A bílá síla horou vane,
a bílá kouzla kotví v ní –
a jenom srdce zanedbané
či prostá duše naivní
v ty síly vůbec věřit nechce...
V ně nevěřit smíš ovšem lehce,
však běda – kdyby přepadly
tě v okamžik tvé mdloby mdlý!
Na zem tě pádnou ranou vrhnou
a když se zvedneš ubohý
a postavíš se na nohy,
s tvé tváře masku lidskou strhnou,
že dojdeš sotva domů živ,
však nejsi, čím jsi býval dřív!