Že sám bych nebyl v toho žití tmách,
že měl bych koho, kdo by zpátky vztáh’
mne z kraje tůně, která tichem láká,
že měl bych ruce, k nimž bych čelo klad’,
když zebe v ně ten žití mráz a chlad
a pomalu a těžce kol se smráká.