Mistr věhlasný čas drahý nerad maří,
štětce chopí se a dílo se mu daří,
že si radostí co chvíle ruce mne;
nezbývá než přesně ještě dokonati
obličeje Páně rysy velebné.
Tu však práce zdárná pojednou se hatí;
na původní malbě, ač-li klam to není,
Kristova tvář božská předivně se mění,
hned se zardívá, hned modrá do temna,
hned je strašliva, hned zase příjemna.
Pobouřený malíř dobrou radu snuje,
do stínu se rychle s dílem uchyluje;
když i ve stínu se malba daří zle,
pokus nový činí v noci při světle.
Marná práce; tváře změny na obraze
neústupný odpor kladou jeho snaze.