„Což nekvetou už růže
a nezpívají ptáci?
Což poesie jara
se ze světa už ztrácí?
Což láska, štěstí, mládí
dost velkou není říší,
že mladí muži rádi
už jako starci píší?“ –
Tak děl mi kritik jistý,
jenž na růžích se zrodil
a knihu pessimisty
do pekel pekla hodil.
A děl: „Což v našem kraji
tak smutno býti může, –
což ptáci nezpívají
a nekvetou víc růže?“