V čistém nebi bledá luna vzplála,
bílé sny své zemi šepotala,
v jejich svitu Krakovec se tměl;
z těžkých stínů, z černého jak hávu,
zvedal ostře ojasněnou hlavu,
zpurně jako démon k nebi zřel.
Půlnoc přešla. Okno blyští žhavě,
Mistr Jan kde závět dopsal právě.