Tak přišel čas, kdy Adu z kláštera
si vzali domů. V hlučné Paříži
se zprvu Adě dlouho stýskalo
po žití na venku, byť třeba dřív
zas byla toužívala, aby ji
z kláštera vzali. Často v myšlénkách
nad vyšíváním nakloněna doma
si vzpomněla – a vzdech jí zachvěl rtoma.