A když první utišil se ples,
zvolal Martin: „Děti z mrtvých vstaly,
za to však jsme válku pochovali;
lidem dal kdys tvůrce všehomíru,
nám dal vrchní míru znamení.
Rok co rok, kdy v slunce plameni
třešně zardí ve panském se sadě,
Dobrošínský dorost v dlouhé řadě
veselým má útokem tam spět
ku sladkému, třešňovému hodu.
Budoucímu dochová tak rodu
paměť na mládeže bujný vznět,
na boj otců, na jejich též shodu.“