A když naplněno bylo večeřadlo
Hodovníky, vešel i král mezi ně
K hlučné hostině.
I hle, an tu na ně hledí,
Do oka mu padlo,
Že zde člověk sedí,
Který v svatební se roucho neoblekl.
Uzřev to král, jemu řekl:
„Kterak vešel jsi sem, příteli?
Kam se šaty svatební ti poděly,
Jimiž i tvé tělo
Přioděno býti mělo?“