Diskussion:Brott mot trosfrid

message: En krönikör (Ulrika Knutsson) i radio berättade att en utredning förordade behållandet av lagen om trosfrid, men att justitieministern var mer visionär och förordade avskaffande. Så vilka datum hände detta och var ministern Geijer? Var det någon debatt? — LA2 (diskussion) 23 juli 2023 kl. 10.01 (CEST)
replies: text: Kungl. Maj:t bemyndigade den 15 oktober 1965 chefen för justitiedepartementet, Herman Kling, att tillkalla sex sakkunniga för att i vissa hänseenden se över lagstiftningen beträffande yttrande- och tryckfrihet. Kommittén för lagstiftningen om yttrande- och tryckfrihet bestod av justitierådet Sven Romanus (ordförande), riksdagsledamöterna av riksdagens första kammare borgmästare Gudmund Ernulf och redaktör Lisa Mattson, samt ledamöterna av riksdagens andra kammare lantbrukaren Robert Dockered, adjunkten Blenda Ljungberg och advokaten Bo Martinsson. Kommitténs slutbetänkande lades fram den 26 augusti 1969 (SOU:1969:38 Yttrandefrihetens gränser). I slutbetänkandet föreslogs att brott mot trosfrid skulle behållas i brottsbalken 16 kap. 9 §, om än med ändrad lydelse. Mot detta reserverade sig Lisa Mattson och Bo Martinson.

text: Den 10 april 1970 gavs Kungl. Maj:ts Proposition 1970:125 till Stockholms slott av justitieminister Lennart Geijer. "I propositionen föreslås en utvidgning av yttrande- och tryckfriheten på olika områden. Så skilda ämnen som pornografi, yttrandefrihet vid demonstrationer och brott mot trosfrid behandlas." Enligt propositionen skulle straffbestämmelsen om brott mot trosfrid upphävas liksom dess motsvarighet i tryckfrihetsförordningen.

text: Enligt kommitténs betänkande motiveras förslaget att behålla brott mot trosfrid med "Beträffande allmänhetens inställning i religionsfrihetsfrågor finner kommittén, att utvecklingen går mot en allt större tolerans och förståelse för oliktänkande. Under de senaste åren har den enskilde tack vare massmedias snabba utveckling lärt känna meningsyttringar och förhållanden som är helt olika hans egna. I en situation där riskerna för intolerans och bristande hänsyn kan bedömas som små blir det enligt kommitténs uppfattning onödigt att behålla den inskränkning i yttrandefriheten som trosfridsparagrafen innebär. Kommittén understryker, att friheten att hysa vilken åsikt som helst i religiösa frågor är en rätt som bör skyddas. Utsätts den enskilda människan för offentlig skymf på grund av sina religiösa åsikter eller blir föremålet för hennes religiösa tro utsatt för sådan skymf, bör samhället kunna ingripa. Enligt kommitténs mening har förståelsen och hänsynen individerna emellan inte nått så långt att samhället kan undvara en möjlighet att ingripa i nämnda situationer. Inte heller anser kommittén att individens behov av skydd i förevarande hänseende är tillräckligt tillgodosett genom BrB:s regler om störande av förrättning eller allmän sammankomst, hets mot folkgrupp och förargelseväckande beteende i deras nuvarande utformning. Kommittén kan därför inte förorda att 16 kap. 9 § slopas helt. Mot en sådan lösning talar enligt kommitténs uppfattning också att arbetet på det tidigare nämnda konventionsförslaget inte har avslutats inom FN."

text: "Reservanterna anför att de anser bestämmelserna i 16 kap. 4, 8 och 16 §§ BrB vara en tillräcklig garanti för religionsfriheten. Enligt deras uppfattning finns inte skäl att genom speciella lagbestämmelser slå vakt om något som av anhängare till viss religion eller övertygelse hålls heligt eller att skapa ett speciellt skydd för personers eller gruppers känsla för metafysiska idéer. I vart fall finner reservanterna inte detta intresse så starkt att det bör föranleda begränsningar i yttrande- och tryckfriheten."

text: Justitieminister Geijer föreslog att 16 kap. 9 § BrB och motsvarande bestämmelse i 7 kap. 4 § 13 TF skulle upphävas. Detta motiverades bland annat med att "I dagens samhälle anses det angeläget att en fri och öppen debatt kan föras i alla viktiga frågor som har anknytning till mänsklig samlevnad. En förutsättning för en sådan debatt är en vidsträckt rätt till yttrande- och tryckfrihet. Inga andra inskränkningar bör göras i denna rättighet än som oundgängligen påkallas av hänsyn till motstående allmänna eller enskilda intressen. En demokratisk samhällsordning bygger också på medborgarnas tolerans och respekt för andra medborgares åsikter och värderingar i olika frågor. Utvecklingen i samhället har gått mot en allt generösare inställning mot oliktänkande. När det gäller de religiösa grupperna i samhället bör hänsyn givetvis tas till deras rätt att få komma samman och utöva sin religion utan att störas av andra. Förföljelse av människor med viss trosbekännelse genom hot och smädelse kan inte heller accepteras. I vår lagstiftning ges också straffskydd mot sådana angrepp genom bestämmelserna i BrR om straff för störande av förrättning eller allmän sammankomst och för hets mot folkgrupp. Angrepp på enskilda personer med förtal eller smädelse på grund av deras religiösa uppfattning kan i vissa fall straffas enligt bestämmelserna i 5 kap. om ärekränkning. Om någon angriper religiösa värden på ett sätt som väcker allmän förargelse, kan detta bli att bedöma som förargelseväckande beteende."

text: SOU 1969:38, proposition 1970:125. Historiker (diskussion) 18 oktober 2023 kl. 22.26 (CEST)
thread_title:  Detaljer om avskaffandet i Sverige