Vším, co tu září, blýská, hraje v zlatu,
v tisíci barev, spijem’ oko v chvatu,
a hasne všecko. Po slunečním jase
jen věčný stín se chvěje v naší řase,
Mžik záře jen, a potom všichni v hrobě
jsme rovni tobě.
Ty budeš klidně, tiše umřít moci:
v noc půjdeš z noci.