Jste muž citu. Zápal váš je chvalný,
ale ze slov nekyne zisk valný.
Věřím, že jste poután k otců domu
mnohou vnadou, jiným utajenou,
a chci slušný zřetel míti k tomu
jakous částí nad skutečnou cenou.
Ale s mírou! Nedojdem’-li cíle
u vás, jinam zanesem’ své zlato –
Nuže, chutě! – Kdož vám ručí za to,
vrátí-li se příhodná tak chvíle?!
Za peníze pučí blaho všude;
zřídíte se pěkně v domku novém,
snad vám krásněj’, tepleji tam bude
nežli pod tím starým vetchým krovem.
Stejně milou, přívětivou síňku
dcerušky tam vkouzlí ruce čilé –
snad si do ní švarnou hospodyňku
uvedete – jste muž v plné síle –
štěstí nového zář tam se vhostí,
vábnější než stíny minulosti.
Kovárnu si pořídíte větší –
...jinde snad. – Hm –... Pocítíte v mále,
že náš závod nehrubě vám svědčí, –
počet sousedů se tenčí stále,
nám pak vašich kladiv třeba není –
Všechno to je hodno uvážení.