A na snu krásného ty mysle lov,
na vše, co hoří, kvete, tmí se, vynořuje
se před zrakem ti k žití, beze slov
položíš hlavu v ruce žilnaté
spit krásným zázrakem, jenž život sluje,
ne apoštol, však člověk sobě již, –
svým spánkem spravedlivým usneš, tíž a tíž...