Kdybych libou hudbou byl,
Kadrilkou neb valčíkem,
Polkou nebo kvapíkem:
Pak by slova moje čisté
Našly jistě
Ku každému srdéčku
Nejrovnější cestičku.
Blaze, přeblaze bych žil,
Kdybych aspoň polkou byl!
Pak by snad přec k vůli mně
Někdo mile nožkou kročil,
Pak by se dle noty mé
Aspoň někdo trochu točil, –
Přec by někdo tancoval
Takovou, jakou bych hrál.
Každým hnutím žití svého
Dobré dušinky bych bavil,
V srdci plesu milostného
Triumf činů svojích slavil;
Kdo dřív o mne málo dbal,
Dušinku by pro mne dal. –
Pak by si mě krásenky
Na fortepiánu hrály,
City mé a myšlénky
S potěšením studovaly,
Ba i drahé stařenky
By mne rády poslouchaly;
S blaženými bych jen žil –
Kdybych libou hudbou byl!