Ó, přítelkyně květů májových,
ó, družko růží, jímavá a tklivá,
ó, květinářko dobrá v cestách mých
a jak ty květy vždycky mlčenlivá,
loučím se s Vámi bez otázky zas –
já na obtíž Vám nikdy nechtěl býti –
věřil jsem ve Vás, třeba neznám Vás,
a doved’ jsem Vám vždycky s cesty jíti: