Jak z celých Čech! – neb Čechy byly písní,
jedinou písní – oltářem též jedním,
jedinou žertvou vlasť jež krví třísní,
v hrdinném zmírá boji ve posledním,
a k zoufalství kdy nepřítel ji tísní:
odpouští katanům v ukrutné trýzni,
by tato bezpříkladná láska jednou,
jak s Golgaty, jíž květy neublednou,
vydala ovoce, po kterém lidstvo žízní.