A když přes okraj zdí zubatých
zrak se svezl, z nenadání kles’
ve vikýřů vzdušných, špičatých
a střech žlábkovaných divnou směs.
Pavlačí zřel rozmanité zjevy,
v oknech květiny a hlavy děví,
a když dále těkal v dumání,
slévala se krovů spousta v dáli
ve střech moře, z něhož vyvstávaly
věž tam za věží, báň za bání,
a již v slunném vzduchu přede mnou
jakby rouškou průhledného zlata
s plnou velebností tajemnou
zjevila se Praha stověžatá.