On věděl, že vše vidí naposledy;
stáj otevřel a na kozy se díval,
je hladil; kdosi v dálném poli zpíval,
ves celá tichla, tichla v slunci žhavém;
v pastuší tobolce a na modravém
se nebi motýl třás’ či v jeho zraku
tak zvolna has’. – A bylo vše tak krásné,
že sotva cítil, jak mu duše hasne.