Z krvavých vln vystupuje skála,
Ve vlnách Rusalky rmutně kvílí,
V doubravě tam krutě posekané
Rozplakaly hlasy svoje Vily.
Černá země, krytá mrtvolami,
Nad nimiž se snáší ptactvo dravé,
Z rumu pnou se sloupem černých dýmů,
Rudých ohňů hady bujné, žhavé.
Jitro šeré, neboť v mlhy husté
Ukryli se slunce paprskové,
Ticho mrtvé, jenom krákorání
Ptactva k hodům strašným zvěře zove.
Na pahorku v středu svatých dubů,
Tam, kde stála Ohnislava chyše,
Odpočívá na krvavém loži
Množství věrných v spánku věčném tiše.
Nad nimi pak, na temeně vrchu,
Černé dřevo k nebi ukazuje,
Na němž břevno na příč zavěšené
Nad mrtvými rámě roztahuje.