Přemysl se vlídně s každým hostem baví;
vyptává se, jaký život na seveře,
jaká země tvářnosť, jaké lidu mravy –
po bitvách a plavbách, orbě, lovu zvěře.
Nejeden tu volně pouští uzdu řeči:
ten, jak s chrtů smečkou stíhal zubra stopy,
až mu v mohutnou plec břitké vrazil kopí,
onen, jak se utkal s Vendy prudkou sečí
v děsné bitvě mořské pod Volyňským valem,
jiný Arkony pád líčí se zápalem.
Globe jen tu skromně mlčí; k zlaté míse
blahou tučnou tváří pilně uklání se.