V tom pojme její ruku král,
I nedbá na to, jak mu laje,
A vlíkne kněžku stále dál,
Zbor vůkol sebe Řeků maje.
„Ty synu nejsi k přemožení!“
Vykřikne kněžka ve zlosti, –
Král zvolá však pln radosti:
„Mámť od Boha již potvrzení!“