I zatroubili znovu hlasatelé
a opět ohlásili vůli Říma
o volnosti všech měst a lidí řeckých.
Když doznělo pak: – volno žít jim nyní
po zákonech a řádech obcí svojich! – –
tu jásot hromový se rozhřměl vzduchem,
že závodiště v základech se chvělo,
že zem se pod nohama otřásala,
a ptáci nad prostorem hippodromu
jak šípy zasaženi, spadli dolů.
A kde kdo byl, se tlačil k Flamininu,
kde jaký květ a jaký lístek svěží,
vše pršelo mu na prsa a k nohoum,
sta a sta ruk hledalo ruce jeho,
sta a sta ruk mu nohy objat chtělo,
sta a sta rtů se dotknouti ho spělo,
kde jaký jazyk, zdravil ho a žehnal
a přízeň bohů volal hlavě jeho –
až hrdina, jenž rozbil na bojišti
jak falanx tak tu slávu makedonskou,
prch z hippodromu, oheň štěstí v očích
a slzy blaha v rozvlněné duši.