Pláli dnové, shasínali
ve smutku a beze smání,
kde se vzaly, tu se vzaly,
letnice již z nenadání.
Lípy vůní tály sladce,
sladčeji v tu neděli,
a z jich korun píseň práce
včelí roje šuměly.
Rybník šplounal zpod rákosí
v modré páře při kraji,
na vrbě tam látal šosy
Vodník sobě potají,
zrcadlem vod zvolna plouly
rozplývavé obláčky. –
V podhradí se k sobě choulí
ulekané baráčky,
žudry svými svítí bíle
zvouce na táč do stínu,
novina však oné chvíle
bouří celou dědinu.