Tak lid naříkaje v bouři divé
Lekem padá, hromli zahřmí děsný.
Mrtvo vůkol, když dech mraky syvé
Proháněje vítěz v ouval lesný
Odkrývaje sluncy tváři živé
Ze srdcý strach vypuzuje těsný;
Nebe usmívá se na svět skřehlý,
Z háje vycházý kněz v klamu zběhlý.