Či letos v smutku sklání se tvá hlava?
Tvůj kraj – jej stihla zhouba děsivá?
Tu bouře divoká, tu vedra žhavá,
tu lijáků zas dravých záplava?
A proto lkáš: jak já mám vzdáti chválu?
Ty pokoř se! Ty rciž i ve svém žalu:
A přec je svatá, Bože, cesta Tvá!