Ovšem i v tento dům ty síly tajné vešly
v podobách různých: Nejprv líce mladá –
Hynkových druhů ze škol celá řada;
leč pak i cizé tváře, – mnohý kabát sešlý,
dělníků častěj kytle neforemné, prosté,
vyhublé tváře, odchované hladem – –
Vcházeli tiše, malou brankou, sadem, –
kráčeli nevšimavě podivní ti hosté
tu hájkem, stinným loubím, onde po záhoně,
kde stály růže vonné v plném květu.
A vše to nejevilo žádné vnady pro ně,
jak jinému by náleželi světu. –