Diskussion:De sanningsenligas bevis

message: När du gör upprepade hänvisningar till olika sidor i en bok kan en göra så här:
Exempel: Så här skrev Adamson Adamson 2013, s 170 vilket han sedan utvecklade vidareAdamson 2013, s 171.
Kolla gärna Emma Goldman där jag tycker referenserna är välgjorda.
Hänvisningen Adamson 2016 är inte helt entydig då han utkommit med flera böcker detta år.
/Allt gott önskar Anhn (diskussion) 21 maj 2019 kl. 23.06 (CEST)
thread_title: Reftips

message: ===Källor===
*
thread_title: Referenser

message: *
thread_title: Källor

message: Under antiken fanns en mängd olika betraktelser över vad som måste vara till för att en företeelse ska kunna existera. Flera gåtor om förändring och nödvändig existens är berömda, liksom vad som förutsätter vår verklighetsuppfattning. Platons metafor om att vi är i en grotta som ser ljuset reflekteras från det eviga, nödvändigt för varandet, är det mest berömda. Kanske tog Avicenna beviset därifrån, men även Aristoteles har liknande idéer och en mängd andra. Peter Adamson måste vara direkt obildad om han inte känner igen sådan resonemang i vad som här kallas för "de sanningsenligas bevis". I väst var detta inte något av någon större vikt och jag har svårt att tro att muslimer i öst var så pass obildade att de inte hade hört talas om något liknande förut. Jag vill påminna om att en våg av översättningar av verk från antiken skedde på 800-taletp framför allt i Bagdad, då sådana idéer spreds. Även om vad jag har förstått, så verkar inte Platon ha översatts nämnvärt, så kanske Avicenna trots allt tillför något om detta. Annars skulle de kunna vända sig till Augustinus, som framför liknande idéer, som används i väst och som Peter Adamson tydligen misstar sig för att egentligen följa Avicenna. Däremot har Avicenna betydelse för väst, som kommentator av Aristoteles och hans skrifter om medicin får också en viss spridning. Kanske det faktum att Avicenna upprepar liknande idéer som Augustinus har en viss betydelse, för då får de så att säga bekräftelse från två håll. Dessutom verkar inte Peter Adamson känna till att Thomas av Aquino var kritisk till Avicenna, inte heller Maimonides följer honom. Ja, var finns källkritiken någonstans? Krävs citat från respektive författare och se hur de formulerar sig. Eller tro på alternativa fakta, som i denna artikel!   2001:2042:333E:3500:4CE4:A85F:8B87:6832 9 maj 2024 kl. 09.43 (CEST)
replies: text: Thomas av Aquino kan som sagts ha fått liknande idéer från Augustinus. Emellertid, Tidigt under sin period i Italien, kommenterar Thomas av Aquino Denis Areopagite, vad jag förstår som han själv trodde levde på 600-talet, men som har visat sig vara Dionysius Areopagita. Däremot verkar han ha insett att Dionysius Areapagita var elev till Sankt Paulus, som har liknande idéer om att det sedda och ofullkomliga måste ha ett nödvändigt ursprung från det fullkomliga, men som sagt, flera andra säger samma sak, som också Thomas av Aquino kände till, så som Proclus. Men för att uppmärksamma dessa idéer kan han ju ha använt sig av Augustinus. Som Ralph McInernry påpekar visar det här, bl.a. att Thomas av Aquino läste Aristoteles inkluderande, med inslag av nyplatonism, vilket var brukligt vid denna tid.  2001:2042:333E:3500:642F:1919:6BE4:E9F 9 maj 2024 kl. 10.32 (CEST)
replies: text: :Visserligen har nog Thomas av Aquino noterat sådana slags åsikter hos Augustinus och Proclos, samt Dionysius Areapagita, men hans främsta källa är utan tvivel Anselm av Canterbury, vars gudsbevis fick stor spridning. Snarare har Anselm av Canterbury antika källor än Thomas av Aquino, som drar nytta av att Anselm av Canterbury har utvecklat argumenten. Vad som inte framgår av texten ovan är att Thomas av Aquino är kritisk till Anselm av Canterburys gudsbevis och alltså också emot Avicennas (ibn Sinas). Denne Peter Adamson har tydligen inte förstått att Thomas av Aquino nämner gudsbeviset för att sedan kritisera det. Dessutom bör man påpeka att ett sådant gudsbevis bär spår av Platon och platonismen. Avicenna är känd för att kommentera Aristoteles, som går emot sådana slags resonemang. Det är helt enkelt förvånande att Avicenna skulle trott på detta gudsbevis. Än märkligare att artikelförfattaren tror att gudsbeviset i Avicennas tappning spreds i västerlandet, när Anselm av Canterburys var allenarådande. (Lägg märke till att Anselm av Canterbury lägger fram sina argument före Avicenna översätts och att det inte finns någon direkt koppling i sättet att argumentera.) 2001:2042:333E:3500:54F5:B7E4:6260:D7FA 11 maj 2024 kl. 09.15 (CEST)
replies: text: ::Thomas av Aquino visar Guds existens på flera olika sätt i olika skrifter och förmodligen ändrade han hela tiden sitt synsätt, en aning. En skrift där han uttryckligen tar ställning är Summa de veritate dei catholicae fidei contra gentiles som skrevs 1261-5. Där visas att ingen demonstrerad sanning går emot en uppenbarad sanning, ett argument helt i linje med Anselm av Canterburys intentioner, men mer logisk följdriktig. Han skrev den på beställning av Raymond de Penyafort, som var missionär och omvände såväl judar och muslimer, främst ihågkommen för att ha färdigställt en slutgiltig version av den kanoniska rätten och för att ha räddat kristna slavar undan det muslimska oket. Thomas av Aquinos gudsbevis eller kanske snarare förklaring av trosläran innehåller argument mot kätteri och islam, samt förklaringar varför den katolska tron är den riktiga. Det vore ju ironiskt, om han hade fått de argumenten från Avicenna, men det är ju för bra för att vara sant, men tanken är komisk! Framförd här, på fullaste allvar! 2001:2042:333E:3500:C888:F08E:15A2:308C 12 maj 2024 kl. 10.59 (CEST)
thread_title:  Det nödvändiga som förutsättning för det tillfälliga