Kněžec, který plesal nad tím citem,
Rychle z křoví ke pěvkyni skočí;
Ona ale jak jej zočí,
Po jílci hned sahá v hněvu lítém.
On tu volá: „Nejsličnější z děv!
Poslechni mne, kroť svůj hněv.
Mne sem nepřivádí žádný oučel vilný,
Ale Lel jen nenáchylný.“