Stál Amasiáš rozhorlený v lidu,
stál se synem a s dcerou luzných vnad,
jež ruce křížíc na svých ňadrech v klidu
z žen vůkol nejčistší tu byla snad;
zář v očích plála jí a kvetla líce,
když věští slova z Amosových rtův
jí lítla v hruď jak bílé holubice
a křídly byla v moře jejích snův.