Co jsou na oslavu vykládané
V síních paláců a v jejich kobkách
Všechny kovy, všechny drahokamy,
Co jsou, chráme, dive mezi chrámy,
Proti klenotům, jež ve svých hrobkách
Od století ty máš uschované?
A přec, vážný velikáne,
Zchvacující i chladného ducha,
V dálku hledíš, žalem omračen,
Krutým osudem jsa zmrzačen,
K nebi volaje, když zem je hluchá:
„Ach jak sladko v celosti své žít,
A jak smutno z polovice být!“