Král meč jen v pochvě, ač mu žal
skráň tížil do úklonu.
Dnes na rytíře pasoval
jej vévoda z Alençonu,
meč nahý na rámě mu klada.
Však dítě snů a žena činů
již dřív jej zvala k nebes kynu,
by mužně vznesl páž i hlavu:
„Jeť vůle Boha v tom!
Neb ty's král země pravý,
by klasy kvetla od pohrom,
kde tone od záplavy
zde cizích vojů Anglie,
k nimž Burgund též se druží;
krev za krev rodu prolije,
krev msty ač krve nemyje – –
Buď mír a pokoj; však dřív buďte muži!“