Zatím nesou lepou děvu k prámu,
Na něj kladou drahocenné břímě.
Zvolá Květka: „O proč, kněžče, přímě
Se mnou nenakládáš? přišel jsi též k chrámu
Žížlilinu, abys snoval vilné směry?
Neoklamals ještě války dcery.
Za odměnu tobě, ouskočníku,
Vreji v prsy vilné volnonosnou dýku!“