Host mladší pohledem na tváři Liduščině prodlel,
když na stůl březový libovonnou ozdobu nesla,
a když lehce potom zpět kráčela ke vchodu sádku,
postavu půvabnou jeho zrak bezděčně provázel,
u mřežových vrátek jež líc poobrátila nazpět,
zrak po besídce točíc, pak spěšně pochýlila líce
a hbitě do klenuté poblíž se uchýlila branky,
jíž přes dvůr široký byl vchod ve farářovo sídlo.