Můj sladký Tite! – Jak je chudou řeč má,
že nelze víc mi říci, než „můj sladký“,
co celé lidstvo v stesku jmenuje tě
svou rozkoší a láskou! – Celé lidstvo
jak klasy krupobitím postižené
pod tíhou hoře hlavy kloní k zemi,
co srdce moje buší radostněji –
ne, sladký, není o radosti řeči,
– vždy mrtvo jsi, mé zlaté dobré slunce –
jen hudba jakás táhne chorou duší
a duše v marné touze vzlyká při ní – –