Ta lesní pouštka tak ji vábila,
že znenáhla až zřela pěknou sochu,
jež malou mohylu zde zdobila.
Podobna byla rozkošnému hochu,
jejž na hroby své staří Řekové
stavěli na památku mrtvým drahým.
Ne smutné upomínky takové,
kterými náš svět krášlí hroby své:
však silou kypící a mládím blahým,
jejichžto sklopení v zem zrakové
se usmívati zdají zorem vlahým
v původu nesmrtelném věčna žití.