Rozněcovač sluncí vykřikl poznav se všemohoucím
a nikdy nezví hvězdy křikl-li úzkostí či žasna
Odevšad sálají echa bělejší vysmáhlých pouští
neboť onen tam promluvil:
„Proč nemohu nechtít?“ řek’
Pokolení zvuků větví se do srdnaté hrůzy
lampáře sluncí