Tak mluví lepotvárná střelice,
a lesní běs, jenž němě naslouchá,
dub vyrve mohútný a vrhá se
v směs temných bohů, nový spojenec.
Já ale spěchal bohy varovat
a burcovat je ze snů blažených.
Bouř tmavých křídel běsů hučela
juž k branám nebes neostřeženým,
a moře očí záštím planoucích,
se valilo na samý ráje práh.
Já zařval turem, a můj velký hlas
se nesl nekonečným prostorem,
a světy zachvěly se leknutím.
Hned chopí každý z bohů zbraně se,
seč neslýchaná, nikdy vídaná,
zem pokrývá i nebe padlými.