Parků starých pusté stezky,
v slavnostním svém mlčení
slyšely vše naše stesky,
zvuky, vzlety, nadšení!
Příroda, to moře kras,
slávou zahrnula nás,
sama vystlala nám lůže
a ty upomínek růže,
moje rudé, tvoje bílé,
v nezdolné své staré síle
kvetou zas!