Ó chato, plná jásavosti,
co slunných z tebe vyšlo hlav,
co duší, které na vzdor zlosti
zlých příšer potíraly dav;
co vyšlo z tebe bohatýrů,
když loupežný je týral vrah,
jež vycedili srdcí nach
za odkaz otcův z dávných let:
za právo, svobodu a víru,
za rozkvět srdce, ducha vzlet
a za půdu, v níž kosti reků
tlí zahrabány drahný čas,
než jasným světcem nových věků
z nich mstitel křivdy vstane zas!