V tom najednou – jak hromu přerývání
se z dálky dala ostrá slyšet jízda...
Vůz rachotí a blíží se – jen chvíle –
a víska uzří neznámého hostě!
Již oře znát je na silnici bílé,
již kola drnčí po dřevěném mostě,
a zahalena v šedý závoj prachu
teď tryskem do vsi – ranní pošta vjela!
A trubka zní, a stádo plno strachu
se rozbíhá – a v náhlou vřavu onu
jak bouře padá slavný hlahol zvonu,
jenž na mši Páně volá do kostela...