Potom ještě malá chvíle minula,
A Morana Lumírovi kynula;
Neboť stanovily božské sudby,
Aby on byl v nebi učitelem hudby.
I obživnul slavíček –
Mladý tento básníček
Letěl na olš, ježto klenula se nad potokem
A zde pak hlubokým pěvotokem
Klokotával písně Lumírovy. –
A protož, hle, blízko vod
Tak lahodně zpívá teď slavičí rod.