Обговорення:Іспанія

message: 

How is called catalan in Ukrainian? Thank you (JFlor)
replies: text: Catalan (language) is called "каталонська мова". Catalan (nationality) - "каталонець" --Gutsul 08:13, 17 Жов 2004 (UTC)

message: '''у статтю:'''
..Загальні відомості Іспанія - держава на крайньому південному заході Європи. Займає 5/6 Піренейського півострова, Белеарськіє і Пітіусськіє острова в Будівництво термодома, утеплення фасадів, обробка фасадів. Середземному морі і Канарські острови в Атлантичному океані. На півночі омивається Біськайськім затокою, на північному заході і південному заході - Атлантичним океаном, на півдні і сході - Середземним морем. Довжина морських меж півострівної частини країни 3144 км., в т.ч. середземноморських - 1663 км. На північному сході Піренейські гори впродовж 677 км. Утворюють природну межу Іспанії з Францією і Андоррою. На заході Іспанія граничить (1215 км.) з Португалією, на півдні (1,5 км.) - з Гібралтаром. Площа 504,75 тис. км2. Населення 34,1 млн. чоловік. Столиця - місто Мадрид. У адміністративному відношенні Іспанія ділиться на 50 провінцій, 47 з них розташовані на півострові і об'єднуються в 13 історичних областей. Державний лад Іспанія -формально монархія. Єдиної конституції в Іспанії немає. Природа Іспанія розташована на південному заході Європи, в субтропічному поясі, головним чином на Піренейському півострові. Довжина берегової лінії (разом з островами) понад 5 тисяч кілометрів. Береги переважно мало розчленовані. Береги Біськайського затоки гористі, з неглибокими бухтами. На північному заході в Галісиі, переважають круті береги ріасового типу; на південному заході піщані лагунні і низькі пологі маршові береги Кадісського затоки...
Загальні відомості
Іспанія - держава на крайньому південному заході Європи. Займає 5/6 Піренейського півострова, Белеарськіє і Пітіусськіє острова в Середземному морі і Канарські острови в Атлантичному океані. На півночі омивається Біськайськім затокою, на північному заході і південному заході - Атлантичним океаном, на півдні і сході - Середземним морем. Довжина морських меж півострівної частини країни 3144 км., в т.ч. середземноморських - 1663 км. На північному сході Піренейські гори впродовж 677 км. Утворюють природну межу Іспанії з Францією і Андоррою. На заході Іспанія граничить (1215 км.) з Португалією, на півдні (1,5 км.) - з Гібралтаром. Площа 504,75 тис. км2. Населення 34,1 млн. чоловік. Столиця - місто Мадрид. У адміністративному відношенні Іспанія ділиться на 50 провінцій, 47 з них розташовані на півострові і об'єднуються в 13 історичних областей.
Державний лад
Іспанія -формально монархія. Єдиної конституції в Іспанії немає.
Природа
Іспанія розташована на південному заході Європи, в субтропічному поясі, головним чином на Піренейському півострові. Довжина берегової лінії (разом з островами) понад 5 тисяч кілометрів. Береги переважно мало розчленовані. Береги Біськайського затоки гористі, з неглибокими бухтами. На північному заході в Галісиі, переважають круті береги ріасового типу; на південному заході піщані лагунні і низькі пологі маршові береги Кадісського затоки. Береги Середземного моря переважно абразіонниє і абразионно-акумулятивні, гористі, вирівняні. Ебро і ряд менш значних річок утворюють дельти.
Рельєф.
Більше 65 % території Іспанії розташовано вище 500 метрів над рівнем морить. Найбільша висота 3478 метрів (р. Муласен в хребті Сьєрра-Невада). Загальний план будови поверхні відповідає основним тектонічним структурам: північно-західні, західні і центральні частини країни зайняті плато і средневисотнимі хребтами і плоськогорьямі, що сформувалися на місці епігерцинськой платформи; північні, східні і південні околиці представлені складчастими горами і акумулятивними рівнинами предгірних прогинань. Широко поширені плоскогір'я і плато (основне - Месета) висота 800-1000 м. На північному заході (у Старій Кастілії) і 500-600 м. На південному сході (у Новій Кастілії), над поверхнями яких підносяться острівні гірські масиви останцового або походження глиби. Між плато Старої і Нової Кастілії з південного заходу на північний схід протягується система кулісообразно розташованих глибах складки і глибах плоськовершинних крутоськлонних хребтів Центральної Кордільєри. На північному заході країни розташовані Галісийській масив і гори Леон, сильно розчленовані розломами із закладеними в них глибокими річковими долинами. Уподовж Біськайського затоки протягуються Кантабрійськіє гори, перехідні на схід в могутню систему слабо розчленованих Піренейських гір (висота до 3404 м., пік Ането) з гірничо-льодовиковим рельєфом. З півдня Піренєї обмежені вузькою Арагонськой рівниною з річки Ебро, на південь від якої знаходиться Іберійські гори. На північному сході країни, між Піренеямі і пониззям річки Ебро, протягуються сильно розчленовані долинами річок Каталонські гори. Південь і південний схід зайняті Андалусськімі горами з поряд хребтів (Сьєрра-Невада і ін.), між якими розташовані численні внутрішньогірські улоговини. Південний захід країни зайнятий алювіальною Андалусськой низовиною - найбільш обширною в Іспанії, що має рельєф, що покривається горбами, в північній і східній частинах поблизу гір і слабо розчленований, - у Кадісського затоки.
Геологічна будова і корисні копалини.
Головне місце в геологічній будові Іспанії займає протерозойськіє і палеозойські складчасті комплекси Іберійської Месети, перекриття на схід мезо-кайнозойським платформеним чохлом. На півночі Іберійська Месета обрамляється південним краєм Піренєєв, на півдні - ланцюгом Андалусськіх гір (Бетськой Кордільєри). У Іберійській Месете виділяються 3 тектонічних зони. Північна, охоплююча Кантабрійськіє і Іберійські гори, виникла на місці геосинклінального прогинання, виконаного могутніми террігеннимі осіданнями раннього палеозою, карбонатно-террігеннимі відкладеннями середнього палеозою і (у Астурійськом басейні) параллічеськой вугленосною товщею карбону. Основна складчастість відноситися до кінця карбону (астурійськая фаза). Центральна зона, що протягується через Галісию і Кастілію, відповідає стародавньому геоантіклінальному підняттю, пронизаному гранітами; велике значення мало тут кембрійкая (сардінська) складчастість. Південна (геосинклінальная) зона (Сьєрра-Морена) складена переважно продуктами підводного вулканізму основного складу і грауваккамі; вона випробувала складчастість в середині девона. Мезокайнозойській платформений чохол утворений карбонатними осіданнями; басейні Ебро в нім з'являються флішевиє і молассовиє товщі, що піддалися в олігоцені (у піренейську фазу) інтенсивної складчастості. Бетськая Кордільера складається з серії тектонічних покривів, переміщених на північ. Внутрішні покриви складені метаморфічним палеозоєм, зовнішні - карбонатними і уламковими пародамі мезозою, палеогену і ніж. Міоцену. З корисних копалини значительни рудні родовища, пов'язані з палеозойськими комплексами і гранітами (на півночі і півдні Іспанії). Найбільш примітний південний рудний пояс, приурочений до среднепалеозойськім еффузівно-террігенним товщам і герцинськім гранітам Сьєрри-Морени і Уельви. До нього відноситься колчеданові поклади міді, гидротермальниє родовища ртуті, руди свинцю і цинку. Крупні родовища залізняку в Галісиі, Астурії, Леоні, Біськайе, Сантандере, Гранаде; пірітов - в Уельве, Севілье, менш великі - в Мурсиі і Астурії; піріти містять до 10% міді. Багатющі в світі запаси ртуті зосереджені в Альмадене. Родовища свинцевий-цинкових руд відомі в провінціях Хаен (Лінарес, Ла-Кароліна) і Мурсия (Картахена, Масаррон), а також в Сантандере (Реосин і Рейноса) і ін. Значительни запаси уранових руд, по яких Іспанія займає 6-е місце в капіталістичному світі і 2-е місце в Європі. Основні уранові родовища знаходяться в провінціях Саламанка і Касерес. Є родовища золота, срібла, миш'яку, марганцю. З нерудних копалин в Іспанії відомі калійні солі (карналіт і сильвініт), що залягають в долині річки Ебро, каолін і апатит. Місцеві енергетичні ресурси складаються в основному із запасів кам'яного вугілля. Вугільні басейни містять невелике число пластів малої потужності з великими ухилами, сильно дислокованих, що утрудняє механізацію здобичі і робить її малорентабельною. Близько 90% видобутку вугілля доводиться на басейни Астурії, Леона і Паленсиі.
Клімат.
Північно-західні і північні околиці країни характеризується помірним океанічним Нерухомість Іспанії.
кліматом з рясними осіданнями (1000-2000 мм в рік), м'якою взимку і теплим
літом. У прибережних районах середня температура січня 7-9градусов З, липня
18-20 градусів З, в горах особливо в Піренеях на висоті більше 2500 м температура
зимових місяців негативні, літніх - від 1- до 12градусов С.В інших
районах Іспанії клімат субтропічний, середземноморський з печенею сухим
літом і м'якою вологою зимою. Середня температура січня від 4-5градусов
на плоскогір'ї Месета до 12 -13 градусів З на півдні, липня -соответствуєт від
23 до 29 градусів С. Субтропічеськіє райони розрізняються, головним чином
кількістю опадів і тривалістю літньої засухи. Особливою сухістю
відрізняються центр, східні і південно-східні райони, де річна кількість
опадів коливається від 300 мм до 500мм., більш зволожені західні і південно-західні
райони, а також гірські території. У Піренеях незначне заледеніння
(площа льодовиків 40 км2).
Внутрішні води.
Річки більшої частини Іспанії мають перевагу дощове живлення і різкі
сезонні коливання стоку при зимовий-весняному його максимумі і мінімумі літом
коли крупні річки сильно міліють, а багато дрібних пересихають. Лише на півночі
і північному заході річки повноводні протягом всього року, з відносно рівномірними
по сезонах витратами води. У Піренеях, Андалусськіх горах дощове живлення
річок доповнюється сніговим. Найкрупніші річки басейну Атлантичного океану:
Тахо, Дуеро, Гвадіана, Гвадалквівір. До басейну Середземного моря відносяться
річки Ебро, Хукар, Сегура. Більшість крупних річок перетинають ділянки з порогами
що разом з їх літньою маловодністю перешкоджає судноплавству. Річки півночі
Іспанії використовуються переважно в енергетичних цілях, інші -
головним чином для штучного зрошування (на багатьох річках створені регулюючі
водосховища) Озера невеликі, розташовані переважно в горах.
Грунти і рослинність.
У північних і північно-західних районах Іспанії розвинені листопадні широколіственниє
лісу з буку, дуба, каштана, з деякими представниками вічнозеленої рослинності
у підліску, на гірських бурих лісових грунтах. У верхніх частинах схилів вони
змінялися хвойними лісами з сосни і ялиці на гірських підзолистих грунтах.
У Піренеях верхня межа лісів проходить на висоті від 1800 до 2100 метрів
вище маються в своєму розпорядженні пояси субальпійською і альпійською трав'янистою і чагарниковою
рослинності на гірських лугових грунтах. У решті районів Іспанії представлені
середземноморські типи рослинності на субтропічних типових і вилужених
грунтах, що часто характеризуються значною каменястістю. Тут виростають
ксерофітниє ліси з вічнозелених дубів (пробкового, кам'яного та інші)
сосен, кипариса, а також з деяких листопадних дерев (каштана, клена
липи); чагарникові і напівчагарникові формації (маквіс вологіших
тімьяник, гаріга в сухіших районах). Найбільш посушливі ділянки плоскогір'я
Месета і південно-східного побережжя покриті трав'янисто-чагарниковою рослинністю
(тамаріськ, розмарин, тімьян і ін.) на сіро-коричневих грунтах іноді на солончаках.
На крайньому півдні Іспанії - хащі низькорослої пальми хамеропс (єдина
у Європі дикоросла пальма) по долинах крупних річок смуги лугової рослинності
на темноцветних алювіальних грунтах.
Тваринний світ.
Фауна сарною північно-західних районів Іспанії близька до середньоєвропейської
(лисиця, куниця, бурий ведмідь, борсук, кам'яний козел, сарна). У інших
районах переважає середземноморська фауна з великим числом ендемічних
видів і представників фауни Північної Африки (віверра, іспанський заєць, алжірський
їжак). Біля Гібралтара зустрічається макак (єдиний в Європі представник
мавп). До 400 видів птахів (зокрема ендемічні - червона куріпка
блакитна сорока). Численні ящірки, змії. У морях, що омивають Іспанію
різноманітні види риб (зокрема тунець, сардина, тріска, що мають важливе
промислове значення).
Території, що охороняються.
Для охорони фауни і природних ландшафтів створено декілька національних
парків (Айгес-тортес, Ордеса в Піренеях, Кавадонга в Кантабрійськіх горах
Тейде на Канарських островах) і заповідників (Анайет в Піренеях, Гредос в
Цетральной Кордельере, Кото-доньяна в дельті річки Гвадалквівір, Ель-пальмераль-де-Ельче
у пров. Аліканте і ін.).
Природні райони.
Галісия і Кантабрійськіє гори з вологим океанічним кліматом, повноводними
річками, широколіственнимі лісами. Піренєї - могутній гірський хребет з найбільш
повною в Іспанії висотною поясною ландшафтів, переважанням широколіственних
і хвойних лісів; на сході і південному сході поширена також середземноморська
рослинність. Месета - плоскогір'я, що займає центральну і західну
частина Піренейського півострова (близько 60 % території країни); посушливі
рівнини покриті ксерофітнимі середземноморськими чагарниками і трав'янистими
формаціями, гори глиб складки - вологіші, місцями залісення. Середземноморське
східне побережжя і Балеарські острови з жарким кліматом і різними
варіантами середземноморських лісів і чагарників. Андалуськіє гори - вологі
на заході і півночі і сухі на півдні і сході з висотною поясною ландшафтів
субтропічного типу. Андалусськая низовина з найбільш печенею в Іспанії
кліматом, чагарниками маквіса. Канарські острови з вулканічним рельєфом
океанічним кліматом і рослинністю, з великою кількістю північноафриканських
видів.
Населення.
Понад 73% населення складають іспанці. У країні живуть так само каталонці
Населення Іспанії. (понад 5,3 милий. людина), головним чином в Каталонії і Валенсії, галісийци
(2,6 милий. людина), переважно до Галісиі, баск (близько 800 тис. чоловік)
головним чином на північному заході Іспанії, циганові (близько 40 тис. чоловік)
велика частина в Андалусиі і в інших південних провінціях, португальці та інші.
Офіційний язик- іспанський. Офіційна релігія - католицизм. До 4 жовтня
1582 року застосовувався юліанський календар, а з 15 жовтня 1582 року - григоріанський.
За сторіччя 1860- 1960 роки населення Іспанії подвоїлося. Щорічний приріст
населення за 1960-1970 склав 1% .плотность населення 67 чоловік на 1
км2 . Іспанія відвіку через аграрне перенаселення поставляло значне
число емігрантів, головним чином в країни Латинської Америки і Західною
Європи. У 60-х рр. 20 в. цей процес скоротився, і потік емігрантів не
перевищує кількості реемігрантов. У 1967 р. з Іспанії в країни Західної
Європи, переважно до Франції, Швейцарії і ФРН, емігрувало, головним
образом у пошуках роботи, 59,9 тисяч чоловік, реемігріровало (по більшій
перевазі з тих же країн) 85,9 тисяч чоловік. Населення внутрішніх районів
постійно мігрує в розвиненіші периферійні економічні райони.
У складі економічно активного населення (36,8% всього населення в 1970г.)
зайнятих в сільському господарстві, лісовому господарстві і рибальстві - 29,6%, в
промисловості і будівництві - 37,4%; у торгівлі - близько 10%; на транспорті
і у сфері послуг - понад 20%. Більшість населення - бідні і бідні
селяни, половина яких батраки. Кількість фабрично-заводських і будівельних
робочі, ремісників - близько 3,5 млн. Досить численна група дрібних
міських підприємців і торговців. Міського населення складало
32% в 1900г., 42% в 1950г., 56% в 1960г., 67% в 1970 р. Понад 30 міст
з населенням понад 100 тис. жителів, з них найбільш великі Мадрид (3,1
млн. жителів), Барселона (1,7 млн. жителів), Валенсія (653 тис. жителів)
Севілья (548 тис. жителів), Сарагоса (479 тис. жителів), Більбао (410 тис.
жителів), Малага (374 тис. жителів).
Економіко-географічний нарис
Загальна характеристика.
Іспанія - індустріально-аграрна країна середнього рівня розвитку капіталізму
що зберегла феодальні пережитки в сільському господарстві. Частка промисловості
у валовому національному продукті склала 36%, сільського господарства - 11%
сфера послуг - 53%. За 1950- 1970 роки в економіці відбулися серйозні
структурні зміни (зростання металообробної і хімічної промисловості
галузей інфраструктури), викликані посиленням монополістичної тенденцій
стимулюючим потоком іноземних інвестицій, валютними надходженнями
від того, що отримав величезних розмахів іноземного туризму. За 1960-1970 роки
валовий національний продукт виріс більш ніж в два рази. Хоча по середньорічних
темпам розвитку господарства (6,8% за цей же період) Іспанія вийшла на одне
з перших місць серед капіталістичних країн Європи, важливі, головним чином
старі, галузі господарства опинилися в кризовому положенні (деякі галузі
гірничодобувній промисловості, сталеливарна промисловість і ін.). Вирішальну
роль в господарстві Іспанії грають фінансові групи, об'єднуючі великі
монополії. В середині 60-х рр. 8 найбільш могутніх груп («Більбао-біськайя»
«Банесто», «Сентрал» і ін.) контролювали понад 40% всього акціонерного
капіталу. Монополістичне об'єднання «Уньон насьональ де електрісидад»
(УНЕСА) контролює 80% виробництва електроенергії і 90% видобутку вугілля в
країні. Втручання держави в господарство здійснюється головним чином
через спеціально створене державно-монополістичне об'єднання
- Национ. ін-т промисловості (ІНІ). На його частку доводиться 30,6% всіх встановлених
електроенергетичних потужностей країни (зокрема 41,8% всіх потужностей
ТЕС і АЕС і 23,1% потужностей ГЕС), 50,4% виплавки чавуну, 39,1% виплавки
стали, 25,6% виробництва прокату, 32,8% вироблюваних в Іспанії нафтопродуктів
31,3% загальнийіспанського виробництва легкових і 27,7% вантажних автомашин і
т.д. Прямі сумарні іноземні інвестиції в Іспанії за 1959-70 оцінювалися
у 750- 800 млн. доларів, з них близько 60% отримані від США, 35% - від країн
ЕЕС. Понад 100 американських монополій мають свої філіали в Іспанії (велика
частина іноземних вкладень доводиться на промисловість, переважно
хімічну і машинобудівну). Іспанія - країна з низьким життєвим рівнем
населення (середні доходи іспанців складають лише 52% від доходів населення
країн Європейського економічного співтовариства); валовий національний дохід
на душу населення в Іспанії в 3 рази менше, ніж у ФРН і Франції, в 2 рази
нижче за Італію і ін. Хронічна криза переживає і сільське господарство, що
пов'язано із збереженням докапіталістичних форм землеволодіння. В кінці 1971
р. зареєстровано близько 200 тисяч повністю безробітних. Важке положення
робочого класу веде до гострих соціальних конфліктів.
Промисловість.
Валова продукція промисловості значно збільшилася. Проте частка Іспанії
у промисловому виробництві капіталістичного миру все ще порівняно
невелика. Приблизно 85% всіх промислових підприємств має менше 5 робочих
і лише 10% налічує понад 100 робочих кожне. Продуктивність праці
у промисловості відносно низька - наприклад, в 2,6 разу нижче, ніж в
Франції, і в 1,5 разу нижче, ніж в Італії. Зверху ? промисловій продукції
доводиться на області Каталонія, Країна Басків, Астурія і столичний район
Мадрид; загальнонаціонального значення набувають промислові центри - Вальядолід
Сарагоса, Пуертольяно, Альхесирас, Севілья, Уельва, Віторія, Авілес.
Добувна промисловість
- одна із старих галузей господарства, що базується на багатих і різноманітних
запасах корисних копалини. Іспанія займає 2-е місце в капіталістичному
мирі (після Японії) по здобичі пірітов (здобуваються в основному в провінціях
Уельва і Севілья), 1-е місце по здобичі ртуті (до 2,4 тисяч тонн щорічно
1/3 всій продукції капіталістичного миру). Ведеться здобич залізною, свинцевий-цинкових
і уранових руд. Вугільна промисловість знаходиться в кризовому стані.
Енергетика.
Все більша питома вага в енергетиці Іспанії доводиться на імпортні види
палива, зокрема на нафту, що ставить енергетичний баланс Іспанії
у сильну залежність від найбільших нафтових монополій. Найбільш могутні
ТЕС розташовані або в портових містах, або при вугільних басейнах (тис.
квт): Еськомбрерас (570), Сото-дн-рібера (320), Компостілья-1 (167), Компостілья-2
(250), Уельва (210), Еськатрон і Бадалона-1. Перша атомна електростанція
(АЕС) - Сориту (153 тис. квт), друга - Гаронья (460 тис. квт). ГЕС розміщуються
у басейні річки Дуеро (Сауселье - 285; тут і далі вказана потужність в
тис. квт), Ебро (Мекиненса - 310), Силь (Сан-естебан - 265,5), Тахо (Вальдеканьяс
- 225), Міньо (Белесар - 225; Пуенте-бібей - 213 і Лос-пеарес - 159) і Ногера-рібагорсана
(Канельес - 107). У довоєнні роки основні енергетичні потужності Іспанії
концентрувалися головним чином в північних районах і в Піренеях, після
1950 р. вони стали створюватися в центральних, західних і південних районах.
Оброблювальна промисловість.
У оброблювальній промисловості 1-е місце займає група галузей металообробки
і машинобудування, на 2-м місці - харчовосмакова, на 3-му - хімічна. Чорна
металургія порівняно невеликих розмірів; основні заводи на півночі в
Біськайе, Сантандере, Астурії, а також у Валенсії (у Сагунто). Кольорова металургія
базується на місцевих кольорових рудах і використанні електроенергії. Виплавка
свинцю проводиться в Пеньярроє, Лінаресе, Ла-Кароліні і в районі Картахени;
цинку - в Картахене і Сан-хуан-де-ньева; мідь - в провінціях Кордове, Паленсиі
Овьедо і Біськайе; алюмінію - на заводах у Вальядоліде, Авілесе, Сан-хуан-де-ньева
Ла-корунья і Сабіньяніго. Машинобудування і металообробка складають найбільшу
частку в загальній вартості продукції. По суднобудуванню Іспанія зайняла одне з
провідних місць серед капіталістичних країн. Головні судноверфі розташовані
у Більбао, Картахене і Барселоні. Автозаводи знаходяться в Мадриді, Барселоні
Вальядоліде, Віго. Хімічна промисловість зосереджена головним чином
у прибережних провінціях Каталонії і Валенсії, в Біськайе і Уельве, а також
у Мадриді. Весь більший розвиток отримує нафтохімія, тісно пов'язана з нафтопереробкою.
За винятком заводу в Пуертольяно, всі інші нафтопереробні заводи
розташовані в портових містах (куди поступає імпортна нафта): Ла-корунья
Санта-крус-де-Тенеріфе, Уельва, Альхесирас, Еськомбрерас (районах Картахени)
і Кастельон. Нафтохімія розвивається в основному в тих же містах. Значне
виробництво будматеріалів. Традиційна галузь промисловості - текстильна;
особливо розвинене бавовняне виробництво. Близько 80% виробничих
потужностей - в Каталонії, в трикутнику між містами Барселона, Тарраса
Сабадель; тут же знаходиться значна частина шерстяної промисловості.
Шовкова промисловість розміщується головним чином на південному сході Іспанії.
Велика роль харчової промисловості, виділяються галузі, що працюють переважно
на зовнішній ринок: винар, маслобойная, плодоовочева і рибоконсервна.
Виноробницька промисловість концентрується в Каталонії, Арагоне, Андалусиі
і Новій Кастілії; маслобойная - в основному в районах вирощування оливи -
Андалусиі і Каталонії; фруктово- і овоще-консервная - в Льованте; рибоконсервна
- у портових містах півночі і Галісиі (найбільший центр - Віго); цукрова
- у Сарагосе, Леоні і ін., мукомельна - у внутрішніх містах країни.
Сільське господарство.
Сільськогосподарські угіддя складають 71% всій площі Іспанії, зокрема
обробляється 40,4% (включаючи насадження фруктових і оливкових дерев)
30,9% - постійні луги і пасовища. Зрошується 2,3 млн. га (1-е місце серед
західноєвропейських країн), головним чином в басейнах річок Ебро, Гвадалквівір
у районах Льованта, у меншій мірі - в долинах річок Гвадіана, Тахо і Дуеро.
Землеробство
за вартістю продукції переважає над тваринництвом. Для структури оброблюваних
земель характерна висока частка посівів зернових (60%), оливкових насаджень
і виноградників (8%). Із зернових найбільш поширена пшениця (зверху
? всій посівній площі), головним чином на богарних землях Месети, Арагона
і Андалусиі; там же сіють ячмінь і овес; у північних районах - кукурудзу і
жито (врожайність зернових невисока, особливо пшениці, яка складає
10-11 ц з га). На зрошуваних землях в нізовьях річки Ебро і в провінціях Валенсія
Мурсия, Сельвія і Бадахос вирощують мал. Бобові культури (горох, квасоля
і ін.), що грають велику роль в живленні населення, обробляються повсюдно;
картопля - головним чином в північних провінціях, рання картопля (на
експорт) - в районах Льованта і Андалусиі. Майже 9/10 цукрового буряка вирощується
на зрошуваних землях, головним чином в басейнах річок Дуеро (провінції Леон
Паленсия і ін.), Ебро, а також в Андалусиі. Цукровий очерет обробляється
у провінціях Малага, Альмерія і Гранада. Бавовник концентрується в Андалусиі
Естремадуре, Арагоне, а також в районах Льованта; збір не задовольняє внутрішній
попит. Тютюн вирощують переважно в Естремадуре і Андалусиі. Еспрато
- рослину, використовувану як замінник джуту, збирають в південно-східних
провінціях. У східних провінціях і в долині річки Ебро обробляються перець
лук, томати, баклажани, баштанні. Виноградники за розмірами площі займають
2-е місце в зарубіжній Європі (після Франції); вони поширені по всій
країні, особливо в Ла-манче (близько 1/3 площі виноградників сконцентровано
у Новій Кастілії), Каталонії, в басейнах річок Ебро і Дуеро (район Тьерра-дель-вино
- «Земля вина»), у Андалусиі і Льованте. Проводяться різноманітні марочниє
зокрема такі всесвітньо відомі вина, як «Малага», «Херес», «Мансанілья»
«Амантільядо» і ін. По виробництву вина країна (2,6 млн. т) займає 3-і
місце (після Франції і Італії). По збору оливи (маслина) Іспанія займає
1-е місце, а по виробництву оливкового масла (434 тис. т) - 2-е місце в
мирі (після Італії) .олівковиє гаю поширені повсюдно, але більш
всього в районах крупних латифундій, головним чином в Андалусиі, Новій Кастілії
Естремадуре і Альбасете. По збору цитрусових Іспанія займає 2-е місце
в світі (після США), а по їх експорту (близько 2/3 урожаю) - 1-е місце. Що плодоносять
цитрусові насадження (162,3 га) зосереджені в провінціях: Валенсії, яка
дає 2/3 збору (тут зрошувані плантації цитрусових отримали назву уерт)
Кастельон, Аліканте, Мурсия, Сельвія, Альмерія, Малага, Кордова і ін. Мигдаль
по експорту якого Іспанія займає 1-е місце в Європі, вирощується в
основному в східних і південних середземноморських районах, а також на Балеарських
островах; у цих районах обробляються і ін. фруктові культури: абрикоси
персики, гранати, інжир. На півночі поширені яблуневі сади (у Астурії
з них роблять напій - сидр); у багатьох районах Іспанії вирощують сливи
груші, вишні, черешню і др.; фінікова пальма плодоносить в Європі тільки
у районі іспанської гори Ельче; банани вирощують на Канарських островах.
Тваринництво.
Природні кормові угіддя т.з. вологій, північній частині країни забезпечують
близько 2/3 поголів'я великої рогатої худоби; у більшій за площею, посушливою
внутрішній частині природна кормова база придатна переважно для
розведення овець (зокрема, Іспанія славиться меріносовимі вівцями) і кіз.
У цій частині Іспанії велика рогата худоба переважно використовується як
тяглова сила; вирощується спеціальне поголів'я биків для кориди. Птахи
налічується понад 47 млн. штук. Невелике розповсюдження має шовківництво.
Лісове господарство.
Лісозаготівлі проводяться на території 14,9 млн. м3. Специфічним для Іспанії
промислом є збір пробкової кори, головним чином в південних і південно-західних
провінціях, а також в Каталонії; по продукції пробки (78,3 тис. т) Іспанія
займає 2-е місце в світі (після Португалії).
Рибальство.
Загальний улов зріс з 1 млн. т (головним чином сардина, тунець). Основні
риболовецькі порти на північно-західному і північному побережжі - Віго, Пасахес
та інші.
Транспорт.
Загальна довжина залізниць 17,5 тис. км., з них 1/5 електрифіковані; із-за
складного рельєфу на залізницях багато тунелів (довгий - Падорнело
6 км.), крутих підйомів і мостів. Залізнична мережа має радіальний напрям
з центром в Мадриді. Довжина автомобільних доріг понад 138,7 тисяч км. Морською
транспорт обслуговує переважно зовнішньоторговельні перевезення. Тоннаж торгового
флоту 3,9 млн. брутто рег. т; близько 1/3 - танкерні судна. З морських портів
найбільші: Санта-крус-де-Тенеріфе, Картахена, Барселона. Територія Іспанії
через своє географічне положення служить «посадочним майданчиком» в
міжнародних авіасполученнях. Головні авіа порти: Пальма-де-мальорка, Мадрид
і Барселона. Є нафтопровід Малага - Пуертольяно і продуктопровод Рота
- Сарагоса.
Зовнішні економічні зв'язки.
Для зовнішньоторговельного обороту Іспанії характерний постійний дефіцит, який
все більш збільшується за рахунок розширення ввезення промислових виробів, промислового
сировини і матеріалів, напівфабрикатів і палива. У складі експорту переважають
сільськогосподарська продукція, продовольство (1/3 вартості) і мінеральне
сировина (зверху ?); менша частка доводиться на предмети споживання (1/5)
промислове і транспортне устаткування (1/6). Близько 1/2 вартості імпорту
складають промислову сировину і нафту, промислове і транспортне устаткування
- біля ?, сільськогосподарську сировину і продовольство - 1/6,небольшую частки
складають предмети споживання. Близько 50% імпорту поступає з країн Європи.
Важливим джерелом покриття дефіциту торгового балансу Іспанії служить туризм.
Дохід від туризму складає більш ніж 1700 млн. доларів. Головні райони
туризму: Коста-брава (Каталонське побережжя), Коста-дель-сіль (побережжя
пров. Малага), Коста-бланка (побережжя пров. Аліканте), Балеарські і Канарські
острови. Грошова одиниця - песета.
Економіко-географічні райони.
Північний схід (Каталонія) - инустриально-аграрний район, найрозвиненіший
у економічних відносинах в Іспанії. На його частку доводиться близько 70% (по
вартості) продукції текстильної промисловості, 50% хімічною і 25% металообробки
і машинобудівній промисловості Іспанії. У економіці району значителен
питома вага міста і провінції Барселона. Велике місце в сільському господарстві
району займають садівництво, виноградарство і оливкові плантації.
Північний захід
- аграрний, один з найбільш відсталих районів країни. Головна галузь сільського
господарства - м'ясомолочне тваринництво (близько 1/3 загальнийвикористовуваного поголів'я
великої рогатої худоби). Основні сільськогосподарські культури: кукурудза
жито і картопля. Промисловість представлена переважно дрібними харчовими
(рибоконсервні, мукомельні) і деревообробними підприємствами. Є
підприємства суднобудівельні, автомобільні, хімічні, нафтопереробні
промисловості.
Північ
(Прибалтійський район - історична і національна область Країна Басків
історичні області Наварра, Астурія, провінція Сантандер) - важливий індустріальний
район, що дає біля ? чистій вартості чорної металургії країни ? продукції
машинобудівній і металообробній промисловості. У районі багаті
родовища корисних копалини, значительни ресурси деревини і гідроенергії.
Астурійській вугільний басейн дає 70% загальнийвикористовуваної здобичі кам'яного
вугілля. Загальнийвикористовуване значення мають хімічна, деревообробна
харчова промисловість. Основні промислові центри - міста Більбао, Сан-Себастьян
Сантандер, Авілес, Хихон, Овьедо, Мьерес. Сільське господарство району спеціалізоване
на молочно-м'ясному тваринництві, посівах кукурудзи. Плодівництво (головним
образом яблуня).
Арагон
(історична область) - в основному аграрний-індустріальний район. Біля
3/5 оброблюваних земель займають зернові; на зрошуваних площах - цукрова
буряк, овочеві культури, виноград, олива, цитрусові і ін. Розвинене вівчарство.
Крупні електрохімічні підприємства, заводи по виплавці алюмінію і виробництву
важкої води; на гірських річках - ГЕС.
Центральний район
(історична область Стара Кастілія, окрім провінції Сантандер, історичні
області Нова Кастілія, Леон, Естремадура і провінція Альбасете) - аграрний
район. У землеробстві - зернова спеціалізація, а також виноградарство (1/2
всіх виноградників Іспанії) і вирощування оливи. Один з найбільших вівчарських
районів Західної Європи. У районі видобуток кам'яного вугілля і антрацитов, бітумінозних
сланцев, уранових руд; у басейні річок Дуеро і Тахо зосереджена 1/3 гідроенергетичного
потенціалу країни. Значно виробництво електроенергії. У оброблювальній
промисловості переважають харчова, легка, керамічна і цементна галузі.
У Мадриді і Вальядоліде - комплекс галузей легкої і важкої промисловості.
Схід
(Іспанські Льовант - історичні області Валенсія і Мурсия, окрім провінції
Альбасете) - район субтропічного плодівництва і землеробства (раннє овочівництво
обробіток рису, бавовника, тютюну, арахісу, прянощів). Промисловість
головним чином харчова і легка, окремі крупні підприємства важкої
промисловості (у Валенсії, Картахене, Аліканте, Мурсиі). Середземноморське
побережжя - район международног--[[Користувач:Albedo|<font color=maroon face="Kidnap"><b>A&nbsp;l&nbsp;b&nbsp;e&nbsp;d&nbsp;o</b></font>]] [[Обговорення користувача:Albedo|<sup><b><font color=#002001 face="Verdana">®</font></sup></b>]] 19:13, 27 квітня 2007 (UTC)

message: що таке "гм³"?
OlegBabii (обговорення) 04:33, 16 лютого 2020 (UTC)
thread_title:  "5000 гм³ на рік" --- що таке "гм³"?