Což pak jim to dalo mudrování!
aby konečně ti moudří páni
vypátrali perpetuum mobile.
Ať již na strakaté kobyle
podzim jezdil, nebo jara vání
k mladým ústům neslo usmívání,
ať již rolník z pole klidil snopy,
nebo zajíc v sněhu dělal stopy,
pořáde se jenom přemýšlelo,
jak by se to narafičiť mělo,
aby z toho předce vypadlo
neustále hybné kyvadlo.
Mnohý učenec tím leta zmařil,
nežli se mu jeho pokus zdařil:
stroj se hýbal rok i více let,
najednou to ztichlo, jak by smet.
A přec nic to není nesnadného!
Podle přesvědčení mého
(o němž račte utvořiť si pojem)
perpetuum nejstarším je strojem.
Jmenujme ho předků za zvykem
jednoduše ženským jazykem.