Itt ülnek ők, - a tél fehér havával, -
Bizalmasan fogván egymás kezét,
Alig szólnak - s egy-egy tekintet által
Foly köztük a szives, titkos beszéd.
Kedvök dereng, borong... könnyen mosolygnak
S elébb, mint a futó köd elrepűlt;
- Szakadt felhők között bujkálva a nap:
Egyszerre látni árnyat és derűt.