Od hor se děsné vyvalily mraky,
záhuba plodin, zkáza niv. –
Ubohý hrabě, hledě na oblaky,
aby mu synek zůstal živ,
miláčka chráně,
hbitě dal vzíti,
do sklepa skrýti.
Ale syn pravil: „Je-li vůle Páně,
abych teď umřel, nemine mne jistě
na nižádném místě,
ani tam dole.“
Řka, šel se modlit do širého pole. –
Šlehaly blesky, hřímaly hromy,
burácel vichr, padaly stromy
děsně, velkolepě –
Blesk!
Udeřilo.
Kde to bylo?
V sklepě –
v tom, kde by jinoch, kdyby byl se skryl,
mrtev byl.
Na poli širém, v spoustách ohně, vody
mládenec zbožný zůstal beze škody.