Az oroszlány éjjel jártában hálóba dőlt,
Mellyből midőn ki akarná fejteni lábait,
Méginkább összeszorítá, s nem menekedheték.
Haszontalan munkája ordítást s nyögést
Satolt belőle; hallván a kis egér, oda
Sietett: jótévőjére ráismert, s legott
Vigasztalá; elrágta lassanként erős
Köteleit, és megszabadította a Nagyot.
Most érzé mindenik, hogy nincsen édesebb
Az igaz jótéteménynél, amellyet kicsiny
Sorsú is adhat Nagynak. Értsd ezt büszkeség!