Обговорення:Сатана

message: Hoffnung? Naja, was ist das Leben ohne Hoffnung, irgendwelche Ideen? Regeln. Man hätte irgendwie Regeln haben müssen, vorher.
thread_title:  I feel like I am able to do it 

message: * основні зауваження - суттєві зміни статті без обговорення і без наведення використаних джерел. Необхідно обговорити та об'єднати з попередньою версією --Gutsul 08:41, 23 січня 2007 (UTC)
*Прошу пробачення, що через брак досвіду, я забув у війти в систему перед редагуванням статті і таким чином не представився.
*Джерела звідки взято редагована інформація:
(фрагмент "Сатана,  інша назва Диявол, від єврейського слова "противник" (єврейською: שָׂטָן; грецькою койне: Σατανάς; арамейською:סטנא)" взято з ангійського відповідника цієї статті в Вікіпедії)
(фрагмент "У Біблії ім’я Сатана згадується 52 рази, Диявол—33 рази." взято з книжки Resoning From the Scriptures виданою Brooklin, New York, U.S.A 1985 року. Цю інформацію теж легко перевірити, використовуючи функцію пошук в електронному форматі Біблії. Вона доступна, скажімо, на сайті http://www.e-sword.net/ ).
(фрагмент "Біблія не описує Сатану, як істоту з рогами, хвостом і вилами, яка смажить людей у вогняному пеклі. Це витвір уяви середньовічних художників, які були під впливом зображень міфічного грецького бога Пана і твору італійського поета Данте Аліг’єрі «Пекло»." взято з двотомної біблійної енциклопедії "Insight in the Scriptures" виданою 1988 року зі статті "Satan")
(фрагмент "==Походження Сатани згідно з Біблією==
У Біблії вказується, що створіння відоме як Сатана, не завжди мало це ім’я. Радше, це описове ім’я він отримав через те, що став на шлях спротиву Богові. У Біблії не згадується яке він мав ім’я перед тим. Правдивий Бог є єдиним Творцем і «діло Його досконале» (Повторення Закону 32:4 Переклад Хоменка). Отже, той, хто став Сатаною, був створений Богом як досконала і праведна духовна істота. 
Свого часу Ісус Христос сказав про нього: «Він був убивцею ще відтоді, як пішов шляхом непослуху, і в правді не встояв, бо правди в ньому немає.» (Івана 8:44, Християнські Грецькі Писання. Переклад нового світу). Звідси напрошується висновок, що Сатана спочатку був «в правді», але залишив цей шлях." ґрунтується на особистому дослідженні Біблії та логічних висновках. 
*На мою думку, початково написана стаття є не точною і не  об'єктивною, як також відзеркалює ОСОБИСТІ релігійні переконання дописувача. Наприклад, стверджувальна фраза "безпосередніх згадок у Біблії про Сатану немає" просто суперечить факту. А ще, що спільного має абзац "Найбільше С. любить спокушати побожних подвижників: «Києво-Печерський Патерик» описує такі спокуси ченців; навіть Теодосієеі Печерському († 1074) з'являвся С., «як пес черен». Однак він не надто могутній і боїться хреста, свяченої води та заклять" з енциклопедичним визначенням поняття "Сатана"? Як також, наступний абзац не несе жодного інформативного навантаження.
Сатана, інша назва Диявол, від єврейського слова "противник" (єврейською: שָׂטָן; грецькою койне: Σατανάς; арамейською:סטנא). У Біблії ім’я Сатана згадується 52 рази, Диявол—33 рази.
Духовне створіння, яке є головним супротивником Бога та всіх, хто поклоняється правдивому Богові. Його було названо Сатаною, тому що він став противником Богові. Сатана також знаний як Диявол, оскільки він є головним наклепником, який очорнює  Бога. Він названий стародавнім змієм, очевидно, тому, що в Едемі використав змія, щоб обманути Єву, і з цієї причини назва «змій» стала означати «підступний». У біблійній книзі Об’явлення  Сатана також символічно зображений як даркон, що пожирає.
==Походження Сатани згідно з Біблією==
У Біблії вказується, що створіння відоме як Сатана, не завжди мало це ім’я. Радше, це описове ім’я він отримав через те, що став на шлях спротиву Богові. У Біблії не згадується яке він мав ім’я перед тим. Правдивий Бог є єдиним Творцем і «діло Його досконале» (Повторення Закону 32:4 Переклад Хоменка). Отже, той, хто став Сатаною, був створений Богом як досконала і праведна духовна істота. 
Свого часу Ісус Христос сказав про нього: «Він був убивцею ще відтоді, як пішов шляхом непослуху, і в правді не встояв, бо правди в ньому немає.» (Івана 8:44, Християнські Грецькі Писання. Переклад нового світу). Звідси напрошується висновок, що Сатана спочатку був «в правді», але залишив цей шлях.
==Сприняття Сатани в Середньовіччі==
 
Біблія не описує Сатану, як істоту з рогами, хвостом і вилами, яка смажить людей у вогняному пеклі. Це витвір уяви середньовічних художників, які були під впливом зображень міфічного грецького бога Пана і твору італійського поета Данте Аліг’єрі «Пекло».
Цілісна концепція Сатани та пекла в основному (протягом Середньовіччя, особливо раннього, вона неодноразово уточнювалась і доповнювалась) була вироблена на Вселенському соборі в Нікеї у 325 р. Згідно з нею Сатана (він же Люцифер, що в перекладі означає "ранкова зоря" або "світлоносний" ) був найвидатнішим ангелом в оточенні Господа, але впавши в гординю оголосив себе рівним Богові, за що був скинутий з небес на землю. На землі його функції полягають у спокушанні людей та схилянні їх до гріхів, внаслідок чого, згідно з вченням більшості церков загальновизнаного християнства, їхні душі після тілесної смерті позбавляються вічного блаженства в раю і потрапляють на вічні муки до пекла. Слугами сатани є демони — ангели, яких він спокусив, і які були скинуті з небес разом з ним.       
Глобальна концепція  існування Сатани і Бога  в світлі всемогутності і всезнання останнього, є доволі хиткою — між ними нібито існує суперництво за людські душі, які необхідно завоювати до кінця світу, який настане з другим пришестям Ісуса Христа. У пізніші часи ця концепція, як і концепція пекла з фізичним вогнем, викликала значні теологічні суперечки, однак у раннє Середньовіччя вона допомогла загальновизнаному християнству швидко завоювати язичницькі племена Європи. Причиною цього була не лише наявність злих богів - аналогів Сатани у язичницьких пантеонах, і наявність пекла, як засобу залякування ( хоча у ранньому Середньовіччі, на відміну від пізнього, головний акцент робився на пекло, а не на рай), а в психології варварських племен Європи: усе населення, незважаючи на своє основне заняття (землеробство, скотарство), було воїнами із відповідним світоглядом і зневагою до слабкості, що унеможливлювало визнання гріховності людини через власну слабкість і зумовлювало необхідність існування злої сили, яка була б відповідальною за існування гріха. Сатана, який ідеально підходив на цю роль, дуже швидко злився у свідомості людей раннього Середньовіччя із знайомими їм духами і демонами язичницьких часів.
== Який в дупу Люцифер? ==
Як Сатана може бути Люцифером, коли Люцифер — латинська назва, яка виникла набагато пізніше?
thread_title:  Версія статті від користувача 213.130.28.156 

message: У Біблії вказується, що створіння відоме як Сатана, не завжди мало це ім’я. Радше, це описове ім’я він отримав через те, що став на шлях спротиву Богові. У Біблії не згадується яке він мав ім’я перед тим. Правдивий Бог є єдиним Творцем і «діло Його досконале» (Повторення Закону 32:4 Переклад Хоменка). Отже, той, хто став Сатаною, був створений Богом як досконала і праведна духовна істота. 
Свого часу Ісус Христос сказав про нього: «Він був убивцею ще відтоді, як пішов шляхом непослуху, і в правді не встояв, бо правди в ньому немає.» (Івана 8:44, Християнські Грецькі Писання. Переклад нового світу). Звідси напрошується висновок, що Сатана спочатку був «в правді», але залишив цей шлях.
thread_title: Походження Сатани згідно з Біблією

message: Біблія не описує Сатану, як істоту з рогами, хвостом і вилами, яка смажить людей у вогняному пеклі. Це витвір уяви середньовічних художників, які були під впливом зображень міфічного грецького бога Пана і твору італійського поета Данте Аліг’єрі «Пекло».
Цілісна концепція Сатани та пекла в основному (протягом Середньовіччя, особливо раннього, вона неодноразово уточнювалась і доповнювалась) була вироблена на Вселенському соборі в Нікеї у 325 р. Згідно з нею Сатана (він же Люцифер, що в перекладі означає "ранкова зоря" або "світлоносний" ) був найвидатнішим ангелом в оточенні Господа, але впавши в гординю оголосив себе рівним Богові, за що був скинутий з небес на землю. На землі його функції полягають у спокушанні людей та схилянні їх до гріхів, внаслідок чого, згідно з вченням більшості церков загальновизнаного християнства, їхні душі після тілесної смерті позбавляються вічного блаженства в раю і потрапляють на вічні муки до пекла. Слугами сатани є демони — ангели, яких він спокусив, і які були скинуті з небес разом з ним.       
Глобальна концепція  існування Сатани і Бога  в світлі всемогутності і всезнання останнього, є доволі хиткою — між ними нібито існує суперництво за людські душі, які необхідно завоювати до кінця світу, який настане з другим пришестям Ісуса Христа. У пізніші часи ця концепція, як і концепція пекла з фізичним вогнем, викликала значні теологічні суперечки, однак у раннє Середньовіччя вона допомогла загальновизнаному християнству швидко завоювати язичницькі племена Європи. Причиною цього була не лише наявність злих богів - аналогів Сатани у язичницьких пантеонах, і наявність пекла, як засобу залякування ( хоча у ранньому Середньовіччі, на відміну від пізнього, головний акцент робився на пекло, а не на рай), а в психології варварських племен Європи: усе населення, незважаючи на своє основне заняття (землеробство, скотарство), було воїнами із відповідним світоглядом і зневагою до слабкості, що унеможливлювало визнання гріховності людини через власну слабкість і зумовлювало необхідність існування злої сили, яка була б відповідальною за існування гріха. Сатана, який ідеально підходив на цю роль, дуже швидко злився у свідомості людей раннього Середньовіччя із знайомими їм духами і демонами язичницьких часів.
thread_title: Сприняття Сатани в Середньовіччі

message: Як Сатана може бути Люцифером, коли Люцифер — латинська назва, яка виникла набагато пізніше?
thread_title:  Який в дупу Люцифер?