Já ku nemocné vešel. Jizba šerá,
v niž světlo vniká nesměle –
na loži matka, u ní klečí dcera
tak jako cherub v kostele.
Já dále v jizbu vkročil. Dcera vstala,
tvář její vroucná, přibledlá
tak podivným mne kouzlem jala
a do rozpaků přivedla.