Tak šel jsem chvíli zaslepen zas nové smrti vstříc, však horší všech...
Tu v opojení mé svit spásy den, svůj zřel jsem blud, až ztajil se mi dech...
A vzpouru prudkou zdvih’ jsem Satanu, strh pouta jeho a pak prchal ven –
a teď jsem vítězem a ty jsi, Satane, tak těžce ponížen...!