Vita:Ingeborg Bachmann

message: Alább a német wiki szövegének quasi nyersfordítását adtam, kérek valakit, aki nálam jobban beszél magyarul, hogy dolgozza bele a magyar cikkbe.
Ingeborg Bachmann (* 1926 június 25., Klagenfurt; †1973 október 17. Róma) egyike volt a XX. századi osztrák írónők legjelesebbikeinek. Használta még a Ruth Keller álnevet.
=== Élete és munkássága ===
Ingeborg Bachmann Mathias és Olga (szül. Haas) Bachmann első gyermeke. Gyermekkorát és ifjúságát Kärntenben töltötte. A háború utáni években ('45-'50) filozófiát, pszichológiát és germanisztikát (valamint jogot) hallgat az innsbrucki, grazi és bécsi egyetemen. A tanulmányait Heidegger kritikus magyarázatát taglaló doktori disszertációjával zárta. Doktoranduszi témavezetője Victor Kraft (1890-1975) filozófus, tudományfilozófus volt, a nemzetiszocializmus fellépésével az 1930-as években Bécsből elűzött Bécsi Kör utolsó Bécsben élő filozófusa. Egyetemi évi alatt ismerkedett meg Paul Celannal, Ilse Aichingerrel és Kalus Demusszal. Hogy Ingeborg Bachmann és Paul Celan a negyvenes évek végén és az ötvenes évek elején szerelmi viszonyt folytatott, Celan naplói igazolják.
A bécsi Rot-Weiß-Rot rádióadó szerkesztőjeként írta első hangjátékát (Ein Geschäft mit Träumen). Nem sokkal később, a Gruppe 47 egyik felolvasásán az irodalmi áttörését ünnepelhette. Ettől az időtől irodalmi sztárként jegyzik. Ulrike Draesner a német nyelvterület első médiaauktorának nevezte.
1953-ban Ingeborg Bachmann a Die gestundete Zeit [magyar fordítás: Ingeborg Bachmann: A kimért idő, ford.: Adamik Lajos és Márton László, Jelenkor, 2007] verseskötetéért elnyerte a Gruppe 47 irodalmi díját. Ennek következtében 1954 augusztusában a Spiegel német hetimagazin címlapjára kerül. Noha ekkor szűk anyagi keretek közt élt Rómában, ez a címlapszereplés sem segítette további megrendelésekhez.
Hans Werner Henze zszerzővel való együttműködéséből születetett a Die Zikanden c. hangjáték és a Der Idiot balettpantomim szövegkönyve (1955), valamint a Der Prinz von Homburg (1960) és a Der junge Lord (1965) c. operák librettója.
1956-ban hozza látott napvilágot az Anrufung des Großen Bären c. verseskötete, a következő évben elnyerte a Bréma irodalmi díját, és a bajor televízió dramaturgja lett.
1958-tól 1963-ig Ingebor Bachmann viszonyt folytatott Max Frisch-sel; 1958-ban keletkezett a Der gute Gott von Manhattan c. hangjáték, ami 1959-ben elnyerte a jelentős Kriegsblinden-díjat. 1971-ben jelent meg a Malina, a befejezettlen regénytrilógia, a Todesarten első kötete. 1991-ben Werner Schroeter rendező a regény sokat vitatott megfilmesítésére  vállalkozott Isabelle Hupperttel Mathieu Carrière-rel és Can Togay-jel Elfriede Jelinek forgatókönyve alapján.
Utolsó éveit a gyógyszerfügősége határozta meg. Az 1973. szeptember 26-ára virradóra éjjel Via Giulia 66 szám alatti lakásán  keletkező tűz által (cigarettázás közben feltehetőleg öngyilkossági szándékkal elaludt) súlyos sérüléseket szenvedett, aminek következtében 1973. október 17-én meghalt. 1973 október 25-én a Klagenfurt-Annabichli temetőben temették el. Sírja a temető 25. parcellájában található (a temető végénél levő nyírfasor közelében)
Heinrich Böll a Der Spiegelben (1973/43.) közzétett nekrológusában mint brilliáns intellektusról emlékezik meg, aki poézisében sem az érzékiséget nem vesztette el, sem az absztrakciót nem hanyagolta el.
=== Kitüntetései ===
1961-ben adták ki Bachmann elbeszéléskötetét a Das dreißigste Jahr-t. Ezt a kötetet a Berlini Kritikusok díjával honorálták.
1964-ben elnyerte a Georg Büchner-díjat, Bachmann egy évvel később publikálta Die geteilte Stadt c. esszéjét.
1968-ban az Osztrák Köztársaság Ausztria Irodalmi Nagydíjával tüntette ki. 1972-ben jelent meg a Simultan c. elbeszéléskötete, amit az Anton Wildgans-díjjal tüntettek ki.
Az ő tiszteteletére a klagenfurti irodalmi verseny az Ingebor Bachmann-díj nevet viseli. Ezt minden év nyár elején kerül megrendezésre, és a német nyelvterület egyik legjelentősebb irodalmi díjának számít.
Klj vita 2008. április 13., 12:42 (CEST)
thread_title:  In der deutschen Wiki 

message: Ingeborg Bachmann Mathias és Olga (szül. Haas) Bachmann első gyermeke. Gyermekkorát és ifjúságát Kärntenben töltötte. A háború utáni években ('45-'50) filozófiát, pszichológiát és germanisztikát (valamint jogot) hallgat az innsbrucki, grazi és bécsi egyetemen. A tanulmányait Heidegger kritikus magyarázatát taglaló doktori disszertációjával zárta. Doktoranduszi témavezetője Victor Kraft (1890-1975) filozófus, tudományfilozófus volt, a nemzetiszocializmus fellépésével az 1930-as években Bécsből elűzött Bécsi Kör utolsó Bécsben élő filozófusa. Egyetemi évi alatt ismerkedett meg Paul Celannal, Ilse Aichingerrel és Kalus Demusszal. Hogy Ingeborg Bachmann és Paul Celan a negyvenes évek végén és az ötvenes évek elején szerelmi viszonyt folytatott, Celan naplói igazolják.
A bécsi Rot-Weiß-Rot rádióadó szerkesztőjeként írta első hangjátékát (Ein Geschäft mit Träumen). Nem sokkal később, a Gruppe 47 egyik felolvasásán az irodalmi áttörését ünnepelhette. Ettől az időtől irodalmi sztárként jegyzik. Ulrike Draesner a német nyelvterület első médiaauktorának nevezte.
1953-ban Ingeborg Bachmann a Die gestundete Zeit [magyar fordítás: Ingeborg Bachmann: A kimért idő, ford.: Adamik Lajos és Márton László, Jelenkor, 2007] verseskötetéért elnyerte a Gruppe 47 irodalmi díját. Ennek következtében 1954 augusztusában a Spiegel német hetimagazin címlapjára kerül. Noha ekkor szűk anyagi keretek közt élt Rómában, ez a címlapszereplés sem segítette további megrendelésekhez.
Hans Werner Henze zszerzővel való együttműködéséből születetett a Die Zikanden c. hangjáték és a Der Idiot balettpantomim szövegkönyve (1955), valamint a Der Prinz von Homburg (1960) és a Der junge Lord (1965) c. operák librettója.
1956-ban hozza látott napvilágot az Anrufung des Großen Bären c. verseskötete, a következő évben elnyerte a Bréma irodalmi díját, és a bajor televízió dramaturgja lett.
1958-tól 1963-ig Ingebor Bachmann viszonyt folytatott Max Frisch-sel; 1958-ban keletkezett a Der gute Gott von Manhattan c. hangjáték, ami 1959-ben elnyerte a jelentős Kriegsblinden-díjat. 1971-ben jelent meg a Malina, a befejezettlen regénytrilógia, a Todesarten első kötete. 1991-ben Werner Schroeter rendező a regény sokat vitatott megfilmesítésére  vállalkozott Isabelle Hupperttel Mathieu Carrière-rel és Can Togay-jel Elfriede Jelinek forgatókönyve alapján.
Utolsó éveit a gyógyszerfügősége határozta meg. Az 1973. szeptember 26-ára virradóra éjjel Via Giulia 66 szám alatti lakásán  keletkező tűz által (cigarettázás közben feltehetőleg öngyilkossági szándékkal elaludt) súlyos sérüléseket szenvedett, aminek következtében 1973. október 17-én meghalt. 1973 október 25-én a Klagenfurt-Annabichli temetőben temették el. Sírja a temető 25. parcellájában található (a temető végénél levő nyírfasor közelében)
Heinrich Böll a Der Spiegelben (1973/43.) közzétett nekrológusában mint brilliáns intellektusról emlékezik meg, aki poézisében sem az érzékiséget nem vesztette el, sem az absztrakciót nem hanyagolta el.
thread_title:  Élete és munkássága 

message: 1961-ben adták ki Bachmann elbeszéléskötetét a Das dreißigste Jahr-t. Ezt a kötetet a Berlini Kritikusok díjával honorálták.
1964-ben elnyerte a Georg Büchner-díjat, Bachmann egy évvel később publikálta Die geteilte Stadt c. esszéjét.
1968-ban az Osztrák Köztársaság Ausztria Irodalmi Nagydíjával tüntette ki. 1972-ben jelent meg a Simultan c. elbeszéléskötete, amit az Anton Wildgans-díjjal tüntettek ki.
Az ő tiszteteletére a klagenfurti irodalmi verseny az Ingebor Bachmann-díj nevet viseli. Ezt minden év nyár elején kerül megrendezésre, és a német nyelvterület egyik legjelentősebb irodalmi díjának számít.
Klj vita 2008. április 13., 12:42 (CEST)
thread_title:  Kitüntetései 

message: Bachmann feltehetőleg nem sérüléseibe, hanem a kábítószerelvonásba halt bele.Klj vita 2008. április 13., 12:46 (CEST)
thread_title:  Megjegyzés 

message: Egy elég részletes kronológia [Hans Höller, Ingeborg Bachmann Monographie, Rowohlt Taschenbuch Verlag, 1999; ] Ezt sem ártana beledolgozni.
===1926===
június 25. Ingeborg Bachmann Klagenfurtban megszületik
===1936===
Az Ursulinen-Gymnasium, 38-től lányiskola diákja
===1944===
február Érettségizik
szeptember Elkezdi a tanítóképzőt, majd a háború befejeztével abbahagyja
===1945===
Megkezdi filozófiai tanulmányait az innsbrucki egyetemen
===1946===
A nyári szemeszter alatt Grazban folytatja tanulmányait.
Megjelent első publikaciója (Die Fähre) a Kärntner Illustrierten c. magazinban.
A téli szemesztertől Bécsben folytatja tanulmányait (mellékszakon germanisztikát és pszichológiát hallgat)
===1947===
Megismerkedik Hans Weigellel és irodalmi körével a Café Raimundban.
===1948===
Első alkalommal jelenik meg költeménye a „Lynkeus” c. folyóiratban.
Találkozik Paul Celannal.
===1949===
További elbeszélései jellenek meg a Wiener Tageszeitungban.
Befejezi doktori disszertációját Viktor Kraft Vezetése alatt.(Die kritische Aufnahme der Existentialphilosophie Martin Heideggers)
Filozófiai tanulmányait befejezi, Párizsba és Londonba utazik.
===1951===
Visszatér Bécsbe. Az az Ausztriában állomásozó amerikai csapatok titkárságán dolgozik, majd a  Rot-Weiß-Rot rádióadó script writere és szerkesztője
===1952===
Ein Geschaft mit Träumen c. hangjátékának első közvetítése a Rot-Weiß-Rot rádióadón.
Verseiből Hans Weigels közöl „Stimmen der Gegenwart” c. antológiájában.
május Bachmann verseit is olvassák a Gruppe 47  keleti-tengerparti niendorfi ülésén. Első olaszországi útja ősszel Isolde testvérével.
===1953===
május A Gruppe 47 mainzi ülésén elnyeri a Gruppe 47 díját
Későősztől Olaszországban él, Isián, Nápolyban majd Rómában, ahol rövid megszakításokkal 1957 őszéig berendezkedik.
A Frankfurter Verlags-Anstaltnál megjelenik első verseskötete, a Die gestundete Zeit.
===1954===
Az irodalmi munkája mellett (Ruth Keller álnéven) 1954 júliusától 1955 júniusáig illetőleg szeptemberéig Radio Bremen és a Westdeutsche Allgemeine tudósítója.
===1955===
Die Zikaden c. hangjátéka első közvetítése a hamburgi NWDR-ben.
Az Akzente c. folyóiratban megjelenik Was ich im Rom sah und hörte c. írása.
Nyáron az USA-ba, későősszel Párizsba utazik.
===1956===
Februártól augusztusig Hans Werner Henze-nél tartózkodik Nápolyban.
Megjelenik második verseskötete, az Anrufun des Großen Bären a Piper Verlagnál.
Későősszel Párizsba utazik.
===1957===
január Elnyeri Bréma város irodalmi díját.
Átköltözik Münchenbe (a Bajor Televízió dramaturgja)Donaueschinger Musiktagenen bemutatják Henze „Nachstücken und Arien” c. (Ingeborg Bergmann verseire írt) darabját.
===1958===
május 29. A Der gute Gott von Manhatten c. hangjáték első közvetítése a BR-en és az NDR-en. 
Társul az „Atomfegyverkezésellenes Bizottsághoz. Találkozik Max Frisch-sel és Zürichbe költözik.
===1959===
Elnyeri a Kriegsblinden-díjat (Köszönete a Die Wahrheit ist dem Menschen zumutbar).
Ősszel megkezdi egyéves poétika előadását a FrankfurtiEgyetemen (Prebleme zeitgenössischer Dichtung)
===1960===
A Hamburgi Staatsoper bemutatja Hans Werner Henze Der Prinz von Homburg c. operáját, melynek szövegkönyvét I. Bachmann írta.
Rómában összeköltözik Nax Frisch-sel.
===1961===
A Piper Verlagnál megjelenik első elbeszéléskötete a Das dreißigste Jahr. 
Megnyeri a berlini kritikusok díját. A Suhrkampkiadó kiadja Bachmann Giusepe Ungaretti-fordításait.
A Berlini Művészeti Akadémia tagja lesz.
===1962===
Az év végén szakít Max Frisch-sel; Zürichben kórházban fekszik.
===1963===
Év elején a Ford Foundation meghívja Berlinbe, ahol 1965 végéig marad.
Hozzálát a Todesarten-regényhez, amit 1964-től már ciklusnak tekint.
===1964===
Prágába, Egyiptomba és Szudánba utazik.
október Elnyeri a Georg Büchner-díjat (a köszönet – Deutsche Zufälle – 1965-ben Ein Ort Zufälle címen jelenik meg a Verlag Klaus Wagenbachnál)
===1965===
április 7. A berlini Deutsche Operben bemutatják Henze Der junge Lord c. operáját, aminek librettóját Bachmann szerezte.
Év végén Rómába költözik.
===1966===
március Az NSZK több városában felolvasások a Todesarten regénytervezetből.
===1968===
A Kursbuch c. folyóiratban megjelenik 4 költeménye, köztük a Böhmen liegt am Meer. Bachmannt Bécsben kitüntetik az Osztrák Állam Irodalmi Nagydíjával.
===1971===
A Suhrkamp Verlagnál megjelenik a Malina c. regénye.
===1972===
A Piper Verlag kiadja a Simultan c. elbeszéléskötetét.
===1973===
március Meghal az apja. 
május elején dedikációs turnét tart Lengyelországban; és felkeresi az Auschwitzi koncentrációs tábort.Klj vita 2008. április 14., 21:51 (CEST)
thread_title:  Kronológia 

message: június 25. Ingeborg Bachmann Klagenfurtban megszületik
thread_title: 1926

message: Az Ursulinen-Gymnasium, 38-től lányiskola diákja
thread_title: 1936

message: február Érettségizik
szeptember Elkezdi a tanítóképzőt, majd a háború befejeztével abbahagyja
thread_title: 1944

message: Megkezdi filozófiai tanulmányait az innsbrucki egyetemen
thread_title: 1945

message: A nyári szemeszter alatt Grazban folytatja tanulmányait.
Megjelent első publikaciója (Die Fähre) a Kärntner Illustrierten c. magazinban.
A téli szemesztertől Bécsben folytatja tanulmányait (mellékszakon germanisztikát és pszichológiát hallgat)
thread_title: 1946

message: Megismerkedik Hans Weigellel és irodalmi körével a Café Raimundban.
thread_title: 1947

message: Első alkalommal jelenik meg költeménye a „Lynkeus” c. folyóiratban.
Találkozik Paul Celannal.
thread_title: 1948

message: További elbeszélései jellenek meg a Wiener Tageszeitungban.
Befejezi doktori disszertációját Viktor Kraft Vezetése alatt.(Die kritische Aufnahme der Existentialphilosophie Martin Heideggers)
Filozófiai tanulmányait befejezi, Párizsba és Londonba utazik.
thread_title: 1949

message: Visszatér Bécsbe. Az az Ausztriában állomásozó amerikai csapatok titkárságán dolgozik, majd a  Rot-Weiß-Rot rádióadó script writere és szerkesztője
thread_title: 1951

message: Ein Geschaft mit Träumen c. hangjátékának első közvetítése a Rot-Weiß-Rot rádióadón.
Verseiből Hans Weigels közöl „Stimmen der Gegenwart” c. antológiájában.
május Bachmann verseit is olvassák a Gruppe 47  keleti-tengerparti niendorfi ülésén. Első olaszországi útja ősszel Isolde testvérével.
thread_title: 1952

message: május A Gruppe 47 mainzi ülésén elnyeri a Gruppe 47 díját
Későősztől Olaszországban él, Isián, Nápolyban majd Rómában, ahol rövid megszakításokkal 1957 őszéig berendezkedik.
A Frankfurter Verlags-Anstaltnál megjelenik első verseskötete, a Die gestundete Zeit.
thread_title: 1953

message: Az irodalmi munkája mellett (Ruth Keller álnéven) 1954 júliusától 1955 júniusáig illetőleg szeptemberéig Radio Bremen és a Westdeutsche Allgemeine tudósítója.
thread_title: 1954

message: Die Zikaden c. hangjátéka első közvetítése a hamburgi NWDR-ben.
Az Akzente c. folyóiratban megjelenik Was ich im Rom sah und hörte c. írása.
Nyáron az USA-ba, későősszel Párizsba utazik.
thread_title: 1955

message: Februártól augusztusig Hans Werner Henze-nél tartózkodik Nápolyban.
Megjelenik második verseskötete, az Anrufun des Großen Bären a Piper Verlagnál.
Későősszel Párizsba utazik.
thread_title: 1956

message: január Elnyeri Bréma város irodalmi díját.
Átköltözik Münchenbe (a Bajor Televízió dramaturgja)Donaueschinger Musiktagenen bemutatják Henze „Nachstücken und Arien” c. (Ingeborg Bergmann verseire írt) darabját.
thread_title: 1957

message: május 29. A Der gute Gott von Manhatten c. hangjáték első közvetítése a BR-en és az NDR-en. 
Társul az „Atomfegyverkezésellenes Bizottsághoz. Találkozik Max Frisch-sel és Zürichbe költözik.
thread_title: 1958

message: Elnyeri a Kriegsblinden-díjat (Köszönete a Die Wahrheit ist dem Menschen zumutbar).
Ősszel megkezdi egyéves poétika előadását a FrankfurtiEgyetemen (Prebleme zeitgenössischer Dichtung)
thread_title: 1959

message: A Hamburgi Staatsoper bemutatja Hans Werner Henze Der Prinz von Homburg c. operáját, melynek szövegkönyvét I. Bachmann írta.
Rómában összeköltözik Nax Frisch-sel.
thread_title: 1960

message: A Piper Verlagnál megjelenik első elbeszéléskötete a Das dreißigste Jahr. 
Megnyeri a berlini kritikusok díját. A Suhrkampkiadó kiadja Bachmann Giusepe Ungaretti-fordításait.
A Berlini Művészeti Akadémia tagja lesz.
thread_title: 1961

message: Az év végén szakít Max Frisch-sel; Zürichben kórházban fekszik.
thread_title: 1962

message: Év elején a Ford Foundation meghívja Berlinbe, ahol 1965 végéig marad.
Hozzálát a Todesarten-regényhez, amit 1964-től már ciklusnak tekint.
thread_title: 1963

message: Prágába, Egyiptomba és Szudánba utazik.
október Elnyeri a Georg Büchner-díjat (a köszönet – Deutsche Zufälle – 1965-ben Ein Ort Zufälle címen jelenik meg a Verlag Klaus Wagenbachnál)
thread_title: 1964

message: április 7. A berlini Deutsche Operben bemutatják Henze Der junge Lord c. operáját, aminek librettóját Bachmann szerezte.
Év végén Rómába költözik.
thread_title: 1965

message: március Az NSZK több városában felolvasások a Todesarten regénytervezetből.
thread_title: 1966

message: A Kursbuch c. folyóiratban megjelenik 4 költeménye, köztük a Böhmen liegt am Meer. Bachmannt Bécsben kitüntetik az Osztrák Állam Irodalmi Nagydíjával.
thread_title: 1968

message: A Suhrkamp Verlagnál megjelenik a Malina c. regénye.
thread_title: 1971

message: A Piper Verlag kiadja a Simultan c. elbeszéléskötetét.
thread_title: 1972

message: március Meghal az apja. 
május elején dedikációs turnét tart Lengyelországban; és felkeresi az Auschwitzi koncentrációs tábort.Klj vita 2008. április 14., 21:51 (CEST)
thread_title: 1973