Tam na bílém vrchu státi
Ve zpomínkách sám a sám,
Útěchou mou. – Tam se s mátí,
S drahou vlastí obírám.
A tak blouzně dlouho stávám
Ponořen ve lůno snů;
Stíny z hrobů vyvolávám,
Slavné reky dávných dnů.