Ó jihu český, pastorku ty chudý,
popelko bědná, ve dvoraně skvělé
zakleta v těžké, nekonečné trudy,
sbrocena rmutem na knížecím čele:
můj pozdrav přijmi – v hebounkou
mne přiviň sladce náruč svou,
by ducha tvého bohorovná síla
se ve hruď tesknou polibkem tvým vlila.