Proklet buď na věčné časy,
proklet do horoucí basy!
Lidé ať se štítí tebe,
ať dech tvůj jak mrazy zebe!
Kam se tvoje noha šine,
tam ať všecko mře a hyne!
Každému buď vyvrhelem,
oslepni a shromni tělem!
Oko tvé měj pohled dračí;
sténej, pokud dech ti stačí!
Budiž jako pařez hluchý,
zahřívaný od ropuchy!
Řeči, již tvůj jazyk umí,
nechať nikdo nerozumí!
Co dáš do úst, ať se změní
ve dřevo a ve kamení!
Peníze a zlato všady
měňtež se ti v štíry, v hady!
Světem putuj o žebrácké holi,
v bouři nocleh mívej v širém poli!
Upomínky, lidstvu svaté,
měj za zmije jedovaté!
Koho rád máš jako opal,
ten, aby tě nohou kopal!
Nepřítel tvůj šať se zlatem!
Koho líbáš, buď ti katem!
Ať tě vlastní bratr zradí!
Z dětí tvých buď plémě hadí!
Noc ti dnem a den buď nocí!
Otrokem buď pekla mocí!
Ať tě ďábel ve snu rdousí,
vrazi nože na tě brousí!
Posléz ať se bídně v pekle smažíš,
jestli o krejcar jen pivo zdražíš!“