Vzdor srdce pyšného, jenž jako plamen živý
v mém nitru jde ti vstříc, svým odzbrojuješ rtem,
jenž sladcehořkých šťáv jest kalich opojivý,
z nějž pít mám úlitbu horoucím mocnostem,
jichž setba ohnivá v mém vzňatém těle zraje!
Z tvých očí vznícených, v jichž hloubkách vášeň hraje
a tryská ručej snů, jde vstříc mi záblesk živý
oddané pokory, v rtů květu rozvitém
stesk něžný pramení a vzdech se rodí nyvý.