Bez skepse člověka apotheosu píši,
já recituji ódu člověka a zpívám romanci svoji,
uznání hymnu zpívám rodičkám dětí,
apotheosu intimní smlouvě milenek konkubinátu
s rovnými právy, jež modifikuje jich ženství.
My pochopili nezměrné množství sil smyslů a tvarů,
nekonečnou škálu nuancí mužství a ženství
ve vývoji věčném, z níž zásada svobody plyne:
vyžíti vitálnost zplna – projev prasíly: sexus.
Ve hradě příbytku svého u okna na západ sedím,
lyrikou, pathosem hodnoty nové a smyslu
bez předsudků a priori, bez affektu medituji o všem,
neefektní, prostý, solidní klid tvarů zřím kolem.
Chlad cením dnes kronik dat a čisté věty fakt,
zamlklou noblesu archivů, záznamů suchých,
objektivních letopočtů v historií neosobnosti.
Má denní práce: rubriky, bilance, kontokorrenty,
formule, vzorky, tabelly statistik přesné,
jak básně čtu katalogy, adresáře, cenníky, zprávy,
burs rozumím hazardní hře a abstrakt fiktivní kráse,
ji v theorii zřím a v právním vidím smyslu,
hlouběji v primérní fraseologii lidí čtu malých,
prosté vulgarity blasfemie a cynismu,
lidí ukryvších temperament v konvence strnulost,
jichž slovo přísaha a smlouvy jako zákon.
Pozbývám smyslu pro slov pověru, bázeň,
pro necudný stud a religiosní sentimentalitu.
Zřím oknem odpolední svátek odpočinku,
zřím ústavy uměn a věd a lidskosti, spravedlnosti,
zřím zotavení divadel, hříšť a koncertních síní,
velkolepou sílu průmyslu, bezdýmných komínů sloupořadí,
čtu firmy a štíty továren, skladišť a lázní,
podniků společenských, pojišťoven, bank, obchodů en gros,
za zahradami škol zřím krematoria smír.
V složitost života všeho krasocit zdraví nesu a radost.