Diskussion:Bergsfrälse

message: Jag har ett par förteckningar här från Släkt och hävd om vilka som hade frälsehemman i Närke och Bergslagen 1576-77, samt i Värmland och Dalsland 1562-63. En del av dessa ingår i de områden som berörs av bergslagarna. Några är definitivt bergsfrälse, såsom Svinhufvud, medan andra, som Roos af Ervalla, Stenbock och Natt och Dag är riksadel. Enligt förteckningen bodde endast 3 av 22 adliga och besuttna (av frälsejord) i området Bergslagen, och 5 av 70 i Närke, och övriga var riksadel.
Jag har sett att åtminstone en del av dessa uppräknade hemman åtminstone senare är knutna till bergsbruket, och väl därför borde betraktas som bergsfrälsehemman. Dit hör Harmsarvet i Falun som ägs av Cruus af Edeby, Bergshyttan som ägs av Stenbock/Tre rosor, Alkvettern som ägs av Hogenskild/Krumme eller Bielke. 
Min undran är om de flesta bergsfrälsehemman ägdes av riksadeln? Nora bergslag och Linde bergslag var tydligen utarrenderade av kronan från 1600-talet, vilket jag tycker tyder på att det inte fanns några bergsmän där med gruvandelar utan bara brukare.--90.239.70.86 1 maj 2010 kl. 15.20 (CEST)
replies: text: Jag är inte heller hemma i alla detaljer, men det som är viktigast att förstå är ju bakgrunden till frälse och adel över huvud taget. Medeltidens kungar var beroende av en grupp mäktiga stormän. För att förmå dessa att bli delaktiga stadsbyggnadsarbetet får dessa skattebefrielser och andra förmåner. Situationen ser lite olika ut i olika länder. Oftast handlar det i första hand om att adeln ställer upp som riddare i kungens tjänst. Med tiden sker diffrentiering i den här gruppen. Vissa ur adeln blir lågadel, och i första hand betalda militärer. Andra ätter bygger upp stora godsinnehav, och får ett stort inflytande i landets politik. Dessa adelsätter får ofta evärdigt frälse på sin jord, oavsett om de är riddare i kungens tjänst eller inte. Adel blir under medeltidens lopp alltmer av en ärfligt privilegium - inte en betalning för en tjänst. Eftersom bergsbruket har varit mycket viktigt i Sverige var inte bara storgodsägarna viktiga för kungen att knyta till sig - det visar ju för övrig alla de uppror med ursprung i Bergslagen och Dalarna som inträffar under senmedeltiden. Särskilt Sturarna är i sin kamp mot unionskungarna beroende av stöd från Bergslagen. Att uttdela adelsbrev till lojala mäktiga bergsmän var ett sätt att vinna allierade i kampen mot de danska unionskungarna. På 1500-talet och uppbyggnaden av den moderna kungamakten förändras behovet - några riddare behövs inte längre, utan i första hand lojala ämbetsmän och fogdar. Redan Gustav Vasa inser fördelen med att plocka in dugliga tjänstemän från annat håll än de högadliga släkterna, och ge de vittgående inflytande och makt - jämte adelskap, och därigenom skapa tjänstemän vars hela välgång bygger på kungens goda vilja. Högadelns makt krymper med kungamaktens stadsadministrationens framväxt. Riddarhuset och dess regler, (egentligen börjar utvecklingen redan på 1500-talet med att adelsätterna skaffar sig adliga namn, och på 1560-talet med inrättadet av friherrliga och grevliga värdigheter) som ganska mycket styr hur många tänker på adel idag och lätt brukar färga hur man tänker sig att adeln fungerade tidigare, tillkommer för att garantera adelns inflytande, och markera gränserna mot icke-adliga, familjer, samtidigt som de adliga ätterna garanterade sitt adelskap i evärdig framtid. Samtidigt gagnar det kungen dom därigenom får kontroll över vilka som skall adlas och upphöjas i högre adliga klasser, och får en god kontroll över adelsfamiljerna. Ätter som förbrutit sig mot kronan kan dessutom fråntas sitt adelsskap.
Såg jag lite missade din fråga. Redan på 1300-talet hade kronan fått problem med att en allt högre andel av jorden hamnade hos frälset. Adeln tjänade på stora godsinnehav - ju större gårdar de hade ju mer kunde de tjäna på sin skattebefrielse. Det gjorde att skatteunderlaget för kungarna alltmer krymte. Vid mitten av 1300-talet var närmare hälften av all jord i Sverige frälse. Magnus Eriksson utfärdar då ett påbud, att ingen jord får gå ur skatte i frälsehand. Om en bonde på grund av skulder tvingades sälja sin jord till en frälseman, var adelsmannen fortfarande tvungen att skatta för den som om den fortfarande varit skatte. Det blev väl knappast några populära lagar, men de kom faktiskt att bestå till frälsefrihetens avskaffande. Sedan har det förekommit undantag, som när en person adlats - då har dess ärvda eller köpta jord normalt övergått från skatte till frälse.
När Albrecht av Mecklenburg förlänar frälsefrihet på bergsbruket, misstänker jag att det handlar om tillfälliga adelsförläningar. Det spelar dock mindre roll, eftersom Gustav Vasa lät förstatliga alla gruvor och malmfyndigheter i Sverige. Efter det kan visserligen bergsfrälset få skattefrihet för att ägna sig åt bergsbruk, men fyndigheterna tillhör staten. Jag har inte koll på hur det sett ut i alla områden - men i Falun och Nya kopparberget har hemmanen ägts av just bergsmansadel. Dessa har vanligen senare sjunkit ned som vanliga storbönder eller bergsmän, blivit borgare när Falun växer fram, eller ämbetsmän och den vägen senare blivit adlade - Cruus av Edeby skaffar sig väl hemmanet i Falun under sin tid som landshövding? Sitter inte i närheten av några böcker just nu och vet inte när jag får tid att titta efter, men jag skall försöka när jag får tillfälle. --FBQ 16 maj 2010 kl. 15.42 (CEST)
Bergsregalet är tydligen från medeltiden, och är en del av grundregalen och verkar vara en germansk sedvanerätt eftersom samma regal funnits i nuvarande Tyskland sedan medeltiden (se http://de.wikipedia.org/wiki/Bergregal ). Hela det svenska bergsbruket är detsamma som det tyska, såväl ord och uttryck som organisation. Nordisk familjebok skriver om grundregalen att Gustav Vasa nyskapade dessa men att det finns spår av dem sedan medeltiden, och att bergsregalet alltid haft starkast motstånd. De enda bergsfrälse jag känner till från medeltiden är Svinhuvud, Kopparbergsätten Stjärna, Hjort af Ornäs.--90.233.153.38 16 maj 2010 kl. 15.54 (CEST)
I  Historiskt-geografiskt och statistiskt lexikon öfver Sverige står att det fanns 19,5 mantal bergsfrälse bara i Aspeboda socken år 1685. Där kallar de bergsfrälset bergsknapar, men de skriver också att Engelbrecht var bergsknape fastän han kallades fri odalman. --90.233.153.38 16 maj 2010 kl. 16.08 (CEST)
Nu förstår jag problemet med artikeln. Man har blandat samman bergsknape/bergsadel och den jord som var uppförd som bergsfrälse.--90.233.154.177 17 maj 2010 kl. 12.58 (CEST)

message: Hej, wikipedianer!
Jag har just ändrat 1 externa länkar på Bergsfrälse. Kontrollera gärna mina ändringar. Om du har några frågor, eller vill be boten ignorera vissa länkar eller hela artikeln, läs frågor och svar för mer information. Jag har gjort följande ändringar:
*Lade till arkiv https://web.archive.org/web/20100820124223/http://www.jernkontoret.se/om_oss/vart_bibliotek/bergwerkslexicon/index.php?char=b till http://www.jernkontoret.se/om_oss/vart_bibliotek/bergwerkslexicon/index.php?char=b
När ändringarna har blivit kontrollerade kan du använda verktygen nedan för att rapportera eventuella problem.
*Om du har hittat länkar som påstås vara döda men inte är det kan du rapportera det som falskt positivt.
*Om du har hittat fel i själva ändringen kan du rapportera en bugg.
*Om du har hittat fel med själva URL:en, som till exempel att den använder en otillförlitlig arkivtjänst, kan du ändra det med URL-verktyget.
Hälsningar.—InternetArchiveBot (Rapportera fel) 15 juni 2017 kl. 19.09 (CEST)
thread_title:  Externa länkar ändrade