Můj posléz’ k vozu přistoupil. O, běda!
Ztrnulým okem hleděla mu vstříc
ze stínu plachty nehnutá a bledá,
šediny stříbrem ověnčená líc –
tak leželo tam na peřesté truhle
v hulánském plášti tělo kmeta ztuhlé.