Ta zem, již z kletby tmy my jednou duchem pozvedneme
a v hrdinném svých vyšších srdcí plání
to Vaše Hvězdné Světlo jednou na ní:
Vy krásné zahrady, dnes pouze v nitru zřené,
jen touhy horečkou, snem lásky v dnešek přikouzlené –
vítězně zažehneme,
a s Ním též květy Vaše, o nichž dnes jen sníme,
z rytířských srdcí svých si na ni přesadíme!