Nám věru všem vždy krásná smrt je přána.
My k ráji plujem, ne už k podsvětí.
Tak mluví hvězda vírem věků štvaná,
již v koutě mračen můžeš viděti.
Jdou týdny, roky – přejdou staletí –
kam dnes to hvězdy s námi zase jdou?
Což dáte ruku svému dítěti?
Ó jděte dále věčnou drahou svou!