Neb v noční tmě, kdy hvězdy dívaly se,
vcházela k němu bolestivá chvíle,
jež sestrou kdysi getsemanské byla.
V tom tichu, kdy svět hříšný umlk, zmizel,
a bděly hvězdy, hovořila Věčnost –
svůj život viděl bez viny a čistý
a zlobou k strašné smrti odsouzený.
Na domov vzpomínal a všecku lásku,
jež poutala jej v rodné zemi k světu,
a bylo teskno mu, a duše jeho
v úzkosti modlila se slovy Páně: