„Nemám svojí duše!“ Jak by, teď se zbudiv,
teprv hanbu viděl, národ oči klopí,
teprv nyní chápe pohrdu i údiv,
když sledoval směle druhů svojich stopy.
„Nemám svojí duše!“ smutně praví k sobě,
ale tu již k němu soused dobrotivý:
„Duše má je velká, stačí také tobě,
oba, milý brachu, budeme z ní živi!“