Helenka šije – teta drží stříž;
Helenka vykoukla teď z okna ven:
„No!“ – bručí stará – „zas ho vyhlížíš?
Hleď pak přec holka, na způsoby jen!“
„No, to snad není hřích“ Helena vece,
„ani snad uražení způsobu!“
Nadarmo ale nekoukla ven přece,
zahlídlať známou, milou osobu.