Hle, bublá tu prudce potok a na březích voní seno.
Tu od dob dešťů jsem míval na štiku políceno.
Teď vodní myš do díry sklouzne, až mlaskne voda,
ty blíže se prodíráš k ní a každá větev bodá.
Můj skok se bezpečně přenes, pružně a křepce
pak přes potok zalitý měsícem svítící hebce.
Tu na štiku lícíval jsem u starých kořenů vrb.
A tu jsem ji vyrval vzbouřené vodě, když roztančena,
a vyrval jsem s ní i schýlené vrby sehnutý hrb,
jak schnula v sypkém břehu, proudem podvrácena.