Byla jak vůně květ luzného,
paprslek světla chvějný ve prostoře,
vlnění hudby z harfy nejsladší,
vanoucí vánkem touha z ňader moře;
byla jak snění bílé labutě
pod klidnou oblohou při luny záři,
byla jak éther plna tajemství,
byla jak svatý plamen při oltáři.
A přece v duši vášeň ukrývá,
jež v hloubi ňader hoří tajným žárem,
tak jako v srdci země oheň plá,
any se líce rdějí něhy jarem.