Panna růže
Mnoho zmůže,
Avšak zlatá růže
Ještě více zmůže.
Růže byla zlatá,
Dokud láska svatá
Páreček tu blažila,
Dvoje srdce pojila.
Když pak paní svévolností
Začala zvát společnosti,
Do divadla jezdila,
Semotam se větřila,
Aniž muže šetřila;
Tu přestala růže kvésti,
Zmizelo manželské štěstí,
Listí zlaté opadalo,
Z růže pak nic nezůstalo,
Nežli šťopka, ostrý trn;
Manželka teď smutně kvílí
Nad manželem, jejž v tu chvíli
Chladný kryje drn.