Mne kdysi kroky do zřícenin vedly
a kláštera jsem stanul na dvoře;
kol rozhlížím se v kruhu prostoře –
ty šedé stěny v slunka záři bledly.
Den letní k spánku zvolna již se chýlil,
šum stromů ozýval se z temna háje,
noc-kníže v závoji s hor v údol pílil,
kmen kmenu dávné vypravoval báje.