Mluva otcův zahnána z těch sadů,
rajskou pělkou zavítala zpět,
v očích slunce, v tváři něžnou vnadu,
purpurovou růží cudný ret;
píseň kvete v ladném jejím dechu,
srdcím rostou křídla na podiv,–
aj, zabraný kraji padlých Čechů,
rodný syn se vrací do tvých niv!