Vášně vymřely a zbytek vzdychá,
(ostatně by žít chtěl ještě asi)
strašidlo, kostra své bývalé bytosti.
Znal jsem dívku, plavé měla vlasy,
rozmilá, spanilá pohledem vábila,
na potkání všechny objímala,
málem ve své náručí mě vzala,
Smrt to byla prý, vždy svěží vdova,
kdo s ní zemřel, z ní se zrodil znova –
a pak bestie, rač uznati,
nic de facto smrtí netratí.