Však u Tebe, kam vejde svěžím krokem,
pozdraví pěkně, zlehka usedne,
oddechne chvilku a svým jasným okem
se do minulých roků rozhledne,
pak dá Ti ruku, řeči klidným tokem
Ti řekne: „Máme tedy poledne,
nu, ještě dojdem zdrávi někam spolu,
než slunce žhavé sklouzne s nebes dolů. –“