Teď jak to srdce sevřelo...
Krok v prostřed mýtí, krok za krokem,
pod kmeny šero ztemnělo...
Kdos’ jde, jej vážným měří okem,
zahalen v pytlový je šat,
jde kolem důstojně a vážně
a ruku chce mu podávat,
leč zasměje se krátce, vlažně,
až ozvěnou zní mýtina... –
„Ve jménu boha i syna“ –