Diskussion:Ecuadors historia

message: Omfattande, källbelagd och stabil. Definitivt en rekommenderad artikel. --Ace90 16 september 2008 kl. 18.52 (CEST)
thread_title: Markerar som rekommenderad

message: Jag avrekommenderar denna artikel då den är i stort sett en översättning av källan som den är baserad på. Inledningen är i det längsta laget och illustrationerna är i huller om buller.--Alexander Alejandro 30 november 2016 kl. 21.43 (CET)
replies: text: Alexander Alejandro, har du koll på källan? Om det mer eller mindre är en rak översättning av källan och källan inte ligger under fri licens är det ju till och med brott mot upphovsrätten. //Vätte (diskussion) 2 december 2016 kl. 16.19 (CET)
replies: text: :@Vätte Till exempel, detta står i inledningen av artikeln:

text: :"Under Ecuadors historia har en kontinuitet funnits inom traditionella kulturella och ekonomiska mönster liksom inom det sociala och politiska samarbetet mellan landets heterogena sociala grupperingar. Moderna inslag överlappar de traditionella vilket gör dagens Ecuador till ett levande museum över sitt varierande och rika kulturarv. Det förcolumbiska Ecuador visas i de bestående ursprungliga språken, sederna och ekonomiska aktiviteterna bland ett stort, om än avtagande, antal samhällen i Sierra (Andernas högland) och Oriente (den östra regionen). Även arvet efter tre århundraden av spanskt kolonialstyre är tydligt och innefattar sociala skillnader som till stor del beror på ras, jordägande och landets europeiskt dominerande kulturyttringar.Library of Congress - A country study: Ecuador, Historical setting

text: :Analytiker av Ecuadors politiska historia efter oberoendet har angett flera bestående inslag. Regionalismen är särskilt framträdande, speciellt som uttryck i kampen mellan Sierra, där Quito ligger, och Costa, där Guayaquil ligger. Regionalismen har visas i partikampen mellan de Quitobaserade konservativa och de Guayaquilbaserade liberalerna. Personligheter, från politiskt framstående militära caudillos under republikens första år, till de civila diktatorerna och populisterna under senare tid, har varit ett annat bestående inslag sedan oberoendet.

text: :Det kanske mest konsekventa inslaget i republikens historia är den politiska instabiliteten. Under ett och ett halvt sekel ägde 86 regeringsbyten rum, vilket gav en genomsnittlig regeringstid på 1,75 år. 1979 års konstitution var Ecuadors 17:e nationella stadgar. Ecuadors politiska instabilitet är ett resultat av den ovan nämnda kampen kombinerad med den viktiga politiska rollen hos landets beväpnade styrkor. De längsta perioderna av civilt konstitutionellt styre var mellan 1912 och 1925 samt mellan 1948 och 1961. Som ett resultat har regeringens inrättningar haft små möjligheter att utvecklas till ett etablerat civilt och demokratiskt styre.

text: :Ecuadors ekonomiska historia har haft långa perioder av upp- och nedgångar baserade på vissa specifika exportprodukter. Den längsta högkonjunkturen sträckte sig från slutet av 1800-talet till början av 1920-talet och var ett resultat av landets monopolliknande ställning inom produktion av och export av kakao. Två tillfälliga högkonjunkturer inom bananproduktion avslutade 1950- och 1960-talen medan oljan, den mest utmärkande och kortaste av alla högkonjunkturer sträckte sig mellan 1972 och 1979. Det plötsliga slutet på oljekonjunkturen sammanföll med en kris i utlandsskulden orsakad av stora utlandslån tagna av två på varandra följande militärregeringar (1972-1979) samt av Jaime Roldós Aguileras regering (1979-1981).

text: :Trots att petroleumvinsterna gav stora sociala förändringar genom att skapa en stor medelklass, var de förväntade politiska förändringarna små. Populisten Roldós och den konservative León Febres Cordero Ribadeneyra (1984-1988) representerade de traditionella inslagen, medan andra framstående personligheter, som Osvaldo Hurtado Larrea (1981-1984), anslöt sig till mer moderna mitten-vänsterideologier. Ändå stärktes landets traditionellt svaga finanser av medgången från oljan och förebådade en överföring av den regionala maktbalansen till landets huvudstad.

text: :Intensiteten i den politiska kampen, som ofta utkämpades mellan presidenten och kongressen, såg inte ut att avta efter 1979. Den kanske mest centrala obesvarade frågan under 1980-talet var huruvida de beväpnade styrkorna skulle fortsätta sin historiskt aktiva politiska roll eller om de skulle arbeta utan direkt inblandning i den politiska processen."

text: :Detta står i källan som inledningen använder sig av:

text: :"THROUGHOUT ITS HISTORY, Ecuador has displayed a continuity in traditional cultural and economic patterns as well as in social and political interaction among the country's highly heterogeneous social groupings. Modern patterns overlay the traditional, making present-day Ecuador a veritable living museum of its varied, rich heritage. Pre-Columbian Ecuador is reflected in the persistence of native languages, customs, and economic activities among a considerable, though diminishing, number of communities in the Sierra (Andean highlands) and the Oriente (eastern region). The legacy of three centuries of Spanish colonial rule is also pervasive and includes a social inequality that largely coincides with race, rural land tenure patterns, and the nation's dominant European cultural expressions.

text: :Analysts of Ecuador's postindependence political history have pointed to a number of persistent ingredients. Regionalism is especially prominent, particularly as expressed in the struggle for power between the Sierra, represented by Quito, and the Costa (coastal region), represented by Guayaquil. Regionalism has coincided with the party struggle between the Quito-based Conservatives and the Guayaquil-based Liberals. Personalism, from the political prominence of military caudillos in the early years of the republic to the civilian dictators and the populists of more recent times, has been another persistent theme since independence.

text: :Perhaps the most consistent element of Ecuador's republican history has been its political instability. In just over a century and a half, there have been no fewer than eighty-six changes of government, making for an average of 1.75 years in power for each regime. The 1979 Constitution is Ecuador's seventeenth national charter. Ecuador's political instability is a product of the struggles mentioned above combined with the important political role maintained by the nation's armed forces. The longest periods of civilian, constitutional rule were between 1912 and 1925 and again between 1948 and 1961. Governmental institutions, as a result, have had little opportunity to mature into established expressions of civilian, democratic rule.

text: :Ecuadorian economic history has displayed marked cycles of "boom" and "bust" based on the rise and fall of particular export products. The longest-lasting "boom," between the last years of the nineteenth century and the early 1920s, resulted from Ecuador's near monopoly on the production and exportation of cacao. An onagain , off-again banana boom punctuated the decades of the 1950s and 1960s, whereas the oil boom--the most pronounced as well as the shortest of all the boom periods--lasted from 1972 until 1979. The sudden end of the oil expansion coincided with the onset of a foreign debt crisis bred by massive foreign borrowing by two successive military governments (1972-79) and by Jaime Roldós Aguilera's regime (1979-81).

text: :Although petroleum revenues brought about significant social change by generating a sizable middle class, the widely anticipated political changes were less apparent. The populist Roldós and Conservative León Febres Cordero Ribadeneyra (1984-88) represented traditional elements, although other prominent postboom personalities, such as Osvaldo Hurtado Larrea (1981-84), did espouse more modern, center-leftist ideologies. Still, prosperity from petroleum strengthened the state's traditionally weak fiscal hand and promised to tilt the regional balance of power significantly toward the nation's capital.

text: :The intensity of the political struggle, commonly played out between the president and Congress during periods of civilian rule, did not seem to diminish after 1979. Perhaps the central unanswered question of the 1980s, however, was whether the armed forces would persist in their historically active political role, or would be content to operate from the sidelines without directly intervening in the political process."

text: :Råder ingen tvekan om att det är en direktöversättning av källan, som tillhör den amerikanska webbplatsen Federal Research Division Library of Congress. Samma regel i de övriga styckena, som är direktöversättningar av de källor de använder sig av. Av samma webbplats(!). Tror knappast att källan ligger under fri licens.--Alexander Alejandro 2 december 2016 kl. 16.44 (CET)
replies: text: ::Hittade boken här, och det ser faktiskt ut som den ligger i Public Domain! //Vätte (diskussion) 2 december 2016 kl. 17.02 (CET)
thread_title: Avrekommenderad