Již nikdy nevrátí se zpátky
čas plný hvězd a plný vnad –
a přec ten úsměv plál nám sladký,
a přec tak z duše nás měl rád!
Když malou ručkou objal tebe
a vlas tvůj líbal a tvou šíj,
máj zlatou zoří kvet nám v nebe,
svět k nám jen volal: Miluj! žij!
A pak ten smutný večer tmavý,
a pak ten pláč, a pak ta krev –
přec urval nám jej osud dravý,
hrst květů vrh jen na rakev.
Jen spi, jen spi, ať ve snu pučí
ti sladkých upomínek zdroj...
Jak venku vichr lká a hučí,
muk dávných v srdci hlodá roj.