Diskussion:Den svenska psalmboken

message: Ja, jag måste säga att hela psalmtexter kanske inte riktigt är vad wiki är bäst på, speciellt inte när texterna finns på andra välorganiserade sajter. Det är dock inte så många texter som är inlagda. Det finns några sidor som innehåller mer information än bara psalmtext. Vad tycker församlingen? Ska vi behålla psalmerna? E23 10 augusti 2003 kl.19.01 (CEST)
replies: text: Jag lägger upp länkar till Psalmerna och tänkte att det räcker vad gäller själva texten. Det kan säkert tillkomma texter om och kring dem senare. Man kan aldrig veta vad andra artiklar kommer att hänvisa till och psalmer är väl inte omöjligt som hänvisning. Jag tycker i alla fall att det räcker med länkar till den andra sidan. Joakim Löfkvist 10 augusti 2003 kl.19.08 (CEST)

message: Enligt Erik Berggren i Svenska Män och Kvinnor 6, finns en äldre pslambok än den i artikeln, nämligen Petrus Rudbeckius Enchiridion, eller then Swenska Psalmboken, "den äldsta kända från 1622".//--IP 22 maj 2006 kl.16.08 (CEST)
*Se Petrus Rudbeckius (skald) Durator 17 september 2009 kl. 13.49 (CEST)
**Se även Enchiridion Durator 21 september 2009 kl. 17.31 (CEST)
thread_title:  Den första svenska psalmboken 

message: Nu vet jag inte om det rör sig om tauftologi eller filosofisk navelskådning. Före år 1525 (cirka) var dåvarande Sverige katolskt från det Ansgar hade börjat omvända vikingarna till den Vite Krist. Det fanns efter reformationen (c. 1525) en del formella rättigheter för utländska medborgare boende i Sverige att tillhöra andra kyrkor (t.ex. Tyska församlingarna, som var "protestantiska"), katolska kyrkans församlingar samt de judiska församlingarna. Övriga konfessioner gjorde sig icke besvär med att fråga ens en gång : ).
En hel del av den svenska utvandringen till Amerika under 1850-1900 hade sin grund i att andra kristna s.k. 'frikyrkliga' förbund inte var tillåtna om man ville ha rösträtt t.ex. Det är stora rörelser på gång och Svenska Kyrkan var statsbärande religion. Hans majstät konungen var tvungen att tillhöra denna kyrka och tro. Alla som föddes i Sverige noterades som medlemmar. Kungen och biskoparna godkände de olika psalmböckerna från den första "sångboken" 1530, och som innehåller en samling sånger översatta till svenska. Det rör sig om sångtexter från de allra äldsta då katolska kyrkan var den enda och översatta från latin. Gustav Vasa gav uppdraget till bröderna Petri och Laurentius översatte de latinska psalmtexterna. Olaus Petri översatte från tyska och valde då i viss mån nyskrivna tyska psalmtexter med reformert riktning. Martin Luther var författare till flera av dem. En del av de latinska psalmerna är gemensamma, än idag, med franska, spanska, italienska och engelska/irländska psalmer för den romersk-katolska kyrkan, som varit den statsbärande religionen i dessa länder. 
Det finns f.ö. en psalmbok benämnd Göteborgspsalmboken, som är ett exempel på hur de svenska psalmerna skyndsamt ansågs behöva införas i de nytillkomna svenska områdena i Göteborg- och Bohuslän år 1655. Det var en psalmbok som ansägs behövas för de pojkar som studerade på gymnasiet där och snabbt skulle bli svenskar. 
Under 1990-talet har en samordning skett mellan de olika kristna förbunden i Sverige och vi har i landet fått en s.k. ekumenisk psalmbok. Varje nutid kyrkligt, kristet, förbund har till denna ekumeniska psalmbok fogat sina egna psalmer. Den katolska kyrkan i Sverige är alltså samverkande i den ekumeniska delen och har fogat sin psalmbok "Cecilia" till densamma. De frikyrkliga förbunden har gjort likadant och så även Svenska kyrkan, som från omkring 1525 har haft ensamrätt, med kungligt stöd, att ge ut Den Svenska Psalmboken. 
Måste man alls ställa frågan om det gäller "den protestantiska psalmboken"? Räcker det inte utmärkt att hänvisa till den svenska historian? Det finns även en del internationella psalmtexter med på olika språk och från andra geografiskt förankrade religionsområden. Svenska kyrkan har Gamla testamentet gemensamt med den judiska tron och islam. Hela samlingen av Psaltarens psalmer t.ex. 
I vilken mån den judiska eller den muslimska konfessionens utövare aktivt deltagit i utarbetandet av den ekumeniska Svenska psalmboken, vet jag inte.
I de judiska synagogerna sjunger och ber medlemmarna tillsammans ungefär som kristna. I moskéerna är det imamerna som sjunger och leder bönerna mer ensamt.
Jag skulle ha mycket svårt för att gå in i ett buddistiskt tempel och förvänta mig att de där ska sjunga annat än buddistiska sånger, jag föreställer mig att man i de hinduiska templen sjunger och ber på "hinduiska" och skulle inte komma mig för att fråga om de inte har lite svenskt, muslimskt eller katolskt också. --IP7869 (disk) 27 november 2012 kl. 17.23 (CET)
replies: text: Tack för redogörelsen. Eftersom artikeln inte nämner protestantism antar jag att den syftar på min . Mallens motivering var säkert dålig. Det väsentliga var att jag var förvånad att den första "officiella" psalmboken kom så sent, i synnerhet med tanke på att Virsikirja nämner två finskspråkiga psalmböcker före det. Redogörelsen ovan ger en del svar. Jag är dock förvirrad över att kyrkan från omkring 1525 haft ensamrätt att ge ut Den Svenska Psalmboken, men utnyttjat rätten först 1695. Sångboken 1530 (och andra "sångböcker"?) och Uppsalapsalmboken från 1645 fyllde tydligen samma funktion i viss mån, men varför utgavs de inte som officiella psalmböcker? Också de inofficiella från denna tid (eller åtminstone existensen av sådana) tycker jag kunde nämnas i artikeln. --LPfi (disk) 27 november 2012 kl. 23.01 (CET)
replies: text: : Jag håller med om att de borde nämnas. Det brukar ske i översiktsverk. Det råder också delade meningar om hur officiell ställning psalmboken från 1645 hade. Vissa menar att denna var den första som verkligen anbefalldes till allmänt bruk. Under alla omständigheter följdes kyrkolagen 1686 av en strävan från den enväldiga kungamakten att öka enhetligheten i gudstjänsternas utformning, inte minst som ett led i Skånelandskapens försvenskning. Dit hörde ny kyrkohandbok, ny psalmbok och enligt planerna en ny bibelöversättning. Till slut stannade det dock vid Karl XII:s bibel, som var en relativt hovsam revision av Gustav Vasas/Gustav II Adolfs. Tostarpadius (disk) 27 november 2012 kl. 23.13 (CET)
replies: text: ::Ett centralt ord, i ditt svar Tostarpardius, är 'enväldiga' om kungamakten. Hela historien om reformationen och nationalismens framväxt är starkt förknippad med bland annat förändringarna inom kyrkan. I vilken mån det var möjligt för människor i det område, som idag är Sverige, att under perioden 1000-1525 e. Kr. avsäga sig "medlemskap" i kyrkorna som då var romerskt-katolska
är inte jag tillräckligt kunnig för att uttala mig om. En och annan viking fick nog finna sig i att bli döpt om en vikingahövding så hade bestämt.

text: ::En inte oväsentlig förändring för tiden var den av Gütenberg uppfunna tryckkonsten. Fram till 1525 var de flesta böckerna prästerna använde på latin alternativt tyska. Böcker var oerhört dyrbara och det var begränsat till ett fåtal att ha råd med böcker. Gustav I var den förste som anbefallde att de böcker som skulle finnas i kyrkorna skulle vara på svenska. Bibel, psalmbok(sångbok), katekes och kyrkohandbok skulle vara svenska. Folkräkningen tog sin början och kungamakten-krigsmakten-kyrkomakten började formera sig. Den första svenska "psalmboken" innehåller de av mig nämnda översättningarna av texter från omkring år 400 e. kr. Alla de texter som översattes från tiden före Martin Luther är att anse som "katolska". Utom psaltar-psalmerna förstås.

text: ::De Bibelöversättningar till svenska som genomförts är att bredda diskussionen lite för mycket och för långt bort från Psalmboken. De präster/biskopar/prelater, som kunde både svenska och finska, utöver yrkesspråken latin, grekiska, hebreiska och tyska gjorde närmast heroiska översättningsarbeten. Om vi håller oss till Sverige-Finland så lydde Finland under den svenska kungamakten fram till 1810. De "svenska" kyrkliga representanterna där insåg så klart att finsktalande inte hade så stor gläjde av en reformerad psalmbok på svenska! Det går utmärkt att historisk följa en del psalmtexter historiskt från Rom-Tyskland-Königsberg-Åbo-Stockholm.

text: ::Just den "enväldiga" kungamakten säger att ingen i landet ägde en bok som inte kungen godkänt. Ingen präst hade anställning i svensk kyrka som inte predikade enligt kungamaktens vilja. De flesta människor i landet var analfabeter och prästen var den läskunnige. De böcker som allmänheten ägde var 1) Martin Luthers lilla katekes 2) En psalmbok 3) En familjebibel. Den litterära, nedtystade, personliga katatstrofen för Svedberg, var att den av Kungen godkända psalmboken 1694 gick tryck och de andra biskoparna kom underfund med att de inte alls skulle få del av vinsten/utdelningen från Kungen. De protesterade hos Kungen som fick ta tillbaka sitt enväldiga, gudabenådade beslut, lämna räkningen för tryckeriet obetald till Svedberg, och låta protest-biskoparna "bearbeta" fram en ny version av Then Swenska Psalmboken 1695. (Den brukar kallas Svedbergs psalmbok, men han höll på att ruineras på kuppen). 1696 kom koralboken (melodierna) med både text och noter. Protestantiskt? Svenskt? I Finlands svensktalande församlingar kom den i Finlands Evangeliskt-lutherska psalmbok i slutet av 1880-talet, så där 70-80 år efter Finlands frigörelse från Sverige. Under hela Karl XII:s tid hade vi den stora "frireligiösa" rörelsen i hela Europa och karolinerna hade "Moses och lambsens vijsor" i praktisk reseformat med sig till Narva och Poltava. Där kan vi se exempel på "mer protestantism än hos protestanterna" skulle jag vilja påstå. För Sverige och den svenska psalmbokens del finns knappast något behov av att skriva ut "protestantisk". I Frankrike så är det lite mer noga tror jag, med tanke på hugenotternas "reformation". Annars verkar det som att vi måste skriva ut att Koranen är muslimsk.--IP7869 (disk) 28 november 2012 kl. 15.38 (CET)
thread_title:  Är kommentaren om protestantism nödvändig?