Nepoznal nás ten vlk – bál se tam vrazit,
ba volil raději svou hlavu srazit,
než aby bez nás vracel v pelech svůj.
Zmizela kaple – ztichly zbožné zpěvy
a já se bral po boku statné děvy
bez bázně – provázelť mne anděl tvůj.
Důvěrně vždy již nachýleni k sobě,
zašeptali jsme rázem v sladké době:
Po celý život má jsi a tys' můj.