Diskussion:De sju dödssynderna

message: (Inserted for niftier formatting. Rursus (fer tjyjven! "kreditera" så här) 30 juli 2009 kl. 14.15 (CEST))
For yngre læsere kan det være svært at forstå meningen med disse dødssynder. Kunne der ikke vedhæftes en nærmere forklaring af hver af disse? Evt. oprindelse, menneskesyn, aktualitet etc. 
replies: text: Det fattas förklaring på vad de olika synderna innebär. Det skulle troligen uppskattas mycket mer om det var lite mer skrivet än bara just vilka synderna är och vad de heter å¨grekiska/latin.
replies: text: :jag tycker det skulle vara bra om det stod om hur synderna fungerar och hur de uppkom. 
ja vet att de vanligen kallas för dödssynder... men faktum är att det just inte rör sig om synder utan om laster... i den engelska artikeln står det nämnt "capital vices" vilket betyder just huvudlaster... vore kanske värt att poängtera att namnet är fel... för dödssynd i katolicism syftar ju på något annat

text: Det verkar som om du har rätt, 81.226.151.239. När man bläddrar i encyclopedia catholica och på vatikanens hemsidor, får man inga listor av dödssynder. Den här listan av de sju "dödssynderna" verkar vara mer av en tradition av dialektiska motsatspar, där det egentligen är dygderna som är i centrum:

text: Synd     	Dygd
Lusta    	Kyskhet
Glupskhet	Måttfullhet
Girighet 	Givmildhet
Lathet   	Flit
Vrede    	Tålamod
Avund    	"Erkännsamhet" (?)
Övermod  	Ödmjukhet

text: Som lutheran tycker jag att svenskarna gott kan börja eftersträva de sju dygderna igen, speciellt givmildhet och måttfullhet - något som de tycks ha glömt. Rursus (fer tjyjven! "kreditera" så här) 30 juli 2009 kl. 14.41 (CEST)
thread_title: (random heading)

message: Behövs. Rursus (fer tjyjven! "kreditera" så här) 30 juli 2009 kl. 14.15 (CEST)
thread_title: Litet fler källor

message: Det där med "vanliga husdjur". Vanliga husdjur vart? Finns det NÅGONSTANNS i världen där vargar någonsin varit accepterade, och till och med "vanliga" husdjur?
Jag misstänker att även påfåglar, som visserligen länge varit ett husdjur, också ska klassificeras som ett relativt ovanligt husdjur. Källor! 88.129.202.232 2 maj 2015 kl. 10.11 (CEST)
thread_title: Husdjur

message: Finns det NÅGON som vet var de sju dödssynderna har för ursprung? Vem kom på dem? När? Varför? (Som jag har förstått det har det ingen anknytning till bibeln, men jag kan ha fel.) Det vore intressant att veta. /19 januari 2010 kl. 07.54 (CET)
thread_title:  Ursprung? 

message: Texten nedan las in och är ett försök att rakt av översätta texten i den engelska versionen. Tyvärr förutom att vara totalt owikfierad och innehålla uttryck som "som vi sett ovan" så har den grova översättningsfel (Original (= ursprunglig) är tex översatt till originella, vilket ger en helt ann innebörd åt meningen). Jag tar bort texten ur artikeln och lägger in den här nedan.Yger (diskussion) 28 oktober 2016 kl. 11.11 (CEST)
bortplockad text
thread_title:  Problematisk text inlagd 

message: Inledning
De sju dödssynderna. även kallade kardinalsynderna och huvudsynderna, är begrepp inom den katolska kyrkan och under medeltiden var, bland annat, de sju dödssynderna de främsta utgångspunkterna för etiska diskussioner och åskådningar. Synderna sågs som missbrukandet eller överanvändandet av ens naturliga förmågor eller intressen (t.ex. så utnyttjar frosseri ens behov av att konsumera, genom överkonsumtion)
De här begreppen har sitt ursprung hos ökenfäderna/kyrkofäderna, speciellt utav Evagrius Ponticus (345-399). Ponticus var en asketisk munk och en av de första att identifiera åtta onda tankar/andar som man behövde övervinna. Det var dock hans lärjunge Johannes Cassianus (360) som spred dessa värderingar till Europa, med boken "De institutis coenobiorum" "Det rena hjärtat"
De blev senare grundläggande värderingar i katolska seder, vilket man t.ex. kan se i predikan "The Parson's tale" från Geoffrey Chaucers (1345-1400) samling "Canterbury Tales" "Canterburysägner" men också även i verk som Dantes Inferno (Där syndare i berget med de sju terrasserna "mount purgatory" (skärselden) är framställda och bestraffade i grupper beroende på vilken synd de begått (har de begått flera så ordnas de efter den värsta de gjort)))
Late Repentant är de som inte har biktat sig, av olika anledningar. 
The Excommunicate är de som blivit bannlysta ur religionen. 
Kyrkan använde läran om de sju dödssynderna till att hjälpa människor att bli av med deras tendens mot ondska innan det fick förskräckliga konsekvenser. Ledare och lärare fokuserade specifikt på synden Högmod, då den ansågs vara grunden till all ondska samt eftersom att den separerade själen från nåd. Men även också Girighet då man ansåg att den parallellt med Högmod var en medfödd synd och grunden till de andra synderna. 
Bibliska förfäder (gamla testamentet)
Bibeln hade ursprungligen inte dödssynderna nedskrivna. Men däremot fanns de bibliska förfäderna.
Sex ting är det som HERREN hatar, ja, sju äro styggelser för hans själ; stolta ögon, en lögnaktig tunga, händer som utgjuta oskyldigt blod, ett hjärta som hopsmider fördärvliga anslag, fötter som äro snara till att löpa efter vad ont är, den som främjar lögn genom falskt vittnesbörd, och den som vållar trätor mellan bröder.
Galaterbrevet (bok i nya testamentet) 50 e.kr
I Galaterbrevet finns en lista på traditionellare synder, dock mycket längre än sju. Eftersom att Paulus (Aposteln) sade att de som utövar dessa synder "får ej ärva guds rike", alltså att man inte når himmelriket, brukar man se på dessa som möjliga dödssynder tillskillnad från huvudsynderna. Dess synder var; Otrohet, otukt, orenhet, oanständighet, avgudadyrkan, trolldom, hat, motsättning, tävlan/efterliknande, vrede, fejd, upproriskhet, kätteri, avund, mord, fylleri, rumlande (intensivt festande).
Johannes Uppenbarelse / Uppenbarelseboken (nya testamentet) 90 e.kr
I Johannes Uppenbarelse tas en annan lista av synderna och den går såhär; ”Men de fega, de otroende och de skändliga, mördarna, de otuktiga, trollkarlarna, avgudadyrkarna och alla lögnare skall få sin del i sjön som brinner av eld och svavel. Detta är den andra döden."
Ursprung
Evagrius Ponticus Lista
Som vi nämnde i början var ursprunget till de sju dödssynderna mestadels av munken Evagrius Ponticus och hans lista såg ut såhär; Gastramargia (Frosseri) Porneia (Prostitution) Philargyria (Girighet) Hyperephania (Högmod) Lype (Avund) Orge (vrede) Kenodoxia (Fåfänga) och Akedia (Lättja)
Dessa blev senare spridda till den väst katolska världen, tack vare Johannes Cassianus och fick senare en modernare tolkning; Gula (Frosseri) Luxuria/Fornicatio (Lust) Avaritia (Girighet) Superbia (Högmod/Hybris) Tristitia (Avund) Ira (Vrede) Vanagloria (Fåfänga) och Acedia (Lättja) 
Dessa onda tankar kunde kategoriseras inom tre typer; 
Lustfylld aptit (Frosseri, Lust, Girighet)
Lättretlighet (Vrede)
Sinnesfördärv (Fåfänga, Avund, Högmod och Lättja)
Historiska definitioner, perspektiv och associeringar
De flesta dödssynderna, förutom lättja, är definierade av Dante Alighieri som perversa och korrupta versioner av kärlek för någon eller något; Lust, Frosseri och Girighet är en överdriven eller oordnad kärlek av bra saker; Lättja är en brist på kärlek; Vrede, Avund och Stolthet är en pervers kärlek menad att skada andra. 
Här nedan kommer det att visas bilder av Pieter Bruegel (1525-69) den äldres verk som är tryck av de sju dödssynderna (1558). Det är hans tolkningar av hur ett samhälle skulle se ut om man levde efter respektive dödssynd.
Lust
Lust (Luxuria på latin) är en intensiv längtan eller törst efter något/någon. Det är oftast en intensive eller ohämmad sexlust, som leder till otrohet, våldtäkt, tidelag och andra omoraliska sex akter. Lust kan dock också betyda en längtan efter något; det kan vara pengar, makt och andra syndfulla saker. Den tyska filosofen (Arthur) Schopenhauer skrev; Lust är det slutliga målet för nästan all mänsklig strävan, den utövar ogynnsamma påverkningar på de flesta viktiga angelägenheterna, stör de flesta seriösa affärerna, ibland även förvirrar de mäktigaste sinnena, tvekar inte med sitt struntprat för att störa statsmännens förhandlingar eller forskarens forskning, har knepen att smyga in sina kärleksbrev och hårlockar till även minister-portföljen och filosofiska manuskript. 
Dante definierade lust som en odisciplinerad kärlek för individer. Den är generellt sedd på som den minst seriösa huvudsynden, eftersom det är en synd delad med andra djur och ses på som en kroppslig synd tillskillnad från en själslig synd.
I Dantes Purgatorio går botgöraren i flammor för att rena sig själv från lustfyllda känslor och tankar. I Dantes Inferno är oförlåtna själar av synden lust iväg blåsta i orkan liknande vindar för att symbolisera bristen på självkontrollen de hade i sina tidigare liv på jorden.
Frosseri
Frosseri (Gula på latin) är frossandet och överkonsumering av något till en nivå av slösande. Ordet kommer från latinets Gluttire, vilket betyder att sluka ner eller svälja. Inom kristendom sågs frosseri som överkonsumering av mat på den nivå då de behövande blev utan. Dessa definitioner kan tolkas på så sätt att frosseri är att sätta sina impulser och intressen över en annans välmående.
Och det är eftersom att under svältperioder, krig och andra liknande event då det är brist på föda, kan frosseri indirekt ta livet av andra människor, på grund av individens överkonsumtion.
Medeltida prästen Thomas av Aquino argumenterade för att den kunde vara en överdriven förväntan för måltider, ett konstant ätande av delikatesser och extremt dyr mat. Aquino skrev till och med en lista på hur han ansåg att man kunde begå synden frosseri; Laute - Äta för dyrt Studiose - att äta kräset Nimis - att äta för mycket Praepropere- att äta för tidigt Ardenter - att äta för ivrigt. Man ansåg att äta för ivrigt var det mest seriösa brottet, då det handlar om ens njutning av att enbart äta. Detta gör då att personen äter impulsivt på en nivå där den försummar själslig njutning, hälsa, socialt samspel, intelligens och samt förlorar sin moral.
Girighet 
Girighet (Avaritia på latin) är som lust och frosseri, en synd av längtan/begäran. Girighet, ur ett kyrkligt perspektiv, handlar dock om längtan efter det materiella ägande. Thomas av Aquino skrev "Girighet är en syn mot gud, precis som alla mänskliga synder, eftersom att man försummar det eviga för det temporära" I Dantes Inferno var botgörarna bundna med ansiktet nedåt mot marken eftersom att de hade koncentrerat sig för mycket på världsliga tankar. Samlandet av material och objekt, stöld och rån, speciellt med brukandet av våld, bluffande, eller manipulering av makt är alla handlingar inspirerade av girighet. Dess handlingar inkluderar även brott där man stjäl sakrament för att sedan sälja vidare.
I Edward Henrys verk säger han att "girighet doppar en djupt nere i gyttjan av ens värld, så att man kan göra sig till dess gud" Definierat av kristna skrifter är girighet en överdriven strävan att få eller äga mer än man behöver, speciellt inom det materiella. Likt högmod kan det leda, inte bara till viss, utan all ondska. 
Lättja
Lättja (Tristitia på latin) hänvisar till flera olika föreställningar, ända fån antiken, och inkluderar mentala, andliga, sjukliga och fysiska tillstånd. Det kan tolkas som brist på intresse eller en vana att vara ovillig för ansträngning. I sitt verk Summa Theologica definierade Thomas av Aquino lättja som "sorgen för det andligt goda" Lättjas tolkning har flera steg; Andligt handlar det om försummandet av religiösa ansvar hos individen samt ansvar till Gud; Mentalt handlar det om känslolöshet för en själv och andra och en sinnesställning som ger upphov till tristess, fiendskap, apati och ett trögt mentalt tänkande; Fysiskt handlar det om upphörandet eller likgiltigheten mot arbetande, typiskt är lathet, overksamhet och slöhet.
Lättja handlar också om att avstå från användandet av de sju nådegåvor givna av den heliga anden; Visdom, förståelse, anvisning, kunskap, fromhet, mod och din rädsla för gud. Att avstå från dessa ledde till att den andliga processen mot evigt liv blev stillastående eller mycket långsammare, försumma de flera generösa uppgifter man hade mot sin granne och det ledde till fientlighet mot de som älskade gud.
Lättja har också blivit definierad som bristen att göra något man borde göra. Ur den definitionen handlar det om att ondska förekommer då "goda" inte agerar.
I Dantes Purgatoria är botgörelsen för den som begått lättja att springa kontinuerligt i högsta fart. 
Vrede
Vrede (Ira på latin) kan definieras som en okontrollerbar känsla för ilska, raseri och hat, på en nivå där man söker sig till hämnd. Vrede is in renaste form visas med skadande, våld och hat som leder till fejder som håller i århundranden. Vrede kan fortsätta även fast personen som uppmanat vreden i en individ är död. Vrede kan manifestera sig på olika sätt; Otålighet, misantropi, hämnd och självdestruktivt beteende som t.ex. drogmissbruk och självmord.
Enligt katekes ur katolsk kyrka blir den naturliga handlingen av ilska en synd då den riktas mot en oskyldig person, när den är överdrivet stark eller långvarande och när det gör att man vill skada någon överdrivet. "Om vreden går så långt att man frivilligt önskar döda sin nästa eller allvarligt skada honom råkar den i allvarlig konflikt med kärleken; den är en dödssynd" KKK- Katolska Kyrkans Katekes
Dante beskrev hämnd som "kärlek för rättvisa perverterad till hämnd och ondska"
I överensstämmelse med Hendry Edwards citat, arga människor är "slavar till sig själva"
Vrede är den enda synden som inte nödvändigtvis behöver handla om en egennytta, även fast man kan vara ilsken över själviska anledningar, som t.ex. svartsjuka.
Avund
Avund "invidia på latin) såsom girighet och lust, karaktäriseras som en omättlig längtan. Det kan beskrivas som en dyster eller upprörd eftertraktan mot de egenskaper eller ägodelar någon annan har. Elak avund är lik svartsjuka då båda känner ett missnöje med en annans egenskaper, status, förmågor eller belöningar. En skillnad är att den avundsjuka också efterlängtar och eftertraktar de sakerna.
Dante definierade avund som "en efterlängtan att beröva andra män på vad som är deras" I Dantes Inferno var bestraffningen för en som begått avund att sy deras ögon stängda med trådar eftersom att de har tillfredsställts av att se andra nedtryckta.
Enligt Thomas av Aquino det som lett avund olika dess steg; Det första steget är att försöka sänka en annan rykte; Det andra steget är att den avundsjuka får antingen nöje av någon annans missnöje (om han lyckats med at kränka de) eller missnöje över någon annans framgång (alltså att man misslyckats med att trycka ned dem) detta leder till hat då "sorg skapar hat"
Cain mördade Abel för att Gud föredrog Abel som uppoffring över Cain - Avund
Högmod
Högmod(Superbia på latin) Den negativa versionen av högmod, på i princip alla listor, är tolkad som den originella och värsta synden av de sju dödssynderna som man kan begå; förvrängandet av de förmågor som gör människan mer lik Gud - Värdighet och Helighet. Det är trott att vara grunden för alla de andra kardinalsynderna. Högmod är också tolkad som Hybris och Fåfäng, man identifierar den som farligt korrupt själviskhet, att sätta sina längtan, begär, behov och ideer före andra människors välbefinnande.
I det antika Althen ansågs hybris vara ett av de värsta brotten och använder för att hänvisa till oförskämt förakt som kunde orsaka våld för att vanära andra (det begreppet kunde också inkluderas inom våldtäkt) Aristoteles definierade hybris på så sätt att man vanärande offret, inte för att någonting hade hänt mot den som vanärande eller för att någonting var på väg att hända, utan endast för ens egna tillfredställelse.
Dantes definition av högmod var "Kärlek, självförvrängt till hat och förakt mot ens granne"
Historiska synder
Acedia och Vanagloria
Acedia "utan att bry sig" är försummelse av ansvar. Det kan tolkas som dysterhet, depression och apati. I de gamla kristna värderingarna sågs brist på lycka som en vägran att njuta av gud goda samt brist på förmåga att hjälpa andra i nöd.
Påven Gregorius kombinerade Aedia med Tristitia för att skapa Lättja, till hans lista. När Thomas av Aquino beskrev Acedia i sin tolkning av listan skrev han att det var en ängslan av ens sinne, fadern fär andra synder som t.ex. rastlöshet och intabilitet. Dante raffinerade vidare definitonen och beskrev acedia som "ett misslyckande att älska gud med ens hela hjärta, hela sinne och hela själ" han såg acedia som den mellersta synden, den enda synden som hade en brist på kärlek eller en otillräcklg kärlek.
Vissa forskare brukar tolka den slutliga formen av Acedia som en förtvivlan som leder till självmord.
Vanagloria är orättfärdigande skrytande. Påven Gregorius såg på den som en form av högmod, vilket var därför skrev ihop dem i sin lista. Vanagloria är fadern till Avund. Det latinska namnet gloria, betyder ungefär skryta och Vain, på engelska, betyder fåfäng, alltså fåfängt skrytande eller meningslöst skrytande. Vanagloria förknippas också med narcissism, en stark kärlek för en själv.
https://en.wikipedia.org/wiki/Seven_deadly_sins
|}
thread_title:  De sju dödssynderna