A cloníc světlo mihotavé v ruku,
se zadívala na mladého spáče
a zřela krásu božském ve souzvuku
a mohla sotva ubránit se pláče.
Ba, srdce tak jí ve bouřlivém tluku
se chvělo jako lapené v síť ptáče,
že netřeba, co báj všem v péro kladla,
by kapka žhavá oleje jí spadla