Když vyblednou však časem stíny smrti,
tu zpod nich stíny života se hlásí
ku svému právu... Voják jeden, šibal,
k výslechu volán svojím důstojníkem,
skryl zlaťáky své, maje obav mnoho
o budoucnost jich, v soše Demosthena,
ve hnízdě dlaní a sepjatých prstů;
nad sochou platan pak jsa zmítán větrem
střás listy na ně. Tak se tedy stalo,