Обговорення:Ольгерд-Іполит Бочковський

message: Шавновний Amatorov, не могли би ви перед тим як вносити зміні, пояснити-прокоментувати або обгрунтувати свої наміри, чи принаймі спитати у автора статті чи хоча б його проінформувати? Цим ви тільки здобудете подяку та шану на майбутнє. Принаймі так роблять європейці. Давайте ми теж з Вами будемо європейцями.
// Я бачив, що ви внесли в Джерела статтю В.А.Потульницького з Енциклопедії Сучасної України. Дякую вам за це. Але її  іменування нажаль протерічить приведеній статті українського архивіста С.Шевченко (див. вказане джерело, стор 164, і далі архівні вихідні данні на стор.167). Вин привів ім'я Бочковського на основі першоджерел. Отож йому слід більше довіряти. Також і в приведеній праці Ірини КАНЕВСЬКОЇ з Інституту української археографії та джерелознавства ім. М. Грушевського НАН України його імя дано без дефісу. І це, мушу я підкреслити, неспроста, це «виміряно». До того ж і в інтернеті можна чаще зустріти написання імен Бочковського без дефісу. Тому слід повернутися до оригінального імені.
--Wanderer 13:33, 27 вересня 2008 (UTC)
replies: text: Є чинний український правопис, якого ми повинні дотримуватися. Зокрема, § 106 вимагає складні особові імена, прізвища (подвійні, потрійні) писати через дефіс. Зміни, що базуються на правописі, вносяться без обговорення. --Amatorov 20:36, 27 вересня 2008 (UTC)
replies: text: : З глузду з'їхати з цим правописом. Джордж-Вокер Буш, Антуан-Марі-Рожер де-Сент-Екзопері? Я вже говорив, що можна як німці написати геть усе за правилами, а можна кожен випадок вивчати. Дядько Ігор 20:59, 27 вересня 2008 (UTC)
replies: text: :: Згідно з тим самим § 106 частки де, ван, фон треба писати окремо. --Amatorov 04:03, 28 вересня 2008 (UTC)

text: ::Дякую, Ігоре! Я якраз збирався вставити свій комментар, та вийшов конфліт редагувань.//Колезі-Аматорову: Щодо користування цим правилом мушу вам пояснити: Правила як і закони в любому правовому суспільстві («дежраві») обратної сили не мають. Це грунтовний принцип любого легитимного правотворення. Бочковському імя його батьки давали а)в 19 столітті, б)в Російській імперії, в)давали за польськими католицькими традиціями, а не за українськім правописом. Історичне ім'я є оригінальним і пост-фактум зміні підлягати не може. Це не назва вулиці. Інакше в українських текстах срізь прийдеться писати «Джордж-Волкер Буш». // Ігорю, та всім зацікавленим про німецькі імена: у німців в правописі імен дещо більша свобода ніж у українців. Наприклад існують як написання імені через дефіс: Karl-Heinz (напр. K.-H.Rummenigge - голова клубу «Баварія»), так і злитно: Karlheinz .... До того ж можна давати дитині подвійне, потрійне і навіть «по-четвертне» ім'я (тобто і не злитно і без всякого дефісу: Карл Йоган Себастіан Штефан...). Ніяких забобонів-заборони тут нема і бути не може. Ім'я, його правопис - це Право Людини.//Отак ми збираємося йти до Європи з подібним «прав(ил)отворенням»...--Wanderer 21:32, 27 вересня 2008 (UTC)
replies: text: ::: Шановний пане Wanderer! Згідно з Вашими міркуваннями, ми маємо писати Тарасъ Шевченко. Бо: 1) він народився в Російській імперії, 2) за чинним тоді правописом, якщо слово закінчувалося на приголосний, наприкінці його дописували твердий знак. Тож, як бачите, змінюються правописи — змінюється написання. І нічого страшного в цьому немає. І якщо ми говоримо про правову державу, то дотримання законів — це альфа і омега правової держави. --Amatorov 04:26, 28 вересня 2008 (UTC)

text: ::Шановний Amatorov! Шевченко був українцем за походженням, в нього було українське ім'я, він був також українським письменником і культурним діячем. Тому з його ім'ям сьогодняшні чиновники від грамоти можуть(?) витворяти за допомогою нововведених їми правил правопису все, що їм закортиться. Бочковський мав польське ім'я і більшу частину свідомого життя жив і працював у Чехії. Тому і ставлення до його імені повинно бути іншим.//Принципова різниця в нашому з вами підходах: я вважаю, що Бочковський, його ім'я належить до Європейської культурної спадщини. А ви бажаєте сліпо слідувати за черговими неофітами-«реформаторами».// Вимовлена вами позиція щодо «правової держави» мало відрізняється від такої Путіна. Він також бажає, щоб суспільство сурово дотримувалось його «законів», легітимність і компетентність котрих дуже злегка «знаходиться під сумнівом».// Отже тут зіткнення двух Принципів: слідувати на сторінках Енциклопедії ідеям Проствітництва, чи боротись за встановлення чергового «Нового залізного порядку», котрий через кільконадцять років знову розсиплеться, бо зліплений з тієї ж самої глини та соломи.--Wanderer 11:59, 28 вересня 2008 (UTC)

text: Не знаю як там той правопис твердить, але я свої чотири імені, що передують прізвищу через дефіс ніколи не пишу. Навіть не розумію чому їх треба писати через дифіс. Адже це різні імена: власне, хрещене, конфірмаційне, батьківські...(З прізвищами інша справа). Це всеодно, що ім'я та ім'я по-батькові писати через дефіс. Втім, скажімо, Войтович у "Князівських династіях Сх. Європи" записує імена князів через дефіс: Роман-Дмитро, Ярослав-Василь... Виглядає дико. Пишемо ж Еріх Марія Ремарк і нічого...-- Alex K  10:32, 29 вересня 2008 (UTC)
А це точно не хибний польський наголос? По-українськи та білоруськи наголошують Е: Ольге́рд (Альге́рд).--ЮеАртеміс (обговорення) 14:32, 20 грудня 2017 (UTC)
UeArtemis)

text: Навряд чи це привід розборок на такому проміжку часу. Імхо: додайте посилання на це уточнення-джерело до приміток в преамбулі, це Неоднозначність наголосів різних мов, але посилання доречне і читачам, і редакторам.Avatar6 (обговорення) 21:03, 20 грудня 2017 (UTC)
replies: text: : Створив статтю про ім'я, де послався на ЕІУ. Там у статті про князя наголос на Е, як у сучасного білоруського імені. Також наголошується Е в російській мові, зокрема в прикладі з Пушкіна, що є в російському словнику наголосів. Очевидно, що наголошене О - це польський манір.--ЮеАртеміс (обговорення) 06:21, 21 грудня 2017 (UTC)
thread_title: Переправлення імені