Ó kdyby tušil jen, za maskou onou,
za maskou štěstí, již má před sebou,
že často v slzách smutné oči tonou
a myšlénky že v čele zazebou,
že přetvářkou je všecko štěstí její
a celý život že je pustá lež,
kde vykřikl bys hrůzou nejraději –
však před světem se sladce usměješ...