Nevinný rod smejšlí s podivením,
Jak sem lidé zaměřili kroky;
„Král to, mluví Václav, přehlížením
Mylných hor se dotřel v lesů boky.
Bože! snad nam hrozýš zahubením?
Náhoda zlé přivábí v skrýš soky,
O, má milá! ó mé zlaté děti!
Smímeli se v poušti zadržeti?“