Diskussion:Stora Askerön

message: Jag har tagit bort ett långt stycke som istället bör kunna platsa i Wikibooks. MaxLove 16 maj 2010 kl. 18.06 (CEST)
replies: text: Jag har lagt över texten på wikibooks. Har tagit bort antalet bofasta eftersom det är en gissning som i och för sig kan vara rätt. Stora Askerön är varken småort eller tätort enl. SCB och saknar därför källor. --NERIUM 16 maj 2010 kl. 18.40 (CEST)
replies: text: :Originalforskning platsar inte heller på Wikibooks, och eftersom upphovsrätten kring texten inte är uppklarat så har den raderats från Wikibooks. //Kaj 13 juli 2010 kl. 22.46 (CEST)
thread_title:  Ingen originalforskning 

message: Stanley Karlsson själv sommarboende och hängiven Stora Askerö bo, (avliden 13 juni 1998) sammanställde följande text efter historieforskning inom ramarna för etnologiska studier på Göteborgs universitet 1977.
Min avsikt har varit att belysa mötet mellansommargäster och bofast befolkning på Stora Askerön och hur det har förändrats genom åren. Frågorna kring integrering och segregering står i centrum.
Stora Askerön är ett väl avgränsat område. Ön har sedan slutet av 1800-talet varit besökt av sommargäster. Större delen av öns fastighetsbestånd utgörs 1977 av fritidsbostäder. Källorna till denna undersökning har varit dels det intervjumaterial som insamlats under sommaren 1977, dels protokollsböcker  och fotoalbum. 
Studier har också bedrivits på Lantmäterikontoret i Göteborg bla för att kartlägga utvecklingen av sommarstugebebyggelsen inom undersökningsområdet, och på Norums församlingsarkiv i Stenungsund för att kunna följa befolkningsutvecklingen på ön. Historiska museets arkiv (Göteborg) har fått bidraga med ett antal tidningsklipp. Ett antal årgångar av Bohuslänningen, Göteborgsposten och Göteborgs Handels och Sjöfartstidning har genomgåtts. På Dialekt- och Ortsnamnsarkivet (Göteborg) finns några tidiga inspelningar av bofasta öbor, och Institutet för folklore (Göteborg) har ett begränsat antal uppteckningar från Stora Askerön.
Alla informanter uttalade sitt intresse för undersökningen och var viliga att lämna upplysningar. Jag använde mig av Anders Gustavssons frågelistor med en variant för bofasta och en för sommargäster. Frågelistorna fungerade tillfredställande, och de har även fått styra dispositionen av den skriftliga redovisningen.
Intervjuerna utfördes i respektive meddelares hem, utom två som genomfördes i författarens sommarbostad. Bandspelare har ej använts, då jag eftersträvat att erhålla en så naturlig situation som möjligt. Anteckningar gjordes dock under samtalen. I några fall har meddelaren vid senare tillfälle korrigerat lämnade upplysningar.
Vid urvalet av intervjupersoner har strävan varit att nå såväl geografisk som social spridning. Hänsyn till ålders- och könsfördelning har tagits. Åldringarnas antal bland intervjuade bofasta kan tyckas överrepresenterade, men torde i stort motsvara deras andel av den totala befolkningen, om man utesluter de sedan 1970 inflyttade bofasta (Se bilaga 2).
Informanternas antal uppgår till 11, av dessa var 5 renodlade sommargäster, dvs var ej födda på ön, medan en var född där och 5 tillhörde den bofasta befolkningen. Vid 6 av intervjutillfällena deltog mer än en person. Utöver nämnda intervjuer gjordes ytterligare 6 med informanter, som kunde belysa speciella frågekomplex tex. Båttrafiken, tidig bebyggelse, varvsverksamhet. Bland sommargästerna hade alla tillbringat många somrar på ön- från 15-34 år.
För att vidga min referensram startade jag undersökningen med att leta i nämnda arkiv. Utbytet blev relativt omfattande och gav rika tillfällen till jämförelser med upplysningar erhållna av informanterna, Vissa uppgifter (som jag erhållit genom intervjuerna) har jag efteråt verifierat genom arkivstudier. Utan detta kontrollmaterial är man annars helt hänvisad till informantens minnesgodhet. Det förefaller som om mina informanter hade lättare att besvara frågor om faktiska förhållanden än redogöra för sina åsikter om förfluten tid. Åsikter växlar och förändras också omärkligare.
Kort Historik
Stora Askerön är den största av öarna mellan Orust och Tjörn och ligger i mellersta Bohusläns inre skärgård (Se sid 4). Ön omfattar ca 6km2, tillhör Norums församling och Stenungsunds kommun. Till kommunens huvudort (Stenungsund) är det drygt 3 km sjövägen. Sedan 1970 har ön landsförbindelse via en bro till Lilla Askerön. Därifrån når man Stenungsund efter 22 kilometers landsvägskörning över Orust och Tjörn. Öns norra del täcks av ett sammanhängande barrskogsområde, medan den södra halvan till större delen är uppodlad. Bergen är företrädesvis samlad längs öns stränder och kantas, särskilt södra delen av ön, av hagmarker och lövskog.
Jordbruk kombinerat med boskapsskötsel torde ha utgjort befolkningens huvudnäring. Det stora sillfisket under senare hälften av 1700 talet medförde att ett trankokeri byggdes vid Danestaden, Under hela 1800 talet bodde på Stora Askerön över 100 personer. Fraktseglationen på Vänern spelade viss roll för befolkningens försörjning, liksom den lotsstation, som var förlagd till ön fram till slutet av 1800 talet.
Ett småbåtsvarv startades 1917 och sysselsatte tidvis 10-12 personer. Ön fick daglig båtförbindelse med Stenungsund, samtidigt med att en speceriaffär öppnades, omkring 1920. Affären nedlades 1969, båttrafiken 1970. Ön hade då varit utan skola sedan 1950-talet, och befolkningen hade minskat från 112 (1953) till ca 50 åretruntboende (1970). I år (1977) redovisas 73 personer som åretruntboende på Stora Askerön.
II. SOMMARLIVET PÅ STORA ASKERÖN
1.	De första sommargästerna
I ett brev av den 20/6 1877 omtalar Anders Andersson, Ängen, Stora Askerön för sin son, skepparen Carl Andersson att ”Wi får vår wanliga fru igiän snartt ock båda fröknane”. De väntade sommargästerna var Lotskapten af Christierins fru och döttrar.
Carl Andersson står som uppgiftslämnare till en artikel i Bohuslänningen med rubriken: ”Lotsförmän blev öns första sommargäster.
En informant, född 1906, säger att en löjtnant Klingspor var sommargäst här på 1880 talet, en annan född 1882, omtalar att ”redan innan jag var född hade mina föräldrar sommargäster. Enstaka sommargäster torde tidigt ha uppträtt på ön. Närheten till Stenungsund, som tidigt blev sommargästort, kan ha haft en viss betydelse, liksom förekomsten av lotsstation på ön. Flera av öborna var verksamma som lotsar och hade frekventa kontakter med stadsbor.
2.	Barnkoloni – uthyrning – sommarstugebebyggelse
Barnkoloniverksamhet startade 1885 i Göteborg och några år senare hade kolonier öppnats i skärgården. På åtminstone tre gårdar på Stora Askerön bedrevs barnkoloniverksamhet och i ett fall på gick denna in på 1930 talet. Grupperna bestod av cirka 30 barn, och leddes av en föreståndarinna, som till sin hjälp hade en elev och en kokerska. ”De hade stora tält som de åt i, och den ena logen för lek, när det var dåligt väder de  gick ner till varvet, när de skulle bada”. Kolonivistelsen omfattade omkring fyrtio dagar och ansågs mycket stärkande.
Bondgårdarna hyrde ut till sommargäster, när jag kom hit (1906), men uthyrningen blev allmän efter första världskriget. Flera hus byggdes på 1920 talet med tanke på uthyrning till sommargäster. Under 1920-talets första år byggdes också den första sommarstugan på ön. Den skulle få många efterföljare. Sommarstugebebyggelsen kuliminerade på 1960 talet, då byggnadsplaner för gruppbebyggelse  färdigställts. År 1977 utgör fritidsfastigheterna 75% (154 fastigheter) av den totala bebyggelsen på Stora Askerön.
3.	Social tillhörighet
De få uppgifter som finns om de tidigaste sommargästerna, antyder att de tillhörde de högre sociala skikten,. Bland de sommargäster som hyrde på 1920 talet nämns lärare, handlare, kontorister, banktjänstemän, järnvägare och pastorer.  De var de grupper som hade pengar, inte vanliga arbetare. Dessa sommargäster hade ofta tjänstefolk. ”Min mormor hyrde ut till en familj, som hade både husa och barnsköterska. Husan kom med sommargästerna, men barnsköterskan det var min moster”. In på 1930 - och 1940- talen var det inte ovanligt att sommargästerna hade tjänstefolk. Jungfruarna ersattes av tonårsflickor från ön, då hembiträds -bristen gjorde sig märkbar under 1950-talet.
Uthyrningen är idag (1977) av ringa omfattning. Hembyggdsföreningen är väl den enda som hyr ut. Nu har sommargästerna eget hus i stället.
”Villorna är inte så stora  och luxuösa som på Stenungsön, men de är gedigna och bra och vittnar om burgen medelklass”. Det kan konstateras, att det har krävts en relativt stor kapitalinsatts för att kunna förbli sommargäst på Stora Askerön. Socialgruppstillhörigheten torde också ha breddats (Se bilaga 5)
4.	Regional rekrytering
De flesta sommargästerna är hemmahörande i Göteborg (se bilaga 3). Så har det också varit tidigare. Möjligen kan barnkoloniverksamheten ha spelat en viss roll för rekryteringen liksom de goda kommunikationerna. Ms Bris gick regelbundet på frakt- och passagerar-fart från Göteborg till Stora Askerön (sedan 1920-talet). Genom brons tillkomst 1970 har ett mindre antal sommarhem omvandlats till åretruntbostäder (se bilaga 2).
5.	Religiös tillhörighet
Senska Missionsförbundet och Svenska kyrkan bedriver verksamhet på Stora Askerön. 
5.1.	Svenska Missionsförbundet
”En löjtnant Klingspor, sommargäst på Stora Askerön, bodde här omkring 1880 och predikade hos Bernhard och Emilia och deras föräldrar. Detta var upprinnelsen till vad som idag är Stora Askeröns predikoplats. Prosten Schiller (Statskyrkan) utlyste ett husförhör. Askeröborna skulle stå till svars för de falska lärorna. Han predikade väl också i kyrkorna om detta. Det blev inget mer. Möjligen var det ett visst motstånd i början mot vår verksamhet, folk avvaktade…nu är det ett helt annat.
Missionsförbundets verksamhet fortsatte med stugmöten; på 1890 talet byggdes ”missionshuset”, symöten och missionsauktioner hölls och en söndagsskola startades. Resepredikanter kom och seriemöten hölls. Verksamheten pågår alltjämt med jul- och frilufsmöten. Både bofasta och sommargäster deltar i mötena. Missionsförbundet har i alla tider betytt mycket för folket här. ”Dit går många, där musik och sång, på jul har gran och kaffe, där är alltid nöjsamt och trevligt”. ”Som barn gick jag dit för att höra missionärer tala om främmande länder.”
Det framgår klart att frikyrkoverksamheten på Stora Askerön omfattas av stor välvilja från både sommargäster och bofasta. Av det tidigare motståndet märks idag inte ett spår. Frikyrkomötena är ett forum för social samvaro mellan bofasta och sommargäster.
5.2.	Svenska kyrkan
Det finns ingen kyrka på ön men klockstapel och begravningsplats (sedan 1907). Gudstjänster hålls i skolan och under sommaren någon gång vid klockstapeln. Både sommargäster och bofasta kommer till gudstjänsterna. ”Någon motsättning mellan missionsförbundare och andra kan inte märkas, förhållandet är gott, numera går även prästerna på varandras gudstjänster.” Bofasta tycks oftare gå till kyrkan och missionsförbundet än sommargäster.
5.3.	Minnesdrickning vid begravning – gravljus
Minnesskål vid begravning var känd av två sommargästinformanter, den ena född 1935 på Stora Askerön, menade ”att det var vanligare förr och att om ingen skål förekom berodde detta på nykterhetsiver”. Den andra informanten, född 1939, kände till seden från två begravningar i Trollhättan (1967 och 1971). Hon tyckte seden var vacker och hade tidigare mött seden på Orust (Henån). Enligt begravningsentrepenörens utsaga är skålandet bortlagt numera. Anledningen till sedens tillbakagång inom området kunde bero på ”att folk är bilburna numera” och vissa prästers agerande. Källarmästaren på Strand Hotell, Stenungsund, upplyste vid förfrågan att kanske ” vid en av tio begravningar dricks minnesskål” och att seden var allmänt tillämpad för 10-15 år sedan. Hurvida frikyrkliga familjer tidigare övergivit seden än andra kunde han inte lämna säkert besked men fann det för troligt. Komminister Hålland menade att seden dött ut och daterade sin senaste medverkan vid minnesdrickning till hösten 1972 i Ödsmål. Det var vanligt tidigare att prästen utbringade skålen. Enligt Håland hade prästerna ej agerat, men han ansåg ”att seden ej hörde till begravningshandlingarna”.
Ingen av mina informanter tände gravljus på Askeröns begravningsplats, men vid Allahelgona och jul ser man ett par ljus där. Begravningsplatsen har använts sedan 1907 och är en relativt liten, omfattar ett 50 tal gravar. Under 1977 iaktogs ett gravljus vid Allahelgonahelgen och jul på en sommargästs grav. Seden att tända ljus på gravarna är för Askeröns del några är gammal och införd av en sommargäst. (Författaren till denna text; Stanley Karlsson vilar själv sedan sommaren 1998 på denna gravplats)
Mer text kommer inom kort.
………………
replies: text: En fråga bara: är det du själv som har skrivit texten? Wikipedia kan ju inte använda texter som är skyddade av upphovsrätt utan tillstånd från den som har rättigheterna.Sjö 3 juni 2010 kl. 23.33 (CEST)
replies: text: :Förlåt, jag såg inte att Stanley Karlsson inte lever längre. Då måste min fråga bli om du har upphovsrätten till texten?Sjö 3 juni 2010 kl. 23.36 (CEST)
thread_title: Stanley Karlsson