Zmizelo pak stezkou pravou.
Chvilku ticho, tichounko.
Jde kol dívka, žnečka s travou...
Zarděla se lehounko,
klekla pod kříž. Sličným čelem
dotkne se ho, zavzdychá;
šeptá cos – před spasitelem
srdéčko se ostychá!?
Bláhové! Ty oči, tváře,
oč tu prosí, samy zradí:
o, kéž brzy od oltáře
půjdou spolu... Zlaté mládí!