Den jarních půvabů se k noci blíží.
Kraj pod zahradou do šera se níží
a vonnou dýchá ovlahou, dne zvuky
už tlumí ticho večera; ni hlasu.
Tu prokmit hvězd, tam prvá třpytných jasů –
Než plně kvetou bájné nebes luky,
vstal František, jde dumně ku své chýži.