Dlouho jste nám lebky rozbíjeli,
Mommsenové – od úsvitu dějin
k Heydrichovi, příšeře té truchlé,
od zrádného Labe k Volze věrné,
od Strumice k Baltu pěnám hltným
hubili nás železem i ohněm.
Co tu zášti k nám, co naší krve!
Nocí věků, mlhou budoucnosti
kam se prodírá ten potok rudý?