Kdos kráčí chodbou; hle, stín jeho měří
od rakve k rakvi prostor země malý;
jde pomalu, a černá kápě halí
skráň k prsoum nakloněnou; snad se modlí.
Teď kráčí dál, u rakve zase prodlí,
jak chtěl by čísti nápis zbledlý zpola.
Toť jáhen Šimon. Jak ten, jehož volá