Není? Ale kde tedy síla se brala,
když krev tak dlouho unikala,
kdo na poušť chléb nosil v dlouhý ten půst,
kdo učil trpět a mlčet a růst
a zločincem nebýt, kde zločin mne dusil?
Jak se jen stalo, že moh jsem a musil
nechat růst křivdy k závrati?
Nyní jsem oltář naplněný,
na blesk tvých nebes připravený. –
Kdo bude soudit a kdo zaplatí?
Kam znavené se oči obrátí?