Kudy dál, též býl a blín
bují bratřím k stesku,
skály kladou stín a stín
na jich skráň i stezku.
V pustých roklích cení zuby
na ně vlk; hned kámen hrubý
po něm hodí mnich?
Chléb jej lákej zdáli!
Ale potom v hněvu holí
od ovcí jej na údolí
honí do skal, mlsný pych
v hlad chlebem pohrdá-li!