A tenkrát, slečno, vzpomínáte,
na kruchtě vždy jsme zpívali,
ty vaše drahé copy zlaté
vám volně k zemi splývaly,
vy v pausách upřeně jste zřela
jen v malou knížku modlicí,
a pověst o vás roznášela,
že hotovou jste světicí,
že chcete pryč ze hříchů zdroje
– tak ústa děla veškerá –
a zanést modré oči svoje
v zdi pochmurného kláštera.