Jak spadá s duše všední pavučina,
když v illusí těch třepetavém roji,
z nichž každá sladkým kouzlem srdce spíná,
vždy zdá se mi, jak dýchám vůni z chvojí,
jak slyším proudem hřmíti vodopád,
jak piju zlatý paprsk letní záře
a slyším bouř, ledovců cítím chlad –
v uličce dusné v krámku obrazáře!