Diskusjon:Hans Adolph Brorson

message: PD-artikkel fra Dansk Biografisk Leksikon, til bearbeidelse
Brorson, Hans Adolf, 1694-1764, Biskop, Salmedigter. 
B. var født 20. Juni 1694 i Randrup Præstegaard, i den daværende 
nørrejyske Enklave midt paa Nordslesvigs Vestkyst. Hans Fader,
Broder Brodersen, var Præst i Randrup efter sin Fader, 
Bondesønnen Broder Pedersen; hans Moder, Cathrine Margrethe, var en 
Datter af Forvalteren paa Trøjborg Nicolai Clausen (Oldefader 
til Georg Zoëgas Moder). Navnet Brodersen, som var tillagt ham 
efter Faderen, og som han i sin Ungdom synes selv at have brugt, 
forandrede han senere til Brorson. -- Den første Undervisning fik 
han i Hjemmet af sin Fader og efter dennes Død af sin Stiffader, 
Præsten Oluf Holbek. 1712 blev han Student fra Ribe Skole 
sammen med sin noget ældre Broder «Broder», medens den ældste, 
Niels (Nicolai), var dimitteret et Par Aar i Forvejen. I Kjøbenhavn 
studerede han ligesom Brødrene Theologi; men medens de to ældre 
tilendebragte deres Uddannelse i den sædvanlige Tid, fordybede
H. A. sig i alle Haande frie Studier, saaledes at Aarene gik, uden 
at han fik Examen. Han kom ind paa de den Gang fremspirende 
Naturvidenskaber, ligesom han lagde sig efter Historie og Sprog, 
og det synes, at han i høj Grad har været optagen af den 
samtidige Verdenslitteratur, for saa vidt som den den Gang var 
tilgængelig her hjemme. Denne Sysselsættelse indvirkede imidlertid 
uheldig paa hans Sundhed saa vel som paa hans Sinds Ligevægt, 
og den Smule, som kan oplyses om ham i de Aar, tyder paa, at 
han var kommen uden for den ellers fastsatte Vej for en flittig og 
flink Student. I Foraaret 1715 fik han nemlig vel den ene af de 
for Ribestudenter forbeholdte Pladser paa Borchs Kollegium; men 
det oplystes senere, at han havde givet en ældre Ripenser, 
Christoffer Pedersen fra Ballum, altsaa hans Fætter, 23 Rdl. for at 
opnaa denne Begunstigelse. Vedkommende mistede ved denne 
Lejlighed sin Plads; men det samme overgik kort efter ogsaa B., 
fordi han ikke havde efterkommet sin Forpligtelse til at disputere. 
Foraaret efter (1717) forlod han Kjøbenhavn uden Examen for 
igjen at komme paa ret Kjøl i Hjemmet.
Efter et kortere Ophold hos den ældste Broder, Niels, som var 
bleven Sognepræst i Bedsted, mellem Tønder og Aabenraa, og i 
Randrup hos Stiffaderen blev han Huslærer hos sin Morbroder 
Nicolai Clausen, som efter den danske Okkupation af de gottorpske 
Amter havde forenet Embedet som Amtsforvalter i Løgumkloster
med sin Stilling som Godsforvalter paa Trøjborg. De fredelige 
Omgivelser i den lille By og Livet i en beslægtet Familiekreds, 
i Amtsforvalterboligen ved den store og skjønne Klosterkirke, synes 
at have gjengivet B. baade den tabte Ro i Sindet og den trygge 
Hvile i Kirkens Lære. Erik Pontoppidan siger om ham: «Han 
søgte at anvende sin Ensomhed til en inderligere Omgang med 
Gud i Christo, i hvilken Aandens Skole han under mange Prøvelser 
erfor Guds Troskab, ja ret fornam og saa, hvor venlig Herren er
imod dem, som haabe paa ham.» Det var den pietistiske 
Bevægelse, som fra Tyskland var i Færd med at gaa nord paa, der 
nu greb ham saa vel som hans Brødre med hele den Magt, 
som en dyb og stærk aandelig Rørelse har i en sløv og aandsforladt 
Tidsalder. Medens Niels B. begyndte at holde gudelige Forsamlinger 
i Bedsted, og Enevold Ewald, Digterens Fader, i Højst, 
modnedes denne Retnings Salmedigter i Løgumkloster, -- de 3 
Sogne støde sammen paa den flade Hedestrækning, som betegner 
Halvøens saakaldte Højderyg. 
Efter godt 4 Aars Ophold i Løgumkloster udnævntes B. i 
Avg. 1721 af Biskop Thura til Rektor i Holstebro; men i samme 
Maaned aabnede der sig en ulige bedre Udsigt for ham, i det 
hans Stiffader i Randrup døde, og Morbroderen skaffede ham 
Løfte om at blive hans Efterfølger; Kaldsretten hørte nemlig til 
Trøjborg Gods. Samme Efteraar fik han sin Examen i Kjøbenhavn
og tiltraadte derefter Embedet i det følgende Foraar. Kort efter 
ægtede han sin Morbroders Datter, den 16aarige Cathrine Stenbæk 
Clausen, hvis Lærer han havde været i Løgumkloster. Samtidig 
var Broder B. bleven Præst i Mjolden, Nabosognet til Randrup.
Det var under disse Forhold og Omgivelser, at B.s rige 
Salmedigtning blev til. I sit Barndomshjem, som sin Faders og 
Farfaders Efterfølger i Præsteembedet, i et lykkeligt Familieliv og mildt 
bevæget af de rige aandelige Brydninger i hans første Ungdom,
fandt han det Væld af inderlig og dyb religiøs Poesi og den 
jævne, folkelige Tone, som i Forening have gjort hans Salmer til 
de bedst kjendte og mest afholdte i den dansk-norske Kirke. B. 
var en stor Elsker af Sang og Musik, han yndede især Folkevisens
Tonefald og andre iørefaldende Melodier; hele Timer kunde han 
daglig sysselsætte sig med Øvelser af den Art, og hans Broder 
delte denne Lyst. Det var da især Trangen til at faa andre Ord 
til Melodierne end de tilfældige, verdslige, ofte stødende Vers, som 
fremkaldte den unge Præstemands aandelige Digtninger, og denne 
Oprindelse var det vistnok for en stor Del, som strax gjorde dem 
saa yndede og især knyttede dem saa nær til Menigmand. De 
Tanker og Stemninger, som han helst gav Udtryk, vare tilmed 
saa almenmenneskelige og almenkristelige, at de kunde forstaas af 
den enfoldigste og samtidig deles af den mest udviklede og 
aandelig erfarne. Og endelig kom hertil den Rigdom, som lagde 
sig for Dagen i Valget af Æmner og tilsvarende Rythmer; alle det 
religiøse Livs Grundstemninger og alle Kristendommens 
Grundtanker syntes at ligge hans Hjærte lige nær: Glæde over
Skabningen og Menneskelivet og Smerte over Døden og Forkrænkeligheden, 
Angest og Fortrøstning, Tro og Anfægtelser, Kjærlighed 
til Næsten og Forargelse over det onde, -- alt kom til at gjenlyde 
i hans Sang med det samme ejendommelige Præg af hans Personlighed. 
Det var nærmest ydre Forhold, som foranledigede B. til at 
lade sine Salmer komme offentlig  frem. I Okt. 1729 opgav han 
sit Landsbykald for at modtage Ansættelse som dansk Diakon i 
Tønder ved Siden af den nylig ansatte udmærkede Præst J. H. 
Schrader, en af den nye Retnings første Mænd her i Landet. 
Denne udgav kort efter en omfattende tysk Salmebog, ved 
hvis Samling og Ordning ogsaa B. skal have været virksom. For hans
egen Menigheds Vedkommende bestod fra tidligere Tid det 
Misforhold, at man brugte tyske Salmer ved den danske Gudstjeneste, 
og det var muligvis nærmest dette, som foranledigede ham til at 
udgive, ikke blot hvad han havde liggende af egne Salmer, men
ogsaa at foretage en talrig Række Oversættelser fra Tysk. Saaledes 
fremkom Indholdet af den i 1739 samlede og senere utallige Gange 
optrykte Bog: «Troens rare Klenodie», i en Række smaa Hæfter, 
af hvilke de fleste endnu haves i enkelte Exemplarer. Det 1. Hæfte 
udkom henimod Slutningen af 1732 og har følgende Titel: «Nogle 
Julesalmer, Gud til Ære og kristne Sjæle, især sin elskelige 
Menighed, til Opmuntring; til den forestaaende glædelige Julefest enfoldig 
og i Hast sammenskrevne af H. A. B.» I dette lille Hæfte fandtes 
samlet nogle af de mest bekjendte af B.s Salmer: «I denne søde 
Juletid», «Mit Hjærte altid vanker», «Hvordan takke vi Vorherre», 
«Frisk op, endnu en Gang», «Her komme dine arme smaa», og
fremfor alt den berømte Sang: «Den yndigste Rose er funden». 
I de følgende Højtider fortsattes Udgivelsen af «Paaskesalmer» osv., 
af hvilke dog ingen paa langt nær naaede op ved Siden af 
Julesalmerne. Derefter fortsattes med lignende Smaasamlinger: «Troens
Grund», «Troens Midler» osv.; de udkom i Aarene 1734-35. 
«Troens rare Klenodie» indeholdt i den 1. Udgave noget over 
250 Salmer, af hvilke de fleste selvfølgelig vare Oversættelser fra 
Tysk. Af disse have dog mange faaet varig Borgerret hos os, og 
ingen tænker mere paa, at de ere overførte fra et andet Sprog; 
saaledes: «Kom Helligaand, kom hjærtemild!», «O Gud, Fornuften 
fatter ej», «Bryd frem, mit Hjærtes Trang at lindre», «Vor Sjæl 
er dertil født og baaren», «Vor Tro er den Forvisning paa», 
«Alle Vegne, hvor jeg vanker», «Falder paa dig Modgangs Hede», 
«Vægter, vil det mørke Rige ej bortvige?». Paa den anden Side 
ere ikke faa af de originale nu glemte; de synes væsentlig at være 
fremgaaede af en Bestræbelse for at skaffe passende Ord til 
Gudstjenestens praktiske Behov, uden at den digteriske Beaandelse i 
disse Tilfælde havde indfundet sig. Men selv om man saaledes 
vil indskrænke Tallet af de virkelig udmærkede eller betydelige 
Salmer til en ringe Brøkdel af, hvad Forfatteren og med ham 
Samtiden fandt værdigt til at trykkes den ene Gang efter den 
anden, saa bliver der endda nok tilbage til at sikre B. en Plads 
blandt vore ypperste Salmedigtere. Af bekjendte originale foruden
de foran nævnte Julesalmer skal her kun nævnes: «Kom Hjærte, 
tag dit Regnebræt», «Lad dit Rige alle Vegne bredes ud», «Et 
helligt Liv, en salig Død», «Op, al den Ting, som Gud har 
gjort», «O giver Lyd, I Folk, i alle Verdens Riger», «Ak, vidste 
du, som gaar i Syndsens Lænke», «Jeg gaar i Fare, hvor jeg 
gaar», «Vor Trængsel, hvor besværlig den ogsaa synes kan»,
«Min Død er mig til gode», «Naar mit Øje, træt af Møje», 
«Her vil ties, her vil bies!». De sidstnævnte høre til hans 
sidste Aar og udkom først efter Digterens Død sammen med en 
Række mindre betydelige under den fælles Titel: «Svanesang».
Kong Christian VI blev snart opmærksom paa de 3 begavede 
Brødre, «det rare Kløverblad fra Randrup», som de kaldtes. 26. 
Juli 1737 kaldedes Broder til Biskop i Aalborg, og Hans Adolf 
udnævntes til hans Efterfølger som Stiftsprovst i Ribe; 5. Maj 1741 
blev han selv Biskop i Ribe efter M. Anchersen. Det var en 
Overlevering i hans Familie, at Kongen var bleven grebet af det 
bekjendte Vers: «Gik alle Konger frem i Rad osv.», havde ladet 
ham kalde og derefter tilbudt ham Bispestolen, og selv om det 
næppe kan være gaaet til paa den Maade, er det dog mere end 
sandsynligt, at det nok saa meget var Salmedigteren som Præsten,
der kaldedes til Stiftsprovst og senere til Biskop.
B.s Embedsførelse blev til sin Tid Gjenstand for stærke Angreb, 
men maa, efter hvad der senere er bleven oplyst, have været 
upaaklagelig og velsignelsesrig. Han var en nidkjær Tilsynsmand 
over for Præsterne i sit udstrakte Stift, til sine Tider Stræng og 
myndig nok, men ikke mindre hensynsfuld og kjærlig, lige 
opmærksom paa det kirkelige Liv i Menighederne, Ungdommens 
Undervisning og Bispeembedets verdslige Forretninger. Samtidig 
fortælles der, at hans Prædiken i Domkirken altid samlede talrige 
Tilhørere, saa Folk langvejs fra endog lejrede sig paa Gulvet for 
at kunne deltage i Gudstjenesten. -- Selv var han af et 
tungsindigt Temperament og havde i sine senere Aar et svagt Helbred. 
Han udførte dog til det sidste sine Embedspligter, naar ikke 
Sygdom gjorde ham det umuligt. B. var 2 Gange gift; efter sin 
første Hustrus Død (1741) ægtede han Præstedatteren Johanne 
Christiane Riese fra Agerskov, Datter af Provst Riese (XIV, 102); af hans talrige
Børneflok døde de fleste i en ung Alder. -- Ved Hundredaarsfesten for Enevældens 
Indførelse 1760 blev han af Universitetet kreeret til Doktor i
Theologien. B. xløde 3. Juni 1764, 70 Aar gammel; han blev 
jordfæstet i Ribe Domkirke, i hvis Mur der 100 Aar efter hans 
Død indsattes en Mindetavle.
Theol. Tidsskrift, udg. af Scharling og Engelstoft, II 2, 119 ff. 
Kirkehist. Saml. I, 145 ff. 
Christelig Samler XIV, 37 ff. 138 ff. 
A. D. Jørgensen, H. A. Brorson, 1887.
A. D. Jørgensen.

message: Jeg har nettopp endret 2 ekstern(e) lenke(r) i artikkelen Hans Adolph Brorson. Sjekk gjerne at endringen min er OK. Hvis du ønsker at jeg skal ignorere disse lenkene eller hele siden, eller hvis du har andre spørsmål, se denne spørsmålssiden. Jeg har gjort følgende endringer:
*La til arkivet https://web.archive.org/web/20051023223042/http://www.adl.dk/adl_pub/vaerker/cv/ff_vaerker_menu.xsql?ff_id=34&bogstav=&nnoc=adl_pub til http://www.adl.dk/adl_pub/vaerker/cv/ff_vaerker_menu.xsql?ff_id=34&bogstav=&nnoc=adl_pub
*La til arkivet https://web.archive.org/web/20040307041621/http://www.folkekirken.dk/stifter/aalborg/morso/froslev/praest/brorson.htm til http://www.folkekirken.dk/stifter/aalborg/morso/froslev/praest/brorson.htm
Med hilsen—InternetArchiveBot (Rapporter feil) 30. jul. 2017 kl. 09:37 (CEST)
thread_title:  Endret eksterne lenker