Jen jedna pravda, jakož krása jedna
V rozličné světův skvítá obdobě.
Úsměvy Máje, mrazivé sny Ledna
Jsou jedna duše v dvojí podobě,
Z bouře i z jasna kyne výhoda
A věčně dobrá jest jen příroda!
Kdož tajemství však zná, v nichž ona rodí?
Kdož v dílnu bezdného nahlédnul světa?
Kdož nebe proniknul kdy větrolodí,
Kdož jiskru zná, jež z prachu život plodí,
Kdož popel zkoumal, Fénix z nějž vylétá?