Zrak napíná, tape v šeru. –
Kolem stěny, prostor němý,
v malém okně pevná mříž. –
„Hola!“ kozák bručí k sobě:
„Zde jsem býval často již!“
V zámku klíče zaskřípěly,
vstoupil rychtář uzardělý, –
ach, kozáku, běda tobě,
vidíš drába v pozadí?
„Chraň se pomsty!“ kozák křičí.
„Tvoji duši satan zničí,
znám já tvoje rejdy hříšné,
jednou vše se prozradí!“
Rychtář zvedá čelo pyšné,
s úšklebkem mu drze praví:
„S opilcem jen do šatlavy,
krev se mu zde ochladí!“ – – –