Ozdůbky, tak zvané „kotiliony“,
parádní cenné, – co dřív s nimi povyku! –
někam se poděly, zmizely ve mžiku.
Jakéhos velmože, barona Görtze,
ztráta též diváky stihla i herce;
ztratil se v divadle! Takový pán!
Zmizel, jak spolk’ by jej leviatán.
Kdyby to byli jen dobrodruzi,
vrabci jen bez hnízda na haluzi!
Když se však v divadle jenerál ztratí,
třebas byl bez vojska, ach, milí zlatí,
křiklavá věc je to! Ale co říci,
když světa pán, světu rozkazující,
v županu, v domácím bezpečí
ztratí se? Poprask to největší! –
Nějaký státník, jak v čarovné roušce,
zmizel též, ušel snad státnické zkoušce,
v níž by as propadli státníci mnozí...
Vše to se ztratilo; kam, vědí bozi.