Ach, pomni na mne! dřevných časů překrásný
Ten obraz – ráj, jenž ctnost sy připravuje –
Má zůstat na věky v mém duchu přejasný,
Jenž božský jsa, v něm božství dosahuje,
Ha! jaký krásný ráj, kde v světech šťastnějších
Květ ctnosti vydá vůni z srdcý světějších,
Jímž jednou řekne v větříčku duch můj:
O Bělko, na mne pamatůj!