Обговорення:Дідух

message: Сьогодні звичайної ялинкою нікого не здивуєш. Дизайнери придумують різноманітні інтерпретації обов'язкового атрибуту новорічних свят. Їхнє бачення різдвяної красуні часом дивує і вражає уяву звичайного обивателя: зроблена з тканини, складена з подушок, сконструйована з металевого каркаса, підвішена вниз верхівкою або представлена у вигляді композиції з фруктів. Більшість сучасних дизайнерів у своїх ідеях використовують сучасні матеріали і технології. І все ж деякі з них намагаються повернутися до витоків і відродити у своїх ідеях старовинні традиції.
Одним із старовинних різдвяних оберегів є дідух. Свої витоки він бере з дуже давніх дохристиянських часів історії культури України епохи неоліту. У ті часи була міцна віра в безсмертя душі, повагу до душ померлих предків, до свого роду і всіх поколінь. Вирощені своїми руками колосся злакових культур наділялися особливою силою. Згідно з традицією, дідух - це перший або останній зібраний сніп.
 Вважається, що дідух - символ родоначальника роду, це місце перебування духів дідів-прадідів і покровителів будинку, це символ святого Йосифа, благодійника Святої родини. Також дідух є пожертвою кращого снопа силам природи. Існує легенда про те, що коли народився маленький Ісус, то у вертепі було дуже холодно. Йосип знайшов щілину, з якої дуло, і заткнув її пучком соломи. На згадку про це в кожному будинку на різдвяне свято повинен бути пучок соломи.
Підготовлений для дідуха зберігали сніп високо на горищі, щоб його не об'їли миші. Там він чекав свого часу. У грудні, коли роботи по господарству менше, приступали до безпосереднього плетіння дідуха.
Дідух має кілька назв: дідочок, дідо, сніп-рай, колядник, коляда, рай-дідух. Великий і сонячний, прикрашений стрічками сніп із сухоцвітів жита, пшениці, вівса або льону. Як схему виготовлення беруть ікону, на якій зображена таємна вечеря Ісуса Христа з 12 апостолами, дідух повинен мати вгорі «голову» і по сторін 12 гілок. Кількість колосків у кожному пучку (гілці) повинна бути кратна семи, оскільки дідух символізує сім колін роду.
 Вважалося, що в Святий вечір, у Святвечір, з настанням сутінок, духи предків приходять до своїх родичів. Саме в цей день господар будинку урочисто заносив до хати дідуха, зі словами: «Дідух до хати - біда з хати». Потім, сховавшись за дідух, він питав присутніх дітей: «Бачите мене, діти?» Вони хором відповідали: «Ні, не бачимо!» Після чого господар каже: «Дай Бог, щоб і на наступний рік не видно було світла за копицями і снопами! ».
Дідух ставили на найпочеснішому місці - на покуті (біля ікон) або на святковий стіл. Біля нього обов'язково залишали горщик з кутею, узвар і пучок соломи - «бабу» - символ врожаю.
 До тих пір, поки дідух стоїть у домі, суворо заборонялося виконувати будь-яку роботу. Винятком був лише догляд за домашньою худобою. З оселі навіть виносили віники, щоб не було спокуси підмести в будинку.
 Напередодні народження місяці, опівночі, дідух виносили з дому. Вважалося, що саме в цей час добрі душі предків залишали своїх рідних. Сніп-рай поділяли на частини. Одну частину обмолочували - кілька зерен дарували дорогим людям, що залишилися зерна додавали до зернам, призначеним для посіву, а утворилася соломою перев'язували фруктові дерева, щоб був хороший врожай. Ще одну частину використовували як кропило для свяченої води, попередньо додавши волошки, базилік і ялинові гілки. Також частина дідуха залишали до наступного року. І, нарешті, остання частина спалювалася під пісні і танці.

message: Зараз в статті наголос на другий склад "дідУх". Відкіля це? Скільки чую, завжди "дІдух" з наголосом на першому. Будь ласка, якщо хто має інший досвід, відгукніться. --рівноденник ✉ 23:14, 31 жовтня 2014 (UTC)
thread_title:  Наголос