Tu Kašina se vyjasnila tvář,
dav blahých upomínek na domov
ten tichý, dávný v hradě Budečském
jí v duši vracel se, jak včelek roj
se k úlu vrací z luhů květnatých,
a noříc z temna roucha bílou tvář
na Bivoje zvolala s úsměvem: