Jsem vesela a samý žert a smích
a nové kousky každodenně spřádám,
i na úkor té úcty, kterou žádám
co panovnice od všech domácích.
Tatínek často, když mě vidí hrávat,
se trochu mračí, hlavou zakroutí
a ptá se: „Děcko, kdy se budeš vdávat?“ –
Ó nemám chutě hlavu sehnouti
pod cizí jařmo! – Zde jsem sama paní
a vůli mé se i pan farář klaní.