„Vstalť jest této chvíle!“ věští anděl Páně,
a zvěsť přeradostná plní věžné báně.
Jí se rozezvučí mohutný hlas zvonů,
a ty zvuky spějí k nebeskému tronu.
Ve výšinách modrých vánky zprávu slyší,
a ty blahé zvěsti k matce zemi dýší.
Země, matka rodná, svolává své dítky,
k matičce se tulí tisíceré kvítky.
A ty květy milé slyší Krista slávu,
a hned oblekou se do svátečních hávů.
Novinu květ šepce k vodě ve potoku,
voda roznáší ji světem v rychlém toku.
A kde který ptáček v hájinách a v poli,
píseň přeradostnou Pánu zašveholí.
A když píseň sladká duší hýbá v hrudi,
ze hříšného spánku k životu ji budí.