Co květných snů v té útlé zniklo hrudi,
co zpívajících jar,
co nyvých vzdechů as, jež láska budí,
co drobných klenotů zde přišlo v zmar,
co štěstí výkřiků a lásky zvuků,
co srdce záchvěvů a srdce tluků
a jaká zvěstí zvonkovitých směs!
co pohádek, jež slunná duše tkala,
zlost vraha na věky zde pochovala!
Perlami rosy pláče vřes.