Starost mi vzejde: hřbitov a silnice k němu rovná
podvědomým již noří se mým zášeřím.
Cosi jak škola, kostel, věznice, polepšovna
v příštích dnech mojich dřímá, vše pouze v mlhách zřím.
Brzy mi zaklepe starost. Snad park s tou zelení chudou
vykouzlit musím, kde děti si bledé hráti budou,
vrtošivce kam staré na lávky usadím,
dám jim pít zeleně svěžest a stromů a květů vůni,
invalidy tu provádět budu na výsluní
stezkami s šedých kouřů pozadím.