Jsme jak rozedraná cháta,
v písku na pobřeží moře,
a kam bázlivý zrak hlédne,
zeje na nás zhouba, hoře.
A ty vlny děsně hučí,
v náručí jich smrť se houpá,
chmura pluje po obloze,
níž a níž svým bleskem stoupá.
Moře plamenů, poušť vody
domek malý obkličuje;
nebe dalo ruku zemi,
k spolčení jich vichr duje.