Což za krásné to písně jsou,
Jak v tiché vodě loďka jdou.
Svět s ideou v nich snouben,
Duch ve přírodu vhlouben,
Jsou hluboké v nich rozumy,
Nic na prázno tam nešumí.
A srostitá ta plastika
Je sladkým kouzlem proniká.
Jak křištál vše je zračito,
Jest každé kvítko rozvito,
A tlupa krásných obrazů
Se jeví v sličném úkazu.
Strom jest to v ráji štípený,
Kmen se zdravými kořeny,
A hejno větví a ten klest,
To všechno plno květů jest.
Vab všude, kouzla, přeluda,
A jazyk sladce zahudá.
Vše skví se čistým étherem,
Jak záplava jde večerem,
Jak plove labuť po vodách,
Tak tone duch tu v lahodách.