Diskussion:Gustav III/Arkiv 2007

message: Nå. Vad säger du nu då, efter att ha läst nedanstående inlägg? "Det är skäl att en gång för alla slå fast att det inte finns någonting i det stora, hittills kända källmaterialet som styrker ett sådant antagande." Jag tror nog mer på Erik Lönnroth än på dig... (För övrigt: Har du något emot heterosexualietet?) Den fjättrade ankan 2 februari 2007 kl. 19.49 (CET)
Den mycket historiekunnige författaren Sune Örnberg, signaturen Jehu, har i ett kåseri "om att gå ut och in i sängkamrarna" i Göteborgs-Posten 29/1 2007 ett referat av historikern Erik Lönnroths bok Den stora rollen : kung Gustaf III spelad av honom själv (1986) . Om Gustafs påstådda homosexualitet citeras Lönnroth: "Det är skäl att en gång för alla slå fast att det inte finns någonting i det stora, hittills kända källmaterialet som styrker ett sådant antagande."
Om Charlotte du Riez citeras följande från Lönnroth: "Charlotte hade som ung blivit bortgift med en 26 år äldre hög militär och var sannolikt skadad i sitt känsloliv. Gustaf hade fått kännedom om flera rivaler. Men 'det berättigar inte män och kvinnor ur en annan tidsmiljö att döma henne som en slampa'." 
Om Muncks bidrag skriver Örnberg: att han "hjälpte dem tillrätta, drottningen helt oerfaren, kungen något kunnig efter Charlotteaffären men blyg och fumlig intill den ovanliga sängkamraten." 
/ mvh Mkh 29 januari 2007 kl. 23.16 (CET)
replies: text: ::Enligt den engelska wikipedia artikeln på Gustav III så finns det starka bevis på att han var bisexuell. Han hade tydligen varit kär i någon flicka när han var ung, och dessutom hade han sin älskarinna Charlotte du Riez som du sa. Han hade ju själv valt henne, och var kär. Det var ju totala motsatsen med Sofia Magdalena. Den ända anledningen till att det inte blev ngt med Charlotte du Riez var ju för att hon hade vänsterprasslat med ngn annan. I samband med det och att han också hade sexuella umgängen med andra men på hovet måste ju allt leda till att han var bisexuell. Jag har oxo personliga bevis på det. Jag hade till exempel gissat på att han var bisexuell innan jag ens visste vad för sexualitet han hade i över huvudtaget. Mest på grund av att han verkade vara så sensuell fast på ett feminint sett, och så klart delvis för att han umgicks sexuellt med både men och kvinnor. Och sedan visade det sig att en del skriftliga verk från hans tid tyder på att han var bisexuell.
Själv är man oxo bisexuell. Jag gillar tjejer, precis lika mkt som alla andra snubbar som är hetero, men sammtidigt är det inte helt omöjligt att blir kär i en annan kille (skulle inte kunna ha ett förhållande dock, bara bli typ lite småkär). Däremot gillar jag inte killar som ser skitmanliga ut, jag gillar typ en blanding mellan en tjej och kille. Asså typ att man ser lite mer feminin ut, men att man inte beter sig som en homosexuell. Och på grund av min sexualitet kunde jag nästan känna av att Gustav III var bisexuell eller ngt iaf nära.
Mvh Martinio 13 oktober 2008 kl. 12.00 (GMT+1)

text: Jag vill inte vara taskig, men att kalla att man har gissat att någon är bisexuell är inget "personligt bevis" på någons sexualitet, särskilt inte när det gäller någon som varit död i mer än tvåhundra år. --Fredz 23 december 2008 kl. 11.33 (CET)
replies: text: :Ööööh;S Personligt, alltså något som kmr ifrån min egen intuition. Du förstår ju vad jag menar, orka vara petig;D  /Mvh Martinio 23 Januari 2009 kl. 10.00 (GMT+1)
replies: text: ::Den "engelska artikeln" slutar också den med hänvisning till Erik Lönnroths uppgift i hans bok om Gustav III, att det helt saknas kända belägg för Gustavs homosexualitet. Mvh / Mkh 24 januari 2009 kl. 23.51 (CET)
replies: text: :::Det är stor skillnad mellan homosexualitet och bisexualitet. I den engelska wikipedia artikeln står det att skriftliga uppgifter från Gustav III's tid pekar emot att han var bisexuell. Själv tycker jag att det är ganska uppenbart, med tanke på att det finns bevis på att han hade intima umgängen med både kvinnor och män. /Mvh Martinio 26 Februari 2009 22:43 (GMT+1)
thread_title: Älskarinna II

message: Tryckfrihetsförordningen genomfördes redan 1766 av mössorna och då som grundlag. Däremot la han 1774 fram en ny tryckfrihetsförordning som som inte var grundlag och därmed lättare kunde ändras.
Detta enligt Susanna Hedenborg & Lars Kvarnström, Det svenska samhället 1720-2000 - bönderna och arbetarnas tid, Studentlitteratur 2004, s 40 
Vill bara påpeka att G3 begränsade tryckfrihetslagen genom att instifta ett licenssystem. Boktryckare var tvungna att ansöka årsvis om dess licenser och kungen hade makten att återta de vid godtyckligt tillfälle. Man kan säga att han begränsade tryckfriheten snarare än att stadga den. Som ovannämnda användare säger var det under frihetstiden som tryckfriheten blev grundlag.
Detta enligt "Carl Grimberg, Svenska folkets underbara öden VII, Sthlm, P.A. Nordstedt & Söner förlag, 1926. s 292-295.
thread_title:  Tryckfrihetsförordningen 

message: Jag anser att språket i artikeln är ålderdomligt och innehåller uttryck och ord som inte används i modernt språkbruk. Det hindrar läsandet avsevärt. Visserligen borde hela artikeln skrivas om från början, med tanke på hur pass grötig och fylld av POV:s den är.
Onionkid 17 november 2007 kl. 23.54 (CET)
thread_title:  Språkmodernisering