Ty vlasti moje, drahá máti!
už zjasni tvář Svou bolem trudnou,
že odrodilci předpojatí
jdou posud cestou hříšnou, bludnou.
Hle! anděl Páně letí s hůry,
a levné jeho křídel vání
rozhřívá ledných srdcí kůry
a vede zpět je ku poznání.
Kajicně, v popeli a žíni, bosi –
„Ach matko, odpusť!“ u Tvých nohou prosí!