Vzdych' trpce jsem a sobě odtušil:
Čas dlouhý lidské svazky rozerval
a nelítostně navždy rozrušil –
co živo bylo, oštěp smrti sklál,
však hmota nepodlehne, žije dál
a lhostejně a neproměnně stojí
jak němá sfinga, jíž se člověk bojí.