a hříchem jsi, jak církví pověděno!
A odstup od mne! Snad k mé prosbě žhoucí
prominout ráčí Soudce Všemohoucí
hřešení s tebou! Snad mé bídné tělo,
jež odolat tvým léčkám neumělo,
neztrestá plamen horoucího pekla!
Já bičoval se, moje lítost tekla
slz proudy z duše – viděla to zjista
Marie Panna, jediná z žen čistá
a poví Synu to a přimluví se...
Nádobo hříchů, ve tvých očích chví se
zas žádost hříchů? Pane na nebesku,
proč nedáš nyní sjeti svému blesku
a nesežehneš osidla ta ďábla?
Mdlá duše má je, vůle pooslábla –
Maria Panno, přispěj v pokušení!