Už zemřela. Jak zvadlý kvítek rozpadá se,
jak hvězda klesá v nočním tichém čase
po tmavém nebes blankytu,
tak zhasla navždy – anděl páně svýma
křídloma zamáv’ nad ní růžovýma,
by odnesl ji ku lepšímu úkrytu. –
Posledním hledem na tě, dítě, zřela –
a slova díků ke mně s rtů jí uletěla...