Ó pomsto zlá! kdož bránit se ti může?!
Ty hady přemýšlíš a mluvíš růže,
ty trávíš úskočně, když nyvě zpíváš,
meč odkládáš, leč vraždu v srdci skrýváš,
mír v stopě máš, však símě sváru v pěsti
a lstivě číháš dějin na rozcestí
a jedno ti, zda přijde noc či ráno,
jen když, co chtěla jsi, jest vykonáno. –