Kdys v úplňku byl starý záletník
a zlatě plál, jak zralý zpola fík,
než, kam by vedral se, jak činil zhusta,
dnes nevěděl. V tom spatřil skulinou
na lůžku tebe, spící, nevinnou,
a bez zdráhání do tvé jizby vnik’
by zulíbal tě v koralová ústa.