Slza jako krůpěj rosy
v brvách se jí perlou leskne. – –
Víte-li pak, na koho si
při tom vzpomněl Vladimír?
Na Andulku nad potokem,
na noc světlou, ticho teskné,
když se k dívčím nožkám skokem
v porosenou trávu vrh.