Když duch tvůj přestal býti flagellantem vzbouřeným,
by za lidské se mrskal hříchy, zrady, bolesti,
rod promethejských kleteb doburácel kdes
za světem, novou vůlí světla stvořeným
a vzdaloval se, mizel, ztichal, v hloubku kles’,
by pohřbil tíhu, sám a sám již nes’...