Arutelu:Kirderanniku murded

message: Metsavenna paranduste tagasipööramine oli põhjendamatu. Andres 23. juuli 2009, kell 12:40 (UTC)
Ärge tehke poliitikat. Eesti keel on samuti läänemeresoome keel.
--Mutianpu 23. juuli 2009, kell 12:41 (UTC)
replies: text: Noh, siis keskendume selle koha arutamisele, selle asemel et kõiki Metsavenna parandusi tühistada. Andres 23. juuli 2009, kell 12:47 (UTC)
Miks sa minu täiendused ja parandused kustutad? Eesti idapiir ei ole ühene mõiste. --Metsavend 23. juuli 2009, kell 13:06 (UTC)
Kitsas Põja-Eesti rannikuriba ei saa ulatuda Petserini.

text: Pean silmas Narva tagust ala. --Metsavend 23. juuli 2009, kell 13:15 (UTC)
#
# Ole viisakas! Austa ennast ja austa ka teisi Vikipeedia kasutajaid. Väldi isiklikke rünnakuid. Näiteks ära kirjuta, et see või see kasutaja on idioot (isegi kui ta Sinu meelest on idioot). Parem seleta, mida ta Sinu meelest valesti tegi, miks see või teine asi pole õige ning kuidas artiklit paremaks muuta. Eelkõige proovi aga parandada ise.
--Mutianpu 23. juuli 2009, kell 13:09 (UTC)

text: Kõik õige. Nii ma püüangi. --Metsavend 23. juuli 2009, kell 13:15 (UTC)
Kus on Vaivara murrakut soome keele murrakuks nimetatud ja kus on Jõelähtme murrakut vadja murrakuks nimetatud? Praegusest tekstist saab seda järeldada. --Metsavend 23. juuli 2009, kell 13:15 (UTC)

message: Artiklis on murrete iseärasuste kohta pikk peatükk, mis tuleks vist nähtavaks teha?--Bioneer1 (arutelu) 13. detsember 2012, kell 23:12 (EET)
replies: text: kordan--Bioneer1 (arutelu) 30. juuli 2014, kell 11:35 (EEST)

text: Viimase muutusega eemaldati. - Neptuunium ❯❯❯ arutelu 30. märts 2017, kell 08:54 (EEST)
Tõstan siia. Andres (arutelu) 1. aprill 2017, kell 11:14 (EEST)
thread_title: Peidetud info

message: === Morfoloogia ja sõnatuletus ===
# ne- ja s-sõnade kontaminatsiooniline mitmuse omastav (Lüganuse ja Jõhvi: aiGussitte, kattussitte). See nähtus on just Alutaguse murrakute omapära, mis siiski esineb ka idamurde Kodavere murrakus.  M. Must 1987. Kirderannikumurre, lk 336 ja 44.5. 
# Da-lõpuline ainsuse partitiiv (piiGaDa) nagu  Viru-Nigula ja Haljala Selja murrakus, (tüüpkonniti ka põhjaeesti idamurdes ja vadja keeles).  M. Must 1987. Kirderannikumurre, lk 328 ja 45.2.1 
# tu-adjektiivide ainsuse osastav ttuma ~ ttumBa (kǟttuma, kielettuma ~ kielettumBa, jaluttumBa) nagu  Viru-Nigula ja Haljala Selja murrakus.  M. Must 1987. Kirderannikumurre, lk 329 ja 45.9.3 
# mitmuse nimetava kujuline mitmuse osastav (Lüganuse: veikkesi pe̮rsaD) nagu  Viru-Nigula ja Haljala Selja murrakus.  M. Must 1987. Kirderannikumurre, lk 329 ja 46.3.5.2 
# sse-sisseütleva puudumine (suo, kalDa) nagu  Viru-Nigula ja Haljala Selja murrakus.  M. Must 1987. Kirderannikumurre, lk 329 ja 47.1 
# je-sisseütlev (paneB jǟje [külmub], istus mahaje, kelDrije, kerikkuje). See nähtus on just Alutaguse murrakute omapära, mis sõnuti esineb ka  Kuusalu, Haljala, Kadrina kihelkonna põhjaosa ja idamurde Kodavere murrakus.  M. Must 1987. Kirderannikumurre, lk 336 ja 47.6. 
# gemineerunud essiiv (sulasenna, ūDenna) nagu  Viru-Nigula ja Haljala Selja murrakus, paiguti ka ingerisoome, soome, isuri ja vadja keelealal.  M. Must 1987. Kirderannikumurre, lk 329 ja 52. 
# st-line translatiiv (/kasva/ sūrest) nagu Haljala kesk- ja idaosa murrakuis ning mujalgi Ida-Eestis kuni lõunaeesti keele lõunapiirini.  M. Must 1987. Kirderannikumurre, lk 329 ja 53.2 
# allatiivse liitsufiksiga adverbid (Iisaku: uppakkille, Vaivara: käppakkille) nagu  Viru-Nigula ja Haljala Selja murrakus (, kuid kirderannikumurrete läänerühmas vastavad neile adessiivsed adverbid nagu Jõelähtme murraku istukkilla).  M. Must 1987. Kirderannikumurre, lk 329 ja 49.2. 
# (s)sutte-adverbid (Lüganuse ja Jõhvi: järjessutte järjestikku, likissutte ligistikku, saBassutte [[sabapidi /koos/, teineteise sabas]], vassassutte vastamisi). See nähtus on just Alutaguse murrakute omapära, mis siiski esineb ka Soome murdeis.  M. Must 1987. Kirderannikumurre, lk 329 ja 36.1.5. 
# kkälli-adverbid (Lüganuse ja Jõhvi: sū ammukkalli, käpikkalli, e̮tsikkalli). See nähtus on just Alutaguse murrakute omapära, mis siiski esineb ka Soome murdeis.  M. Must 1987. Kirderannikumurre, lk 329 ja 36.3.2. 
# ik+lä(i)ne-adjektiivid (Lüganuse: kärnikläne [kühmuline, mügarlik], āriklane [haruline], Jõhvi:  e̮ksiklane, Vaivara: puoliklaine [poolik, pooleliolev]).  H. Viires 1963. ne-sufiksilised omadussõnad eesti murretes. Dissertatsioon filoloogiakandidaadi teadusliku kraadi taotlemiseks (käsikiri Keele ja Kirjanduse Instituudi murdesektoris), lk 344.  See nähtus on just Alutaguse murrakute omapära, mis siiski esineb ka idamurdes.  M. Must 1987. Kirderannikumurre, lk 329 ja 36.3.2. 
# verbi mitmuse 1. pöörde lõpp on (m)ma ja mitmuse 2. pöörde lõpp on tta (sāmma, luetta, panitta, valvasimma) nagu  Viru-Nigula ja Haljala Selja murrakus, idamurde Kodavere murrakus, Soome idamurdeis, vadja ja isuri keeles. M. Must 1987. Kirderannikumurre, lk 329 ja 61.1.2.2. 
# verbi oleviku ainsuse 3. pööre on B tunnusega ja nõrgas astmes (viaB, laseB) nagu põhjaeesti murdeis ja vadja keeles.  M. Must 1987. Kirderannikumurre, lk 329 ja 61.2.2. 
# verbi oleviku mitmuse 3. pööre on vaD tunnusega ja nõrgas astmes (piavaD, kisuvaD) nagu põhjaeesti murdeis.  M. Must 1987. Kirderannikumurre, lk 329 ja 61.2.3.1. 
# verb olema on oleviku ainsuse 3. pöördes one, aga oleviku mitmuse 3. pöördes onvaD nagu  Viru-Nigula ja Haljala Selja murrakus (ja idamurde Kodavere murrakus).  M. Must 1987. Kirderannikumurre, lk 329 ja 61.8. 
# rööbiti lõputa umbisikulise tegumoega levib sse-line impersonaali olevik. See nähtus on just Alutaguse murrakute omapära, mis siiski esineb ka  viru maamurdes, Ida-Järva, Põhja-Tartumaa ja Põhja-Viljandimaa murrakuis, idamurdes, vadja ja lõunaeesti keeles. Kirderannikumurde alal esineb *kse > sse tunnus ka eitavas kõnes (ei jǟttässe, ei tunnettasse). M. Must 1987. Kirderannikumurre, lk 336 ja 67.2. 
# -ttu, -tu -Du ... lõpuline umbisikulise tegumoe mineviku kesksõna (panDu, nähtu, peksettu) nagu  Viru-Nigula ja Haljala Selja murrakus, lõunaeesti ja teistes läänemeresoome keeltes.  M. Must 1987. Kirderannikumurre, lk 329 ja 72.2. 
=== Foneetika ===
# rohke e̮ esinemine endistes taga e-listes ja o-sõnades (ke̮rD, ke̮rjama, e̮rav, e̮skama, e̮tsima, se̮isama, te̮ine ...). See nähtus on just Alutaguse murrakute omapära, mis ühendab neid idamurde ning vadja keelega.  M. Must 1987. Kirderannikumurre, lk 336 ja 18.2, 18.3, 24.1, 27.2.1, 28.2 
# geminaatklusiilide vaheldumatus pearõhulise lühikese ja kaasrõhulise silbi järel (rikkas : rikkaD, küttämä : küttän, pimeDik̀ : pimeDikkul). See nähtus on just Alutaguse murrakute omapära, mis siiski esines juba ammu ka Viru-Nigula sisemaa murrakus   M. Weske 1885. Ueber den Strandwierländischen Dialekt im Kirchspiel Luggenhusen, lk 271.  ja oli lõpuks üldistumas kogu kirderannikumurrete alal.  M. Must 1987. Kirderannikumurre, lk 336 ja 2.1.1.2, 2.2.2, 2.2.4, 2.3. 
# ks-noomenite ja nendega kohanenud us-lõpuliste abstraktnoomenite nominatiivi lõpus -s̀, obliikvakäändeis -ss- (künnis̀ : künnisse, laijus̀ : laijusse). See nähtus on just Alutaguse murrakute omapära, mis siiski esineb ka Viru-Nigula ja Jõelähtme murrakus, Tartu ja idamurdes ning kohati vadja keeles.  M. Must 1987. Kirderannikumurre, lk 336 ja 1.14.2. 
# pearõhulise silbi vokaal kipub lühenema sõnades: mĭnä ~ mnǟ  ~ mnä, mĭtä ~ m̥Dä, mĭDäGi ~ m̥DäGi, nĭnDa ~ n̥Da . See nähtus on just Alutaguse murrakute omapära, mis siiski esineb ka Kuusalu ja Tütarsaare murrakus, Soome edela- ja Kagu-Häme murdeis.  M. Must 1987. Kirderannikumurre, lk 336 ja 16.2. 
# e sõnas kerik nagu  Viru-Nigula murrakus (,  kuid Ida-Vaivara murrakuis on see sõna kirkko).  M. Must 1987. Kirderannikumurre, lk 328 ja 16.1 
# muutus uh > v (javattam(m)a, je̮vikkeD, je̮vi [jõhv aga ka Jõhvi linn]) nagu  Viru-Nigula ja Haljala Selja murrakus, põhjaeesti idamurdes ja vadja keeles.  M. Must 1987. Kirderannikumurre, lk 328 ja 5.2.2 
# i-lõpuline diftong teatud sõnades (Vaivara Kudruküla: toisema / toissa ~ Lüganuse: tuisema / tuissa ~ Jõhvi: te̮isema : te̮issa ~ Vaivara Mustajõe: te̮isma) nagu  Viru-Nigula ja Haljala Selja murrakus, põhjaeesti idamurde Kodavere murrakus, ingerisoome murdeis, vadja ja isuri keeles.  M. Must 1987. Kirderannikumurre, lk 328 ja 27.2.3 
# järgsilpide o (rohoD) nagu  Viru-Nigula ja Haljala Selja murrakus, põhjaeesti idamurdes, lõunaeesti ja teistes läänemeresoome keeltes.  M. Must 1987. Kirderannikumurre, lk 328 ja 34. 
# pikale ū-le, ǖ-le ning u- ja ü-lõpulisele diftongile järgneva klusiilile vastab nõrgas astmes v, mis koos pika vokaali või diftongi järelosaga on võinud moodustada geminaadi (kauva ~ kavva, tauD : tauvi ~ tavvi, kūB : kuvve, pǖtämä : püvvän) nagu  Haljala Selja murrakus, põhjaeesti idamurdes, Soome idamurdeis, vadja, isuri ja lõunaeesti keeles.  M. Must 1987. Kirderannikumurre, lk 334 ja 1.3.4.2 
# sk : s vaheldus (laisk : laisaD) nagu  põhjaeesti murdeis, ingerisoome ning Soome kagumurdeis, isuri ja lõunaeesti keeles.  M. Must 1987. Kirderannikumurre, lk 334 ja 1.9.2 
# muutus st > ss ( > s ) kinnises silbis st-verbides ja mõnes adverbis (issuttamma, rissittuD, vassassutte ~ vassutte, paisettama) nagu  idamurdes, vadja ja isuri keeles.  M. Must 1987. Kirderannikumurre, lk 334 ja 1.11.3 
# teise silbi vokaal kaldub assimileeruma esimese silbi omaga (jällä, järälä, tühü, pühüB, köhöttaB) nagu  Haljala ja Viru-Nigula murrakus.  M. Must 1987. Kirderannikumurre, lk 335 ja 31.1.5 
# kontraheerunud noomenite mitmuse genitiiv on sageli analoogilise De-lõpuga (erneDe, lamBade).  Sama nähtus esineb kohati ka Jõelähtme murrakus.  M. Must 1987. Kirderannikumurre, lk 335 ja 44.6, 44.8 
# terminatiivse konstruktsiooni elatiiv + sāDik / sātte kõrval esineb ka genitiivne (ss-geminaadiga ühend) (sügise sātte, eina aja sātte, sütämes_sātte, sījessātte) nagu  Kuusalu ranna, Haljala ja Viru-Nigula murrakus.  M. Must 1987. Kirderannikumurre, lk 335 ja 54.2 
=== Süntaks ja fraseoloogia ===
# impersonaali imperfekti kasutamine isikulise tegumoe imperfekti mitmuse 3. pöörde tähenduses (Lüganuse: siaD ulGutti lahti, Vaivara: anet mänti jokke) nagu  Viru-Nigula murrakus, Soome idamurdeis, vadja, isuri ja karjala keeles.  M. Must 1987. Kirderannikumurre, lk 335 ja 54.2 
# partitiivsed väljendid nagu: Lüganuse: akkaB ammast aikettamma, Vaivara: kül̄ minu süDant īvendab sies. Sarnased ühendid esinevad ka Soome murdeis.  M. Must 1987. Kirderannikumurre, lk 335 ja 74.2.1
thread_title:  Iseärasused 

message: # ne- ja s-sõnade kontaminatsiooniline mitmuse omastav (Lüganuse ja Jõhvi: aiGussitte, kattussitte). See nähtus on just Alutaguse murrakute omapära, mis siiski esineb ka idamurde Kodavere murrakus.  M. Must 1987. Kirderannikumurre, lk 336 ja 44.5. 
# Da-lõpuline ainsuse partitiiv (piiGaDa) nagu  Viru-Nigula ja Haljala Selja murrakus, (tüüpkonniti ka põhjaeesti idamurdes ja vadja keeles).  M. Must 1987. Kirderannikumurre, lk 328 ja 45.2.1 
# tu-adjektiivide ainsuse osastav ttuma ~ ttumBa (kǟttuma, kielettuma ~ kielettumBa, jaluttumBa) nagu  Viru-Nigula ja Haljala Selja murrakus.  M. Must 1987. Kirderannikumurre, lk 329 ja 45.9.3 
# mitmuse nimetava kujuline mitmuse osastav (Lüganuse: veikkesi pe̮rsaD) nagu  Viru-Nigula ja Haljala Selja murrakus.  M. Must 1987. Kirderannikumurre, lk 329 ja 46.3.5.2 
# sse-sisseütleva puudumine (suo, kalDa) nagu  Viru-Nigula ja Haljala Selja murrakus.  M. Must 1987. Kirderannikumurre, lk 329 ja 47.1 
# je-sisseütlev (paneB jǟje [külmub], istus mahaje, kelDrije, kerikkuje). See nähtus on just Alutaguse murrakute omapära, mis sõnuti esineb ka  Kuusalu, Haljala, Kadrina kihelkonna põhjaosa ja idamurde Kodavere murrakus.  M. Must 1987. Kirderannikumurre, lk 336 ja 47.6. 
# gemineerunud essiiv (sulasenna, ūDenna) nagu  Viru-Nigula ja Haljala Selja murrakus, paiguti ka ingerisoome, soome, isuri ja vadja keelealal.  M. Must 1987. Kirderannikumurre, lk 329 ja 52. 
# st-line translatiiv (/kasva/ sūrest) nagu Haljala kesk- ja idaosa murrakuis ning mujalgi Ida-Eestis kuni lõunaeesti keele lõunapiirini.  M. Must 1987. Kirderannikumurre, lk 329 ja 53.2 
# allatiivse liitsufiksiga adverbid (Iisaku: uppakkille, Vaivara: käppakkille) nagu  Viru-Nigula ja Haljala Selja murrakus (, kuid kirderannikumurrete läänerühmas vastavad neile adessiivsed adverbid nagu Jõelähtme murraku istukkilla).  M. Must 1987. Kirderannikumurre, lk 329 ja 49.2. 
# (s)sutte-adverbid (Lüganuse ja Jõhvi: järjessutte järjestikku, likissutte ligistikku, saBassutte [[sabapidi /koos/, teineteise sabas]], vassassutte vastamisi). See nähtus on just Alutaguse murrakute omapära, mis siiski esineb ka Soome murdeis.  M. Must 1987. Kirderannikumurre, lk 329 ja 36.1.5. 
# kkälli-adverbid (Lüganuse ja Jõhvi: sū ammukkalli, käpikkalli, e̮tsikkalli). See nähtus on just Alutaguse murrakute omapära, mis siiski esineb ka Soome murdeis.  M. Must 1987. Kirderannikumurre, lk 329 ja 36.3.2. 
# ik+lä(i)ne-adjektiivid (Lüganuse: kärnikläne [kühmuline, mügarlik], āriklane [haruline], Jõhvi:  e̮ksiklane, Vaivara: puoliklaine [poolik, pooleliolev]).  H. Viires 1963. ne-sufiksilised omadussõnad eesti murretes. Dissertatsioon filoloogiakandidaadi teadusliku kraadi taotlemiseks (käsikiri Keele ja Kirjanduse Instituudi murdesektoris), lk 344.  See nähtus on just Alutaguse murrakute omapära, mis siiski esineb ka idamurdes.  M. Must 1987. Kirderannikumurre, lk 329 ja 36.3.2. 
# verbi mitmuse 1. pöörde lõpp on (m)ma ja mitmuse 2. pöörde lõpp on tta (sāmma, luetta, panitta, valvasimma) nagu  Viru-Nigula ja Haljala Selja murrakus, idamurde Kodavere murrakus, Soome idamurdeis, vadja ja isuri keeles. M. Must 1987. Kirderannikumurre, lk 329 ja 61.1.2.2. 
# verbi oleviku ainsuse 3. pööre on B tunnusega ja nõrgas astmes (viaB, laseB) nagu põhjaeesti murdeis ja vadja keeles.  M. Must 1987. Kirderannikumurre, lk 329 ja 61.2.2. 
# verbi oleviku mitmuse 3. pööre on vaD tunnusega ja nõrgas astmes (piavaD, kisuvaD) nagu põhjaeesti murdeis.  M. Must 1987. Kirderannikumurre, lk 329 ja 61.2.3.1. 
# verb olema on oleviku ainsuse 3. pöördes one, aga oleviku mitmuse 3. pöördes onvaD nagu  Viru-Nigula ja Haljala Selja murrakus (ja idamurde Kodavere murrakus).  M. Must 1987. Kirderannikumurre, lk 329 ja 61.8. 
# rööbiti lõputa umbisikulise tegumoega levib sse-line impersonaali olevik. See nähtus on just Alutaguse murrakute omapära, mis siiski esineb ka  viru maamurdes, Ida-Järva, Põhja-Tartumaa ja Põhja-Viljandimaa murrakuis, idamurdes, vadja ja lõunaeesti keeles. Kirderannikumurde alal esineb *kse > sse tunnus ka eitavas kõnes (ei jǟttässe, ei tunnettasse). M. Must 1987. Kirderannikumurre, lk 336 ja 67.2. 
# -ttu, -tu -Du ... lõpuline umbisikulise tegumoe mineviku kesksõna (panDu, nähtu, peksettu) nagu  Viru-Nigula ja Haljala Selja murrakus, lõunaeesti ja teistes läänemeresoome keeltes.  M. Must 1987. Kirderannikumurre, lk 329 ja 72.2.
thread_title:  [[Morfoloogia]] ja [[sõnatuletus]] 

message: # rohke e̮ esinemine endistes taga e-listes ja o-sõnades (ke̮rD, ke̮rjama, e̮rav, e̮skama, e̮tsima, se̮isama, te̮ine ...). See nähtus on just Alutaguse murrakute omapära, mis ühendab neid idamurde ning vadja keelega.  M. Must 1987. Kirderannikumurre, lk 336 ja 18.2, 18.3, 24.1, 27.2.1, 28.2 
# geminaatklusiilide vaheldumatus pearõhulise lühikese ja kaasrõhulise silbi järel (rikkas : rikkaD, küttämä : küttän, pimeDik̀ : pimeDikkul). See nähtus on just Alutaguse murrakute omapära, mis siiski esines juba ammu ka Viru-Nigula sisemaa murrakus   M. Weske 1885. Ueber den Strandwierländischen Dialekt im Kirchspiel Luggenhusen, lk 271.  ja oli lõpuks üldistumas kogu kirderannikumurrete alal.  M. Must 1987. Kirderannikumurre, lk 336 ja 2.1.1.2, 2.2.2, 2.2.4, 2.3. 
# ks-noomenite ja nendega kohanenud us-lõpuliste abstraktnoomenite nominatiivi lõpus -s̀, obliikvakäändeis -ss- (künnis̀ : künnisse, laijus̀ : laijusse). See nähtus on just Alutaguse murrakute omapära, mis siiski esineb ka Viru-Nigula ja Jõelähtme murrakus, Tartu ja idamurdes ning kohati vadja keeles.  M. Must 1987. Kirderannikumurre, lk 336 ja 1.14.2. 
# pearõhulise silbi vokaal kipub lühenema sõnades: mĭnä ~ mnǟ  ~ mnä, mĭtä ~ m̥Dä, mĭDäGi ~ m̥DäGi, nĭnDa ~ n̥Da . See nähtus on just Alutaguse murrakute omapära, mis siiski esineb ka Kuusalu ja Tütarsaare murrakus, Soome edela- ja Kagu-Häme murdeis.  M. Must 1987. Kirderannikumurre, lk 336 ja 16.2. 
# e sõnas kerik nagu  Viru-Nigula murrakus (,  kuid Ida-Vaivara murrakuis on see sõna kirkko).  M. Must 1987. Kirderannikumurre, lk 328 ja 16.1 
# muutus uh > v (javattam(m)a, je̮vikkeD, je̮vi [jõhv aga ka Jõhvi linn]) nagu  Viru-Nigula ja Haljala Selja murrakus, põhjaeesti idamurdes ja vadja keeles.  M. Must 1987. Kirderannikumurre, lk 328 ja 5.2.2 
# i-lõpuline diftong teatud sõnades (Vaivara Kudruküla: toisema / toissa ~ Lüganuse: tuisema / tuissa ~ Jõhvi: te̮isema : te̮issa ~ Vaivara Mustajõe: te̮isma) nagu  Viru-Nigula ja Haljala Selja murrakus, põhjaeesti idamurde Kodavere murrakus, ingerisoome murdeis, vadja ja isuri keeles.  M. Must 1987. Kirderannikumurre, lk 328 ja 27.2.3 
# järgsilpide o (rohoD) nagu  Viru-Nigula ja Haljala Selja murrakus, põhjaeesti idamurdes, lõunaeesti ja teistes läänemeresoome keeltes.  M. Must 1987. Kirderannikumurre, lk 328 ja 34. 
# pikale ū-le, ǖ-le ning u- ja ü-lõpulisele diftongile järgneva klusiilile vastab nõrgas astmes v, mis koos pika vokaali või diftongi järelosaga on võinud moodustada geminaadi (kauva ~ kavva, tauD : tauvi ~ tavvi, kūB : kuvve, pǖtämä : püvvän) nagu  Haljala Selja murrakus, põhjaeesti idamurdes, Soome idamurdeis, vadja, isuri ja lõunaeesti keeles.  M. Must 1987. Kirderannikumurre, lk 334 ja 1.3.4.2 
# sk : s vaheldus (laisk : laisaD) nagu  põhjaeesti murdeis, ingerisoome ning Soome kagumurdeis, isuri ja lõunaeesti keeles.  M. Must 1987. Kirderannikumurre, lk 334 ja 1.9.2 
# muutus st > ss ( > s ) kinnises silbis st-verbides ja mõnes adverbis (issuttamma, rissittuD, vassassutte ~ vassutte, paisettama) nagu  idamurdes, vadja ja isuri keeles.  M. Must 1987. Kirderannikumurre, lk 334 ja 1.11.3 
# teise silbi vokaal kaldub assimileeruma esimese silbi omaga (jällä, järälä, tühü, pühüB, köhöttaB) nagu  Haljala ja Viru-Nigula murrakus.  M. Must 1987. Kirderannikumurre, lk 335 ja 31.1.5 
# kontraheerunud noomenite mitmuse genitiiv on sageli analoogilise De-lõpuga (erneDe, lamBade).  Sama nähtus esineb kohati ka Jõelähtme murrakus.  M. Must 1987. Kirderannikumurre, lk 335 ja 44.6, 44.8 
# terminatiivse konstruktsiooni elatiiv + sāDik / sātte kõrval esineb ka genitiivne (ss-geminaadiga ühend) (sügise sātte, eina aja sātte, sütämes_sātte, sījessātte) nagu  Kuusalu ranna, Haljala ja Viru-Nigula murrakus.  M. Must 1987. Kirderannikumurre, lk 335 ja 54.2
thread_title:  [[Foneetika]] 

message: # impersonaali imperfekti kasutamine isikulise tegumoe imperfekti mitmuse 3. pöörde tähenduses (Lüganuse: siaD ulGutti lahti, Vaivara: anet mänti jokke) nagu  Viru-Nigula murrakus, Soome idamurdeis, vadja, isuri ja karjala keeles.  M. Must 1987. Kirderannikumurre, lk 335 ja 54.2 
# partitiivsed väljendid nagu: Lüganuse: akkaB ammast aikettamma, Vaivara: kül̄ minu süDant īvendab sies. Sarnased ühendid esinevad ka Soome murdeis.  M. Must 1987. Kirderannikumurre, lk 335 ja 74.2.1
thread_title:  [[Süntaks]] ja [[fraseoloogia]]