Znáš běsa toho, který poušti zuří
a mrakem siným dálný obzor chmuří,
a potom v mžik jak povětrný had
obepne poušť, a chodcům v tvář se šklebí,
již marně chtíce život zachovat
k žhavému písku tisknou svoje lebi,
a hrůza jímá je, a chvějí se, že snad
i balvany metati bude k nebi?