Diskussion:Sannis19/sandlåda

message: === Bakgrund ===
I Iran har yttrandefriheten försämrats de senaste åren. Flera tidningar har sedan 2007 behövt stänga ned. Att ha rätten att få säga och tycka vad man vill respekteras inte i Iran trots att de finns skydd som säger att människorna ska få säga samt tycka som man vill. I Iran riskerar människor som säger vad dem tycker eller skriver vad dem tycker, samt säger saker som inte staten tycker om kan Journalisterna riskera fängelse. I Iran bestämmer staten över de flesta medier då dem inte tillåter många privata medier i landet.
År 2009 valdes en ny president till makten,  i samband med detta val greps ca 100 journalister och fängslades. Detta skedde trots att han lovat en större yttrandefrihet för människorna och att individerna förväntade sig ett öppnare medieklimat. Men även ca 50 personer valde att lämna landet. Trots att människorna förväntade sig ett öppnare medieklimat blev det inte som utlovat. Ca 25 journalister greps de kommande åren och många dömda till långa fängelsestraff. 
Under detta år blev även tre tidningar tvungna att stoppa all sin publicitet då staten tyckte att dem hade uttalat sig om saker som påverkar statens position negativt. till exempel att dem gick ut med information om något som staten inte ville skulle komma ut. Detta ledde till att dem fick stänga ned detta med beordning av staten.  
==== Dagspressen ====
Det finns ca 20 styckena olika större slags dagstidningar i Iran. Bland dessa finns det fyra stora tidningar, som är dem med mest publicitet och med mest information om alla olika saker. Dessa tidningar är  Ettela’at, Hamshahri, Resulta och Kayhan. Dessa tidningar ges även ut på engelska. I Iran har dem en tidning som är mycket populär på engelska. Denna tidning är alltså även populär i andra delar av världen.  Den kallas för Tehran Times. Detta är en regimtrogen tidning som blir publicerad av staten alltså så är denna nyhetsbyrå ägd av staten. Detta leder till att denna tidning blir störst på engelska eftersom att staten inte vill få ut saker i omvärlden som dem inte har kontrollerat som dem gör med denna tidning. Eftersom att den leds av staten skriver dem bara sånt som är “okej” att komma ut och är alltså på statens sida. 
Tidningarna jag nämnde ovan är företagsägda alltså inte ägda av staten vilket gör att dessa tidningar upprepade gånger Stängts ned av myndigheterna eftersom att dem skriver sånt som inte gynnar dem. Dessa tidningar är alltså reformvänliga tidningar som gör att dem skriver om allt och inte bara det som gynnar staten. 
Dagstidningar har svårt att få tag på information då dem har en mycket begränsad räckvidd. Majoriteten av dagstidningarnas journalister hämtar därmed sin information från dem statligt ägda radio och tv- monopolet. Detta gör att de är mycket svårt att få rätt information eftersom att dem inte tillåts att söka information på deras eget sätt. Alltså så har inte dagspressen så stor frihet i vad dem vill skriva. Detta gör att man kan säga att staten kontrollerar dessa medier på ett eller annat sätt och om något fel blir skrivet så blir tidningen tvungen att antingen ta bort artikeln eller till och med bli avstängda för ett litet tag. Tv finns i Iran men de allra flesta är statligt ägda vilket gör att det inte finns så mycket att kolla och jämföra med varandra. Det finns privatägda tv kanaler men dessa blir förtryckta av dem andra statliga kanalerna vilket de leder till att dem inte blir lika stora som de statligt ägda tv kanalerna.   
===== Sociala medier =====
Som i många andra länder runt om i världen så sprids information på sociala medier. Spridningen på sociala medier har en erfarenhet att nå ut till mycket folk på en snabbare tid. På sociala medier uppkommer en snabb spridning i stor utsträckning av oroligheter. Människor kan skriva vad dem vill och sprida allt de dem vill. En bra sak med detta är ju då att de inte bara är journalister som skriver på sociala medier, här får vanliga individer skriva och yttra sig. Detta bidrog till att människor kunde skriva vad dem ville och tyckte vilket satte press på staten. Detta ledde till att även medierna har kommit att få en högre övervakning av staten så att information som skrivs som  staten tycker är orelevant blir borttagna. 
I Iran har ungdomar som har yttrat sig på olika slags medier såsom bloggar, Youtube eller Twitter blivit gripna, fängslade och vissa till och med torterade.   
En känd bloggare vid namn Hossein Derakhshan blev år 2010 dömd till 20 års fängelse då han yttrat sig på sin blogg. Han blev bland annat dömd för att ha “tvivelaktiga” kontakter från utlandet. år 2014 benådades han och släpptes fri. Ungefär samma tid som detta bestämde landets högsta domstol ett beslut om dödsstraff mot en annan bloggare han vid namn Soheil Arabi som greps året innan. Dem anklagade honom för att ha förolämpat profeten mohammed. Detta ledde till att han dömdes till dödsstraff och avled då på grund av att han yttrat sig i en blogg. 
Regler och lagstiftning
Enligt regeringskansliet lever medier i Iran under sträng bevakade av staten. Detta för att staten vill kolla vad alla medier ger ut för information för att den ska vara “ren”. Detta menas alltså att dem inte vill ha medier som tar upp saker som är emot staten. Även journalisterna lever under hög övervakning av staten. För att få vara en journalist i Iran måste man ha en särskild avisering. Så i detta land finns det inga journalister som jobbar privat och skriver för att detta kan leda till fängelse för dessa människor. Personer som bedriver journalistiska arbeten i Iran måste ha ett giltigt tillstånd av staten för att inte riskera fängelse.  
====== Lagar och regler ======
Dem har lagar som säger att man inte får uttrycka sig om staten i olika medier och om man gör detta bestraffas man. Om iranier har kontakt med andra människor från ett annat land och yttrar sig om något dem säger kan man dömas för “olagliga kontakter”. Denna lag gör så att iranier håller sig till Iraner och på så sätt inte får reda på hur dem lever så att dem kan jämföra det med andra länder. Alltså så får människorna i Iran inte yttra sig om vad de tycker vilket bryter mot de mänskliga rättigheterna. Detta eftersom att det är en mänsklig rättighet att få säga de man tycker.  
====== Källor ======
http://www.landguiden.se/Lander/Asien/Iran/Massmedier 
http://www.ne.se/uppslagsverk/encyklopedi/lång/iran/massmedier
http://www.huffingtonpost.com/news/iran-social-media/
http://www.uppsatser.se/uppsats/0ad293c574/
http://www.manskligarattigheter.se/dm3/file_archive/080317/8afc75f3dab9f591e332a46bf13a536e/iran.pdf
thread_title:                                          Mediestruktur i Iran 

message: I Iran har yttrandefriheten försämrats de senaste åren. Flera tidningar har sedan 2007 behövt stänga ned. Att ha rätten att få säga och tycka vad man vill respekteras inte i Iran trots att de finns skydd som säger att människorna ska få säga samt tycka som man vill. I Iran riskerar människor som säger vad dem tycker eller skriver vad dem tycker, samt säger saker som inte staten tycker om kan Journalisterna riskera fängelse. I Iran bestämmer staten över de flesta medier då dem inte tillåter många privata medier i landet.
År 2009 valdes en ny president till makten,  i samband med detta val greps ca 100 journalister och fängslades. Detta skedde trots att han lovat en större yttrandefrihet för människorna och att individerna förväntade sig ett öppnare medieklimat. Men även ca 50 personer valde att lämna landet. Trots att människorna förväntade sig ett öppnare medieklimat blev det inte som utlovat. Ca 25 journalister greps de kommande åren och många dömda till långa fängelsestraff. 
Under detta år blev även tre tidningar tvungna att stoppa all sin publicitet då staten tyckte att dem hade uttalat sig om saker som påverkar statens position negativt. till exempel att dem gick ut med information om något som staten inte ville skulle komma ut. Detta ledde till att dem fick stänga ned detta med beordning av staten.  
==== Dagspressen ====
Det finns ca 20 styckena olika större slags dagstidningar i Iran. Bland dessa finns det fyra stora tidningar, som är dem med mest publicitet och med mest information om alla olika saker. Dessa tidningar är  Ettela’at, Hamshahri, Resulta och Kayhan. Dessa tidningar ges även ut på engelska. I Iran har dem en tidning som är mycket populär på engelska. Denna tidning är alltså även populär i andra delar av världen.  Den kallas för Tehran Times. Detta är en regimtrogen tidning som blir publicerad av staten alltså så är denna nyhetsbyrå ägd av staten. Detta leder till att denna tidning blir störst på engelska eftersom att staten inte vill få ut saker i omvärlden som dem inte har kontrollerat som dem gör med denna tidning. Eftersom att den leds av staten skriver dem bara sånt som är “okej” att komma ut och är alltså på statens sida. 
Tidningarna jag nämnde ovan är företagsägda alltså inte ägda av staten vilket gör att dessa tidningar upprepade gånger Stängts ned av myndigheterna eftersom att dem skriver sånt som inte gynnar dem. Dessa tidningar är alltså reformvänliga tidningar som gör att dem skriver om allt och inte bara det som gynnar staten. 
Dagstidningar har svårt att få tag på information då dem har en mycket begränsad räckvidd. Majoriteten av dagstidningarnas journalister hämtar därmed sin information från dem statligt ägda radio och tv- monopolet. Detta gör att de är mycket svårt att få rätt information eftersom att dem inte tillåts att söka information på deras eget sätt. Alltså så har inte dagspressen så stor frihet i vad dem vill skriva. Detta gör att man kan säga att staten kontrollerar dessa medier på ett eller annat sätt och om något fel blir skrivet så blir tidningen tvungen att antingen ta bort artikeln eller till och med bli avstängda för ett litet tag. Tv finns i Iran men de allra flesta är statligt ägda vilket gör att det inte finns så mycket att kolla och jämföra med varandra. Det finns privatägda tv kanaler men dessa blir förtryckta av dem andra statliga kanalerna vilket de leder till att dem inte blir lika stora som de statligt ägda tv kanalerna.   
===== Sociala medier =====
Som i många andra länder runt om i världen så sprids information på sociala medier. Spridningen på sociala medier har en erfarenhet att nå ut till mycket folk på en snabbare tid. På sociala medier uppkommer en snabb spridning i stor utsträckning av oroligheter. Människor kan skriva vad dem vill och sprida allt de dem vill. En bra sak med detta är ju då att de inte bara är journalister som skriver på sociala medier, här får vanliga individer skriva och yttra sig. Detta bidrog till att människor kunde skriva vad dem ville och tyckte vilket satte press på staten. Detta ledde till att även medierna har kommit att få en högre övervakning av staten så att information som skrivs som  staten tycker är orelevant blir borttagna. 
I Iran har ungdomar som har yttrat sig på olika slags medier såsom bloggar, Youtube eller Twitter blivit gripna, fängslade och vissa till och med torterade.   
En känd bloggare vid namn Hossein Derakhshan blev år 2010 dömd till 20 års fängelse då han yttrat sig på sin blogg. Han blev bland annat dömd för att ha “tvivelaktiga” kontakter från utlandet. år 2014 benådades han och släpptes fri. Ungefär samma tid som detta bestämde landets högsta domstol ett beslut om dödsstraff mot en annan bloggare han vid namn Soheil Arabi som greps året innan. Dem anklagade honom för att ha förolämpat profeten mohammed. Detta ledde till att han dömdes till dödsstraff och avled då på grund av att han yttrat sig i en blogg. 
Regler och lagstiftning
Enligt regeringskansliet lever medier i Iran under sträng bevakade av staten. Detta för att staten vill kolla vad alla medier ger ut för information för att den ska vara “ren”. Detta menas alltså att dem inte vill ha medier som tar upp saker som är emot staten. Även journalisterna lever under hög övervakning av staten. För att få vara en journalist i Iran måste man ha en särskild avisering. Så i detta land finns det inga journalister som jobbar privat och skriver för att detta kan leda till fängelse för dessa människor. Personer som bedriver journalistiska arbeten i Iran måste ha ett giltigt tillstånd av staten för att inte riskera fängelse.  
====== Lagar och regler ======
Dem har lagar som säger att man inte får uttrycka sig om staten i olika medier och om man gör detta bestraffas man. Om iranier har kontakt med andra människor från ett annat land och yttrar sig om något dem säger kan man dömas för “olagliga kontakter”. Denna lag gör så att iranier håller sig till Iraner och på så sätt inte får reda på hur dem lever så att dem kan jämföra det med andra länder. Alltså så får människorna i Iran inte yttra sig om vad de tycker vilket bryter mot de mänskliga rättigheterna. Detta eftersom att det är en mänsklig rättighet att få säga de man tycker.  
====== Källor ======
http://www.landguiden.se/Lander/Asien/Iran/Massmedier 
http://www.ne.se/uppslagsverk/encyklopedi/lång/iran/massmedier
http://www.huffingtonpost.com/news/iran-social-media/
http://www.uppsatser.se/uppsats/0ad293c574/
http://www.manskligarattigheter.se/dm3/file_archive/080317/8afc75f3dab9f591e332a46bf13a536e/iran.pdf
thread_title:  Bakgrund 

message: Det finns ca 20 styckena olika större slags dagstidningar i Iran. Bland dessa finns det fyra stora tidningar, som är dem med mest publicitet och med mest information om alla olika saker. Dessa tidningar är  Ettela’at, Hamshahri, Resulta och Kayhan. Dessa tidningar ges även ut på engelska. I Iran har dem en tidning som är mycket populär på engelska. Denna tidning är alltså även populär i andra delar av världen.  Den kallas för Tehran Times. Detta är en regimtrogen tidning som blir publicerad av staten alltså så är denna nyhetsbyrå ägd av staten. Detta leder till att denna tidning blir störst på engelska eftersom att staten inte vill få ut saker i omvärlden som dem inte har kontrollerat som dem gör med denna tidning. Eftersom att den leds av staten skriver dem bara sånt som är “okej” att komma ut och är alltså på statens sida. 
Tidningarna jag nämnde ovan är företagsägda alltså inte ägda av staten vilket gör att dessa tidningar upprepade gånger Stängts ned av myndigheterna eftersom att dem skriver sånt som inte gynnar dem. Dessa tidningar är alltså reformvänliga tidningar som gör att dem skriver om allt och inte bara det som gynnar staten. 
Dagstidningar har svårt att få tag på information då dem har en mycket begränsad räckvidd. Majoriteten av dagstidningarnas journalister hämtar därmed sin information från dem statligt ägda radio och tv- monopolet. Detta gör att de är mycket svårt att få rätt information eftersom att dem inte tillåts att söka information på deras eget sätt. Alltså så har inte dagspressen så stor frihet i vad dem vill skriva. Detta gör att man kan säga att staten kontrollerar dessa medier på ett eller annat sätt och om något fel blir skrivet så blir tidningen tvungen att antingen ta bort artikeln eller till och med bli avstängda för ett litet tag. Tv finns i Iran men de allra flesta är statligt ägda vilket gör att det inte finns så mycket att kolla och jämföra med varandra. Det finns privatägda tv kanaler men dessa blir förtryckta av dem andra statliga kanalerna vilket de leder till att dem inte blir lika stora som de statligt ägda tv kanalerna.   
===== Sociala medier =====
Som i många andra länder runt om i världen så sprids information på sociala medier. Spridningen på sociala medier har en erfarenhet att nå ut till mycket folk på en snabbare tid. På sociala medier uppkommer en snabb spridning i stor utsträckning av oroligheter. Människor kan skriva vad dem vill och sprida allt de dem vill. En bra sak med detta är ju då att de inte bara är journalister som skriver på sociala medier, här får vanliga individer skriva och yttra sig. Detta bidrog till att människor kunde skriva vad dem ville och tyckte vilket satte press på staten. Detta ledde till att även medierna har kommit att få en högre övervakning av staten så att information som skrivs som  staten tycker är orelevant blir borttagna. 
I Iran har ungdomar som har yttrat sig på olika slags medier såsom bloggar, Youtube eller Twitter blivit gripna, fängslade och vissa till och med torterade.   
En känd bloggare vid namn Hossein Derakhshan blev år 2010 dömd till 20 års fängelse då han yttrat sig på sin blogg. Han blev bland annat dömd för att ha “tvivelaktiga” kontakter från utlandet. år 2014 benådades han och släpptes fri. Ungefär samma tid som detta bestämde landets högsta domstol ett beslut om dödsstraff mot en annan bloggare han vid namn Soheil Arabi som greps året innan. Dem anklagade honom för att ha förolämpat profeten mohammed. Detta ledde till att han dömdes till dödsstraff och avled då på grund av att han yttrat sig i en blogg. 
Regler och lagstiftning
Enligt regeringskansliet lever medier i Iran under sträng bevakade av staten. Detta för att staten vill kolla vad alla medier ger ut för information för att den ska vara “ren”. Detta menas alltså att dem inte vill ha medier som tar upp saker som är emot staten. Även journalisterna lever under hög övervakning av staten. För att få vara en journalist i Iran måste man ha en särskild avisering. Så i detta land finns det inga journalister som jobbar privat och skriver för att detta kan leda till fängelse för dessa människor. Personer som bedriver journalistiska arbeten i Iran måste ha ett giltigt tillstånd av staten för att inte riskera fängelse.  
====== Lagar och regler ======
Dem har lagar som säger att man inte får uttrycka sig om staten i olika medier och om man gör detta bestraffas man. Om iranier har kontakt med andra människor från ett annat land och yttrar sig om något dem säger kan man dömas för “olagliga kontakter”. Denna lag gör så att iranier håller sig till Iraner och på så sätt inte får reda på hur dem lever så att dem kan jämföra det med andra länder. Alltså så får människorna i Iran inte yttra sig om vad de tycker vilket bryter mot de mänskliga rättigheterna. Detta eftersom att det är en mänsklig rättighet att få säga de man tycker.  
====== Källor ======
http://www.landguiden.se/Lander/Asien/Iran/Massmedier 
http://www.ne.se/uppslagsverk/encyklopedi/lång/iran/massmedier
http://www.huffingtonpost.com/news/iran-social-media/
http://www.uppsatser.se/uppsats/0ad293c574/
http://www.manskligarattigheter.se/dm3/file_archive/080317/8afc75f3dab9f591e332a46bf13a536e/iran.pdf
thread_title:  Dagspressen 

message: Som i många andra länder runt om i världen så sprids information på sociala medier. Spridningen på sociala medier har en erfarenhet att nå ut till mycket folk på en snabbare tid. På sociala medier uppkommer en snabb spridning i stor utsträckning av oroligheter. Människor kan skriva vad dem vill och sprida allt de dem vill. En bra sak med detta är ju då att de inte bara är journalister som skriver på sociala medier, här får vanliga individer skriva och yttra sig. Detta bidrog till att människor kunde skriva vad dem ville och tyckte vilket satte press på staten. Detta ledde till att även medierna har kommit att få en högre övervakning av staten så att information som skrivs som  staten tycker är orelevant blir borttagna. 
I Iran har ungdomar som har yttrat sig på olika slags medier såsom bloggar, Youtube eller Twitter blivit gripna, fängslade och vissa till och med torterade.   
En känd bloggare vid namn Hossein Derakhshan blev år 2010 dömd till 20 års fängelse då han yttrat sig på sin blogg. Han blev bland annat dömd för att ha “tvivelaktiga” kontakter från utlandet. år 2014 benådades han och släpptes fri. Ungefär samma tid som detta bestämde landets högsta domstol ett beslut om dödsstraff mot en annan bloggare han vid namn Soheil Arabi som greps året innan. Dem anklagade honom för att ha förolämpat profeten mohammed. Detta ledde till att han dömdes till dödsstraff och avled då på grund av att han yttrat sig i en blogg. 
Regler och lagstiftning
Enligt regeringskansliet lever medier i Iran under sträng bevakade av staten. Detta för att staten vill kolla vad alla medier ger ut för information för att den ska vara “ren”. Detta menas alltså att dem inte vill ha medier som tar upp saker som är emot staten. Även journalisterna lever under hög övervakning av staten. För att få vara en journalist i Iran måste man ha en särskild avisering. Så i detta land finns det inga journalister som jobbar privat och skriver för att detta kan leda till fängelse för dessa människor. Personer som bedriver journalistiska arbeten i Iran måste ha ett giltigt tillstånd av staten för att inte riskera fängelse.  
====== Lagar och regler ======
Dem har lagar som säger att man inte får uttrycka sig om staten i olika medier och om man gör detta bestraffas man. Om iranier har kontakt med andra människor från ett annat land och yttrar sig om något dem säger kan man dömas för “olagliga kontakter”. Denna lag gör så att iranier håller sig till Iraner och på så sätt inte får reda på hur dem lever så att dem kan jämföra det med andra länder. Alltså så får människorna i Iran inte yttra sig om vad de tycker vilket bryter mot de mänskliga rättigheterna. Detta eftersom att det är en mänsklig rättighet att få säga de man tycker.  
====== Källor ======
http://www.landguiden.se/Lander/Asien/Iran/Massmedier 
http://www.ne.se/uppslagsverk/encyklopedi/lång/iran/massmedier
http://www.huffingtonpost.com/news/iran-social-media/
http://www.uppsatser.se/uppsats/0ad293c574/
http://www.manskligarattigheter.se/dm3/file_archive/080317/8afc75f3dab9f591e332a46bf13a536e/iran.pdf
thread_title:  Sociala medier 

message: Dem har lagar som säger att man inte får uttrycka sig om staten i olika medier och om man gör detta bestraffas man. Om iranier har kontakt med andra människor från ett annat land och yttrar sig om något dem säger kan man dömas för “olagliga kontakter”. Denna lag gör så att iranier håller sig till Iraner och på så sätt inte får reda på hur dem lever så att dem kan jämföra det med andra länder. Alltså så får människorna i Iran inte yttra sig om vad de tycker vilket bryter mot de mänskliga rättigheterna. Detta eftersom att det är en mänsklig rättighet att få säga de man tycker.
thread_title:  Lagar och regler 

message: http://www.landguiden.se/Lander/Asien/Iran/Massmedier 
http://www.ne.se/uppslagsverk/encyklopedi/lång/iran/massmedier
http://www.huffingtonpost.com/news/iran-social-media/
http://www.uppsatser.se/uppsats/0ad293c574/
http://www.manskligarattigheter.se/dm3/file_archive/080317/8afc75f3dab9f591e332a46bf13a536e/iran.pdf
thread_title:  Källor