pěti o svém žalu
a v jiné struny počal hrát:
o vlasti své, jež tone v kalu,
ač slavnou byla jedenkrát;
své bratry volal k boji, práci
a nadšenými slovy hřměl –
však nadšení se záhy ztrácí,
neb opět málo štěstí měl;
ať zpíval krátce nebo dlouze,
vždy propad’ trpkým slovům těm:
„Toť krokodýlí pláč je pouze
a jenom klam je ukryt v něm.“