Обговорення:Міланський собор

message: Можливо корисний текст:
Міланський собор (італ. Duomo di Milano) - кафедральний собор в Мілані. Побудований в стилі полум'яніючої готики з білого мармуру. Будівництво розпочато у 1386 році, проте завершилося воно лише на початку XIX століття, коли за розпорядженням Наполеона закінчено оформлення фасаду. Деякі деталі, проте, доробляти і пізніше: аж до 1965 року. Присвячений Різдву Пресвятої Діви Марії.
Всесвітньо відома четверта за величиною церква в світі розташована в самому центрі Мілана і є його символом. Це позднеготическому чудо, яке містить цілий ліс шпилів і скульптур, мармурових загострених башточок і колон, сплетених разом павутиною ширяють опор, провокує на епітети в найвищому ступені: грандіозний, приголомшуючий, чудовий ...
Він третій по величині в Європі після соборів Святого Петра в Римі і Святого Павла в Лондоні. За місткістю поступається серед готичних храмів тільки Севільському, а серед італійських храмів - тільки собору Святого Петра в Римі. Одних тільки статуй в соборі налічується 3400.
 Історія
Єдиний в Європі біломармуровий готичний колос будувався декілька століть: перші блоки і фундамент храму заклали в 1386 році при легендарному правителя Джан Галеаццо Вісконті, а проект фасаду, закінченого в 1813 році, затвердив Наполеон в 1805 році.
На тому місці, де почали зводити Дуомо (так називають його самі міланці), в доісторичні часи стояло кельтське святилище, при римлянах храм Мінерви, потім церква Санта-Текла, побудована в IV столітті і зруйнована в VI, а з VII століття - церква Санта -Марія-Маджоре, яку знесли, коли стали розчищати місце для собору.
Собор було вирішено будувати в готичному стилі, до тих пір по цей бік Альп не зустрічається. Фахівців з готиці запросили з Франції і Німеччини, хоча первісний проект розробляв все ж італієць - Сімоне де Орсеніго. Протягом 10 років на посаді головного архітектора змінювали один одного німці та італійці, поки в 1470 році собором не зайнявся Джуніфорте Соларі. Він запросив собі в консультанти Браманте і Леонардо, а ті запропонували розбавити готику більш сучасними ренесансними елементами, в результаті чого з'явився восьмикутний в підставі купол. У 1417 році головний вівтар недобудованого собору освятив папа Мартін V, а цілком собор почав функціонувати в 1572 році - після того як його урочисто відкрив святий Карл Борромео.
У 1769 році з'явився 104-метровий шпиль з чотириметрової статуєю Мадонни з позолоченої бронзи. Після цього з'явився декрет, що жодна будівля в Мілані не повинно затуляти собою святу покровительку міста (на даху «порушника» - хмарочоса «Піреллі» - встановлена ​​точна масштабна копія статуї Мадонни). «Кам'яний ліс» з 135 мармурових голок, спрямованих в небо і передавальних настрій готичної архітектури, був зведений у XIX столітті.
Над вівтарем собору знаходиться цвях, який, як кажуть, був привезений з розп'яття Христа. Головна визначна пам'ятка всередині собору і в серці кожного жителя міста - золота статуя покровительки Мілана («La Madonnina»). Вид з даху будівлі - найбільш вражаючий в місті. (На дах собору можна піднятися з вулиці по сходах від північної стіни храму або на ліфті з боку апсиди).
До визначних пам'яток інтер'єру треба віднести мавзолей Джан Джакомо Медичі (1563 рік), дерев'яні хори, порфірова єгипетську ванну IV століття, яку використовують як хрестинну купіль.
Приголомшує статуя християнського мученика Святого Варфоломія, з якого живцем здерли шкіру. Перші шість вікон стіни правого нефа забрані вітражами XV століття - найдавнішими у цій базиліці.
Щорічно в листопаді-грудні в соборі виставляються квадроні Святого Карло Борромео - серія великих живописних полотен на сюжети з життя міланського архієпископа, виконаних групою італійських художників на початку XVII століття.
Загальна довжина храму становить 158 метрів, ширина поперечного нефа - 92 м, висота шпиля - 106,5 м. Собор може вмістити до 40 000 чоловік.
thread_title:  Зі статті-дубля