Všecko zticha spí, a neprocitne
Žádný z hrobu povždy klidného;
Ach! v něm nikdý více nezasvitne
Světlo jitra rozedněného.
I my se tam někdy ubereme,
I my někdy přestaneme žít;
Bychom zašli, smrti neujdeme:
Nastane všem touto branou jít.