Mezi dvěma pány v parteru sedí
Nóbl dáma a ve smíchu dí:
„Tať mizerně hraje, ta velká, tlustá!“
„Mé díky!“ dí jeden, „toť má nevěsta!“
„Ne, myslím tu druhou, je k nevystání!“
„Oho!“ vzkřikne druhý, „to je má paní!“
„Ach!“ zvolá, „neračte za zlé to mít,“
[Leč to se má člověku dříve již říct!]