Vita:Deep Purple

message: Ajjajaj, ez nem semleges. Törlési militarizmus will launch in 5 minutes... :)) NCurse 2005. október 23., 13:04 (CEST)
replies: text: Hehe, kezdődik… Te jössz! – Váradi Zsolt 2005. október 23., 13:19 (CEST)

text: Ha valaki a hard rock történetét meséli, akkor két olyan klasszikus bandát szokott felsorolni, akik a műfajt megteremtették, és akik a leghíresebbek közé tartoznak. Az egyik a Led Zeppelin, a másik a Deep Purple.
replies: text: : Ha ez idézet, akkor jó lenne feltüntetni, honnan van. Szerintem ha valaki a hardrock történetét meséli, akkor először is fél órán át le sem száll a Black Sabbath-ról, de mindegy. Gubb ✍ 2005. október 24., 18:52 (CEST)
A Black Sabbath kicsit kesobb tortent. Es ha jol emlekszem, a DP nekik is peldakep volt. --Math 2005. október 25., 12:10 (CEST)

text: akkor jó (bár szerintem azért nem ártana átfogalmazni a kérdéses mondatot, nem biztos, hogy mindenki egyetért vele, ideértve akár a szakembereket is), de leveszem a kezem a cikkről, és felőlem az sn sablon is lekerülhet. Gubb ✍ 2005. október 25., 13:50 (CEST)
"szokott felsorolni" ebben benne van, hogy nem feltetlenul igy van, nem allitjuk, hogy ez a nagy igazsag. --Math 2005. október 25., 14:29 (CEST)

text: szerintem weasel term, nem semleges megfog., de nekem tkp. mindegy. Gubb ✍ 2005. október 25., 20:58 (CEST)
Can someone add interwiki (sl:Deep Purple) into article, please? --213.161.28.190 2006. szeptember 22., 15:56 (CEST)
Tényleg, nem lehet. A spamszűrő nem engedi. VT 2006. szeptember 22., 16:22 (CEST)

text: I don't understand your language. I understand only english and slovene. But, can some administrator add interwiki, please? --213.161.28.190 2006. szeptember 24., 09:44 (CEST)
Szerintem most már ki lehetne venni a "semlegessége vitatott" sablont... Viszont jó volna az alakulás dátumát odaírni, akkor egyértelműbb lenne a helyzet. misibacsi 2006. szeptember 24., 20:00 (CEST)
A bevezető az angol változat fordítása, ott pedig nem emeltek kifogást a cikk semlegessége ellen. Úgyhogy most ha megköveznek is, kiveszem a sablont. DJózsef 2006. szeptember 26., 19:50 (CEST)

text: Kövezés helyett: a heavy metal a Deep Purple, a Led Zeppelin és a Black Sabbath sokszínű zenéjéből kiszűrt, a közös dögös elemek további leegyszerűsítésével keletkezett rockirányzat. Így is meg lehetne fogalmazni mi miből lett sztorit, nem?:)--Godson fóruma 2006. szeptember 26., 20:03 (CEST)

message: Az oldalsó boxban a www.thehighwaystar.com szerepel hivatalos oldalként. Mi a bizonyíték arra, hogy tényleg ez?
A Google szerint kapásból 3 oldal is pályázik a hivatalos címre:
Deep Purple - Rapture Of The Deep
Official site. Includes news and merchandise for fans as well as information and images for press and promoters.
www.deep-purple.com/ - 9k - Tárolt változat - Hasonló lapok
The Official Deep Purple Site
www.deeppurple.com.au/ - 2k - Tárolt változat - Hasonló lapok
Deep Purple - The Original Web Pages: The Highway Star
Deep Purple Original Homepage, 'The Highway Star'. Deep Purple and related news, tour info, music, lyrics, history etc.
www.thehighwaystar.com/ - 33k - Tárolt változat - Hasonló lapok
Ezek közül a www.deep-purple.com látszik a leghitelesebbnek, meg szerzői jogi problémák is lennének a domainnel, ha nem az együttesé lenne.VT 2006. október 3., 11:20 (CEST)
Legyen csak ez, vagy kiírjuk mind3-at? DJózsef 2006. október 3., 16:07 (CEST)
thread_title:  Honlap 

message: Ez az, amit vissza kellene fogni, ne legyen ennyire személyes (mi is ott voltunk jellegű), elragadtatott, fellegekben járó, extatikus hangvételű a cikk... És természetesen minden lényeges információhoz, megnyilatkozáshoz forrás kell, különben kitalációnak minősül... misibacsi 2007. június 28., 10:15 (CEST)
Az idézett szakaszt teljesen újraírtam, a régit ezennel átmásolom ide. (Ha lesz kedvem majd összevetem a mai firkálmányomat az angol wp-vel, utóbbi biztosan jobb, szal az is ideiglenes.) VT 2007. június 28., 23:46 (CEST)
===Személyes hangvételű rész:===
A híres Mark 2 (a második felállás), azaz Gillan, Blackmore, Paice, Lord és Glover másodjára 1984-ben állt össze zenélgetni. A főszervező Ian Gillan (ének) volt, aki már 1982 óta próbálta a legendás ötösfogatot újból a rock országútjára vezetni. Nem véletlen, hogy pont ő kezdte el a dolgot, ugyanis a Gillan Band nem ment valami fényesen, és kár lett volna egy ilyen jó hangot a felejtés homályába küldeni. New York-ba utazott, hogy meghívja Blackmore-t és Glover-t egy baráti kávézgatásra (tudjuk mi végett). Az egykori barátok válasza meglepő volt, ugyanis már ők is gondolkoztak egy reinkarnáció megvalósításának lehetőségén. A helyzetük egyszerű, mert a Rainbow, ahol játszottak, gyakorlatilag az övék volt. Ian Paice akkoriban Gary Moore zenakarában dobolt, de mivel egyrészt Gary Moore is nagy barátja volt a Purple muzsikájának, másrészt pedig Jon Lordnak szinte a szomszédja volt, első szóra elengedte Paice-t (egyetlen kérése volt: segítsenek gyorsan másik dobost találni a helyére). Az 1984-es karácsonyi lemezvásárra megjelent az új Deep Purple lp, a Perfect Strangers. Színtiszta Purple, a jellegzetes hangzás, ugyanakkor, mégis modern. A címadó dal azóta minden koncerten alapkövetelmény. Jött a turné, majd a folytatás : The house of the blue light (1986, a lemezbemutató turné első 3 állomása Budapest volt). Annyira nem volt nagy viszhangja, mint az előzőnek, de említésre méltó daraboknak is helyet ad. Ismét kiéleződtek a zenekaron belüli ellentétek (ezúttal nem annyira a Gillan - Blackmore ellentét, inkább Gillan elégedetlensége volt az ok), ami oly méreteket öltött, hogy az énekest a többiek - egyhangú döntéssel - egyszerűen kitették a zenekarból. (1987)
1992-ben, viszont akármilyen hihetetlen az mk2 újból összeállt. (MK2/c) Igaz csak egy évre. Elkészült a The Battle Rages on... című lemez, jött a turné, de valahogy nem voltak a régiek. Hiányzott a hetvenes évek szelleme, és ők is csak öregedtek, ott a család is... A rossz hangulatot ezúttal az eddig töretlen Deep Purple-tag, a már-már névjegy : Ritchie Blackmore szakítja meg váratlan kilépésével. Közvetlenül egy lekötött japán turné előtt távozott. 
A turné szervezője azt kérte, hogy a kiesett gitárost egy hasonló nagyágyúval pótolják, hogy ne maradjon el a turné, így került a képbe Joe Satriani, akivel le is zajlottak a koncertek, de Satriani stílusa nem igazán passzolt a Purple zenéjéhez. Jött a virtuóz Steve Morse. Blackmore utánozhatatlanul zseniális és invenciózus játékát ugyan nem pótolta, de figyelemreméltó virtuozitásával a zenekar megőrizte a róla alkotott képet.''
Valószínű, hogy többé már nem látjuk színpadon a legendás ötöst. Blackmore egy nem túl sikeres albummal, a The Battle Rages on...-nal fejezte be Purple-pályafutását. Távozása okaként elsősorban Gillant nevezte meg, aki szerinte - és bizony sok más szakember szerint is - csak önmagának, a rengeteg alkoholnak, cigarettának és a hangképzés elhanyagolásának  köszönheti, hogy elveszítette páratlan hangját, hangszínét, óriási hangterjedelmét. (Magyar érdekesség, hogy Blackmore szerint a magyar vonatkozású Anya című dalt Gillan csúnyán elrontotta, és Blackmore számára ez volt az utolsó csepp a pohárban.) Gillan szerint viszont azóta kitűnő a légkor, újból jammelnek, mint régen, élvezetes a zenélés, és talán visszatértek a legendás hetvenes évek. Talán mindkettőjüknek igaza volt a maga szempontjából.
1994 Mexico. Ez volt az a koncert, az a bizonyos pont, amikor a deep purple háza táján valami megváltozott.
Egy új egyéniség jött a bandába: Steve Morse, a virtuóz amerikai. Újból a fellegekbe emelkedtek. 1996-ra már meg is jelent az első közös lemez a Purpendicular. Nem a régi, de mégis valami új! A korong kicsit más, mint a korábbi Purple, akadnak új dolgok, mint például a The aviator, vagy a Rosa's cantina. Jött a turné és egy fantasztikus koncertlemez. Hát persze, hogy van folytatás! A második album neve: Abandon. Talán találó is a cím, mert eléggé egyhangú, kemény és ködös a hangulata. 1999-ben újból összehozták a concerto for the group and orchestrát, ami még tán felülmúlta 30 évvel korábbi elődjét.
2002-ben újból könnyezhettek az mk2 rajongók, hisz most Jon Lord (billentyűk) nyugdíjazta magát. A banda nem adta fel, az új fiu ezúttal Don Airey, az egyéniség. Már többször is feliratkozott a rock nagykönyvébe ozzy osbourne és a rainbow, valamint a colusseum II. tagjaként. Az első közös korong a Bananas (2003). Az új (és jelenlegi) felállás (Gillan-Glover-Paice-Morse-Airey) rögtön bizonyított, hisz rég hallottam már olyan gyünyörű balladát, mint például a Haunted. (az új lemezről).
A folytatás itt sem maradt el: 2005-ben az új cd a Rapture of the deep. tényleg mámorító. Törekedtek az újdonságra, a modernségre, arra, hogy a gyökereiktől se húzzanak el, ugyanakkor nem bonyolították túl.''
A turnén Budapestre is ellátogattak. Mondanom sem kell, hogy mekkora élmyényben volt részünk.
thread_title:  személyes megfogalmazás 

message: A híres Mark 2 (a második felállás), azaz Gillan, Blackmore, Paice, Lord és Glover másodjára 1984-ben állt össze zenélgetni. A főszervező Ian Gillan (ének) volt, aki már 1982 óta próbálta a legendás ötösfogatot újból a rock országútjára vezetni. Nem véletlen, hogy pont ő kezdte el a dolgot, ugyanis a Gillan Band nem ment valami fényesen, és kár lett volna egy ilyen jó hangot a felejtés homályába küldeni. New York-ba utazott, hogy meghívja Blackmore-t és Glover-t egy baráti kávézgatásra (tudjuk mi végett). Az egykori barátok válasza meglepő volt, ugyanis már ők is gondolkoztak egy reinkarnáció megvalósításának lehetőségén. A helyzetük egyszerű, mert a Rainbow, ahol játszottak, gyakorlatilag az övék volt. Ian Paice akkoriban Gary Moore zenakarában dobolt, de mivel egyrészt Gary Moore is nagy barátja volt a Purple muzsikájának, másrészt pedig Jon Lordnak szinte a szomszédja volt, első szóra elengedte Paice-t (egyetlen kérése volt: segítsenek gyorsan másik dobost találni a helyére). Az 1984-es karácsonyi lemezvásárra megjelent az új Deep Purple lp, a Perfect Strangers. Színtiszta Purple, a jellegzetes hangzás, ugyanakkor, mégis modern. A címadó dal azóta minden koncerten alapkövetelmény. Jött a turné, majd a folytatás : The house of the blue light (1986, a lemezbemutató turné első 3 állomása Budapest volt). Annyira nem volt nagy viszhangja, mint az előzőnek, de említésre méltó daraboknak is helyet ad. Ismét kiéleződtek a zenekaron belüli ellentétek (ezúttal nem annyira a Gillan - Blackmore ellentét, inkább Gillan elégedetlensége volt az ok), ami oly méreteket öltött, hogy az énekest a többiek - egyhangú döntéssel - egyszerűen kitették a zenekarból. (1987)
1992-ben, viszont akármilyen hihetetlen az mk2 újból összeállt. (MK2/c) Igaz csak egy évre. Elkészült a The Battle Rages on... című lemez, jött a turné, de valahogy nem voltak a régiek. Hiányzott a hetvenes évek szelleme, és ők is csak öregedtek, ott a család is... A rossz hangulatot ezúttal az eddig töretlen Deep Purple-tag, a már-már névjegy : Ritchie Blackmore szakítja meg váratlan kilépésével. Közvetlenül egy lekötött japán turné előtt távozott. 
A turné szervezője azt kérte, hogy a kiesett gitárost egy hasonló nagyágyúval pótolják, hogy ne maradjon el a turné, így került a képbe Joe Satriani, akivel le is zajlottak a koncertek, de Satriani stílusa nem igazán passzolt a Purple zenéjéhez. Jött a virtuóz Steve Morse. Blackmore utánozhatatlanul zseniális és invenciózus játékát ugyan nem pótolta, de figyelemreméltó virtuozitásával a zenekar megőrizte a róla alkotott képet.''
Valószínű, hogy többé már nem látjuk színpadon a legendás ötöst. Blackmore egy nem túl sikeres albummal, a The Battle Rages on...-nal fejezte be Purple-pályafutását. Távozása okaként elsősorban Gillant nevezte meg, aki szerinte - és bizony sok más szakember szerint is - csak önmagának, a rengeteg alkoholnak, cigarettának és a hangképzés elhanyagolásának  köszönheti, hogy elveszítette páratlan hangját, hangszínét, óriási hangterjedelmét. (Magyar érdekesség, hogy Blackmore szerint a magyar vonatkozású Anya című dalt Gillan csúnyán elrontotta, és Blackmore számára ez volt az utolsó csepp a pohárban.) Gillan szerint viszont azóta kitűnő a légkor, újból jammelnek, mint régen, élvezetes a zenélés, és talán visszatértek a legendás hetvenes évek. Talán mindkettőjüknek igaza volt a maga szempontjából.
1994 Mexico. Ez volt az a koncert, az a bizonyos pont, amikor a deep purple háza táján valami megváltozott.
Egy új egyéniség jött a bandába: Steve Morse, a virtuóz amerikai. Újból a fellegekbe emelkedtek. 1996-ra már meg is jelent az első közös lemez a Purpendicular. Nem a régi, de mégis valami új! A korong kicsit más, mint a korábbi Purple, akadnak új dolgok, mint például a The aviator, vagy a Rosa's cantina. Jött a turné és egy fantasztikus koncertlemez. Hát persze, hogy van folytatás! A második album neve: Abandon. Talán találó is a cím, mert eléggé egyhangú, kemény és ködös a hangulata. 1999-ben újból összehozták a concerto for the group and orchestrát, ami még tán felülmúlta 30 évvel korábbi elődjét.
2002-ben újból könnyezhettek az mk2 rajongók, hisz most Jon Lord (billentyűk) nyugdíjazta magát. A banda nem adta fel, az új fiu ezúttal Don Airey, az egyéniség. Már többször is feliratkozott a rock nagykönyvébe ozzy osbourne és a rainbow, valamint a colusseum II. tagjaként. Az első közös korong a Bananas (2003). Az új (és jelenlegi) felállás (Gillan-Glover-Paice-Morse-Airey) rögtön bizonyított, hisz rég hallottam már olyan gyünyörű balladát, mint például a Haunted. (az új lemezről).
A folytatás itt sem maradt el: 2005-ben az új cd a Rapture of the deep. tényleg mámorító. Törekedtek az újdonságra, a modernségre, arra, hogy a gyökereiktől se húzzanak el, ugyanakkor nem bonyolították túl.''
A turnén Budapestre is ellátogattak. Mondanom sem kell, hogy mekkora élmyényben volt részünk.
thread_title: Személyes hangvételű rész:

message: A szócikk elég hosszúnak tűnik, biztos, hogy áll még a 2007-es "Bővítendő" besorolás? --Bajnoczki vita 2014. május 27., 13:36 (CEST)
thread_title: Bővítendő besorolás