A v loďce stoje dívku k sobě zdvihal,
i líbal druhdy korálový ret,
sníh čela, vlasy – vody proud s nich sbíhal,
hřál dechem ruce – krev v nich stuhla v led.
I zvolal: „Nikdo by tě neostříhal! –
Jdi, perlo skvostná, do své říše zpět! –
hrob skrytý vyhledám před mořskou zvěří –
ó! nechte otce na pohřeb jít dceři!“