To slyšet chtěl jsem. Dobře, otče, víš,
že nemám příčiny přát křesťanům,
ni choutky nadbíhat jim v čemkoliv,
leč věci stav to žádá bezodkladně
k nim stanovisko zajmout určité,
a rozhodné a na něm setrvat.
Ne přehlížet je, jak jest zvykem vaším,
ne mlčet, ale přímo ptát se jich,
jak stojí k nám, a tím se řídit pak.
Jen slepým nebýt v pravý věcí stav,
to první požadavek na mudrci
i státníku. – Co na to odpovíš?
Ta sekta sílu má a velkou sílu,
hleď, patnáct biskupů již křesťanských
se vystřídalo v křesle Salemu,
rabbini naši více nejsou tam,
leč křesťanský tam biskup dále vládne
nad tichou obcí skrytých členů svých.