Estére megtér; s hall vigalmi neszt:
Laktársi egy bitang pallót oroztak,
Ennek hasábja fűti a lemezt
Vörösre, - ők danolnak és boroznak;
A karcos vinkó, mit fanyar gerezd
Kínjába szűlt, alig válik be rossznak;
De a dal ömlik fájos-édesen:
„Je-her a-hab-lakomra, kedvesem!”