Já znám ten sen váš, znám tu vaši touhu,
sám měl jsem je, když v cizině jsem dumal,
že bude lépe, sbírat sporé drobty
pod stolem rodáků, než v cizí zemi
u plných mís si hovit v sladkém klidu.
Dnes je mi hrozno z těchto harlekýnů,
cyniků, šašků, vrtáků a troupů.
A třikrát pravím vám: vy poděkujte
své sudbě za venkovský vzduch svůj čistý
a věříte-li v obsah slova „národ“, –
pak žehnejte těm prostým čestným lidem,
tam kolem sebe. V nemoderních šatech
a těžkých botách, prostě jdou tím žitím,
já svého zájmy pojí s zájmy země
a třeba-li, rád podřídí své jejím.
Ten lid má duši vřelou, ruce čisté,
svědomí klidné, věří pevnou vírou
a doufá, čeká – bez otravy naší.