U bahnitých luk, v kterých smutně zhlíží
se šedé nebe, na pokraji vod
sám stojí, patří, jak se jeseň blíží,
jak slunce v mhách se tratí, žlutý bod,
když na chvíli se strhne mraků clona,
zří v blednoucí a mroucí jeho zář,
ji sleduje, než za obzorem skoná,
pták samotář.