Discuție:Muzica românească

message: Articolul trebuie rescris în totalitate. Perspectiva pe care o propune este departe de a fi una reprezentativă. (impy4ever (discuţie) 5 februarie 2009 16:16 (EET))
replies: text: Am să îl rescriu eu --Mahetin μιλάω 5 februarie 2009 22:13 (EET)
replies: text: : Mă gândeam să o fac eu mâine. Aveţi suficiente cunoştinţe în domeniu încât să puteţi scrie o sinteză echidistantă? Iertaţi-mă dacă vi se pare prea direct modul în care pun problema, dar din moment ce un articol cu un ecou atât de mare a fost creat, el trebuie să fie bun încă de la prima scriere, nu putem experimenta doar cu anumite laturi şi să adugăm pe parcurs. Subiectul este unul de un interes imens pentru cititori, răspunderea e mare. Ce spuneţi? (impy4ever (discuţie) 5 februarie 2009 22:19 (EET))

text: D-le Impy, cam prea direct, lasati-l pe Mahetin sa faca si pe urma puteti critica. Nu luati contribuitorul ca din oala. Va rugam d-le Mahetin sa incepeti lucrarea si in masura posibilitatilor si a timpului disponibil comunitatea wiki va va ajuta.--Asybaris aport 5 februarie 2009 23:00 (EET)
===Deja probleme===
Deja sunt probleme. Muzica românească nu este doar muzica folclorică românească, aşa cum sugerează introducerea. Muzica românească poate este cel mai puţin „unică” în partea asta de Europă: începând cu folclorul (nimic mai mult decât o sinteză a numeroaselor influenţe de la vecini; foarte puţine elemente sunt propriu-zis româneşti) şi sfârşind cu muzica cultă (expresia unei simţiri exacerbate de tip romantic) şi muzicile de consum (în mare parte, realizări mimetice, deci nevaloroase prin prisma originalităţii, „unicităţii” de care vorbiţi). V-am urmărit implicarea la articolul Cultura României, nu v-am atras atenţia chiar pe degeaba (aşa cum ar crede d-l Asybaris) – aveţi tendinţa de a spune nimic prin multe cuvinte şi de a fi sentenţios. În afară de specificităţile zonale, ceea ce aţi scris nu poate fi utilizat.
De exemplu: Gheorghe Zamfir este, ne place sau nu, un reprezentant al kitschului muzical la români. O sinteză muzicală între folclor, cult şi muzică de consum deloc mai izbutită decât non-muzica lui Clayderman. Omul nu a contribuit cu numic la cunoaşterea folclorului românesc de către public, doar a distrus concepţiile unor oameni ca Dvs. El, Goran Bregović, mai sunt şi alţii. Singurul naist important al românilor s-a numit Fănică Luca, profesorul lui Zamfir. Pe el l-a numit Enescu cel mai bun suflător (interpret la un instrument de suflat) din vremea lui. Tot aşa, Enescu e cam singurul compozitor meritoriu de la noi. Lista miturilor privitoare la valorile naţionale este de proporţii, însă valorile pe care ni le recunosc cei din afară sunt mult mai puţine. E clar că noi suntem lăudăroşii, nu că nu ştiu ei să recunoască valoarea. Valoarea e un limbaj universal. (impy4ever (discuţie) 6 februarie 2009 01:02 (EET))
Atunci vă las pe dumneavoastră să completaţi articolul. --Mahetin μιλάω 6 februarie 2009 01:12 (EET)
thread_title: Acurateţe

message: Deja sunt probleme. Muzica românească nu este doar muzica folclorică românească, aşa cum sugerează introducerea. Muzica românească poate este cel mai puţin „unică” în partea asta de Europă: începând cu folclorul (nimic mai mult decât o sinteză a numeroaselor influenţe de la vecini; foarte puţine elemente sunt propriu-zis româneşti) şi sfârşind cu muzica cultă (expresia unei simţiri exacerbate de tip romantic) şi muzicile de consum (în mare parte, realizări mimetice, deci nevaloroase prin prisma originalităţii, „unicităţii” de care vorbiţi). V-am urmărit implicarea la articolul Cultura României, nu v-am atras atenţia chiar pe degeaba (aşa cum ar crede d-l Asybaris) – aveţi tendinţa de a spune nimic prin multe cuvinte şi de a fi sentenţios. În afară de specificităţile zonale, ceea ce aţi scris nu poate fi utilizat.
De exemplu: Gheorghe Zamfir este, ne place sau nu, un reprezentant al kitschului muzical la români. O sinteză muzicală între folclor, cult şi muzică de consum deloc mai izbutită decât non-muzica lui Clayderman. Omul nu a contribuit cu numic la cunoaşterea folclorului românesc de către public, doar a distrus concepţiile unor oameni ca Dvs. El, Goran Bregović, mai sunt şi alţii. Singurul naist important al românilor s-a numit Fănică Luca, profesorul lui Zamfir. Pe el l-a numit Enescu cel mai bun suflător (interpret la un instrument de suflat) din vremea lui. Tot aşa, Enescu e cam singurul compozitor meritoriu de la noi. Lista miturilor privitoare la valorile naţionale este de proporţii, însă valorile pe care ni le recunosc cei din afară sunt mult mai puţine. E clar că noi suntem lăudăroşii, nu că nu ştiu ei să recunoască valoarea. Valoarea e un limbaj universal. (impy4ever (discuţie) 6 februarie 2009 01:02 (EET))
Atunci vă las pe dumneavoastră să completaţi articolul. --Mahetin μιλάω 6 februarie 2009 01:12 (EET)
thread_title: Deja probleme