Vraťme se zas k němu. Zanechán byl v tvrzi,
Jak ho překvapilo prudké spaní,
Neslyšel v něm ryky hostů, hudby vrzy;
Však jak zabřesk osvit ranní,
Touha mysli honí ho ven z lože,
V tíhotě si něco zavrnože,
Zabírá se do šárského oudolí,
Po vyvinutí tam úhod zápolí.