Pan farář zapadal ve vážné, tiché dumy,
co činit nevěda a čí se chytit rad,
ba samou starostí div v nemoc neupad’,
jak vrchnost na jedné a čáp na straně druhé
se v duši utkali mu v dlouhé seči tuhé.
Pod hnízdem stoje teď, tak smutně k čápům hleděl
a děl: „Tak na faru jste přišli na pár neděl,
vy bělouškové mí, a nenašli jste asyl!
Teď abych vyhnal vás i hnízdo vaše zkazil,
tak, tak, mí mudráci – tam někde na Nile,
tam lépe hnízdíte na palmě ztepilé,
i v staré Indii, kde noci plné svitu,
i tam snad zavilý má pohan víc k vám citu!“