Mdlý orel k večeru rád navrací se
v klid hnízda svého. Stále stoupal k slunci
a zíral pevným okem v tváře jeho,
leč nedostih ho. Nepřiblížil se mu
však ani potom, kdy se zlatá koule,
jakoby cíl mu usnadniti chtěla,
snížila k zemi. Vzdal se marné touhy
a navrátil se v hnízdo svoje k spánku.
Tak, starče, vrátil jsi se ke kupoli,
k té kupoli své rodné Florencie,
neb v dálce od ní – všude miserie.
A Křtitele zde robí pro Sienu
tvé prsty třesoucí se tíhou roků
a toužící po věčném odpočinku.