Diskussion:Hergé

message: Hvofor skulle artiklen flyttes til "Hergè (Georges Remi)". Han kendes under primært under pseudonymet som i øvrigt staves Hergé (ikke Hergè)? Byrial 14. dec 2004 kl. 18:54 (CET)
replies: text: Det forstår jeg heller ikke helt, jeg flytter den lige tilbage. --Christian List 14. dec 2004 kl. 18:58 (CET)

text: Der kunne evt. være navnesammenfald, men det tror jeg nu ikke. --Palnatoke 14. dec 2004 kl. 19:03 (CET)´:

text: Ja det var nu af en helt anden årsag... men jeg er blevet klogere. Jeg havde fornyligt set at forfatteren Soya blev beskrevet som Soya (Carl Erik) i et leksikon og tænkte at det var måden at gøre det på. Og da jeg så rodede med hans dødsår 1983 skulle jeg linke og skrev derfor først det ovennævnte. Men kan godt se at det smarte ved Soya måden var hvis det var på en alfabetisk liste i et leksikon, men sådan er wikipedia ikke opbygget, så ved søgning er det lige så fint bare med Hergé, og angående accenttegnet eller hvad det nu hedder, så var det en fejl i min kilde. --Mantson 14. dec 2004 kl. 19:08 (CET)

message: Jeg har nyoversat en tysk-norsk artikel, men følgende tekst fra den foregående version kan/skal måske indarbejdes (ved ikke hvor spekulativt det er). - Kåre Thor Olsen (Kaare) 20. aug 2007, 20:43 (CEST)
----
Hergé - er et pseudonym af Georges Remi's initialer (G.R.) "udtalt" bagfra (R.G.)
Hergé‚ var uægte barnebarn af Baronen af Dutzeel, kan man læse i august-nummeret af Den Danske Brugsbevægelses blad "Samvirke", hvor det er blevet til en forside og hele to artikler om "Tintin i Tibet".
Oplysningen om Hergés blå blod blev gravet frem i 1988 af 2 belgiske journalister. Hergés far Alexis Remi og dennes tvillingebror Leon var ikke børn af arbejderen Philippe Remi, men af Baronen af Dutzeel. Hergés bedstemor, Marie Dewige, arbejdede nemlig hos baronen som tjenestepige. Baronens mor købte hendes tavshed ved at tilbyde hende en ægtemand, lidt kontanter og klæder.
Oplysningerne bekræftede tilsyneladende psykoanalytikeren Tisseron's teorier. I en bog, udgivet 3 år tidligere, mener han nemlig at kunne påvise, at Kaptajn Haddock drikker for at glemme, at hans forfader Ridderen af Haddock er et uægte barn, der ikke blev anerkendt som søn af Ludvig den 14., men som fik slottet Møllenborg som plaster på såret. Og Tisseron mener, tvivlen om Haddocks oprindelse er et udtryk for Hergés tvivl om sin egen fars identitet. Ubevidst anklager Hergé hermed sin mor for utroskab.
At Ridderen af Haddock skulle bære nag til sin herre og konge, ses af, at han ikke afleverer Rackham den Rødes skat til Ludvig den 14. Og at Bianca Castafiore aldrig kan huske Kaptajn Haddocks rigtige navn, understreger at der er uvished om hans oprindelse. Tisserons første bog fra 1985 er solgt i 30.000 eksemplarer, og efter de to journalisters opdagelse har han sidste år udsendt en ny bog, hvori han uddyber sine teorier. Bl.a. mener han at kunne finde en parallel mellem handlingen i Gonouds "Faust" og dramaet omkring Baronen af Dutzeel, Marie Dewige og Philippe Remi. Serge Tisseron er uddannet læge og psykoanalytiker, og baserede som den første student i Frankrig sin doktorafhandling på en tegneserie.
En anden bog om Tintin er netop udkommet, og kan bl.a. fås i Politikens Boghandel. Det er englænderen Harry Thompsons "Tintin: Hergé and his Creation", udgivet i juli af Hodder & Stoughton. Her kan man bl.a. erfare, at redaktøren af "Vingtième Siècle", Abbed Wallez, i sin skrivebordsskuffe havde et signeret foto af Moussolini: "Til Norbert Wallez, ven af Italien og af fascismen, med sympati og venskab, 1924."
Da Hergé efter krigen blev anklaget for samarbejde med nazisterne, var det Raymond Leblanc, Tintin-fan og modstandshelt, der rensede ham for anklagerne og ophævede hans skriveforbud. Men han fik samtidig Hergé til at underskrive en kontrakt med sig, som Hergé siden - da taknemmeligheden over Leblancs hjælp var slidt op - følte næsten som en spændetrøje. Det var Leblanc, der til Hergés forfærdelse producerede de billige sort/hvid TV-tegnefilm over Tintins oplevelser. Han startede også et "Tintin"-blad, som fik eneretten til alle nye historier.
Ifølge Thompsons bog mistede Hergé sin frihed og lysten til at arbejde. Han stak af fra arbejdet i lange perioder, og overtalt af Leblanc til at vende tilbage til arbejdet udviklede han psykosomatiske sygdomme, og hans hånd rystede, når han forsøgte at tegne. Han led af mareridt, og hans ægteskab gik i stykker. Han endte med at hade Tintin, samtidig med at han i denne periode tegnede sine bedste historier, "Det hemmelige Våben" og "Det gådefulde Juveltyveri".
----
@EPO, Du bør begrunde hvorfor  du har fjernet ændringer fra 93.162.9.102. (afsnittet Angående "Hergé". Så vidt jeg lige har det i hovedet, er det ikke tilladt at slette på diskussionssider, og der var da heller ikke noget specielt kontroversielt i teksten (?) - Nico (diskussion) 28. mar 2020, 10:26 (CET)
replies: text: Jeg har skrevet på Brugerdiskussion:93.162.9.102. --|EPO| COM: 28. mar 2020, 10:29 (CET)
replies: text: : Du skriver til ip'en at du har flyttet det her til, men du har da netop fjernet det her fra. - Nico (diskussion) 28. mar 2020, 10:49 (CET)
replies: text: ::Så skal du vist pudse brillerne. Jeg skriver, at jeg har fjernet teksten. --|EPO| COM: 28. mar 2020, 10:52 (CET)
replies: text: ::: Sorry, ... har pudset brillerne ;-) - Nico (diskussion) 28. mar 2020, 17:33 (CET)
thread_title:  Ubrugt måske spekulativ tekst 

message: En kommentar blev fjernet. Jeg ser ikke belæg for, at Hergé har udviklet psykosomatiske sygdomme, men det fjernede var en tilføjelse, der underbyggede en påstand om nervesammenbrud, der ud fra det samlede indtryk drejede sig som den belastning, Hergé udsatte sig selv for, hvilket den schweiziske psykoanalytiker frarådede. Psykosomatiske sygdomme er ikke noget særligt moment. Der kan dog i den forbindelse være grund bekymring, hvor stress fører til en slags 'depression', som skade af langtids-stress-hormon, kaldet cortisol eller binyrebarkhormon, der kan give hjerneskader, løst refereret. Dette er ikke en sygdom, man kan behandle medicinsk, og flere psykiske lidelser bygger på de hjerneskader, såsom PTSD. At aflaste patientens stress-moment er dér afgørende, påstår jeg.
Den bemærkning i hovedteksten om mareridt om store hvide flader er ikke en tilfældighed, men Hergé var formentligt indlagt i 4 måneder i en tid, hvor psykofarmaka ikke var som nu, men der fandtes dog benzo-diazepiner. De psykologiske påstande under diskussion om Hergés arbejde er jeg ikke enig i.  
--Damsgaard1971 (diskussion) 29. mar 2020, 20:31 (CEST)
thread_title:  Psyko-somatisk