Diskussion:Aspergers syndrom/2007

message: Angående denna ändring: Det finns väl även läkare som använder formen "Asperger syndrom"? /Fifo 16 februari 2007 kl. 16.28 (CET)
replies: text: Det var en märklig ändring. Som diskussionen ovan visar används båda uttrycken. - storebror 16 februari 2007 kl. 16.42 (CET)
replies: text: :Jo, men frågan är om någon läkargrupp propagerar för att stavningen ska vara utan genetiv-s eller om de bara gör det av slarv eller okunskap. --Martin Ågren 9 mars 2007 kl. 18.41 (CET)
replies: text: ::Artikeln bör, faktiskt flyttas till Asperger syndrom. Bland annat Gillberg använder detta. $kolan  • talk to me</sup> 15 november 2007 kl. 19.51 (CET)
replies: text: :::Mina föreläsare på tandläkarhögskolan skriver och säger de engelska namnen ibland på olika sjukdomar och anatomin i kroppen (rete pegs istället för retetappar t ex,), istället för de svenska, men bara för att de gör det så blir det automatiskt inte rätt. /Martin Ågren 6 april 2008 kl. 10.30 (CEST)
thread_title:  "Asperger syndrom" används väl av läkare? 

message: I artikelns inledning sägs det att Asperger är en "utvecklingsrelaterad störning". Vad menas med detta? För mig låter det konstigt. // habj 9 augusti 2007 kl. 22.06 (CEST)
replies: text: Jag har tagit bort det ordet. /Nicke L 10 augusti 2007 kl. 09.21 (CEST)
replies: text: :Nu har inte jag skrivit in det/tagit bort, men AS torde vara en kognitiv utvecklingsstörning. --Martin Ågren 10 maj 2008 kl. 07.55 (CEST)
thread_title:  "Utvecklingsrelaterad" 

message: Meningen "En del personer med diagnostiserad AS har inlärningssvårigheter och en IQ (intelligenskvot) på normal eller övergenomsnittlig intelligens mätt med psykologiska test hos diagnostiserade personer" är snömos för mig. Såvida inte Aspergers medför låg intelligens, är det självklart att en del har normal samt en del hög IQ... de följer normalfördelningskurvan precis som befolkningen i övrigt, alltså. Eller vad avses? // habj 9 augusti 2007 kl. 22.06 (CEST)
replies: text: Jag är inte säker, men jag tror att den genomsnittliga IQ-nivån är något högre bland personer med diagnostiserad AS jämfört med den totala populationen. Men jag är som sagt inte helt säker. --Andreas Rejbrand 9 augusti 2007 kl. 22.13 (CEST)
replies: text: : Om så är skulle det ju kunna tänkas bero på att personer med låg IQ helt enkelt inte blir diagnosticerade med Aspergers... till exempel. Det du säger upprepas ofta, men ska det stå i artikeln vill jag se stöd för det. Det som står nu är bara obegripligt, och kan IMHO hellre lyftas ut. // habj 10 augusti 2007 kl. 05.25 (CEST)
replies: text: ::Gjort nu. /Nicke L 10 augusti 2007 kl. 09.22 (CEST)

text: ::Tja, det handlar ju om definitionen av syndromet, d.v.s. om de kriterier som ställs på individerna. Vidare handlar det om "subdefinitioner", t ex hur "problematik" och "betydande" definieras. Sedan handlar det kanske om mätmetoder. Personligen, som matematiker som tycker om logik och som filosof som tycker om moral, tycker jag inte om dylika sätt att skåpindela människor. (Dels säger det inget om individens sakfrågor, och dels är det hart när omöjligt att dela in befolkningen i två grupper på ett passande sätt.) Min psykolog anser att jag har syndromet, men jag håller inte med. Om någon frågar mig om jag har AS eller inte, säger jag "nej", för dels är det min bedömning, och dels tycker jag ö h t inte om skåpindelningen. Det är dock mycket bra att ni orkar hålla på och förbättra artikeln, bara ni är tillräckligt insatta i psykiatrins definitioner (det är ju en psykiatrisk artikel). --Andreas Rejbrand 10 augusti 2007 kl. 14.13 (CEST)

text: ::Vad gäller IQ så är huvudregeln helt enkelt att diagnosen inte skall sättas om personen har en utvecklingsstörning (mental retardation enl DSM-IV). Om en person uppfyller alla övriga kriterier för Aspergers men har en IQ under 70 så är det diagnosen Atypisk autism som skall användas. Enligt min personliga erfarenhet har personer med Aspergers inte högre IQ än genomsnittet (jämförelsen förutsätter självklart att man jämför med icke diagnosticerade med IQ över 70). Eventuellt kan snittet ligga något lägre. Detta tror jag främst beror på att många riktigt högbegåvade människor med Aspergers aldrig får diagnosen då de helt enkelt klarar att kompensera för sina svårigheter så pass bra att någon utredning aldrig kommer på tal. Samt att de på grund av dessa kompensatoriska strategier är svårare att diagnosticera korrekt.
replies: text: :::Det är ju inte så att befolkningen "skåpindelas" i de som har en AS-personlighet och de som inte har en sådan personlighet. Och självklart finns det många människor som har AS, men de har som Nicke skriver ovan goda möjligheter att fungera väl i sin sociala miljö. En lagom lugn och tillåtande akademisk social miljö, utan en massa störande inslag av syn- och ljudintryck leder nog inte till att en person med AS har besvär av något slag. Det (psykiatriska/psykologiska) kriterium som gäller för att alls få denna diagnos är just "högpresterande" i intellektuellt avseende. Ju bättre den psykosociala miljön fungerar desto mindre psykosociala bekymmer har både neurotypiska och AS-personligheter. Om miljön är ostrukturerad (i personens tycke) med många störningar och förändringar, så är det antagligen de med AS-drag som får besvär först. Psykiatrikerna och neuropsykologerna använder enbart diagnoserna för sitt eget arbetes skull. Vill eller behöver en klient inte ha en diagnos, så fungerar det ju att samtala ändå!

text: :::För skolbarn med AS, så är det viktigt att lärarna inser och förstår att dessa barn inte bara kan överges med sina specialintressen, utan behöver stimuleras både i dem och i andra skolämnen lite mer individuellt. De har svårare att skärma av störningar i "hela havet stormar" i ett klassrum t.ex. Har man en 9-åring som är super i matte, vet mer än någon annan om spindlar etc så kan lärare faktiskt använda denna kompetens och då även utveckla AS-barnets undervisningsförmåga. Vilken unge gillar att få 0 bekräftelse i matte om de kan mer än magistern? Alla ungar gillar att bli bekräftade, så även barn med AS som kan hjälpa barn som har svårare och är på en lägre "normalnivå".--IP7869 4 mars 2011 kl. 15.54 (CET)
thread_title:  "Symptom" 

message: Huruvida Gillberg kan räknas som tillförlitlig källa råder det delade meningar om...   Dillinger 13 december 2007 kl. 19.58 (CET)
replies: text: Jag tycker Gillberg bör räknas som en tillförlitlig källa i och med att den är publicerad i vetenskapliga tidskrifter (eller som monografi på förlag med högt anseende), även om hans forskning har kritiserats. Däremot kan man ju redovisa andra källor som säger emot Gillberg också. Ulner 13 december 2007 kl. 21.19 (CET)
thread_title:  Källa av högsta klass 

message: Ett språk är aldrig absolut i den mening att det inte finns både undantag och underligheter som inte kan förklaras eller som är dubbel- eller till och med flertydiga. Genitiv i svenskan är absolut inte absolut (om uttrycket ursäktas).
*"Hon är pojkens mamma." – Äger pojken sin mamma? Har han köpt henne på slavmarknaden eller fått henne i julklapp? Hans syskon – har de någon äganderätt i mamman? Har månne syskonen bildat ett aktiebolag och äger henne tillsammans?
*"Pojkens namn är Karl." – Samma sak. Har han köpt namnet eller kanske fått det i julklapp? Innebär detta att han ensam i hela världen äger namnet?
* "Pojkens tester är goda." – Är pojken duktig på att formulera testblanketter? Är han duktig på att genomföra tester på andra? Är det hans egna resultat som är bra?
Genitiven kan vara mångtydig ibland. Hos varje däggdjur inklusive människan mynnar gallgången och bukspottskörtelns mynning i tunnfingertarmen i den så kallade Vaters papill, namnad efter sin upptäckare tysken Abraham Vater. Hos Vater själv må Vaters papill vara hans egendom, men hos mig är Vaters papill ovedersägligen min att ensam förfoga över! Vater kan inte komma och göra några som helst anspråk på min Vaters papill, men den heter likafullt så! Att istället kalla den Vater papill låter minst sagt egendomligt. Däremot håller jag helt med Essin, att det vettigaste hade varit att kalla den Vaterpapillen, respektive sjukdomstillståndet Aspergersyndromet. Då föreligger ingen som helst risk för missförstånd, och saken vore en gång för alla utagerad.
Någon som har myntat ett uttryck har inte äganderätt över det i all framtid och i alla sammanhang. Även om en del medicinare säger Asperger syndrom, innebär inte detta att inte språkkänslan får ändra det till det mer svenska Aspergers syndrom, så som även Vigfus hävdar (och min applåd till Essin för Uppsala och Kalmare). Och även om en förening så skulle kalla sig Asspärrj synndråm såsom ett registrerat namn, innebär inte detta, att det i så fall skulle gälla för att vara normen. Normen för svenska ord är svenskt språkbruk. I alla händelser är alternativet med genitiv-s, betydligt godare svenska. Mvh --Qlaz 24 januari 2008 kl. 14.15 (CET)
replies: text: Det vedertagna, även inom medicinen, är att skriva Aspergers syndrom. På engelska kallas det många gånger Asperger syndrome, på samma sätt som de säger Parkinson disease, Alzheimer disease, Sjögren syndrome och så vidare. Inte ens på engelska är detta dock konsekvent. Söker man i MeSH(Medical Subject Headings), som innehåller etablerade engelskspråkiga söktermer för medicinska originalartiklar, anges Asperger syndrome som det lämpliga sökordet. Rekommendationen att stryka genitiv-s för sjukdomar och syndrom som uppkallats efter personer kommer från WHO och Council for International Organizations of Medical Sciences(CIOMS), som utarbetade rekommendationen vid arbetet med International Nomenclature of Diseases. WHO har dock själva behållt genitiv-s i ICD10, och Svenska läkarsällskapets språkkommitté rekommenderar att man på svenska vid sjukdomar och syndrom som har personnamn alltid ska använda genitiv-s när hela sjukdomen skrivs ut. Däremot kan man använda begreppet asperger som ett syndromnamn, och då förlorar det sin karaktär av egennamn och därmed både genitiv-s och stor begynnelsebokstav. Alltså: antingen Aspergers syndrom, med stor begynnelsebokstav och genitiv-s, eller bara asperger, kort och gott, utan någotdera. Nitramus 24 januari 2008 kl. 14.31 (CET)
replies: text: :Påpekas bör att när i engelsk text "Asperger Syndrome" förekommer föregås det av bestämd artikel the, vilket man i denna diskussion inte tycks ha lagt märke till. På god svenska kan detta översättas med aspbergersyndromet. Utan genitiv-s och utan särskrivning och, obs, med gemen begynnelsebokstav. (Jämför "i Göteborg bor göteborgare" — inte Göteborgare, "Bromma är en stockholmsförort" — inte Stockholmsförort.) Att på svenska skriva Asperger syndrom eller asperger syndrom är inget annat än ful anglicism-isk särskrivning.    Om medicinsk personal skriver utan genitiv, avslöjar det bara att vederbörande blivit språkförvirrad av att ha läst mycket facklitteratur på engelska. I några fall kan personen i fråga "ha utländsk bakgrund" och därför skriva språkligt mindre korrekt, trots utomordentliga fackkunskaper. Ursäktligt, men får inte tas med i statistiken som normgivande.     NE:s stavning "Aspergers syndrom" är det korrekta sättet att skriva. (Lägg f ö märke till att jag här inte skriver "NE stavning")/ 82.182.149.179 26 juli 2009 kl. 01.32 (CEST)
thread_title: Genitiven är ibland mångtydig