A při tom všem – já nechci říct, že zlenil,
však přece jakž takž dosti zpohodlenil.
Psal jenom to, co pro chléb psáti musil –
vždyť literátství všestranně již zkusil,
a ze zdvořilosti k recensentu
přec ještě leckdo mluvíval o „talentu“.
Dřív mysleli po českých kruzích všude,
že z něho čacký „rytíř ducha“ bude,
teď rytíř ducha seděl v županu
a v glorii morálních půlpánů.
Zlenilo ducha bujné žilobití,
bez starostí o dálší budoucnost
byl spokojen, že má tak živobytí,
že krejčí čeká – neznaná dřív ctnost!
on zkrátka žil a šlo mu dobře k duhu –
a blaseovanost má mnoho druhů!