po lupu pátrajíce v okolí,
neb docházejí vojsku zásoby.
Kraj celý prázdný, když jsme našli ves,
tu byla vypálená, bez lidí
a kam jsi hled, jen nedohledná poušť
ku modrým horám lnula k obzoru.
Pár keřů stranou – v tom jak jdeme kolem,
se podezřele keře zachvěly,
já kázal zastavit a pozor dávat,
v jich středu seděl divných mužů sbor
v talárech černých s vousem vlajícím
dav značný, třicet jich, jež vedem zde,
při krocích našich rázem povstali
a hlavy dohromady v úradě
kol tesklivým se okem rozhlíželi,
jak cestu hledali by krajem dál.
Z nich přední starší kynul k západu,
v tom kázal jsem, je kolem obklíčit
a zajal všecky – a je vedu sem.
Po cestě jal jsem se jich vyptávat,
kdo jsou a odkud jsou – však mlčeli.
Jich tvrdošíjnost mohu omluvit,
snad cizí jim náš jazyk neznámý.
Ty tlumočníka, pane, najdeš spíš,
ať promluví – já vykonal, co moh.