Tak touží dneska ve všech tvarech,
v barvách a světlech kvést a zrát,
do dálek jimi slavně plát,
křídloma ducha, srdce vlát –
za cenu vlastních ran a ztrát
je ve všech hlubin černých zmarech,
je ve všech výší bílých žárech,
vykoupat, zdrát i vyžehat;
vždy víc a více v sebe brát,
a zas se Všemu
Obecnému,
skrytému ve všech zjevech jemu,
duchem a srdcem, smysly vzdát,
s Vším splynout, pro Vše umírat...