Zda vskutku? Matka příroda
snad macechou, jež v darech skoupa?
Snad věsí prapor pohřební,
kdež před chvílí se úsměv houpá?
O ne, jen odpočívá zem,
a nové jaro zas ji vzruší,
tak svěží, jako naděje,
tak krásné, jako láska v duši.