A vidouc to noční podoba,
Za ruku mne vzala,
A jak následuje mluviti se jala:
„Neboj se mne; já jsem osoba
K tobě slána přímo s nebe,
Abych na osudné místo vedla tebe.
Vidíš tamhle u černého boru
Tu vysokou horu?
As hodinka, dál tam není ode města,
Tam jde naše cesta!“