Má dceř Těchka znáti si vás přála,
Jak vyhlíží skvělý Lidomil;
Po tom jménu hořeti se zdála:
Váš cit vlídný důvěru jí lil.
To je děva, ta mě střeže, nosí,
Po ní se mé slze někdy rosí;
Vede péči o dvůr, bude blahý,
Komu dostane se ten dar drahý.“