Když poprvé ji spatřil, krásnou tak,
že mimovolně zmámen, zůstal státi,
své oči vpíjel v její třpytný zrak,
vlas obdivoval, čelo jenž jí zlatí...
pak ručky jemné, nožek malý tvar,
a červeň rtíků, lící purpur temný –
a hlasu zvuk: tak sladký a tak jemný –
ta lehká chůze! – Celé její tělo
se pelem mládí nesetřeným skvělo.