Pravivši své ruce ovinula
O ně, na srdce sy položila
Potěšení své a nejsvětější
V světě poklady, pak uvodivši
V skrýš své milé, řekla: Posečkejte
Tady, já jdu k otcy, rozmilého
Přivedu sem. Šla, a dítky z skrýše
Vyskočivše, pospíchali k matce,
Zajaly ji s pláčem: Neopouštěj
Milých! y my s tebou půjdem k otcy.
Matce srdce pukalo; ach! láska k
Manželovi doháněla ženu,
Láska k dětem uskalila matku.
K dětem skočíc s divokostí k prsům
Tiskla neviňátka. Nešťastnice!
O manžela přijdeš, a y dítky
Tobě vlcy schvátí. Kam se vrhneš?
Nikdež pomocy. Tu na rozumu
Pomatená sedla, hořem ztuhla.