A rukou v ruce dolů s vrchu jdou,
Snoubení na vždy duší stejným ladem:
Život se zdál jim nyní milou hrou,
Kde v budoucnost doufání všechno kladem.
Však dole, nevysokou pod horou
Jich duše ovanuty bolu chladem,
Kdy zřely bojovnou tu přípravu,
Na krvavou Táborů výpravu,
Ta ústa děl, zejících jako hladem. –