„Ach, jen co kosu nabrousím,
hned v dar ti požnu, co mladé,
já poupě dítě zardousím,
jež matka na prsy klade.
V dar dívčích tváři strhám květ,
v dar zem ti zaplavím nachem,
že vítaje tě zleklý svět
k nám v hroby uteče strachem.“