On, který v posled, poustevničím
jat slovem, tiše šel,
snad v blahu dlí. Leč mně je ničím,
já zcela osiřel.
Neb jen co tryská, zvučí, prýští,
má tulák rád – a v zášeří,
v nichž mír jest blaženosti příští,
on nevěří.