Je svůdno v teplu krčmy dlet,
když nečas bouří venku:
tak žíti chtěl bych tisíc let,
vždy plnou maje sklenku!
Však žel, že hned se blížím ke dnu,
jak dám ji na rty – což vím proč?
Sklepnice švarná – ještě jednu! –
spěš milý šotku, hbitě skoč!
Neznám kouzel nad tvůj smích,
důlky tváře, zoubků sníh:
kdy mě trápí touha rmutná –
jako med mi pivo chutná
z hezkých ruček tvých!