Luh pod trůnem Beránkovým dnem plane v krůpějích rosy,
co ručejí duhových svitů se sbírají na řeku Dinur,
krev z Beránkova boku se do ní paprskem řine – –
i vine se slunně proud Dinur, jde nivami zahrad rajských,
– kde nad nimi klene se nový bran triumfálných blankyt,
co smouhou ho nekalí nikdy ni nádech oblaků sněžných –
a Svatí jasnou si skráň a rty posvátným pramenem světí.