Hlasač odchází: též biskup nad cimbuřím
ztratil se. Lid čekal s nepokojným šumem,
„Dagmar!“ blíž i dále znělo valným tlumem,
až pak hlasatel na hradby vyšel znova,
odvět biskupův jim hlásaje v ta slova:
„Biskup Valdemar, muž rodem v Dánsku prvý,
králi vzdálenému nejbližším jsa krví,
za něho jal otěž vlády, jak se sluší;
královnu též chrání. Nevydá ji zvůli
buřičů, co zpupně poklid země ruší –“