Zatím na mé štěstí padly černé stíny;
myšlenky mé ve svět odletěly jiný,
z hrdla sevřeného za lahodné tóny
nářky jen se derou zoufalé a stony,
horké slzy kanou do chvějných mi dlaní,
když se těžká moje, pustá hlava sklání
v tichu nočním nad Tvé prázdné nad lůžko.