Jak vzdouvají se moje city,
když tvoje věž mne uvítá!
Mám barokní rád tvoje štíty,
Alšovy malby, sgraffita;
náměstí krásná, stinné sady –
zde Čelakovský chodil mladý –
si říkám vždy – zde prvně kořil
se s láskou řeči otčiny,
zde v staré knihy, listiny
se Sedláček jak kovkop nořil,
a zde – ó, zde bych nejradš zněm’ –
jsme sedávali s Heydukem.