I ztichli náhle všickni, jati divu vznětem. –
Tu po chvíli král pravil chvějícím se retem:
„Slov k Bohu, dojat, marně bych teď hledal,
za svatou tuchu, jež mi s výše nebes slétla,
že náhodou mé kroky s okamžikem střetla,
kdy zlosyn po koruně ruku zvedal.