„Ó vzhlédni, Panno, s nebes výsosti
na ženu v bídě opuštěnou,
ó vyslyš, vyslyš ve své milosti
mne nehodami usouženou;
ó zachraň blaha mého kvítko,
jen Máti, zachraň... matce dítko!
Již dlouho trápí se a moří
nezhojitelnou nemocí,
ach, odepřeš-li pomoci,
Ty, Máti, – v neskonalém zhynu hoři.
U Syna za mne oroduj,
by uzdravil se Jeník můj!“
Tichounce ústa modlí se zas vřele,
za pomoc prosí světa Spasitele.