Vůkol čarodějný kotel vře
odvěčných i stále nových hříchů!
Blýská závistí a pustou pýchou hřmí
obzor nad propastí, jež se otevře,
aby zhltla ve svém rozjitřeném břichu
příval lidské lži a panství lidské tmy.
Ty však, jehož jsme tak vzpomínali,
malý ostrove, tam v nelítostné dáli,
daru pradávného nezmarni:
Chuti ostré k životu a volné jaré síly!
Stárne Evropa, tep srdce umdlévá a chladnou její žíly!
Ty, malý ostrove, ty nestárni!