Mně nedals napit, o kapku bych vína
snad neochudil vaši krev?
Můj milý kmošku, opatrný příliš,
sluch pozorný teď k slovům schyliž,
co radou Tobě pravím v jev!
Rač strážně bdít a Tvojí nad mohylou
kéž moudrá hlava ráčí bdít:
By lékař cizí nepustil mu žilou,
– až lid Tvůj snad by zpýchal silou –
a sám chtěl jeho krev snad pít!“