„Pryč, z cesty, stranou, Ctirad mým je vězněm.
Já první právo mám se mstíti na něm.
Ó hanba, hanba! Kde hřmí vlny boje,
tam s mužem měřte malichernou sílu –
však spoutaný když stal se vaším plenem,
tu mějte úctu, když vám soucit chybí.
Já první měla právo v tvář jej bíti,
neb v obličej mu chrlit plný pohár,
neb šat drát s něho jak vlčice lačná,
i slušelo se, mne zavolat první,
bych svoji křivdu první mohla mstíti.
Ó Vlasto, špatná jest v tvém voji kázeň!“