Vita:Fejes István (pilóta)

message: Találtam egy képet hozzá (a lelőtt gépéről), amelyet valószínűleg nem véd már a szerzői jog, de vízjelezve van. Van valakinek tippje arra, hogy ezzel mit lehet kezdeni? (Photoshoppla leszedni v. emailt írni az oldalnak, stb. ?) Laci.d   vita 2010. november 5., 15:07 (CET)
A kép az 56-os intézet webszájtáról van. Itt az újrafelhasználásról a következők olvashatók:
RÉSZLETES ADATOK ÉS FELHASZNÁLÁS/RENDELÉS
Ha az egyik kép felkelti érdeklődését, és további adatokra lenne kíváncsi, ha képre az egér bal gombjával kétszer rákattint, megjelenik a kép a teljes képernyőn összes adatával.
Amennyiben a képet szeretné megrendelni az 1956-os Intézettől, egyetlen adatra van innen szükség, mely a kép "FÁJLNEVE" (pld: 00001593.tif). Ha ezt elküldi emailben munkatársunknak, ő a kép jogdíjaira, a kép elérhető felbontásaira stb, további információkat ad Önnek. A képek felhasználhatósága mind technikai mind jogi szempontból más és más, ezért több kép rendelése esetén minden egyes kiválasztott kép fájlnevét meg kell küldeni.   
Munkatársunk. Sárközy Réka, email címe: h13051sar@helka.iif.hu
A mi esetünkben a fájlnév 00008431.tif.
Szerintem küldj egy email Sárközy Rékának. Nem lenne jó, ha nekiállnál a vízjelezett képet photshoppozni, hiszen egy 1917-ben készült fénykép fotósa vidáman elélhetett az 1970-es évekig, és akkor a kép még nem közkincs.
– Malatinszky vita 2010. november 5., 15:19 (CET)
 Eltévedt tartalom áthozva a cikkből:
===Találkozásom Fejes Istvánnal (1977-ben)=== 
1977-ben 15 éves voltam és már átestem az elsô repülôs kiképzésemen. Édesapám révén rendszeresen meg voltunk hívva különbözô híres emberekhez vendégségbe. Az egyik ilyen alkalommal Egerben látogattunk meg egy idôs házaspárt akik egy kis alápincézett kertes házban egy buszpályaudvar mellett laktak. Ez az egész ház úgy volt berendezve mint egy repülômúzeum! Rögtön a bejáratnál egy életnagyságú csinos Stewardess állt, kartonpapírból. Rengeteg emléktárgyal, különbözô repülôgép alkatrészekkel, saját készítésû makettekkel, kitüntetésekkel és iratokkal. A bácsival nagyon hamar igazi barátok lettünk mert engem minden nagyon érdekelt ami a repüléssel összefüggött! Három napot voltunk náluk. Ezalatt rengeteget mesélt, mindent megmutatott. Pl. az egyik legérdekesebb tárgy volt egy elegáns márvány emléklap amit 12 légigyôzelem után kapott! Elmesélte, hogy az olasz fronton volt és az egész világháborút végigharcolta(repülte). Még meg is kérdeztem naívul, hogyhogy "csak" 12 repülôgépet lôtt le ennyi idô alatt? Ezen Ô jót nevetett és mondta, hogy ennél többet is(!), de csak ezután kapott emléktáblát. Az tartotta elmondása szerint életben, hogy saját magának fejlesztette tovább az ejtôernyôit és a géppuskáit. Ez volt a legfontosabb és ezekre volt a legbüszkébb! Láttam többek között 1000 db felderítô fotót amiket mind ô készített 5-10 km magasságokból. Továbbá láttam fotókat repülôeseményekrôl, összetört-, lelôtt repülôgépekrôl, halott bajtársakról is. Amit lehetett mindent megôrzött! Az idôs bácsi arra a kérdésemre, hogy mi lesz ezzel a sok összegyûjtött emlékkel azt mondta, természetesen ôt ismerik mindenhol és a múzeumokkal már meg van beszélve, hogy mindent elvisznek ha egyszer majd Ô meghal.
Érdekes, azóta több helyen érdeklôdtem, ki tud róla valamit? Senki sem emlékszik, a múzeumoknak állítólag nincsenek ilyen tárgyaik, a történészek nem beszélnek róla. Én 1987-ig voltam repülôoktató(ROK) Ferihegyen, utána más szakmába mentem át. Azóta Bécsben élek mint épületgépész-tervezômérnök.  
Édesem! Nekem csak egy kérdésem lenne. Hogyan találkoztál vele 1977-ben, ha a cikk szerint 1951-ben meghalt? Pinguin69 vita 2022. február 9., 15:57 (CET)
thread_title:  Kép 

message: 1977-ben 15 éves voltam és már átestem az elsô repülôs kiképzésemen. Édesapám révén rendszeresen meg voltunk hívva különbözô híres emberekhez vendégségbe. Az egyik ilyen alkalommal Egerben látogattunk meg egy idôs házaspárt akik egy kis alápincézett kertes házban egy buszpályaudvar mellett laktak. Ez az egész ház úgy volt berendezve mint egy repülômúzeum! Rögtön a bejáratnál egy életnagyságú csinos Stewardess állt, kartonpapírból. Rengeteg emléktárgyal, különbözô repülôgép alkatrészekkel, saját készítésû makettekkel, kitüntetésekkel és iratokkal. A bácsival nagyon hamar igazi barátok lettünk mert engem minden nagyon érdekelt ami a repüléssel összefüggött! Három napot voltunk náluk. Ezalatt rengeteget mesélt, mindent megmutatott. Pl. az egyik legérdekesebb tárgy volt egy elegáns márvány emléklap amit 12 légigyôzelem után kapott! Elmesélte, hogy az olasz fronton volt és az egész világháborút végigharcolta(repülte). Még meg is kérdeztem naívul, hogyhogy "csak" 12 repülôgépet lôtt le ennyi idô alatt? Ezen Ô jót nevetett és mondta, hogy ennél többet is(!), de csak ezután kapott emléktáblát. Az tartotta elmondása szerint életben, hogy saját magának fejlesztette tovább az ejtôernyôit és a géppuskáit. Ez volt a legfontosabb és ezekre volt a legbüszkébb! Láttam többek között 1000 db felderítô fotót amiket mind ô készített 5-10 km magasságokból. Továbbá láttam fotókat repülôeseményekrôl, összetört-, lelôtt repülôgépekrôl, halott bajtársakról is. Amit lehetett mindent megôrzött! Az idôs bácsi arra a kérdésemre, hogy mi lesz ezzel a sok összegyûjtött emlékkel azt mondta, természetesen ôt ismerik mindenhol és a múzeumokkal már meg van beszélve, hogy mindent elvisznek ha egyszer majd Ô meghal.
Érdekes, azóta több helyen érdeklôdtem, ki tud róla valamit? Senki sem emlékszik, a múzeumoknak állítólag nincsenek ilyen tárgyaik, a történészek nem beszélnek róla. Én 1987-ig voltam repülôoktató(ROK) Ferihegyen, utána más szakmába mentem át. Azóta Bécsben élek mint épületgépész-tervezômérnök.  
Édesem! Nekem csak egy kérdésem lenne. Hogyan találkoztál vele 1977-ben, ha a cikk szerint 1951-ben meghalt? Pinguin69 vita 2022. február 9., 15:57 (CET)
thread_title: Találkozásom Fejes Istvánnal (1977-ben)