Nuž, odhaliž nám svoje všecky luzné krásy:
Svých lesů tišiny, Svých řek a jezer třpyt,
ať ve pohledu na Tě zvlhnou naše řasy
a s plesem, radostí se snoubí žárný cit,
Tě přes klamy a boje vésti v přístav spásy!
Tvou krásu, velikost ať oceníme zcela,
ať prací s šíje kruh a písní vrásky s čela
Ti, matko, shladíme, byť los náš proto – mřít!