V modravých lesích krkonošských hor
vídati bylo křídlatého hada.
Obrovskou hlavu, hroznou tlamu měl,
z níž stále pekelný mu oheň šlehal,
příšerný chochol děsně se mu chvěl,
obludný tvor ten po lesích když běhal.
Zelené oči tak mu svítily,
že voda jezer vřela pod jich hledem,
– kde kdo jej spatřil, každý v nemoc pad,
třesa se strachem, jakby dotčen ledem.
Ostnitá křídla jeho drtila
ptáky i květy, všecku radost v kraji,
ba mnozí, jenom z dálky spatřivše
obludu tu, leknutím umírají.