To kletba umění, že vidí pro ně
jen masku svět vždy mojí na tváři!
Zda svěřit se? A komu v lidstva shoně,
když slovu víru dát se nezdaří?
Ó, nevěřil by nikdo slzí toku
a nejvýš někdo pomyslil by snad:
Hle, cuknutí rtu a ta bolesť v oku,
ten těžký vzdech – zná vskutku živě hrát!