Chlad bytu pustého mne vyhnal záhy.
Chtě přátelům se četným vyhnouti,
já denně nyní z hlučných ulic Prahy
jsem ve venkovská prchal zákoutí;
tam v nízkých hospůdkách skryt přede světem,
kde sobě sám jsem cele náležel,
byl na chvíli jsem šťasten v žití kletém,
tam utápěl jsem pamět svou a žel.