Обговорення:Франко Іван Якович

message: «Монографії» Михайла Григоровича Василенка («Іван Франко: поступ ідеї») в листі «Плагіат не має терміну давності» до редакції УІЖ. — К., 2017. — № 1 (532) (січ.—лют.). — С. 183—197. --Д-D (обговорення) 08:53, 14 травня 2017 (UTC)
thread_title:  «Розпад» 

message: Справжнє прізвище Франка наголошується на першому складі, тобто ФрАнко. Так кликали його сім’ю у рідному селі. Наголос змінився, коли Франко переїхав до Львова. Припускають, що це сталося внаслідок слов’янізації його прізвища.--ЮеАртеміс (обговорення) 12:22, 11 грудня 2017 (UTC)
thread_title:  Наголос 

message: У 2010 році єврейська громада м. Відня в письмовій формі повідомила Віденський університет про те, що в літературній і публіцистичній творчості письменника Івана Франка є твори антисемітського змісту і при цьому попросила університет видалити, встановлену в Інституті Нової і Новітньої історії табличку на честь письменника. Після цього університет прийняв рішення скликати конференцію з міжнародною участю і науково вивчити висунуті проти Франка звинувачення. 24-25 жовтня 2013 року під назвою "Іван Франко і єврейське питання в Галичині" відбулася наукова конференція в Віденському університеті. Результати цього дослідження були узагальнені в книзі під назвою: "Іван Франко і єврейське питання в Галичині: міжкультурні зустрічі і динаміки в творчості українського письменника" і під редакцією Алойзія Вольдана та Олафа Терпіца опубліковані в 2016 році в Vienna University Press, видавництво V & R unipress GmbH, Відень.
На думку українських науковців, в творах Франка з єврейською тематикою немає антисемітськи мотивованих висловлювань; у Франка це всього навсього лише відтворення образного сприймання подій. Так, наприклад, українська літературознавець Тамара Гундорова вважає, що єврейська тематика, зображена в творчості Франка, має яскраво виражений мелодраматичний фон. Цитата: „Мелодрама як жанр і як модус художності належить до ряду популярної культури, і ми, звичайно, її не особливо жалуємо, якщо ідеться про високу літературу. У Франка багато мелодрами. ЇЇ він використовує як відмичку до людського в людині". Тамара Гундорова "Про Франка не як філосеміта або антисеміта, а як виклик українському літературознавству" в http://krytyka.com/ua/community/blogs/pro-franka-ne-yak-filosemita-chy-antysemita-yak-vyklyk-ukrayinskomu#sthash.r2NwCDwh.dpuf листопад, 2013.                                       
Український історик та науковець Ярослав Грицак вважає, що політичну та ідеологічну позицію Франка щодо єврейської тематики в публіцистичній його творчості  слід віднести до розряду "прогресивно-ліберального антисемітизму". З публікації Я. Грицака "Пророк в його Вітчизні - Між семітизмом і антисемітизмом: Іван Франко і єврейське питання", УДК 821.161.2 (477.83 = 411.16) Г85. "Квінтесенція дослідження творів Івана Франка у Віденському університеті полягає в тому, щоб затаврувати Україну як антисемітську і націоналістичну державу", - сказав Ярослав Грицак 11 листопада 2013 року у випуску новин на телеканалі "Zik" у Львові.
Це, враховуючи переважаючий в Україні культ Франка, тенденційне подання єврейського питання в роботах письменника з боку українських вчених, вченими з інших країн розділяється дуже рідко. 
Неодноразово введена Іваном Франком в публічні дебати Галичини ідеологічна складова з антисемітським світоглядом, була матрицею: "Єврей як кровопивця і паразит", з іншого боку, русини (українці) завжди зображувалися позитивно. Це алегоричне зіставлення Іван Франко нарисував і в його обширній літературній творчості, засіяній антисемітськими висловлюваннями. 
У серію творів "Єврейські мелодії" (Жидівські мелодії) входить цілий ряд віршів з антисемітським фоном. Всі вони асоціюються з морально негативно коннотованими якостями і з потвореним зовнішнім виглядом: "У цадика", "Сурка" ( "Сара"), "Пір'я", "Заповіт Якова", "Гава", "Гава і Вовкун", "Гершко Гольдмахер", "Ассіміляторам", "Самбатіон".
У п'єсі "Учитель" Іван Франко показує, як "... сільський учитель Омелян Ткач веде боротьбу з єврейським господарем, головою шкільної ради, торговцем, контрабандистом і лихварем Вольфом Зільбергланцем, якого, в кінцевому рахунку, заарештовують. Але незабаром шахрай повернеться в село, а вчитель Ткач провінційним урядом буде переміщений ще далі в гірське село..." Франко показує, що "...такому, як іуда Вольф Зільбергланц на шляху нічого не є ускладненням, він проходить через всі перешкоди і здобуває перемогу ..." 
Франко стигматизує євреїв як колективних визискувачів народних мас і огульно обзиває їх паразитами. Наскільки ступінь агресивності його метафор, починаючи з "Бориславського циклу" і до більш пізнього віку постійно зростає, можна переконатися на цьому прикладі: В поемі "По людськи" І. Франко цитує свого протагоніста ребе Хаїма так: "Плем'я наше в сьому краю, - Ссучи з нього кров саму, Сотні літ живучи в ньому, - Сотні літ чуже йому..., Ми, - мов п'явка, що не має Свої крові - з других ссе". Але не менш агресивним є і метафорична картина, яка висить в кабінеті Германа Голдкремера, на якій газель, що потрапила в засідку, гігантська змія боа душить, така ж доля спіткає і супротивників Гольдкремера - бориславських робітників на нафтових промислах.
Цитата I: "Для характеристики своїх персонажів, незважаючи на мімічний характер зображення, Франко використовує стереотипи. Важливо також підкреслити, що стереотипи не мають автора – якщо Франко переймає антисемітські стереотипи, то цим він їх не вигадав, але їх ретельно і не досліджував. Принаймні тут слід зазначити, що антисемітські стереотипи в Галичині, особливо в останні десятиліття XIX століття, були широко поширені. З одного боку в численних текстах, присвячених літературному опису нафтового буму, а з іншого - також при описі міста Львова. Цими ранніми своїми роботами Франко, звичайно, хотів домогтися і політичного ефекту - різкий опис з частим натуралістичним характером повинен був пробудити громадськість, можливо і засудити політично відповідальних". (А. Волдан, Стор. 94) Цитата II: У "Наверненний грішник" (Грішник- рецидивіст): Шміло, опонент героя, не індивідуалізований, а малюється під шаблонку, на відміну від русинських (українських) героїв у цьому та інших оповіданнях. Це проявляється вже в його зовнішньому вигляді: він виснажений, блідий і "карповоокий"; його чорний одяг брудний, його щільна руда борода надає йому демонічний вигляд. У цьому оповіданні він виділяється і своєю вимовою - він розмовляє ламаною українською мовою (окрім деяких єврейських вставок), він не може вимовляти деякі приголосні. Інший стереотип характеризує його метафорою кровопивці, морального каліки". (А. Волдан, Стор. 95) Цитата III: "Чітко сформувавшийся антисемітський стереотип кровопивці і паразита в галицькій літературній традиції пропонує охарактеризувати одну сторону, в той час як позитивний образ русинів (українців) відноситься до національної повинності автора - Франко завжди відчуває себе адвокатом його етнічної громади. (А. Вольдан, стор. 107 в "Іван Франко та єврейське питання в Галичині: міжкультурні зустрічі і динаміки в творчості українського письменника"). Такі стереотипні описуючі уривки поведінки євреїв відображені в Boa Constrictor, де показаний загальний розвиток, зокрема збільшення єврейського населення в Бориславі, який спричинив нафтовий бум. Цитата: І-а "... в околиці рознеслася вість про Домосову нахідку і про "чистий інтерес", який з того вдасться зробити... Всі жиди поперли в Борислав,... почалася боротьба, якої досі не бачила Галичина. Слизький, влізливий жидівський елемент, мов вода під час повені, вдирався у всі закутки, всі шпарки, кишів немов тисячі хробаків...".
Відносини Франко до провідних єврейських інтелектуалів того часу були тісними до тих пір, поки не з'ясувалося, якою ж амбівалентною особистістю насправді цей Франко був - тип з подвійною мораллю і сильно вираженим націоналістичним світоглядом. Так, проживаючий у Відні молодий Мартін Бубер деякий час був в хороших відносинах з Франко. В видаваній ним газеті "Der Jude" (Єврей), він хотів публікувати його статті про становище євреїв в Галичині. З цього, однак, нічого не вийшло тому, що публікації Франка не відповідали наміру газети. Про це свідчать і листування з братами Л. і А. Інлендером, Н. Бірбаумом, Г. Барац, К. Ліппе та ін.
Цитата IV: "Опублікований досі матеріал дозволяє зробити висновок про те, що ставлення Франка до іудаїзму було в значній мірі обумовлено внутрішніми протиріччями, сумнівами, розщепленням свідомості і психологічним комплексом. У цьому контексті представляється важливим вказати на подальший психологічний стрес, свого роду містифікацію, будь-то з точки зору соціальних обставин, будь-то через хворобу Франка". (Р. Мніх, стор. 10 в "Іван Франко та єврейське питання в Галичині: міжкультурні зустрічі і динаміки в творчості українського письменника"). 
Історія з "ідеєю сіоністської держави" до сих пір ще ніким не доведена. Доказів того, що між Іваном Франком та головним засновником політичного сіонізму Теодором Герцлем мало місце листування, або що вони десь зустрічалися, не існує. Те ж саме стосується і польсько-єврейської письменниці Елізи Оржешкової. Це була лише спроба Франка вступити в контакт з євреями у Відні, щоб потім виступити і полемізувати проти них, відобразити їх поганими в засобах масової інформації і засудити їх. К. Ліппе написав про нього книгу під назвою: "Симптоми антисемітської душевної хвороби".
Цитата V: "Карпель Ліппе (насправді Натан Петахья, 1830-1915) - єврейський лікар в м.Ясси (Румунія) і публіцист. У своїй книзі: "Симптоми антисемітської душевної хвороби" Ліппе обговорює наступні публікації Івана Франка: 1)"Іван Франко: Диявольське і відкинуте роздратування", опубліковано в: "Przeglad Społeczny" 1886 с. 458 - 461; 2) "Іван Франко: Co znaczy Solidarność? (польська: Що означає солідарність?). Галицькі Цілі. (Galizische Zwecke). З статистики великих володінь Галичини", польська: (Ze statystyki większych posiadłości w Galiziji), в: "Przeglad Społeczny" 1886 с. 310 -314. Виноска 134, (Р. Мних в "Іван Франко в контексті з Теодор Герцлем і Мартіном Бубером" стор. 82, видав Erhard Roy Wiehn, Hartung-Gorre Verlag, Konstanz, видано в 2012)
Провідні вчені та інтелектуали в період до 1990 року різко критикували мислення Франка за його націоналізм, в тому числі: філолог і академік проф. Є.П. Кирилюк та композитор і драматург М. Лисенко в "Соціологічні погляди" і т. д.
Цитата VI: Соціалізм у Франко - це "суміш невизначених понять від соціалізації, співпраці і захисту слабких до анархізму і нігілізму викристалізувався в основний автономістський потік, в якому навряд чи можна було уявити присвятивших себе максимальній або мінімальній програмі Інтернаціоналу Чезаре Баттісті або Беніто Муссоліні. В значній мірі це були націоналістичні устремління, за допомогою яких інтелігенція прагнула вирвати у дворянства кермо правління, для чого вона використовувала, пізніше ставшими канонічними, твори великих теоретиків, але все це тривало дуже довго, поки не настала пора створення лейбористської партії і аналогічних братніх партій у всьому світі". ... "Зображення єврейських фінансистів у Франко переконливо свідчать про те, що серед усіх мімікрій антисемітизм, дрімаючий в слов'янському середовищі (Австро-Угорщини!), в зародку і в нього був присутній і, що ці забобони не без обмежень дозволяли класовому бойовому елементу вийти на передній план". (К. Треймер в книзі "Іван Франко", сторінка 23, видавництво Notring, Відень 1971).
Цитата VII: "... в трьох статтях Франка, щодо "Єврейського питання" в Львівському щомісячному журналі" Przegląd Społeczny "антисемітські висловлювання явно переважували ...". (Кай Струве в "Єврейське питання" - європейський феномен ", стор. 110, (Hg) Манфред Хеттінґ, Міхаель Г. Мюллер і Ґуйдо Хаусманн, видавництво Metropol, Берлін, 2013 рік.) У виносці 53, стр. 111, проф. Струве зазначив наступне: "у використовуваному мною екземплярі" Przegląd Społeczny "в Краківській Ягіеллонен-бібліотеці сторінок 455-463 не було".
Доступна сьогодні українська версія публікації Франка: "Єврейське питання", видана "The Interregional Academy of Personnel Management" - (Приватний університет в Києві, Україна) - Регіональна Академія управління персоналом (MAP) - Київ, 2002., вказує на чітку мовну різницю: перша стаття: "Єврейське питання", написана на старій русинській мові, з усіма невтішними і капосними висловлюваннями на адресу євреїв, тоді як статті "Єврейська держава" і "Мої єврейські знайомі" написані на актуальній українській мові і в приємливій формі. Це видання було переведено з польської мови українським вченим і філологом Михайлом Возняком (1881 - 1954) і вперше було опубліковано в 1913 році. Існує підозра, що зміст останніх двох статей не є справжнім (автентичним).
Цитата VIII: "... заснована Іваном Франком "Русинсько-українська радикальна партія" була націоналістичною, про що свідчить її програма і подальший розвиток її засновників, активних членів в напрямку войовничого націоналізму і фашизму ...". Професор і член Академії наук Євген Прокопович Кирилюк в книзі "Життєвий і творчий шлях Івана Франка", стор. 365, "Наукова думка", Київ, 1983.
Цитата IX: "До марксизму Франко і Павлик ставилися критично. Вони були в тісному контакті з Михайлом Драгомановим, влаштувавшимся спочатку в Києві, а потім у Швейцарії, і приєдналися до його еволюційних і анархістських, орієнтованих на селянство, концепціях соціалізму". Кай Струве в книзі: "Єврейське питання - європейський феномен?" Стор. 99, виноска 14.
Цитата X: "Вже зараз очевидна напруга між марксистами, що схвалювали спільні дії з польськими соціалістами і драгоманистами, віддававшими перевагу незалежним, дії яких були орієнтовані на народ і, таким чином на русинські (українські) селянські маси, спочатку викликало істерику і спалах гніву в редакції видання "Товариш". ... "В той час як старше покоління, такі як Франко і Павлик, побоюючись захоплення польськими соціалістами цього руху, хотіли зберегти ідеологічну дистанцію до марксизму, молоде ж покоління протистояло цій точці зору. Вони звинувачували Франка, зокрема, в антисемітизмі". (Керстін С. Йобст, "Між націоналізмом і інтернаціоналізмом", стор. 38, виноска 57, Видавництво "Доллінг і Галиць", Гамбург, 1996).
Цитата XI: "Після приєднання Франка до націоналістичної Русинсько- Української Радикальної Партії - RURP, у Франка настав розрив у стосунках з його наставником, Михайлом Драгомановим". (К. Треймер в "Івана Франка" стор. 31, видавництво Notring, Відень, 1971). 
Партійна програма Франка виділялася яскраво-вираженим політичним антисемітизмом. Перше враження про програму RURP можна отримати з публікації: "Єврейське питання в програмі і діяльності Русинсько-Української Радикальної Партії в кінці XIX - початку XX століття".
Цитата XII: "До 1898 року РУРП (Русинсько-Українська Радикальна Партія) вже розробила чітку позицію з єврейського питання. Місію розробника програми з цього питання взяв на себе Іван Франко, до програми якої він також написав додаток під назвою "Радикальна тактика". У цій брошурі є окрема глава на тему: "Єврейське питання". В одному з розділів Іван Франко зазначив, що практично вся програма РУРП складена таким чином, щоб в майбутньому не допустити "панування євреїв і паразитів над працюючими людьми". "... Радикали не є антисемітами" ... Позицію партії І. Франко аргументував так: "Радикали вміють добре розрізнити і вони знають, що той єврейський лавердак з пейсами (пейси - пасма волосся на скронях) (...) є далеко меншим ворогом хлопа, ніж той цивілізований, уфракований і удекорований єврейський Фінансист, міліонер, спекулянт та мафіозі,..." . Автор Назар Васьків, доцент Нової і Новітньої історії при університеті ім. Франко, Львів.
Цитата XIII: Франко в своїй публіцистичній статті: "Радикали і євреї": "Немає жодного публічного виступу радикалів, на якому наші оратори про єврейських кровопивців не попереджували б ... Ми не вороги євреїв, просто тому, що вони євреї, тому що вони походять з Палестини, тому що вони носять пейси, ходять в спальних мішках і смердять запахом цибулі". (Р. Мних в "Іван Франко в контексті з Теодором Герцлем і Мартіном Бубером", стор. 69 - 70, видав Erhard Roy Wiehn, Hartung-Gorre Verlag, Konstanz, в 2012)
Напередодні конференції, скликаній для вивчення висунутих проти Франко звинувачень в жовтні 2013 року, Віденський університет в прес-релізі оголосив про своє бажання поряд з бюстом Франко встановити додаткову табличку з посиланням на єврейську тематику в його творчості. Це до сих пір не було зроблено. Міський радник по культурі і науці м. Відня, д-р Андреас Майлат-Покорний в своєму електронному повідомленні також заявив про його готовність поруч з пам'ятником Франку на Postgasse 8, 1010 Wien, розмістити додаткову табличку. І тут, до сих пір нічого не зроблено.
thread_title:  В літературній і публіцистичній творчості письменника Івана Франка є твори з антисемітськи мотивованими висловлюваннями. 

message: А чи не багато бібліографії? Вікіпедія не каталог і не колекція посилань же --『　　』 Обг. 09:21, 29 січня 2019 (UTC)
replies: text: Я саме збирався написати те ж саме. Ви зараз перевантажуєте статтю списковою інформацією, збільшуючи час її завантаження але мало додаючи до інформації. Можливо, все це варто виділити у окремий список, як от Список творів Миколи Лисенка, на яку дати посилання з цієї статті (наприклад, шаблоном  на початку розділу «Творча спадщина). --ReAl, в.о. 11:03, 29 січня 2019 (UTC)
Дякую Вам за зауваження! Спробую зробити так як Ви порадили.
thread_title:  Бібіліографія 

message: У статті про Франка я помітив що перед деякими ім‘ями стоїть літера «о.». Чи не помилка це? Що вона означає? Jenka 2004 Mark 2009 (обговорення) 07:07, 3 березня 2020 (UTC)
replies: text: «Отець» — стандартне скорочення перед іменем священ[н]ика. — ɪ 01:30, 4 березня 2020 (UTC)
thread_title:  Що таке «о.» перед ім‘ям? 

message: Присілок Війтова гора при Нагуєвичах, це потім він став частиною Нагуєвич.--Rpvmlviv (обговорення) 11:29, 27 серпня 2020 (UTC)
thread_title:  Місце народження 

message: навіщо ви видалили {{Rodovid|306570}}? Там наче все в порядку. --Kanzat (обговорення) 10:25, 8 листопада 2020 (UTC)
* Видалив, то що посилання на РОДОВІД є у вікідаті — воно вже відображене через бібілоінформацію--StarDeg (обговорення) 10:27, 8 листопада 2020 (UTC)
*:Чесно кажучи, мене цей шаблон бібліоінформація трохи бісить. Там уже давно не тільки "бібліо", а ще купа всього, включно з соцмережами, і виявляється навіть генеалогією. Треба щось з тим робити, але лінь...--Kanzat (обговорення) 10:41, 8 листопада 2020 (UTC)
thread_title:  Родовід 

message: По-перше, місцевий відмінок слова В живопису, не в живописі. По-друге, живопис це одна техніка. А літографія це інша. Перше посилання не підходить. І взагалі розділ без тексту а з двома більш ніж випадковими посиланнями це не розділ. Де Медвідь, наприклад? І що, ніхто нічого не написав про Фарнка в мистецтві? Не вірю. Я вилучу, якщо заперечень не надійде. Mykola Swarnyk (обговорення) 01:29, 7 квітня 2023 (UTC)
thread_title:  У живописі? 

message: Іван Франко гостро критикував москвофілів. Але  російській вікіпедії можна знайти інформацію, що Іван Франко був членом русофільного товариства і деякі твори написав на "язичії". Це тема, в яку треба детально вияснити. --Wise (обговорення) 22:39, 28 червня 2023 (UTC)
thread_title:  Іван Франко і русофільство