Diskussion:E.N. Tigerstedt

message: Hi, may I write in English? I translated this page for the English Wikipedia with the help of 
Google translate. Could someone who knows Swedish check that for any silly errors? 
Tigerstedt's work is widely read but is out of print. I hope someone, perhaps at Stockholm University, will make his Plato studies available again. Perhaps pdf's could be put online or his work could be collected and published as a single volume (with Parmenides Press?). See my article for some recent discussion of his work.
Thanks!

message: Artikeln gör en stor poäng av att Tigerstedts Dantemonografi skulle vara polemisk mot Olof Lagercrantz', som utkom tre år tidigare. Men Lagercrantz omnämns bara en gång i hela boken, och då på ett sätt som snarare uttrycker respekt för dem som skrivit om Dante på ett mer personligt sätt: "Några av dessa läsare, som samtidigt själva äro diktare, ha redogjort för sina intryck: T. S. Eliot, Ezra Pound, Giuseppe Ungaretti, Olof Lagercrantz. Att de därvid läst in ett stycke av sig själva i Dante är ofrånkomligt. Böcker äro speglar, allra helst om det är en diktare som speglar sig i dem. Och blott så förblir en diktning levande, om generation efter generation återfinner sig i den." (s. 247) Jag ser ingen anledning att behålla referenserna till Lagercrantz i denna artikel, så jag tar bort dem.--Litteraturvetare 11 april 2011 kl. 15.17 (CEST)
replies: text: Tigerstedt syftar flera gånger i texten tydligt på argument eller åsikter som Lagercrantz fört fram, men han undviker medvetet att nämna denne vid namn. Intressant nog använde Gunnar Brandell samma teknik när han gav ut en stor levnadsteckning över Strindberg: han polemiserar mot Lagercrantz beskrivning av infernokrisen som en iscensatt eller delvis fiktiv "nattresa" där Strindberg skulle ha s a s tagit kaos-tripper i estetiskt syfte men aldrig på allvar riskerat sin mentala balans. Inte heller Brandell nämner Strindberg i sin bok; det noterades av ett par kritiker när den kom ut, och beskrevs som stroppigt och förnämt. Lagercrantz hade studerat litteraturhistoria för just Tigerstedt, men senare i livet blev hans förhållande till de akademiska littvetarna ofta ansträngt.

text: Några exempel på kontrasterna mellan Tigerstedt och Lagercrantz, där T. verkar göra markeringar (har tyvärr inte tillfälle at lägga in  sidhänvisningar)

text: *Lagercrantz hyllar ivrigt William Blake som den störste av alla som illustrerat Dante, och som den som bäst fångar Dantes vision. Tigerstedt säger kort ifrån: "Dante är inte William Blake" - han avser att Dante är mycket mer kontrollerad och kyligt medveten om vad han gör.

text: *Lagercrantz menar att Dantes besök i "den ädla borgen" med romerska och grekiska antika klassiker i Infernos förgård vittnar om att han egentligen ville se alla rättfärdiga hedningar frälsta och skickade till himmelen (vilket hade varit kätteri på medeltiden). Tigerstedt avfärdar detta med en hänvisning till "människovänliga kommentatorer".

text: *Lagercrantz accepterar Boccaccios Trattatello som den viktigaste och mest trovärdiga källan till Dantes liv, Tigerstedt avfärdar hårt Boccaccio och påpekar att boken skrevs flera årtionden efter Dantes döld och innehåller "många legender" och fria uppfinningar.

text: *Lagercrantz beskriver, genom hela sin bok, Dante som romantiskt hänryckt av sina egna visioner och relativt ointresserad av formgivningen av sitt verk. Tigerstedt betonar just Dantes envishet, kontroll och konstruktiva formvilja, han liknar honom vid en katedralbyggare.

text: *Lagercrantz målar upp en Dante som ofta är driven av sitt hat till de florentinska politikerna, till påven Bonifatius som hade medverkat till hans olycka och till andra som hade skadat honom personligen, och han betonar Dantes möten med personer som han hade känt tidigare i livet,. Tigerstedt påekar med eftertryck att Komedien inte är någon självbiografi och menar att man inte kan läsa in något personligt hat mot t ex påven; Dante avskydde korruption men enligt T. har han inte gått och hatat Bonifatius i åratal efter dennes död.

text: *Lagercrantz lyfter i sin bibliografi i slutet av boken fram den italienske forskaren Bruno Nardi som ansåg at Dante skrev utifrån visioner och gör liknande fria tolkningar av Dantes bildspråk. Tigerstedt har i sin bok en lång bibliografi där han listar och kommenterar hundratals böcker och artiklar om Dante och hans verk. Så fort han nämner Nardi snäser han av denne med negativa och hånfulla formuleringar: uppenbarligen anser han att mannen inte har fattat ett dugg och dessutom skriver storvulet och ovetenskapligt.

text: Detta bara ur minnet. När Tigerstedts bok kom 1967 var Lagercrantz den klart mest omtalade boken om Dante på svenska och fanns säkert fortfarande i bokhandeln. Jag menar att det är tydligt att "Tigern" på måpnga ställen tillrättavisar det han ser som en viktig men skadad bok om Dante, och att han vill markera att Lagercrantz skriver som "diktare" och inte som litteraturvetare. 192.121.232.253 12 oktober 2017 kl. 13.55 (CEST)
thread_title: Förhållandet till Lagercrantz