Diskussion:Georg Wilhelm Friedrich Hegel

message: Som Schopenhauer och Popper påvisat är Hegels filosofi en stor bluff. Den är bara ett stort antiintellektuellt ordbajseri till stöd för den totalitära preussiska staten. För detta blev han väl betald och kunde med statens hjälp vinna en position och värva anhängare. Det är en skandal att detta inte är bättre känt. Man kan ifrågasätta om den etablerade filosofin som fortfarande behandlar honom som en seriös filosof, kan betraktas som en vetenskap. Hans bluffmakeri kan närmast liknas vid skräddarna som tillverkade "Kejsarens nya kläder"
Per Lindberg
replies: text: Du skulle kunna göra ett litet bidrag till detta genom att lägga in den här kritiken i artikeln. För att överleva redigeringsprocessen skulle den troligtvis behöva formuleras mer vederhäftigt. Om du t ex kort refererar Popper's kritik och anger referens till Popper's original, skulle det säkert uppskattas av många. Du skulle också kunna formulera om beskrivningen av Hegels filosofi så att det tydligt framgår hur tokig den (filosofin) är. (I så fall utan att förvränga den, förstås.) --Etxrge 4 maj 2005 kl.16.34 (CEST)
Här är ett referat av Poppers kritik av Hegel med källhänvisning. Hoppas ni finner det användbart. /Per Lindberg
Karl Popper gav sin syn på Hegel i kapitel 12 av "Det öppna samhället och dess fiender" del 2, svensk utgåva på Akademilitteratur 1981. Popper säger sig vara övertygad om att Hegel oförfärat gick in för att vilseleda och förtrolla andra (s. 36). Hegel fick i uppdrag att skapa en ideologi för det reaktionära partiet i Preussen efter Napoleonkrigen. Han löste det genom att återuppväcka idéer från bl.a. Platon. Att hans filosofi fick ett så stort inflytande tror Popper bl.a. beror på att det är en vanlig fördom att filosofi ska vara något främmande och obegripligt (s. 38). 
Popper skriver (s. 40): "Mitt påstående att Hegels filosofi drevs framåt av dolda syften, dvs av hans intresse att återupprätta ett preussiskt styre under Fredrik Vilhelm den III:e och att den därför inte kan tas på allvar är inget nytt. Detta sammanhang var väl känt av alla som var insatta i den politiska situatonen." 
Speciellt citerar Popper Schopenhauers totala fördömande: "Hegel, som tillsatts uppifrån av den sittande makten till att verka som den store filosofen, var en svagsint, uttråkande, vämjelseingivande obildad charlatan, som nådde högmodets tinnar genom att plottra samman och koka ihop den mest löjeväckande och obegripliga soppa. Denna meningslösa soppa har basunerats ut som tidlös visdom av vinningslystna anhängare och har svalts ned obehindrat och okritiskt av alla dummerjönsar, som på det sättet sällat sig till den inte tidigare skådade utsökta hyllningskören.Hegel har genom tillgången till denna omfattande plattform för andlig påverkan, vilken tillhandahållits av den sittande makten, kunnat genomföra en underminering av tänkandet hos en hel generation."
Popper (som skrev den första utgåvan under andra världskriget) menar att nästan alla viktigare idéer hos den moderna totalitarismen härrör direkt från Hegel och han ger en lista på de mest betydelsefulla (s. 67-68):
"(a) Nationalismen, i form av den historicistiska tanken att staten är den förkroppsligade anden (eller i detta fallet blodet) hos den statsgrundande nationen (eller rasen). En utvald nation (här utvald ras) är bestämd att ta världsherraväldet.
(b) Staten är alla andra staters naturliga fiende och den måste hävda sin existens genom krig.
(c) Staten är undantagen alla slags moraliska förpliktelser. Historien, dvs den historiska framgången är den enda domaren. Den kollektiva nyttan är den enda personliga handlingsprincipen. Det är tillåtet med propagandistiska osanningar och förvrängningar av sanningen.
(d) Den 'etiska' föreställningen om kriget (totalt och kollektivistiskt), särskilt för yngre nationer mot äldre sådana. Krig, ära och berömmelse som ytterst eftersträvansvärda ting. 
(e) Den storslagna personens skapande roll, den världshistoriska personligheten, den djupt kunniga och starkt kännande personen (nuförtiden ledarprincipen).
(f) Det historiska livsidealet ('lev farligt') och den 'heroiska människans' ideal i motsats till småborgaren och dennes liv i ytlig medelmåttighet." 
Popper avslutar sin analys av Hegel med att (s. 83) ge sista ordet till Schopenhauer som sa om Hegel: "Han utövade ett inflytande inte endast på filosofin, men även på alla former av den tyska litteraturen, som var förödande eller närmare bestämt fördummande, ja t o m förpestande. Det är vars och ens uppgift, som kan göra självständiga bedömningar, att bekämpa detta inflytande med kraft och vid varje tillfäller. Ty om vi tiger, vem ska då tala?"

text: Jag tycker mig förstå att du starkt instämmer i den kritik du refererar. Sådan situationer leder lätt till svåra problem på Wikipedia. Du hanterar detta på ett utmärkt sätt genom att med tydliga referenser referera en erkänd auktoritet. TACK! Jag skulle önska att du ville delta mer regelmässigt i arbetet med detta uppslagsverk. --Etxrge 15 juli 2005 kl.10.33 (CEST)
replies: text: :Jag har nu lagt in en kritik av Poppers kritik. Ifall någon känner till ett bemötande (helst från Popper själv) av denna kritik, vore det naturligtvis önskvärt att lägga in. Jag har varit tämligen utförlig i mitt referat, men jag tror att den som läst hela Kaufmanns text också förstår varför detta är relevant att återge. Dock kanske man kan flytta det hela till Det öppna samhället och dess fiender. Men som den artikeln ser ut nu skulle det nog bli konstigt ut om man bara lade in information om hegelläsningen. Mvh --Litteraturvetare 28 oktober 2007 kl. 16.12 (CET)
replies: text: ::"Although Hegel has often been seen as a spokesman for the Prussian Restoration, several basic facts refute this interpretation. (1) Hegel's connections in Prussia were not with reactionary court circles, but with the reforming administration of Stein, Hardenberg and Altenstein. It was indeed Altenstein who called Hegel to Prussia because he was attracted to his reformist views. Rather than siding with the reactions, Hegel criticized them sharply in his correspondece and in the Philosophy of Right. For their part, the reactiony circles in the Prussan court under Count von Wittgenstein harrassed an spied upon Hegel and his pupils. (2) Hegel developed the outlines, and even the details, of his organic conception of the state beore his association with Prussia in 1818. Until 1805, when the foundation of his views had already been laid down, he regarded not Prussia but Austria as the major hope for reform in Germany. (3) Rather than glorifying the status quo, most aspects of Hegel's ideal state were far from a reality in Prussia in 1820. Indeed, Hegel's demands for a constitutional monarchy, an elected assembly, local self-cgovernment, and a powerful civil service were all defeeated by Prussian reactionaries in 1819. (4) Hegel's organic state closely resembles the ideals of the reform of the Prussian state put forward by Stein and Hardenberg. Like Hegel, Stein and Hardenberg advocated (a) a bi-cameral estates assembly, (b) more local self-government, (c) more freedom of trade and the abolition of feudal privileges, (d) a constituion ensuring fundamental rights to all citizens and placing limits upon the powers of the monarchy, (e) greater equality of opportunity, so that positions in the army and civil service were open to anyone with sufficient talent, and (f) a more powerful bureaucracy, which did not simply execute the orders of the king and cabinet but which actively formulated government policy.

text: ::"Given all its affinities with the Prussian Reformation, and all its tensions with the Prussian Restoration, it is tempting to regard Hegels theory of the state as the philosophy of the Prussian Reform Movement. This is indeed a more accurate characterization of Hegel's position. It is important to remember, however, that Hegel develop almost all of his ideas before the formation of this movement, so that they are at best only an ex post facto rationalization of it." - Frederick Beiser Hegel (Routledge, 2005, 222-223). Unhide 29 juni 2009 kl. 19.49 (CET)

message: Georg Wilhelm Friedrich Hegel var mannens namn. Det här måste ändras, vi är det enda landet i världen som tycks döpt om hegel. Det är lustigt, och säkerligen också fel i och med att han inte döptes till detta. Tittar man på hans böcker utgivna på svenska står det verkligen inte Friedrich Hegel som namn på dessa, inte heller sägs det i talspråk, utan där förekommer Hegel eller GFW.
z.B https://libris.kb.se/bib/8216652
185.213.152.177 18 maj 2020 kl. 20.11 (CEST)
thread_title:  Varför i helgeflundrans namn heter artikeln Friedrich Hegel? 

message: Det var allt.
2.249.106.203 28 maj 2021 kl. 11.57 (CEST)
replies: text: Förstår inte vad IP-adressen menar. Tittade alla fall på mallen och upptäckte att en innehåller en länk till vad som sägs vara Hegels webplats - Hegel.de .  Vem har bestämt att det här är Hegels webplats? Inte Hegel i alla fall.FBQ (diskussion) 28 maj 2021 kl. 12.36 (CEST)
replies: text: : Jag raderade den på wikidata, uppenbarligen var det en reklamlänk till Tarpa verlag som sålde Hegelpublikationer.FBQ (diskussion) 28 maj 2021 kl. 13.50 (CEST)
replies: text: ::  IP-adressen syftade på mallen för konservatism, vilken är bifogad jämsides avsnittet om Hegels samhällssyn. Det finns en missuppfattning, inte minst i Sverige, att Hegel främst har utövat inflytande över vänsterorienterade rörelser och tänkare: men i själva verket har inflytandet varit lika starkt – antagligen mycket starkare – över den politiska högern. Jakob Söderbaum gav ut en bok förra året (Modern konservatism) vilken lägger fram detta idéhistoriska inflytande med glasklar tydlighet. En sökning i e-boken på 'Hegel' genererar totalt 113 (!) träffar. Söderbaum skriver bland annat följande:
replies: text: :::"I Sverige har vi faktiskt ett arv sedan 200 år tillbaka av både Burke och Hegel bland intellektuella konservativa." (s. 15)

text: :::"Hegel var en viktig inspirationskälla för tidiga uttryck för konservatism både på den europeiska kontinenten och i Storbritannien." (s. 36)

text: :::"Bl.a. Herbert Tingsten [liberal filosof] framhåller Hegel såsom en föregångare inom socialkonservatismen." (s. 65)

text: :::"Tingsten framhåller Burke och Hegel såsom de främsta kontrarevolutionära tänkarna." (s. 96)

text: :::"Hegels inflytande märks också hos Geijer, Hjärne och Kjellén, liksom hos Christopher Jacob Boström [framstående svenska konservativa filosofer] under 1800-talets mitt." (s. 116)

text: :::"Vid sidan om Edmund Burke har alltså, som framgått, Friedrich Hegels filosofi spelat en stor och avgörande roll för konservatismens idéutveckling – både i dess första och nu i dess tredje utvecklingsfas." (s. 122)

text: :::"Enligt den svenske idéhistorikern Sven-Eric Liedman [socialist] är det uppenbart att Hegel personligen »endast kan karaktäriseras som politiskt konservativ, även om flera olika åsiktsriktningar kan finna stöd i hans skrifter«. Enligt Liedman är Hegel »den störste konservative tänkaren«." (s. 147)

text: :::"Man kan följaktligen på goda grunder betrakta Hegels filosofi såsom en grundsten i den moderna konservatismen." (s. 182)

text: ::Liberaler, socialister, konservativa – alla instämmer i att Hegel i första hand är en konservativ tänkare. Däremot skulle det kunna vara på sin plats att förtydliga detta förhållande i artikeln för alla ignoranter som inte har kännedom om det. Föreliggande inlägg får också tjäna som referenspunkt för eventuella invändningar som, likt IP-adressen ovan, ifrågasätter Hegels konservatism. - Trakking (diskussion) 28 maj 2021 kl. 14.13 (CEST)
replies: text: :::: Ok, kände inte till att Hegel hade uppfattats som vänsterorienterad. Jag har ju mött på en del moderna libertarianer som verkar betrakta alla former av samhällsreglering, särskilt i ekonomin som utslag av vänsterideologi. Jag har nog mest sett det som utslag av historielöshet och kan inte minnas att jag någonsin sett Hegel betraktas som vänstertänkare i någon idéhistorisk litteratur.FBQ (diskussion) 28 maj 2021 kl. 17.31 (CEST)
replies: text: ::::: Eftersom Hegels filosofi är såpass abstrus och dunkel har den tolkats på olika sätt. Således uppstod det två motsatta läger i hans efterföljd: vänsterhegelianer och högerhegelianer. Denna splittring har kvarstått. Som jag uppfattar det finns det en skillnad i ämnesorientering, där de som inspireras av Hegel på vänstern vanligen sysslar med Sociologi, medan de som inspireras av Hegel på högern vanligen är verksamma inom Statsvetenskap/Politisk filosofi. Som politisk filosof bör Hegel rimligen placeras i det konservativa lägret. Trakking (diskussion) 28 maj 2021 kl. 19.09 (CEST)
thread_title:  Den som har infogat rutan om konservatism, jag ser din humor.