Když tak patřím na své tvrdé dlaně,
na ten trpký, horký, slaný pot,
na tu smečku, jež mě čeká, psot,
tu se žárem rozpálí mé skráně.
Vzpomínka však, že též otec cedil
proudy potu po tak dlouhý čas,
vynutí mi z mého nitra hlas:
„Nelkej, hochu! Ty’s to po něm zdědil!“