Silnicí jde chuďas,
slunce mile plá,
švestky bíle kvetou,
vánek žitem vlá,
svět je krásný kolem,
bílých oblak sbor
do dálky se nese
k hlavám modrých hor,
chuďas vidí všecko,
ale nevnímá,
jednu myšlenku jen
v bědné hlavě má:
pokoj má teď máma,
hlava tátova
u nás na vesnici
v hlíně krchova,
a mí kluci, žáby
jak jsou blaženi,
že jsou a že budou
nenarozeni.