Prýští se studánka pod javorem,
Vlnky valí s veselým hovorem,
Po palouce vine volný tok;
Mezi kvítím přes potočnik plyne,
Ženci zpocenému libě kyne,
Vlaží vyprahlého blahý mok;
Ale již na tebe mlynář číhá,
Struhou, splavem, zástavkou tě stíhá,
Ach potůčku, v jarmu jsi otrok.
Jak za mlýnem dále, dále plyneš,
Žížnivému více již nekyneš,
Kalnějši, mutnější každý krok.