Za psem dlouhouchým dvé chlapců náhle vyběhlo
z houště mladých doubků, dvěma bystrým rovno kolouchům.
Ustali v úprku teď, pod břízami Lidku zočivše:
k ní obrátili krok, leč při zjevu pána cizího
vázli opět; jen váhavě blíž se ubírali posléz
k sestřině družce milé, jež v ústrety kráčela párku.
„Ajhle, Otík a Jarouš! Kdež Jitka?“ se tázala chlapců.