A snad i láska ulétlá v to choré srdce bědné
se ještě zpátky navrátí a na čelo mi sedne...
jen daleko, mně teskno už, ven z této dusné vřavy,
kde jenom trní ovito kol utýrané hlavy –
a tam ty mrtvá zašeptáš: „Tys přišel“ – jen a níž
tu hlavu svoji předrahou k té rakvi nakloníš,
kde jasmín mlčky oviješ kol utýrané hlavy.