„Co u nás žena! – Ale na vás vina leží! –
Vy nedbáte, zda máte Kornelie, –
vám stačí samet úbělové šíje,
zář oka svůdná, plný ret a líce svěží...
Tím u ní hyne význam posvátného boje! –
Jí bájkou lživou láska ta je z pola,
s níž Makabejka syny k smrti volá –
ona jen hýčkat umí slabé děti svoje...
A proto není těchy v tomto hnutí pro mě;
to z několika hlav je planá pára.
Nás pověsí tu nejspíš na nejbližším stromě,
a nikde nepohne se bída stará“ – –