Ach, jak se mýlil Karel nevinný!
To nebyl přelud, co zřel ve dveřích,
než zjev, jenž masa měl i krve dosti;
to Lotynka, jež k děsné žárlivosti
zdroj hojný našla v slovech mateřích,
se častěj chodí dívat, mužíček-li
si cestu nespletl a omylem
tam nešel, kde se ve dne buchty pekly
a v noci Barča snila o milém. –