Velebně a jako s mocným hořem
letí slunce věčných prostor mořem,
a jak západu se dotkne zoří,
na červánky po nebi to hoří.
Lehčí duma padá v moji duši,
zlatým křídlem vábné sny v ni duje.
Zvolna, tiše, snivě, aniž tuší,
odkud divný obraz vystupuje.