V té chvíli tiše snášela se ke mně
druž nebes, poesie, halíc tvář,
zvuk zlatých strun chvěl v ňadrech mi se jemně
a v srdci čarodějná krásy zář;
výš duše vzlétala, ač s tebou dlela,
a s nadšením, jež posvěcuje ret,
jak ty své jarní alleluja pěla
a ztichla též, když ty jsi ustal pět.