Mé sonety a kanzony si zpívá
teď kovář při nečisté práci svojí
a mezkář, který zvíře poháněje
zvuk rýmů mojich ranou doprovází –
a oba upravují verše moje,
kde mní, že chybil jsem či opomenul –
a to je, Giotto, básnická má sláva,
toť vše, co zbylo z hrdého snu toho!...