Veden luny hravým svitem
velmistr zved’ hlavu holou
a sledoval rej paprsků
po kamnech, po jejich římsách,
po květinách divných tvarů,
po spletených arabeskách,
po vypuklých sošek věnci.
A čím dále zadíval se,
tím víc nových našel tváří,
jichž si dříve nepovšimnul.