Nebylo víry v lidstvo budoucí.
Svět posmíval se velké utopii.
Kronikář vtipný štěrk svůj tlukoucí
u silnic zpíval stejnou melodii:
Jsme malí, malí... Nutno milovat,
jak jsme, my malí, shrbení a zrůdní?
Lze v nesvobodě šťastně umírat
i vléci život svůj den ku dni, ku dni?