vše po chladu jen volalo a stíně.
Já s Adriennou seděl v rozsedlině
skal, u řeky, na trsech žluté trávy.
A mlčeli jsme. Pohozená kniha
ležela v trávě. Jak když krutý žár
ni myslit nedá. V krvi žeh a var
a v parách smysly. Mezi náma tíha
nehnutých mraků, než s nich sjede blesk.