A v hloučku mých věrných mne nezničil jed,
jejž míchali páni v číš protivníků,
a soudruha rameno chytilo dýku,
již zrádce, neb najatý zákeřník zved.
Však mrzká ta, otrocká, povaha lidu
dál chtěla nést pouta a starou svou bídu;
dav prchal před zlými biřici,
druh unes mne ze vřavy vířící
a s ránou odvezl ulic a průplavů změtí
v šíř moře, kde čluny jak holubi letí.