Alvar Faněz první byl,
který vztekem, jenž v něm vřel,
vrazil do zástupu Maurů,
které s sebou Bucar měl.
První bylo, co los chtěl,
Maurka proti němu jela,
vzrůstu statného i těla,
pravá mistryně všech střel.
Turecká kuš byla její,
toul se plný šípů chvěl,
„Hvězdou“ slula, že šíp její,
s tetivy tak prudce sjel.
Proti této Alvar spěl.
Ona se stem jiných jezdkyň,
statečných a smělých stejně,
Alvar proti této hřměl.
Utkalo je vojsko Cida,
země plna jejich těl
se zástupem králů svojich;
Bucar král jak toto zřel,
všichni divili se tomu,
to moh křesťan dokázati?
Sedmdesát tisíc – žel,
mužů zástup vstříc jim šel!