Mert ha letépem
Fehér virágom
Hervadó szirmát,
Üdítő vízzel
Hiába öntöm;
Mert ha kimondom,
Meghal az álom,
S árván maradok
Ezen a földön;
Mert ez a kettő
Az összes kincsem.
Legkedvesebbek
Bús életemnek;
Mert ilyen kincse
Senkinek sincsen; –
Nem téphetem le!
Nem ölhetem meg!