A v prsou mých se ozval bratr-stesk,
a v očích svých jsem cítil slzný lesk.
To úcta byla k dívce, jež zde spala,
a s mládím svadlým soustrast neskonalá.
Pak sladké jsme a vonné květiny
jí v ruce vložili – skvost jediný,
by práchnivěly s lidským květem, který
bůh časně zlomil, hodil ve hrob šerý.