Ó vojíne, jenž na zpěněném oři
v před pádíš supem, kam tě touha žene?
O tvrdý křemen podkova tvá zvoní,
prach za tebou se v šedé sloupy klene,
a bílý plášť tvůj v pozdním šeru kmitá,
a jako prapor nad tvou hlavou lítá.