Mariin duch obraz kraje,
jenž mu vtiskl všechny zjevy;
jenom nebe schází duši,
jeho blankyt, hvězdy, světlo,
pohoda a naděje.
Řeka vyschla divým žárem,
vlahy není, jenom slze,
padající jako oheň;
lesy divné báje šumí.
Zda to báje minulosti,
či snad věštci budoucnosti?
Minulost ta temna, šera,
plna přízrakův a klamův;
jedna postava jak obr
na obzoru z mlhy vstává;
hrozící a pomsty chtivá
šiří se a plní prostor;
celý duch jí vyplněný. –