Jizba sšeřila se stínem tmavým –
„Snad by slečna, jen co kahan spravím,
– jemným hlasem žena děla –
dcerku moji podržela –“
A tak chovala jsem divem pravým
děcko sebou zmítající,
když tu kahan kmitající
zhasl šlehem krátkým, plápolavým.