Ti már, ez elaludt kisasszony testvéri,
Jertek, hűségteket hív szívnek esméri.
Ti, kik a szeretet arany kötelével
Csak egyek voltatok négyen ő szívével,
Amaz atyafiak közt ritka szeretet
Titeket azon egy aranyláncra vezet.
És én felőletek éppen úgy itélek,
Mintha most válna el öt eggyé lett lélek.
Testvéred halála hogy lett bánatodra,
Látom, mintha volna írva homlokodra.
Hullattad könnyedet betegágya mellett,
Már készűlő lelke terád is lehellett,
De mihelyt elmenél, nem valál mellette,
A halál fagylaló kezét rávetette.
Eszmélt szerelmedre, amíg eszmélhetett,
Most ment ki belőle, hogy menni kelletett.
Reád hágy egy áldást mégis örökségűl,
Kikészűlő lelke még kék ajjakán űl.
- - - - - - - - szívednek felével
Élj és bírj ez élet minden örömével.
Sok szép csillagokkal tündököljön eged,
Ne támadjon napod bévonó felleged.
Titeket is szólít, kik hozzá vérséggel
Voltatok köttetve holtig szívességgel.
- - - - - - atyja testvére, s barátja,
Reád is az áldást örömmel bocsátja.
Virágzó házatok terjedjen szélessen,
Sok seculum vele hogy dicsekedhessen.
- - - - - - - - téged is tisztel,
Atyafiságod vévén tisztelettel.
Néktek is kívánja, hogy az Úr terjessze
Éltetek határát boldogságban messze.
Azon egy anyától származott - - -
- - - - - - - - - - - - - hív párja,
Ezek közt ötödik és utolsó - - -
Kit bíztak az egek egy nagy poétára,
Áldd meg minden jókkal, oh Isten, ezeket,
Koronázd meg végre megőszűlt fejeket.
Végre, kik-e háztól messzire származtak,
Mint egy nagy törzsöktől szélesen ágaztak,
- - - - - - - - - - - - - fényljetek,
Mint csillagok, hazánk egén terjedjetek.
Ama hív Úr legyen ti oltalmazótok,
A jutalom napján megkoronázótok.