A ty jsi přišel. Smutek rakví zavřených
a věnců pohřebních se nyvě řasil
kol mého čela, v záhon slzí mých
jsi velké květy smíru se vším nasil.
Tys rozsvítil tu věčnou růži v srdci mém
a ved’ mne v blaženosti sady šumné.
Teď toužím jen, bys taky našel u mne
útěchy světla v každém utrpení svém.