Stál jsem tenkrát u zahrádky
a vidím kohos: krok je znám.
Pravím si plaše:
Ulítlá radost naše,
maminka vrací se k nám.
Pomalu, co noha mine nohu.
Je doma, chvála bohu!
Běžím jí v ústrety: Mamičko milá,
kde že jsi byla?
Každý den, každou hodinu čítám,
dočkat se nemoha.
Je bez sluníčka obloha.
Sluníčko vítám!