Má lilie, můj květe nostalgický
svou bílou krásou můžeš všecko říci,
jak bylo, jak je a jak bude vždycky,
když symbolem jsi ženě bledolící,
když probouzíš ji ze sna, jdeš s ní spat,
den celý prodlíš v jejím blízku ráda,
jí učíš toužit, učíš milovat,
jak sobě srdce, věčný svůdce, žádá.