Jedna záhada mi hlavou bzučí:
Moh’ bych pojmout ženu do náručí?
Ženu! Hm! Tu ve přihrádkách duše
obrysy mám jedné postavy:
Barunka! Jak zní to slovo suše
a přec význam ranou do hlavy!
Zas se ztrácí! – Tak as vyhlížela!
Pojem minulosti mlhavý!
Jak jsem tenkrát žil? Pryč doba celá!
Nechtějí jít vzhůru představy!
Kde as žije? – Hle ten pláště lem,
barvy pekla! Bratříčku, pojď sem!