Je slunné ticho jako v kostele,
že cvrčky slyšíš zpívat z puklých mezí
diskantem samotářské neděle
a žáby kukat z loužovitých rezí,
šuměti klasy mírným závanem
lehkým jak snem
a přece plným života v té chvíli,
když uzráním se těžce k zemi chýlí...